kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Birgitta Ara

Majlis Birgitta Ara, född Juslin den 7 augusti 1934 i Helsingfors, är en finlandssvensk skulptör. Hon är halvsyster till författaren Agneta Ara.

Ara genomgick Konstindustriella läroverket 1952–1955, École Nationale Supérieure des Métiers d'Arts et Arts Appliquées i Paris 1972–1974 och idkade teaterstudier vid René Simons skola i Paris 1956–1959. Hon verkade under sitt flicknamn Birgitta Juslin (efter sin mor) som internationell fotomodell i 15 år innan hon i början av 1970-talet helt övergick till bildkonsten.

Hon är känd för sina sensuella kvinnofigurer och abstrakta skulpturer och reliefer i patinerad brons eller omsorgsfullt behandlade marmorytor samt skickliga materialkombinationer. Hon har även utfört smycken och porträttskulpturer, bl.a. ett porträtt av president Martti Ahtisaari som tillkom 1996.

2009 utkom en biografi över Ara: En välsignad nyfikenhet, skriven av journalisten Mardy Lindqvist.

Källor

Externa länkar
 

Finländska skulptörer
Konstnärer från Helsingfors
Födda 1934
Levande personer
Kvinnor
Finlandssvenska konstnärer
Lauri Anttila

Lauri Juhani Anttila, född 24 april 1938 i Uleåborg, död 9 juni 2022 i Helsingfors, var en finländsk inredningsarkitekt och media- foto- samt konceptkonstnär.

Anttila utbildades till inredningsarkitekt vid Konstindustriella läroverket 1961–1965 men hade redan tidigare genomgått konstföreningens i Lahtis skola 1959–1960 och Finlands konstakademis skola 1960–1961. Han titulerades ännu i början av 1980-talet inredningsarkitekt, även om han debuterade som bildkonstnär redan 1960.

Anttila tillhörde pionjärerna bland de finländska konceptkonstnärerna på 1970-talet, men vann erkännande först på 1980-talet. Under vandringar i Sibirien, Färöarna, Kanada och Lappland dokumenterade han naturen med sin kamera. Sina systematiska iakttagelser av bland annat ekosystemet samt människans och naturens relationer sammanställde han till utställningar som domineras av svartvita fotografier med inslag av akvareller, kolteckningar och föremål från naturen.

Anttila verkade som lärare vid Konstindustriella läroverket, Konstindustriella högskolan och Finlands konstakademis skola samt var rektor (1988–1994) och professor vid Bildkonstakademin. Han medverkade i planeringen av vetenskapscentret Heureka och skrev talrika artiklar i bland annat konsttidskriften Taide.

Utmärkelser

Källor

Uppslagsverk

 Vem och vad 1996, sid. 33–34. Helsingfors 1996.

Noter 

Finländska inredningsarkitekter
Finländska konstnärer
Personer från Uleåborg
Födda 1938
Män
Avlidna 2022
EgyptAir Flight 804

EgyptAir Flight 804 var en reguljär flygning från Paris, Frankrike till Kairo, Egypten som försvann över Medelhavet den 19 maj 2016 klockan 02:45 CEST. Ombord på planet fanns 56 passagerare och 10 besättningsmän. Den 20 maj meddelade egyptiska myndigheter att vrakdelar från planet hade hittats cirka 290 km norr om Alexandria, Egypten.

Försvinnande 

Planet avgick den 18 maj 2016 klockan 23:09 (CEST) från Paris-Charles de Gaulle mot Kairos internationella flygplats. Klockan 02:45 försvann planet från radar, 282 kilometer norr om den egyptiska kusten, nära den grekiska ön Kreta. Planet befann sig på 11 000 meters höjd innan det påbörjade sin nedfart. Radarkontakt förlorades vid en höjd på 3 000 meter.

Våren 2022 kom utredare fram till att olyckan orsakats av att en brand utbrutit i cockpit till följd av att en av besättningsmännen rökt en cigarett. Cigaretten har sedan, i kombination med en läckande syrgasmask, orsakat branden.

Passagerare och besättning 
56 passagerare från 12 olika länder var ombord på planet, samt tio i besättningen. I besättningen fanns tre säkerhetspersonal, fem flygvärdar och två piloter. Kaptenen hade 6 275 flygtimmar, varav 2021 i A320-flygplan.

Referenser

Se även 
Kogalymavia Flight 9268, havererade 31 oktober 2015 på Sinaihalvön i Egypten

Flygincidenter 2016
2016 i Egypten
Flygincidenter i Egypten
Aarno Ahtaja

Aarno Veli Ahtaja, tidigare Ahlgrén, född 21 oktober 1898 i Åbo, död 5 mars 1978 i Helsingfors, var en finländsk målare.

Ahtaja studerade 1921–1923 vid Centralskolan för konstflit (kvällslinjen) och vid Finska Konstföreningens ritskola 1924–1927 samt 1934. Sin debututställning hade han 1928.

Inspirerad av Alfred William Finch utvecklade Ahtaja närmast en impressionistisk stil i sina stadsvyer och parklandskap. Från och med slutet av 1950-talet målade han bland annat idylliska småstadsbilder från Lovisa och hämtade mot slutet av sitt liv även motiv från Medelhavsländerna, vid sidan av insjölandskap från Ruovesi.

Han var 1940–1952 lärare vid Konstindustriella läroverket. År 1962 erhöll han Pro Finlandia-medaljen.

Källor

Finländska målare
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Personer från Åbo
Födda 1898
Avlidna 1978
Män
Tommi Mäkelä

Tommi Kalervo Mäkelä, född 4 september 1954 i Helsingfors, är en finländsk målare.

Mäkelä studerade 1970–1974 vid Fria konstskolan i Helsingfors och ställde ut första gången 1975. Han har ända sedan 1970-talet varit känd för sina monokroma, mörkstämda och meditativa olje- och akrylmålningar. En dämpad gråskala kännetecknade hans abstrakta måleri i början av 1990-talet, men sedan dess har också den svarta och bruna färgen börjat intressera honom, vilket de för övrigt gjorde redan i slutet av 1970-talet.

Mäkelä har utfört ett monumentalarbete för normalskolan i Raumo (1998). Han undervisade vid Fria konstskolan 1974–78, vid Bildkonstakademin som lektor 1986–1990, överlärare 1990–1994 och biträdande professor 1994–1995, vid Nordiska konstskolan i Karleby 1991 och 1995, vid Åbo konstakademi som överlärare och utbildningschef 2000–2001 samt vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1989 och Konsthögskolan Valand i Göteborg 1991–1992.

Källor

Finländska målare
Konstnärer från Helsingfors
Födda 1954
Levande personer
Män
Sigrid Bárány

Sigrid Bárány, född 1975, är en svensk kokboksförfattare som vann tävlingen Sveriges mästerkock 2012. Efter att ha vunnit tävlingen gav hon ut kokboken Spisvärme och Sigrids kök på förlaget Bonnier Fakta.

Hon är dotter till teoretiske fysikern Anders Bárány.

Bibliografi 
 Spisvärme (2012). 
 Sigrids kök (2013).

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
födda 1975
levande personer
Svenska kokboksförfattare
Kristiina Nyrhinen

Kristiina Nyrhinen, född 26 augusti 1949 i Björneborg, är en finländsk textilkonstnär.

Nyrhinen utexaminerades 1974 som textilkonstnär från Konstindustriella högskolan. I början av sin karriär utförde hon vävda och tryckta inredningstextilier för Metsovaara Design. Sedan 1976 har hon verkat som frilanskonstnär. Vid sidan av sina arbeten för textilindustrin började hon skapa konsttextilier.

Naturen har alltid varit utgångspunkten för Nyrhinens arbete. Vassdungar och vattendrag var i början av 1990-talet populära motiv i hennes konst, som även kännetecknades av en känslig färgsättning. Med sina materialexperiment med metallisk textil och överraskande kombinationer framstår hon som en av pionjärerna i modern finländsk textilkonst. Hon har förenat bland annat nylon-, glasfiber- och glänsande metalltråd med linne- och bomullsväv.

Nyrhinen vann 1984 tävlingen om textilier till Myrbacka församlingscentrum och kyrkans altartavla. Sedan dess har hon helt ägnat sig åt större unika konsttextilier, som finns bland annat i Högsta förvaltningsdomstolens lokaler, i Riksdagshusets tillbyggnad, Finlands ambassader i Budapest, Riad och Rom, Unicef i Paris, kanslihuset i S:t Michel och Hotell Kuninkaantie i Esbo centrum. Mindre arbeten finns även i andra offentliga lokaler, musei- och privatsamlingar. Hon har innehaft förtroendeuppdrag inom bl.a. Ornamo och dess underavdelning Texo, där hon verkat som ordförande.

Källor

Finländska textilkonstnärer
Personer från Björneborg
Kvinnor
Födda 1949
Levande personer
Bläcksten

Bläcksten (), även kallad tuschsten, är en skål för bläck, eller tusch, till kinesisk kalligrafi eller tuschmåleri. Tillsammans med pensel, tuschstång och rispapper tillhör bläcksten studerkammarens fyra skatter (文房四宝).

Bläckstenar är vanligen gjorda av sten, med det förekommer även varianter av porslin, lergods, jade, brons och järn. För seriösa kalligrafister är det viktigt att ha en bra bläcksten då den påverkar kvalitén på bläcket.

Bläckstenar började användas i större skala på 200-talet. De var ofta mycket avancerade hantverk, väl utsmyckade och kunde föreställa t.ex. en sköldpadda eller ett musikinstrument. Under Tangdynastin (618–907) började flera kända varianter av bläckstenar tillverkas, med ibland mycket avancerade snidad mönster. Bläckstenarnas guldålder kom i efterföljande Songdynastin (960–1279). Många bläckstenar innehåller så mycket konst och hantverk att de används mer som prydnadsföremål och presenter än som redskap för kalligrafi.

Fyra kända bläckstenar
Fyra regioner i Kina tillverkar fyra kända bläckstenar (四大名砚) som anses vara de bästa:
 Duan-bläcksten (端砚) från Guangdong började tillverkas i början av Tangdynastin. Duan-bläcksten är känd för sin fina kvalité som inte skadar penslarna. Graveringen föreställer ofta drakar, blommor och fåglar vid bergs och vatten. Stenarna har ibland en rödaktig ton, men det finns även med grön ton. Naturliga märken i stenen, "ögon", integreras ofta i graveringens mönster och anses fint.
 She-bläcksten (歙砚) från Anhui började tillverkas under Tangdynastin. Det finns olika varianter, men de bästa använder sten från Longweiberget. Stenarna är hårda och svarta, gråa eller ljust gröna. She-bläcksten har ibland färgvariationer i form av guldfärgade linjer och fläckar på grund av geologiska förändringar i berget. Detta kan ge mönster liknande en stjärnhimmel.
 Tao-bläcksten (洮砚) från Gansu är gjord av sten från Taofloden. Tao-bläcksten blev känd under Songdynastin. Bläckstenarna är gjorda i olika varianter av gröna stenar. Eftersom stenarna legat på botten av floden har de externt låg vattenabsorbering, vilket är bra.
 Chengni-bläcksten (澄泥砚) från Shanxi har en helt annan tillverkningsmetod. I stället för att snida från ett solitt stycke sten skapas Chengni-bläcksten genom att den fina leran från botten av Fenfloden blandas med bindemedel för att sedan torkas. Chengni-bläcksten började tillverkas under Tangdynastin.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Kalligrafi
Konstnärsmaterial
WP:Projekt Kina
Laila Karttunen

Laila Maria Karttunen, född 16 mars 1895 i Suonenjoki, död 7 januari 1981 i Tavastehus, var en finländsk målare och textilkonstnär.

Karttunen studerade 1915–1918 vid Åbo konstförenings ritskola och 1919–1922 vid Centralskolan för konstflit. Hon verkade som lärare och planerare vid Fredrika Wetterhoffs vävskola i Tavastehus från 1922 till slutet av 1920-talet, då hon grundade en egen ateljé i Helsingfors. Hon var under hela 1930-talet chef för Finska handarbetets vänners väveri, men återvände till Wetterhoff där hon arbetade fram till sin pensionering 1958.

Karttunen är främst känd för sin textilkonst, bland annat kyrkotextilier, bildvävnader och broderier. Hon tog intryck av den folkliga textilkonsten och gjorde bl.a. studieresor till Karelen i slutet av 1930-talet. Hon framstod med sina textilexperiment som en banbrytare och riktgivare på sitt område, skrev artiklar om textilkonst och publicerade modellböcker. I hennes måleri är figur-, natur- och stadsmotiven de mest framträdande.

Hon belönades med silvermedalj vid triennalen i Milano 1933 och 1951 samt guldmedalj 1954. År 1959 erhöll hon Pro Finlandia-medaljen. Hon testamenterade en betydande samling av sina arbeten till Tavastehus konstmuseum.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska målare
Finländska textilkonstnärer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Kvinnor
Födda 1895
Avlidna 1981
Personer från Suonenjoki
Transformers (filmserie)

Transformers (även känd som Transformers Cinematic Universe) är en serie amerikanska science fiction- och actionfilmer baserad på de leksaker som skapats av Hasbro och Tomy. Michael Bay har regisserat fem första filmer: Transformers (2007), Transformers: Revenge of the Fallen (2009), Transformers: Dark of the Moon (2011), Transformers: Age of Extinction (2014) och  Transformers: The Last Knight (2017). En spinoff, Bumblebee (2018) är regisserad av Travis Knight och baserat på karaktären med samma namn. Två kommande uppföljare har offentliggjorts, en till Bumblebee och en till Transformers: The Last Knight. Serien har distribuerats av Paramount Pictures, DreamWorks, och United International Pictures.

Filmer i serien

Referenser

Noter

Actionfilmer efter serie
Rymdinvasionsfilmer
Engelskspråkiga filmer
Science fiction-filmer efter serie
Maija Lavonen

Maija Sisko Lavonen, född 29 oktober 1931 i Ijo, är en finländsk textilkonstnär. Hon var gift med bildkonstnären Ahti Lavonen samt mor till bildkonstnären Kuutti Lavonen och dramaturgen Sussa Lavonen.

Maija Lavonen studerade 1953–1956 vid Konstindustriella läroverket och 1956–1957 vid Fria konstskolan i Helsingfors. Hon inledde sin karriär inom textilindustrin 1956–1958, blev frilansplanerare 1961 och konstnär 1970. Hon ställde ut första gången 1968. Som frilanskonstnär gjorde hon sig först känd som en förnyare av ryakonsten, många av hennes offentliga arbeten är vävda av ull- och linnegarn.

Sökandet efter nya material och experiment har skänkt Maija Lavonen en plats bland de främsta textilkonstnärerna under det sena 1900-talet. Hennes verk finns i många offentliga lokaler såsom i Riksdagshuset (1982), Finlands Bank, ministerier, ambassader, kyrkor med mera. Arbetet Voyage av patinerat kopparnät visades 2002 i Unescos kapell, ritat av Tadao Ando i Paris.

Hon undervisade vid Kotka och Karhula yrkesskola 1958–1961 och Konstindustriella högskolan 1985–1987 samt 1989–1994. År 1992 erhöll hon Pro Finlandia-medaljen och 1996 utsågs hon till Årets textilkonstnär och hedersmedlem i Ornamo.

Källor

Noter

Finländska textilkonstnärer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1931
Personer från Ijo
Levande personer
Kvinnor
Cockburn

Cockburn kan syfta på:

 Cockburn (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet

Geografi

Antarktis 

 Cockburn, Antarktis
 Cockburn Peak 
 Cockburn Island

Australien 

 City of Cockburn – Western Australia
Cockburn Range
Cockburn Reef
Cockburn Sound 
 Cockburn River

Se även
Mount Cockburn – flera

Bahamas 

 Cockburn Town, Bahamas

Chile 

 Canal Cockburn – ett sund

Turks- och Caicosöarna 

 Cockburn Town – huvudstad
Albert Stanley, 1:e baron Ashfield

Albert Henry Stanley, 1:e baron Ashfield, PC, TD, ursprungligen Albert Henry Knattriess, född den 8 augusti 1874, död den 4 november 1948, var en brittisk-amerikansk affärsman som var verkställande direktör samt ordförande i Underground Electric Railways Company of London (UERL) från 1910 till 1933 och ordförande i London Passenger Transport Board (LPTB) från 1933 till 1947.

Referenser 
 

män
Födda 1874
Avlidna 1948
Personer från Derby
Personer från Detroit
Marc Michel

Marc Michel kan syfta på:

 Marc-Michel (1812-1868), fransk dramatiker, poet och journalist
 Marc Michel (1932-2016), schweizisk skådespelare
 Marc Michel (född 1935), fransk historiker
Marc-Michel

Marc-Antoine-Amédée Michel, kallad Marc-Michel, född den 22 juli 1812 i Marseille, död den 12 mars 1868 i Paris, var en fransk lustspelsförfattare.

Marc-Michel gjorde sig känd som författare för vådevillteatrarna (i samarbete med Eugène Labiche och andra) av pjäser, vilkas framgång hade sin grund i de farsartade överdrifterna i situationer och dialog. Några bland de mest kända av hans till mer än ett hundratal uppgående stycken är Le bonheur en bouteille (1847; svensk översättning "Sällhet på flaskor", samma år), Un tigre du Bengale (1849; "En bengalisk tiger", 1850), Otez votre fille, s'il vous plaît (1854; "Herre, var så god och tag bort er dotter", 1859), Un gendre en surveillance ("En herre, som vaktar sin måg", 1861) och Les voisins de Molinchart (1861; "Molincharts grannar", 1863).

Källor

Noter 

Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Personer från Marseille
Födda 1812
Avlidna 1868
Män
Ugglan
Francisque Michel

Francisque Xavier Michel, född den 18 februari 1809 i Lyon, död den 18 maj 1887 i Paris, var en fransk litteratur- och kulturhistoriker.

Michel blev 1839 professor i utländsk litteratur vid Faculté des lettres i Bordeaux och 1854 korresponderande ledamot av Franska institutet. Michel verkade förtjänstfullt som utgivare av franska, engelska och angelsaxiska krönikor, diktverk och andra arbeten från 1000–1300-talen. Därjämte författade Michel flera om vidsträckt forskning vittnande kulturskildringar, av vilka de viktigaste är Histoire des races maudites de la France et de l'Espagne (2 band, 1847), Histoire des hôtelleries (2 band, 1850–1854; tillsammans med Édouard Fournier), Recherches sur les étoffes de soie, d'or et d'argent au moyen âge (2 band, 1852–1854), Étude de philologie comparée sur l'argot (1856) och Histoire du commerce et de la navigation à Bordeaux (2 band, 1867–1871), de tre sistnämnda prisbelönta av Franska institutet, samt översatte Sternes och Goldsmiths arbeten, valda verk av Shakespeare och dikter av Tennyson.

Källor

Noter

Franska litteraturvetare
Franska kulturhistoriker
Litteraturvetare under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Lyon
Födda 1809
Avlidna 1887
Män
Ugglan
Margareta Ahlstedt-Willandt

Margareta Ahlstedt-Willandt, född 27 februari 1888 i Helsingfors, död där 29 maj 1967, var en finländsk textilkonstnär. Hon var dotter till konstnären Fredrik Ahlstedt.

Ahlstedt-Willandt studerade vid Centralskolan för konstflit i Helsingfors i början av 1910-talet, hos Fredrika Wetterhoff i Tavastehus och i Stockholm. Hon drev 1924–1957 ett eget väveriföretag i Helsingfors, där hon formgav och tillverkade brukstextilier, gardin- och dräkttyger, mattor, lampskärmar med mera. Hon framställde unika bildvävnader och kyrkotextilier med figurativa motiv in på 1950-talet och närmade sig naivistiska ideal; senare blev abstrakta uttryck allt vanligare. Även i sina abstrakta arbeten utgick hon från naturmotiv. Naturen och landskapet på Storpellinge, där hon vistades sommartid, finns dokumenterade i akvareller.

Källor

Finländska textilkonstnärer
Konstnärer från Helsingfors
Kvinnor
Avlidna 1967
Födda 1888
Konstnärens trädgård i Giverny

Konstnärens trädgård i Giverny (franska: Le Jardin de l'artiste a Giverny) är en oljemålning av Claude Monet från 1900.

Målningen
Konstnärens trädgård i Giverny är en av många målningar av Claude Monet med motiv från hans trädgård i Giverny nordväst om Paris i Frankrike, vilka tillkom under hans sista trettio år i livet. Målningen visar rader av irisar med varierande nyanser av purpurrött och skärt, avbildat diagonalt mot tavlans plan. Blommorna växer under träd, vilket gör att genomsipprande ljus åstadkommer skiftningar av blommornas färgton. Bortom träden syns en glimt av Monets hus.

Bakgrund
Claude Monet började anlägga sin trädgård 1883 och utvecklade den under hela sitt liv. Den bestod framför allt av perenner och hade ettåriga växter som tillskott.

Han slutförde Konstnärens trädgård i Giverny när han var 60 år gammal och efter att ha gjort ett stort antal målningar tidigare i livet, vilka gett honom stor framgång och gjort honom rik. Vid denna tid ägnade han mer och mer tid åt att analysera vad han såg.

Samma år som målningen skapades, ägnade sig Claude Monet åt två större projekt: en serie målningars med floden Themsen i London som motiv och en serie målningar med hans trädgårdsdammar i Giverny som motiv, inklusive några av hans berömda målningar av näckrosor, till exempel Näckrosdammen (numera i Museum of Fine Arts Boston).

Proveniens
Målningen finns numera på Musée d'Orsay i Paris.

Bildgalleri med andra Monetmålningar från trädgården i Giverny

Källor
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Le Jardin de l'artiste à Giverny på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
Om Le jardin de l'artiste à Giverny Musée d'Orsays webbplats 

Målningar av Claude Monet
Landskapsmålningar
Målningar på Musée d'Orsay
Målningar 1900
Impressionism
Konstverk i Frankrike i Europeana 280
Målningar med motiv från Normandie
Mikko Laasio

Mikko Eelis Laasio, född 29 september 1913 i Björneborg, död 24 juni 1997 i Helsingfors, var en finländsk målare.

Laasio studerade 1930–1931 vid Centralskolan för konstflit och 1932–1935 vid Finska Konstföreningens ritskola samt ställde ut första gången i Helsingfors 1946. Laasios favoritmotiv fram till 1960-talet var stillebenet, men redan i slutet av 1950-talet började han alltmera att ägna sig åt landskapsmåleriet. År 1947 anslöt sig Laasio till Oktobergruppen, vars övriga medlemmar, såsom Sven Grönvall och Aimo Kanerva, stod honom nära. Med sina stilleben och landskap representerade han en nationell, mörkstämd expressionistisk stil som han vid sidan av Kanerva mästerligt behärskade.

Laasio erhöll Pro Finlandia-medaljen 1963 och förlänades professors titel 1982.

Källor

Finländska målare
Finländska innehavare av professors namn
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Personer från Björneborg
Män
Födda 1913
Avlidna 1997
Émile Michel

François Émile Michel, född den 19 juli 1828 i Metz, död den 23 maj 1909 i Paris, var en fransk konsthistoriker och målare.

Michel uppträdde först som landskapsmålare och uppehöll som sådan Fontainebleauskolans traditioner (representerad i Luxembourgmuseet och franska provinsmuseer). Som författare debuterade han 1883 med ett arbete om museet i Köln, som 1885 följdes av Les musées d'Allemagne, av några smärre monografier om holländska målare i samlingsverket Les artistes célèbres och av lärda och grundliga studier i konsttidskrifter. Större arbeten av Michel är Rembrandt (1893), Rubens (1900), Les maîtres de paysage (1906) och Études sur l'histoire de l'art (2 delar, 1895 och 1908). År 1892 blev han medlem av franska konstakademien. "M:s konsthistoriska verk hvila på grundlig lärdom och odlad smak och äro på samma gång spirituellt och elegant genomförda", skriver Georg Nordensvan i Nordisk familjebok.

Källor 

 

Franska konsthistoriker
Franska landskapsmålare
Ledamöter av Académie des beaux-arts
Konsthistoriker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska målare under 1800-talet
Födda 1828
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Personer från Metz
Claude-Étienne Michel

Claude-Étienne Michel, född den 3 oktober 1772 i Pointre, död den 18 juni 1815 i slaget vid Waterloo, var en fransk general. 

Michel avancerade från menig soldat (1791) till divisionsgeneral (1813), i vilken egenskap han utmärkte sig särskilt vid Montmirail (11 februari 1814). Efter Napoleons fall (1814) slöt Michel sig till Ludvig XVIII, men övergick till den avsatte kejsaren efter dennes återkomst från Elba (1815). I spetsen för "unga gardet" stupade han vid Waterloo.

Källor 

 

Franska generaler
Personer i Napoleonkrigen
Franska militärer under 1800-talet
Personer från departementet Jura
Födda 1772
Avlidna 1815
Män
Ugglan
Deltagare i slaget vid Waterloo
Namn ingraverat på Triumfbågen
Georges Michel

Georges Michel, född den 12 januari 1763 i Paris, död där den 7 juni 1843, var en fransk målare.

Michel målade landskap med figurer i klassisk stil, till dess han, påverkad av nederländska målare, började göra studier efter naturen utanför Paris, huvudsakligen på Montmartre, som ännu på denna tid hade en lantligt idyllisk karaktär. Michel blev kallad "Montmartres Ruisdael". Utan att komponera sina motiv efter godkända regler tog han dem sådana han fann dem utanför sin dörr, målade en väderkvarn, ett hus, en träddunge mot en molnig himmel, mot solnedgång eller i storm och sökte framför allt återge stämningen. Han åstadkom en otalig mängd dylika studier; hans föredrag blev brett och fritt, och han blev en föregångare till representanterna för det intima stämningslandskapet. Ibland gjorde han utfärder till Normandie samt målade kust- och havsstudier. På äldre dagar restaurerade han målningar för Louvremuseet. Han är representerad där, i Musée Carnavalet och i Mesdags museum i Haag.

Källor  

 

Franska landskapsmålare
Franska målare under 1700-talet
Franska målare under 1800-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1763
Avlidna 1843
Män
Ugglan