kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Werner Steinbrink

Werner Steinbrink (även stavat Steinbrinck), född 19 april 1917 i Berlin, död 18 augusti 1942 i Plötzenseefängelset i Berlin, var en tysk kommunistisk aktivist och medlem av en motståndsgrupp som bildats av Herbert Baum (1912–1942).

Biografi
Werner Steinbrink föddes år 1917 i en arbetarklassfamilj i Berlin-Neukölln. Han gick 1933 med i Tysklands kommunistiska ungdomsförbund och var en tid redaktör för en illegal kommunistisk tidning. Han greps 1936 av de nazistiska myndigheterna, men han släpptes i brist på bevis. När andra världskriget bröt ut i september 1939 inkallades Steinbrink till Wehrmacht som kemitekniker. Året därpå blev han medlem i en motståndsgrupp som leddes av Hans-Georg Vötter (1901–1943) i Berlin-Britz; i samband med detta träffade han Hildegard Jadamowitz (1916–1942), som senare blev hans fästmö. Senare anslöt sig paret till Herbert Baums motståndsgrupp.

I maj 1942 företog gruppen ett brandattentat mot den nazistiska propagandautställningen Das Sowjet-Paradies, vilken attackerade den påstådda judebolsjevismen i Sovjetunionen. Medlemmarna greps av Gestapo och ställdes i juli samma år inför Volksgerichtshof och dömdes till döden genom halshuggning. Tidigt på morgonen den 18 augusti avrättades Steinbrink och därefter Jadamowitz.

Källor

Noter

Födda 1917
Avlidna 1942
Män
Personer från Berlin
Tyska kommunister
Personer avrättade i Plötzenseefängelset
Personer som blivit avrättade av Tyskland under 1900-talet
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade med giljotin
David Hazzard

David Hazzard, född 18 maj 1781 i Sussex County i Delaware, död 8 juli 1864 i Sussex County i Delaware, var en amerikansk politiker. Han var Delawares guvernör 1830–1833.

Hazzard efterträdde 1830 Charles Polk som guvernör och efterträddes 1833 av Caleb P. Bennett.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i Delaware
Amerikanska nationalrepublikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Sussex County, Delaware
Födda 1781
Avlidna 1864
Män
Cornelius P. Comegys

Cornelius Parsons Comegys, född 15 januari 1780 i Kent County i Maryland, död 27 januari 1851 i Dover i Delaware, var en amerikansk politiker. Han var Delawares guvernör 1837–1841.

Comegys efterträdde 1837 Charles Polk som guvernör och efterträddes 1841 av William B. Cooper.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i Delaware
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Kent County, Maryland
Födda 1780
Avlidna 1851
Män
Cocaine Bear

Cocaine Bear är en amerikansk action-komedifilm från 2023. Filmen är regisserad av Elizabeth Banks med manus skrivet av Jimmy Warden. Filmen är baserad på en verklig händelse 1985 med en svartbjörn som åt flera kilogram kokain, men denna björn dog och skadade inga personer.

Filmen hade biopremiär i Sverige den 22 februari 2023, utgiven av Universal Pictures.

Handling 
En knarksmugglares flygplan kraschar med stora mängder kokain i en skog i Georgia. En björn får i sig kopiösa mängder av knarket och går bärsärk bland tonåringar, turister, poliser och kriminella som befinner sig i skogen.

Rollista (i urval) 
Källa:
 Keri Russell – Colette Matthews
 Ray Liotta – Dentwood
 O'Shea Jackson Jr. – Howard
 Alden Ehrenreich – Marty
 Christian Convery – Henry
 Brooklynn Prince – Colettes dotter
 Isiah Whitlock Jr. – Bob
 Matthew Rhys – Andrew C. Thornton II
 Jesse Tyler Ferguson – Peter
 Margo Martindale – Ranger Liz
 Kristofer Hivju – Olaf

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2023
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Filmer från Universal Studios
Filmer i regi av Elizabeth Banks
Filmmusik av Mark Mothersbaugh
Degerfors metodistkyrka

Degerfors metodistkyrka, även Degerfors gamla missionskyrka, är en metodistkyrkobyggnad, uppförd 1898, som tillhörde Degerfors metodistförsamling. Kyrkan ligger i stadsdelen Kanada i Degerfors, Värmland.

Galleri

Se även 

 Metodistkyrkan i Sverige

Referenser

Webbkällor 

 Degerfors Metodistkyrka hos Degerfors Hembygdsförening

Byggnader och anläggningar i Degerfors kommun
Svenska metodistkyrkor
Kyrkobyggnader invigda 1898
Caesar Rodney

Caesar Rodney, född 7 oktober 1728 i Kent County i Kolonin Delaware, död 26 juni 1784 i Kent County i Delaware, var en amerikansk politiker. Han var Delawares president 1778–1781.

Rodney efterträdde 1778 George Read som Delawares president och efterträddes 1781 av John Dickinson.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i Delaware
Amerikanska politiker under 1700-talet
Personer från Kent County, Delaware
Födda 1728
Avlidna 1784
Män
Frédéric Nsabiyumva

Frédéric Nsabiyumva, född 26 april 1995, är en burundisk fotbollsspelare som spelar för Västerås SK.

Källor 
Frédéric Nsabiyumva på svenskfotboll.se

Män
Födda 1995
Levande personer
Burundiska fotbollsspelare
Spelare i Västerås SK Fotboll
Spelare i Superettan
Personer i Burundi under 2000-talet
12771 Kimshin

12771 Kimshin eller 1994 GA1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 5 april 1994 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter musikern Kim Shin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1994
Melliyun

Melliyun (persiska: ملیون "Nationalisterna") var ett konservativt och nationalistiskt politiskt parti i Iran under shahen Mohammad Reza Pahlavis styre. Partiet hade regeringsmajoritet från 1957 till 1961.

Historia 

Melliyun grundades 1957 av politikern och tidigare socialministern Manouchehr Eghbal. Mohammad Reza Pahlavi hade gett direktiv om att landet skulle införa tvåpartisystem enligt amerikansk modell och Melliyun kom under sin existens att representera högern inom iransk politik. Partiets huvudmotståndare var det liberala Folkpartiet (Mardom). 

Shahen såg ända fram till 1975 tvåpartisystemet som det mest effektiva sättet att genomföra en progressiv ekonomisk, social och politisk utveckling i landet.

Parlamentsvalet 1960 väckte stort intresse hos massmedia och hos allmänheten eftersom både shahen och regeringen utlovade fria och rättvisa val. Presscensuren hade uppmjukats och ett antal personligheter som marginaliserats efter statskuppen 1953 tilläts att kandidera. Melliyun gjorde en jordskredsseger men partiledaren Eghbal anklagades för manipulation av valprocessen. Massiva protester och demonstrationer följde och den 3 augusti samma år inleddes en rättegång mot Eghbal. Politikerna Ali Amini och Asadollah Alam från Folkpartiet talade om det största valfusket i landets historia. 

Den 7 augusti 1960 avgick premiärminister Eghbal och ersattes av den svenskutbildade ingenjören och politikern Jafar Sharif-Emami. Valet diskvalificerades av shahen och 1961 hölls ett nytt parlamentsval där också den tidigare förbjudna Nationella fronten deltog. Melliyun led dock stort nederlag mot oppositionen.

Melliyun lyckades inte återhämta sig från förlusten och partiet upplöstes 1963. Samma år hade ett nytt högerparti, Iran Novin, grundats av nya, yngre krafter i Irans politik. Vid sidan av Iran Novin uppstod också ett par andra nya småpartier.

Referenser 

Iran under Pahlavidynastin
Historiska konservativa partier
Konservativa partier i Iran
Historiska politiska partier i Iran
Politiska partier bildade 1957
Politiska partier upplösta 1963
Vallakyrkan

Vallakyrkan är en frikyrkobyggnad på Herrgårdsgatan 4 i stadsdelen Kanada i centrala Degerfors, uppförd 1979.

Den var kyrka för Degerfors missionsförsamling.

Referenser

Noter

Webbkällor 

 Om oss hos Vallakyrkan
 Vallakyrkan hos Sveriges hembygdsförening

Byggnader och anläggningar i Degerfors kommun
Kyrkobyggnader invigda 1979
Missionskyrkan, Åtorp

Åtorp missionskyrka är en kyrka i Åtorp, Degerfors kommun, som tillhör trossamfundet Equmeniakyrkan.

Referenser

Externa länkar 

 Missionskyrkans hemsida

Byggnader och anläggningar i Degerfors kommun
Åtorp
Visby flickskola

Visby flickskola var en  flickskola i Visby på Gotland som var verksam under olika namn från 1877 till 1971.

Skolan var inrymd i ett medeltida stenhus som omkring 1760 byggdes om av byggmästare Johan Nicklas Chemnitz med sten från Sankt Olofs kyrkoruin. Den diversehandel som han lät inreda var i drift till 1841 då huset såldes till Visbys borgmästare. Efter hans död 
1878 lät nästa ägare bygga om huset till hyreshus och 1884 sålde han det till AB Visby högre Flickskola. 

Flickskolan grundades 1877 som Högre skolan i Visby för kvinnlig ungdom och omvandlades till ovannämnda aktiebolag år 1883. Verksamheten flyttade in i huset den 1 april 1884 och drevs till 1950 då kommunen tog över.

Kommunen drev skolan som Visby Kommunala Flickskola till 1971 då den lades ned. Byggnaden övertogs därefter av Musikskolan, senare Kulturskolan.

Skolans huvudbyggnad är nästan kubisk med tre våningar och brutet, valmat tak. Den kompletterades med en vinkelställd länga mot väst 1905–1906. År 1953 köpte  kommunen en intilliggande fastighet som inreddes med gymnastiksal och skolkök. En låg paviljong med lektionssalar byggdes till mot sydväst år 1961. Den var tänkt som ett provisorium men har blivit kvar.

Huvudbyggnaden utsågs till byggnadsminne år 1994.

Källor

Externa länkar

Flickskolor i Sverige
Utbildningsinstitutioner bildade 1877
Byggnadsminnen i Gotlands kommun
Utbildning i Gotlands kommun
Byggnader och anläggningar i Visby
Visbys historia
Eléonore Denuelle

Eléonore Denuelle, född 1787, död 1868, var en fransk kvinna, känd för sin omtalade förbindelse med kejsar Napoleon I 1806-1808.

Hon tillhörde en medelklassfamilj och gick i samma skola som Napoleons systrar. Efter avslutad skolgång gifte hon sig 1805 med en armékapten. Hennes make dömdes dock till fängelse för bedrägeri, varefter hon tog ut skilsmässa. 

Efter skilsmässan presenterades hon för Napoleon av hans syster, hennes skolkamrat Caroline Bonaparte, hos vilken hon hade anställts som hovdam.  Denuelle och Napoleon inledde då ett förhållande, som uppmärksammades i samtiden. Paret fick Charles Léon tillsammans. 

Födelsen av sonen gjorde Napoleon övertygad om att hans barnlöshet i äktenskapet inte berodde på honom och slutligen till hans skilsmässa och omgifte. Han arrangerade 1808 ett äktenskap för Eléonore Denuelle med en militär, och hon följde sedan sin nya make på hans uppdrag i Spanien. Hon blev änka 1812, och gifte om sig 1814.

Referenser 

Födda 1787
Avlidna 1868
Kvinnor
Franska mätresser
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Paris
Dorothy E. Smith

Dorothy Edith Smith, född 6 juli 1926 i Northallerton, död 3 juni 2022 i Vancover, var en kanadensisk etnograf, sociolog och marxistisk feminist av brittisk härkomst. I sin forskning inriktade hon sig bland annat på genusvetenskap, feministisk teori, feministsociologi, vetenskapssociologi och ståndpunktsfeminism.

Biografi
Dorothy E. Smith föddes år 1926 i Northallerton i North Riding of Yorkshire i norra England. Hon avlade bachelor of science-examen vid London School of Economics 1955. Efter att ha gift sig flyttade Smith till USA; år 1963 avlade hon doktorsexamen i sociologi vid University of California. Paret Smith skilde sig och hon valde då att återvända till England, där hon under några år föreläste vid University of Essex utanför Colchester. År 1968 flyttade Smith med sina söner till Vancouver i Kanada för att undervisa vid University of British Columbia. Smith flyttade 1977 till Toronto för att föreläsa vid Ontario Institute for Studies in Education. År 1994 utnämndes hon till adjungerad professor vid University of Victoria. Där föreläste hon bland annat om institutionell etnografi, som utforskar människors sociala relationer med varann i vardagslivet, till exempel skolan och på arbetet. Smith ville att den institutionella etnografin skulle utgöra ett alternativ till den traditionella etnografins teorier och metoder. Den institutionella etnografin går tillbaka på Marx teorier, eftersom denna forskningsinriktning fokuserar på hur de enskilda individernas vardagsliv formas av de materiella omständigheterna. Smith medverkade därtill till feministtidskriften Signs.

Dorothy E. Smith avled år 2022 i Vancouver, 95 år gammal.

Priser (urval)
 Lifetime Achievement Award, Section on Marxist Sociology of the American Sociological Association
 CSA John Porter Award
 Order of Canada

Bibliografi (urval)
 1975 – What It Might Mean to Do a Canadian Sociology: The Everyday World as Problematic
 1975 – Women Look at Psychiatry: I'm Not Mad, I'm Angry
 1977 – Feminism and Marxism: A Place to Begin, A Way to Go
 1987 – The Everyday World as Problematic: A Feminist Sociology
 1990 – Texts, Facts, and Femininity: Exploring the Relations of Ruling
 1990 – The Conceptual Practices of Power: A Feminist Sociology of Knowledge
 1999 – Writing the Social: Critique, Theory, and Investigations
 1992 – Sociological Theory Vol. 10 No.1: Sociology from Women's Experience: A Reaffirmation
 2004 – Mothering for Schooling (tillsammans med Alison Griffith)
 2005 – Institutional Ethnography: A Sociology for People
 2022 – ''Simply Institutional Ethnography: Creating a Sociology for People

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1926
Avlidna 2022
Kvinnor
Personer från Northallerton
Alumner från London School of Economics
Alumner från University of California, Berkeley
Brittiska etnografer
Brittiska sociologer
Brittiska antropologer
Marxistiska feminister
Personer verksamma vid University of Toronto
Personer verksamma vid University of British Columbia
Personer verksamma vid University of Victoria
Kanadensiska etnografer
Kanadensiska sociologer
Kanadensiska antropologer
Order of Canada
Kanadensiska marxister
Kanadensiska forskare under 1900-talet
Conte Grande

SS Conte Grande var en italiensk oceanångare som byggdes 1927 för rederiet Lloyd Sabaudo.

Design 

Fartyget byggdes på rederiets egna varv i San Marco.

SS Conte Grande omtalades ofta som magnifik, och dess interiör var känd för sin förgyllda Kineseri-arkitektur med den tidens finaste marmor.

Hon kunde ta 578 passagerare i första klass, 420 i andra, och 720 i tredje.

Historia 
Conte Grande sjösattes och döptes  den 29 juni 1927. Efter färdigställande levererades hon till Lloyd Sabaudo i april 1928 och avgick på sin jungfruresa den 13 april 1928. Vid avfarten var hamnen fylld av glada människor som länge hade hört och sett reklam eller nyheter från fartyget. Jungfruresan  till New York förlöpte utan problem. 

År 1932, när Lloyd Sabaudo och  andra italienska rederier bildade  Italienska linjen, sattes Conte Grande in på den nya rutten mellan Genua, Santos och Buenos Aires.

Hon fortsatte trafiken på Sydamerika tills andra världskriget bröt ut 1939 och registrerades i Brasilien efter den italienska invasionen av Frankrike.

År 1942 köptes hon av USA:s flotta och döptes om till USS Monticello. Hon seglades till ett varv i Philadelphia, där en stor del av den lyxiga interiören togs bort, och byggdes om till trupptransportfartyg med plats för 6000+ soldater.

Hennes första uppdrag var att transportera trupper till Casablanca för Operation Torch och senare transporterade hon trupper till Myanmar efter Japans ockupation Burma.

Efter kriget återfördes hon till 1947 Italien under en "verkställande order" signerad av USA:s President Harry S. Truman.

Hon fördes till ett varv för en  betydande översyn innan hon togs i bruk igen. Hon fick en ny, rak förstäv och två nya, mer strömlinjeformade skorstenar och plats för  passagerare, varav 215 i första klass, 333 i andra och 950 i tredje klass.

På grund av S/S Andrea Doria-förliset 1958 sattes Conte Grande och systerfartyget Conte Biancamano i på rutten mellan Genua och New York i några månader. 

År 1960 överfördes hon till International Refugee Organisation för transport av flyktingar från Europa till Australien. Hon överfördes till Italienska linjen igen 1961 men hann bara med några resor innan hon såldes som skrot den 7 september 1961.

Galleri

Referenser 

Italienska passagerarfartyg
Fartyg sjösatta 1927
Johanna Sandwall

Karin Johanna Sandwall, född 14 november 1977 i Vreta klosters församling i Östergötlands län, är en svensk ämbetsman.

Biografi
Sandwall har en Master of Science-examen i kemi från Umeå universitet. Hon har varit enhetschef vid Strålsäkerhetsmyndigheten och därvid ansvarat för olika tillsynsfrågor. Hon har genomgått flera högre utbildningar vid Försvarshögskolan och Senior Leaders Course vid Baltic Defence College. Hon var fram till 2021 krisberedskapschef vid Socialstyrelsen, där hon hade en central roll i arbetet mot covid-19-pandemin. Sandwall är sedan den 23 augusti 2021 länsråd vid länsstyrelsen i Södermanlands län.

Johanna Sandwall invaldes som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 2022.

Referenser

Födda 1977
Levande personer
Kvinnor
Personer från Linköpings kommun
Alumner från Umeå universitet
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Länsråd i Södermanlands län
Ganfluga

Ganfluga, ganflua eller gandfluga, (sydsamiska: Gane-čurek), är beteckningen på en gan i form av en fluga. Gan var ett trolltyg i äldre nordisk föreställningsvärld, vilket en trollkarl kunde sända ut för att skada någon, och ganfluga var en gan i form av en fluga. Det är en variant av föreställningen om trollskott i nordisk folktro.

Ganfluga är omnämnt för första gången 1632 av Peder Claussøn Friis (1545-1614) i Norriges oc Omliggende Øers sandfærdige Besschriffuelse. Petter Dass omnämner också ganfluga i Nordlands trompet från slutet av 1600-talet, där han säger att "finden" ("samen") brukar gannkonst och att det går ut på att skicka ut förgiftade flugor som han "sätter" i folk eller fä. 

Ganfluga förknippas i nordisk folktro i Norge och Sverige med samer, men det förekommer också i isländsk tradition en "galdrafluga" eller "trolldomsfluga". Den hör till traditionen om onda, magiska utskickningar som kunde ta flughamn. På Färöarna finns det också en insekt som kallas "gandafluga", men det finns inte bevarad någon folktro som förklarar namnet.

Bibliografi
Nils Lid: Gandfluge og gandfugl, i Maal og minne.., 1944, sidorna 201–220

Se även
Gand, eller gandstav

Källor
Ganflua i Svenska Akademiens Ordbok
Eldar Heide: Gandfluga og sjamanismen i Nordica Bergensia 2002, på www.academia.edu

Noter

Samisk kultur
Nordisk folktro
Troll
Olof Örtenblad

Olof Örtenblad kan syfta på:

 Olof Örtenblad (1854–1936), svensk skol- och språkman.
 Olof Örtenblad (1888–1957), svensk militär
Strömtorps station

Strömtorps station, tidigare Carlskoga station (från 1866 till 1900), är en driftplats och tidigare järnvägsstation i stadsdelen Strömtorp i Degerfors på Nordvästra stambanan och på Nora Bergslags Järnväg. Den anlades 1866 och stängdes 1976.

Stationen bytte namn till Strömtorps station den 1 oktober 1900.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Degerfors kommun
Nedlagda järnvägsstationer i Örebro län
Järnvägsstationer invigda 1866
Järnvägsstationer stängda 1976
1866 i Sverige
Nora Bergslags Järnväg
Olof Örtenblad (militär)

Johan Olof Örtenblad, född 24 oktober 1888 i Göteborg, död 27 januari 1957 i Stockholm, var en svensk militär. Han var i sitt tredje äktenskap gift med Margareta Örtenblad.

Örtenblad avlade mogenhetsexamen 1906, officersexamen 1908 och intendentsexamen 1913. Han blev underlöjtnant vid Västgöta regemente 1908, underintendent vid Intendenturkåren 1913, löjtnant 1915 och kapten 1917. Örtenblad var regementsintendent vid Jämtlands fältjägarregemente, intendent vid och senare  chef för arméns centrala beklädnadsverkstad. Han befordrades till major vid Intendenturkåren 1933, till överstelöjtnant 1937 och till överste på arméns reservstat 1941. Örtenblad var chef för Arméförvaltningens intendenturdepartements utrustningsbyrå 1939–1940 och för dess industribyrå 1940–1943. Han var kamrerare hos Svenska Läkaresällskapet från 1942, sekreterare och styrelseledamot i föreningen Riksmusei vänner från 1943 och sekreterare i Patriotiska sällskapet från 1945. Örtenblad blev riddare av Svärdsorden 1929 och av Vasaorden 1938. Han vilar i sin tredje hustrus familjegrav på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 
 
 
 
 
 Örtenblad, Johan Olof på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1888
Avlidna 1957
Män
Baptistkyrkan, Degerfors

Baptistkyrkan är en frikyrkobyggnad på Skyllbergsgränd 4 i Degerfors, uppförd 1909. Den tillhörde Degerfors baptistförsamling.

Se även 

 Baptistkyrkan, Karlskoga

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Degerfors kommun
Kyrkobyggnader invigda 1909
Svenska baptistkyrkor
1909 i Sverige
12773 Lyman

12773 Lyman eller 1994 PJ10 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 augusti 1994 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter fysikern Theodore Lyman.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Se även 
 Lyman (månkrater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1994
Lyman (månkrater)

Lyman är en 83 kilometer stor nedslagskrater i den södra hemisfären av månens baksida. Den är uppkallad efter fysikern Theodore Lyman.

Satellitkratrar 
På månkartor är dessa objekt genom konvention identifierade genom att placera ut bokstaven på den sida av kraterns mittpunkt som är närmast kratern Lyman.

Se även 
 Lista över månens kratrar
 12773 Lyman

Källor 
 

Kratrar på månen
Joel Kyhle

Joel Kyhle, född 15 juli 1988 i Säter, är en svensk operasångare.

Roller i urval 

 Colline  i La Boheme (Köpenhamns operafestival 2019, Dala-Floda operafestival 2021)
 Figaro/Kommandanten i Amadeus (Det Kongelige Teater i köpenhamn 2019)
 Happy i Fanciulla del West (Det Kongelige Teater i Köpenhamn 2017)
 Andra Präst Trollflöjten (Det Kongelige Teater i Köpenhamn 2017)
 Antonio  Figaros Bröllop (Det Kongelige Teater i Köpenhamn 2017)

Källor 
 https://folkoperan.se/joel-kyhle/
 https://www.operabase.com/artists/joel-kyhle-33728/sv

Svenska operasångare under 2000-talet
Män
Födda 1988
Levande personer
Personer från Säter
12774 Pfund

12774 Pfund eller 1994 PH22 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 augusti 1994 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter August Hermann Pfund.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1994
Burji

Burji kan syfta på:

 Burji (folk) – afroasiatisk folkgrupp i Kenya
 Burji (språk) – ett språk
 Burji, Etiopien – liyu woreda (ett speciellt distrikt)
 Burjidynastin
Karl Fredrik Wasenius (musikkritiker)

Karl Fredrik Wasenius, född 7 oktober 1850 i Helsingfors, död där 10 oktober 1920, var en finländsk violinist och musikkritiker, under flera år känd under signaturen Bis i Hufvudstadsbladet.

Wasenius avlade studentexamen vid Katedraskolan i Åbo och bedrev studier vid Helsingfors universitet. År 1873 engagerades han vid det av Leonard Borgström ägda H. Borgström & Companys kontor i Helsingfors, där han kvarstod till 1888, varefter han öppnade egen musikhandel i huvudstaden. Han var Helsingfors stadsorkesters förste violinist och var under en tid violinist, konsertmästare, repetitör och senare dirigent vid Svenska Teatern. Han började skriva musikrecensioner i Helsingfors Dagblad och övergick senare till Hufvudstadsbladet, där han skrev under pseudonymen Bis. Som kritiker ansågs han vara principfast, men fastän hans recensioner stundtals var subjektiva, vann Wasenius aktning hos både musikeliten och allmänheten. Han komponerade också en smärre mängd egna sånger och publicerade några uppsatser, däribland en biografi över skådespelerskan Fanny Grahn. 

I ungdomen var Wasenius hängiven seglare och medlem av Nyländska Jaktklubben. Han var son till musikern Carl Wasenius och Olga Apollonia Emilia Möllhausen. Han var sedan 1882 gift med Elin Hagman.

Referenser 

Finländska violinister
Finländska musikkritiker
Hufvudstadsbladet
Musikförläggare
Violinister under 1800-talet
Finländska musiker under 1800-talet
Musiker från Helsingfors
Födda 1850
Avlidna 1920
Män