kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carlos Hank González

Carlos Hank González (smeknamn: El Profesor), född 28 augusti 1927, död 11 augusti 2001 var en mexikansk politiker, lärare och affärsman. Han var en framgångsrik entreprenör och entreprenörskapet  ledde till olika regeringsposter och politisk involvering i Mexiko. Han var kommunal president (borgmästare) i Toluca de Lerdo 1957–1959. Efter det blev han en av de ledande politikerna i Institutionella revolutionära partiet (vanligen förkortat PRI), som hade regeringsmakten i Mexiko oavbrutet åren 1929–2000. Han blev medlem i partikongressen 1961. Han var senare guvernör i delstaten Mexiko åren 1969–1975. Han fick aldrig ställa upp i presidentvalet då mexikanska lagar kräver att kandidatens båda föräldrar skall vara födda i Mexiko, medan Gonzáles far var född i Tyskland.

Hank drog sig tillbaka från politiken 1994. Kort därefter publicerades en läckt rapport från National Drug Intelligence Center (NDIC)  noterade att Hank González påstådda involvering i droghandel och penningtvätt vid ett tillfälle utgjorde "ett betydande kriminellt hot mot USA". NDIC-rapporten anklagade också Hank González för politisk korruption, skatteflykt, mutbrott och köp av röster.

Den amerikanska justitieministern Janet Reno förnekade nämligen rapportens sanningshalt och påpekade att den påstådda källan, en anställd vid myndigheten, inte längre var i aktiv tjänst. Hon uppgav också i ett brev att "efter en preliminär granskning av utkastet till rapport fastställdes det att ämnet för rapporten låg utanför NDIC:s sakkunskap och ansvarsområde, och projektet avslutades".

Han avled av cancer år 2001 i sitt hem i Santiago Tianguistenco.

Småstaden Profesor Carlos Hank González i La Paz kommun utanför Mexico City är döpt efter honom.

Kriminella anklagelser 
Carlos Hank Gonzalez anklagades för att ha kopplingar till narkotikahandlare som Félix Gallardo, bröderna Arellano och Mayo Zambada. Han och hans grupp anklagades också för att ha kontroll över amerikanska banker, investeringsföretag, kasinon för penningtvätt, narkotikahandel med karteller och andra olagliga aktiviteter. Enligt en rapport från det amerikanska National Drug Intelligence Center (NDIC), med smeknamnet Operation White Tiger, utgjorde Hank González's inblandning i narkotikahandel och penningtvätt "ett betydande kriminellt hot mot USA". Medan amerikanska brottsbekämpande myndigheter hade ägnat år åt att utreda Carlos Hank Gonzalez och hans söner Carlos Hank Rhon och Jorge Hank Rhon, markerade bedömningen av flera myndigheter första gången som alla tre hade påståtts vara direkta länkar till de större mexikanska narkotikaorganisationernas verksamhet.

Referenser 

Födda 1927
Avlidna 2001
Män
Mexikanska politiker under 1900-talet
Personer från delstaten Mexiko
Elis Brusewitz

Elis Fredrik Leopold Brusewitz, född den 30 april 1869 i Göteborg, död den 26 november 1940 i Stockholm, var en svensk militär. 

Brusewitz blev underlöjtnant vid Göta artilleriregemente 1890, löjtnant där 1894, vid Andra Göta artilleriregemente 1895, kapten där 1903 och major i armén 1919. Efter tjänstgöring vid generalstaben 1909–1915 var han bibliotekarie där 1915–1933. Brusewitz erhöll avsked från beställning på stat 1922 och befordrades till överstelöjtnant i armén 1930. Han var ordförande i Svenska Revisorsamfundet 1922–1936 och medlem av direktionen för Arméns pensionskassa 1931–1935. Brusewitz översatte flera militära och skönlitterära verk. Han blev riddare av Svärdsorden 1911 och av Vasaorden 1925. 

Elis Brusewitz var gift med tennisspelerskan Ellen Brusewitz samt far till överste Bengt Brusewitz och kläddesignern Margit Bergendorff. Makarna Brusewitz vilar i en familjegrav på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
  
 
 
  
 Brusewitz, Elis Fredrik L på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska bibliotekarier
Svenska översättare
Svenskspråkiga översättare
Översättare från tyska
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska författare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Göteborg
Översättare från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1869
Avlidna 1940
Män
La Magdalena Atlicpac

La Magdalena Atlicpac är en stad i Mexiko, tillhörande La Paz kommun i delstaten Mexiko. La Magdalena Atlicpac ligger i den centrala delen av landet och tillhör Mexico Citys storstadsområde. Staden hade 26 429 invånare vid folkmätningen 2010.

Referenser 

Orter i La Paz, delstaten Mexiko
Städer i Mexiko
Lomas de San Sebastián

Lomas de San Sebastián är en mindre stad i Mexiko, tillhörande La Paz kommun i delstaten Mexiko. Lomas de San Sebastián ligger i den centrala delen av landet och tillhör Mexico Citys storstadsområde. Staden ligger precis vid gränsen till Chimalhuacán kommun och hade 12 373 invånare vid folkmätningen 2010.

Referenser 

Orter i La Paz, delstaten Mexiko
Städer i Mexiko
San Sebastián Chimalpa

San Sebastián Chimalpa är en mindre stad i Mexiko, tillhörande La Paz kommun i delstaten Mexiko. San Sebastián Chimalpa ligger i den centrala delen av landet och tillhör Mexico Citys storstadsområde. Staden hade 12 951 invånare vid folkmätningen 2010.

Referenser 

Orter i La Paz, delstaten Mexiko
Städer i Mexiko
San José las Palmas, delstaten Mexiko

San José las Palmas är en ort i Mexiko, tillhörande La Paz kommun i delstaten Mexiko. San José las Palmas ligger i den centrala delen av landet och tillhör Mexico Citys storstadsområde. Orten hade 8 203 invånare vid folkmätningen 2010.

Referenser 

Orter i La Paz, delstaten Mexiko
Randa Kassis

Randa Kassis (), född 8 oktober 1970, är en fransk-syrisk politiker och en ledande sekulär figur i den syriska oppositionen. Hon är ordförande för den syriska oppositionens Astana-plattform och grundare av rörelsen för det pluralistiska samhället .

Biografi 
Hon var medlem av Syrian National Council fram till augusti 2012. Randa Kassis är den tidigare presidenten för koalitionen av sekulära och demokratiska syrier och medlem av Syrian National Council .   Koalitionen mellan sekulära och demokratiska syrier, kärnan i en sekulär och demokratisk syrisk opposition, skapades av unionen av ett dussin muslimska, kristna, arabiska och kurdiska partier, som uppmanade minoriteter i Syrien att stödja kampen mot regeringen i Bashar al-Assad . 

Kassis är inte längre medlem i Syrian National Council, efter att ha uteslutits på grund av hennes många förklaringar som varnar den syriska oppositionen om uppkomsten av muslimska fundamentalister.   

Kassis är också antropolog och journalist . Hon har också publicerat en bok som heter "Crypts of the Gods", som är en bok om religioner, deras ursprung och deras sätt att fungera.  Sedan början av det syriska inbördeskriget den 15 mars 2011 har hon blivit en ledande kommentator om den syriska konflikten och den bredare komplexiteten i den arabiska våren och framtiden för Mellanösternregionen. 

Randa Kassis initierade Astana-plattformen 2015 efter hennes begäran till presidenten i Kazakstan  att bilda en plattform som skulle kunna samla måttliga syriska motståndare.  Den första omgången av Astana-plattformen modererades av den kazakiska ambassadören Baghdad Amreyev och öppningssessionen leddes av den kazakiska utrikesministern Erlan Idrissov .  Den andra omgången modererades av Fabien Baussart, ordförande för centrum för politiska och utrikesfrågor (CPFA).  

Randa Kassis deltog i Genève-fredsförhandlingarna 2016 under grupperna Moskva / Astana.  Hon är medordförande med Qadri Jamil för den syriska sekulära och demokratiska oppositionsdelegationen.  Hon kritiseras av andra oppositionsmedlemmar för sin förespråkande för en politisk övergång i samarbete med Bashar al-Assads regim och sitt stöd för den ryska interventionen i inbördeskriget .  

Den 13 januari 2018 deltog Randa Kassis tillsammans med andra medlemmar av Astana-plattformen i Syrian National Congress som president för Astana-plattformen.   Kassis betonade vikten av att inrätta en konstitutionell kommitté för att underlätta fredsprocessen i Syrien,  som FN och Astana trojka - ryska, Iran och Turkiet - senare gick med på att skapa.

Bibliografi 
 Guds krypter, Randa Kassis, Editions E- Kutub, 2013 (EN)  
 Le Chaos Syrien, printemps arabes et minorités face à l'islamisme, Randa Kassis och Alexandre del Valle, Editions Dhow, 2014 (FR) 
 Comprendre le chaos syrien, des révolutions arabes au jihad mondial, L'Artilleur, koll. Toucan essais, 2016 (FR) 
 La Syrie et le Retour de la Russie, Editions des Syrtes, 2018 (FR)

Referenser

Externa länkar 

Syriska politiker
Kvinnor
Personer från Damaskus
Födda 1970
Levande personer
Personer i Syrien under 2000-talet
Max Safir

Max Safir, ursprungligen Manes Safir, född 10 november 1925 i Bodzentyn i Polen, död 9 juni 2020 i Oscars distrikt i Stockholm, var en polsk-svensk förintelseöverlevare.

Biografi 
Safir föddes i en traditionell judisk familj i Polen. När han var 13 år gammal fördes han och hans bror till ett arbetsläger i Cieszanów. Där frågade han en herr Schindler om hjälp att ta sig därifrån. Senare kom han till ett arbetsläger i Starachowice och därefter fördes han till förintelselägret Auschwitz-Birkenau. Han tvingades gå en dödsmarsch till koncentrationslägret Mauthausen i Österrike och vidare till ett underläger i Ebensee. Vistelsen där var omänsklig med mycket hårt arbete och över 8 000 människor dog under de 18 månader lägret var i drift. Han befriades av amerikanska soldater i maj 1945. Då hade han förlorat hela sin familj och vägde 24 kg. Efter ett halvår i brittiskt läger på Cypern kom Safir till Brittiska Palestinamandatet och han deltog i 1948 års arabisk-israeliska krig. Han kom till Sverige i mitten av 1950-talet och fick här förnamnet Max.

Under sina sista 15 år reste Safir vid flera tillfällen till Polen och återskapade på plats minnet av det judiska Bodzentyn för hundratals svenska elever, lärare, riksdagsledamöter och andra. Han bidrog starkt till högtidlighållandet av Förintelsens minnesdag i riksdagen som startade 2007, där han medverkade flera gånger. Safir föreläste i skolor och nämns i utredningen om ett svenskt museum om Förintelsen, SOU 2020:21, som en av dem som föreslagit ett sådant museum för att bevara de överlevandes minnen för kommande generationer.

År 2012 utkom boken Bäste herrn, låt mig få leva som är hans personliga överlevnadsberättelse. Safir medverkade 2018 i boken Witnesses: överlevande från förintelsen, som tilldelades Svenska fotobokspriset 2019.

Bibliografi 
 
 (medverkan av Safir)

Referenser 

Förintelseöverlevare
Födda 1925
Avlidna 2020
Män
Stig Lindström

Stig Lindström kan syfta på bland andra:

* Stig Lindström (1904–1975), svensk fäktare och militär
 Stig Lindström (1925–2006), svensk advokat och auditör
Oscar Lindström

Oscar Lindström kan syfta på bland andra:

* Oscar Lindström (1867–1941), svensk militär
 Oscar Lindström (1906–1969), svensk folkskollärare, målare och tecknare
Oscar Lindström (militär)

Oscar Sigfrid Lindström, född den 15 februari 1867 i Stockholm, död där den 13 november 1941, var en svensk officer. Han var far till Stig Lindström och svärfar till Olof Alsén.

Lindström blev underlöjtnant vid Svea artilleriregemente 1890, vid Svea trängbataljon 1891, löjtnant där 1893 och kapten där 1904. Han blev överstelöjtnant 1918 och var chef för Västmanlands trängkår 1917–1918 samt för Svea trängkår 1919–1922. Lindström blev riddare av Svärdsorden 1910 och av Vasaorden 1916. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1860–2017
 Lindström, Oskar Sigfrid på SvenskaGravar.se

Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska regementschefer
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1867
Avlidna 1941
Män
Stig Lindström (militär)

Stig Oscarsson Lindström, född den 9 september 1904 i Stockholm, död den 15 december 1975 i Stocksund i Danderyds församling, var en svensk militär. Han var son till Oscar Lindström.

Lindström blev fänrik vid Svea artilleriregemente 1924 och löjtnant där 1928. Han genomgick Artilleri- och ingenjörhögskolans högre kurs 1928–1930, blev kapten i artilleristaben 1936, major vid Bodens artilleriregemente 1942, vid generalstaben 1944 samt var stabschef vid artilleriinspektionen 1944–1946. Lindström befordrades till överstelöjtnant 1946 och till överste 1950. Han var lärare vid Artilleriskjutskolan 1946–1949 och chef där 1950–1952, chef för Norrlands artilleriregemente 1952–1959, för Svea artilleriregemente 1959–1961 och artilleriinspektör 1961–1964. Lindström invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademien 1951. Han blev riddare av Svärdsorden 1943, kommendör av samma orden 1954 och kommendör av första klassen 1958. Stig Lindström är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 
 
 Kommendörer av Kungl. Svärdsorden, 1:a kl. i Sveriges statskalender 1962
 
 
 Lindström, Stig Oskarsson på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1904
Avlidna 1975
Män
Kajsa Hallberg Adu

Kajsa Hallberg Adu, född 7 februari 1981, är en svensk bloggare och föreläsare vid Ashesi-universitetet i Ghana. Hon är grundare av organisationen Blogging Ghana.

I september 2020 är hon en av deltagarna på Bokmässan.

Referenser

Kvinnor
Alumner från Uppsala universitet
Svenska bloggare
Levande personer
Födda 1981
Svenska lärare under 2000-talet
Lärare från Umeå
Gustaf Hallberg

Emil Gustaf Hallberg, född 25 juli 1868 i Kristianstad, död 12 september 1943 i Falun, var en svensk gruvingenjör.

Gustaf Hallberg var son till vice häradshövdingen Carl Albert Hallberg. Efter mogenhetsexamen i Lund 1886 blev han filosofie kandidat där 1889 och utexaminerades från Tekniska högskolan 1894. 1893–1894 var Hallberg extrageolog vid Sveriges geologiska undersökning, 1894–1895 extraordinarie tjänsteman i Kommerskollegium samt 1895–1896 biträdande ingenjör och bokhållare vid Grängesbergs gemensamma förvaltning. 1896 anställdes Hallberg som gruvingenjör vid Stora Kopparbergs bergslags AB, inom vilket företag han sedan verkade, 1900–1921 som intendent och chef för bolagets järngruvor samt 1922–1925 som kontorschef vid dess Falukontor. 1926–1928 handhade han olika specialuppdrag inom bolaget. Samtidigt med tjänsten hos Stora Kopparberg var Hallberg statens gruvingenjör, först i Västra bergmästardistriktet 1901–1904 och sedan i Östra bergmästardistriktet till 1919, då bergsstaten omorganiserades. Hallberg var ekonomisk och teknisk ledare för olika gruvbolag, i vilket Stora Kopparberg var intresserat, bland annat i Vintjärn, Säter, Tuna-Hästberg och Gräsberg. Som gruvman intresserade han sig särskilt för geologi och gruvmätning och gjorde värdefulla insatser på området. Särskilt märks hans utredning av Vintjärnsfältets tektonik och den gruvkarta han upprättade över detta fält. Med intresse ägnade han sig även åt gruvlagstiftningsfrågor. Hallberg var fullmäktig i Sveriges teknisk-industriella skiljedomsinstitut 1913–1916, ledamot av styrelsen för Skandinaviska malm & metall AB från 1917.

Källor 
 

Svenska bergsingenjörer
Personer från Kristianstad
Födda 1868
Avlidna 1943
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
United States Camel Corps

United States Camel Corps eller USA:s kamelkår var ett försök av den amerikanska armén att använda kameler som lastdjur i sydvästra USA. Försöket, som pågick från 1856 till 1866 avbröts efter amerikanska inbördeskriget.

Bakgrund
Amerikanska arméns hästar och mulor hade svårt att klara sig i de ökenområden i sydvästra USA som erövrades på . Det var brist på vatten och många av lastdjuren dog av uttorkning.

I en rapport från 1836 föreslog överste George H Crosman att armén skulle använda kameler för transport av förnödenheter i öknen. Han diskuterade det med general Henry Wayne som lade fram förslaget för senator Jefferson Davis. När Davis hade avancerat till posten som USA:s krigsminister lyckades han att få kongressen att godkänna ett försök år 1855.

Wayne fick i uppdrag att skaffa kameler för $ och reste med fartyget USS Supply till Europa tillsammans med sina medhjälpare. Gruppen tittade på kameler i djurparker i London och besökte Italien där storhertig Leopold II hade 250 kameler som enligt uppgift utförde   hästars arbete.

På en resa till Nordafrika köpte gruppen totalt 33 kameler av olika slag, tre i Tunisien, nio i Egypten och 21 i Turkiet. Kamelerna anlände till Indianola i Texas 14 maj 1856 ombord på USS Supply och  fördes i karavan till Camp Verde, en förläggning där de tränades. Året efter köptes ytterligare 41 kameler och de användes med gott resultat vid spaningsuppdrag och på expeditioner. Kamelerna vandrade upp till 60 kilometer om dagen, hade lätt för att finna föda och klarade sig utan vatten i  dagar. De var dock svårhanterliga, skrämde hästarna och luktade illa. År 1858 förlades en del av kamelkåren till Fort Tejon i Kalifornien. 

Camp Verde erövrades av Sydstatsarmén under inbördeskriget men de använde sig inte av kamelerna.

Avveckling
 

Efter avvecklingen av kamelkåren såldes Camp Verdes 66 kvarvarande kamelerna på auktion eller släpptes fria i öknen. En av dem "Douglas" hamnade i Mississippi som maskot för 43:e infanterikåren där han ingick i militärorkestern och transporterade dess instrument och utrustning. Han dödades i slaget vid Vicksburg.

Källor

Se även
 Caribookamelerna

Kameldjur
Militära förband i USA
Mördar-Mary

Mary, född omkring 1894, död 13 september 1916, med tillnamnet Mördar-Mary (), även kallad Big Mary och Sparks Mary, var en 30 år gammal asiatisk elefant som levde på Sparks World Famous Shows Circus i USA, vilken efter att ha dödat en nyanställd skötare i staden Kingsport, dödades med offentlig hängning i staden Erin den 13 september 1916.

Red Eldridges död 
En hemlös man vid namn Red Eldridge övergav den 11 september 1916 sitt nyanskaffade arbete på ett hotell, när han gavs anställning som elefantskötare på Sparks World Famous Shows som nyligen anlänt till staden St. Paul i Virginia. Han dödades nästa kväll i Sullivan County, Tennessee, av elefanten Mary på Sparks Circus.

Trots sin obefintliga erfarenhet av arbete med elefanter, ledde Eldridge paraden med elefanter, när cirkusen efter ankomsten till staden höll en procession med sina djur på gatorna i Sullivan County, eftersom han fick uppdraget att ta hand om Mary, som normalt alltid ledde denna parad. 

Trots att Eldridge förut aldrig arbetat med elefanter, red han på Mary under paraden, och exakt hur allt gick till när Mary dödade honom, finns beskrivet i ett flertal versioner, där ingen har kunnat bekräftas. Åsikterna går isär med olika vittnens skildringar, från att Mary drog ner Eldridge från sin rygg och krossade hans huvud genom att sätta foten på huvudet. Andra versioner uppger att hon slog till honom med snabeln, och att han avled efter fallet.

Efter händelsen blev de kringstående personerna så upprörda att de begärde att elefanten skulle dödas på fläcken. Den lokale smeden Hench Cox, vilken ägde ett vapen, försökte döda Mary genom att avlossa fem skott med sitt gevär, vilket på grund av vapnets undermåliga kaliber, hade ringa effekt.

Marys hängning 
Även de exakta detaljerna kring elefantens död är oklara med flera versioner. I grannstaden hade diskussioner förts, om att cirkusen inte skulle beviljas att besöka staden, om inte Mary först dödades. Motvilligt beslutade då cirkusens ägare Charlie and Addie Sparks att avliva elefanten offentligt för att lugna de upprörda människorna.

Nästa dag, den 13 september, när regn och en dimma föll över staden, transporterades Mary på tåg till det närbelägna Unicoi County i Tennessee, där en stor folksamling med över 2 500 personer inväntade elefantens ankomst, för att få åse den offentliga avrättningen på bangården Clinchfield Railroad yard.

Den femtusen kilo tunga elefanten Mary hängdes mellan fyra- och femtiden på eftermiddagen, medelst en kedja runt halsen, vilken var fäst vid en 100 ton tung lyftkran som normalt lyfte lokomotiv. Det första försöket misslyckades, eftersom kedjan brast, vilket orsakade att elefanten som fortfarande var vid liv, föll handlöst ner på marken, varvid hon sägs ha brutit bäckenbenet. Den nu mycket skadade elefanten hängdes då för andra gången med en starkare kedja, och sägs ha dött efter cirka tio minuter, hängande i luften ovanför människomassans ögon, varefter hon begravdes i närheten av bangården i Erwin.

Källor 

Berömda elefanter
1916 i Tennessee
Djurplågeri
Hombre de Tepexpan

Hombre de Tepexpan är ett kvinnligt skelett från förcolumbiansk tid. Det upptäcktes av den tyske arkeologen Helmut de Terra i februari 1947 vid stranden vid den tidigare Texcocosjön i Tepexpan i centrala Mexiko. Skelettet påträffades i närheten av rester av mammutar och tros vara minst 10 000 år gammalt. Det har fantasifullt hyllats av tidskriften Time som den äldsta mexikanska soldaten. Skelettet hittades med ansiktet nedåt med armarna under bröstkorgen och benen uppdragna till magen. Kroppen sjönk troligen i leran som omger den och lämnade axlar, rygg och höfter synliga, vilket kan förklara varför dessa kroppsdelar saknas. Det är möjligt att kroppen ursprungligen dumpades i sjön.

Skelettet tillsammans med övriga arkeologiska artefakter från olika tidsepoker i regionen är i dag utställt på museet Museo de Tepexpan i Tepexpan i Mexico Citys storstadsområde.

Se även 
Texcoco (altepetl)

Referenser

Noter 
 

Skelettfynd av människor
Fornfynd i Mexiko
Vetenskapsåret 1947
Olivia Skoglund

Agnes Olivia Barbro Skoglund, född den 9 juli 1994  i Gävle, är en svensk serieskapare och skribent.

Biografi 
Skoglund är utbildad vid serieskolan i Malmö och tecknade inledningsvis framförallt manga. Hon bytte senare stil och säger sig idag främst inspireras av alternativserietecknare som Harvey Pekar, Sophie Labelle och Julia Kaye. Skoglund har bland annat publicerats i tidskrifterna Bang och Galago. Våren 2020 debuterade hon med sin självbiografiska bok Nästan i mål som skildrar en pågående könstransition. Som skribent har hon bland annat medverkat i tidskriften Bild och bubbla.

Skoglund tilldelades Malmö stads kulturstipendium 2020. 24–27 september 2020 kommer Skoglund vara en av deltagarna på Bokmässan i Göteborg.

Referenser 

Kvinnor
Svenska serieskapare
Födda 1994
Levande personer
Personer från Gävle
Projekt HBTQI
HBTQ-relaterade författare
Emil Thidell

Emil Jonas Mikael Thidell, född 11 februari 1988 i Jönköping, är en svensk entreprenör och programmerare. Han är medgrundare till det börsnoterade bolaget Catena Media.

Biografi 
Emil är född och uppvuxen i Jönköping. Intresset för datorer kom tidigt i livet och redan som 12-åring började han intressera sig av programmering. Under gymnasietiden började han och barndomsvännen Erik Bergman att kombinera sina kunskaper för att starta en konsultfirma som inriktade sig på att sälja paketerade lösningar med hemsidor och webshoppar till mindre lokala företag.

År 2010 flyttade han och Erik till Malta. Här startade de tillsammans ett företag som marknadsförde olika produkter online på provision. I huvudsak online bingo, lån, visitkort och mode. Målet var att bli duktiga på sökmotoroptimering, för att sen applicera detta på marknader som genererade mest provision.

Catena Media 
Det var då Catena Media grundades, duon hade kommit fram till att casino och betting var en marknad som omsatte mest. Catena Media växte fort och börsnoterades under 2016 på Nasdaq First North till en värdering på 1,6 miljarder kronor. 

Emil Thidell flyttade tillbaka till Jönköping år 2017. Men det dröjde fram till 2019 tills han sålde av hela sitt innehav i Catena Media.

Referenser

män
Födda 1988
Levande personer
Svenska entreprenörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Näringslivspersoner från Jönköping