kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gilbert Nordqvist

Gilbert Nordqvist, född 5 december 1897 i Partille församling i Göteborgs och Bohus län, död 29 april 1969 i Skövde församling i Skaraborgs län, var en svensk militär.

Biografi
Nordqvist avlade studentexamen i Göteborg 1916. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1918 och utnämndes samma år till fänrik vid Livregementets grenadjärer, varefter han befordrades till löjtnant vid Skaraborgs regemente 1921. Han befordrades 1933 till kapten och tjänstgjorde vid Generalstaben 1933–1937 samt 1937–1939 vid Svea livgarde. År 1939 befordrades han till major, varefter han var stabschef vid Övre Norrlands trupper 1939 och 1940–1941. Han befordrades till överstelöjtnant 1941 och var souschef vid Lantförsvarets kommandoexpedition 1941–1944. År 1944 befordrades han till överste, varefter han var chef för Krigsskolan 1944–1947 och chef för Södra skånska infanteriregementet 1947–1952. Åren 1952–1958 var Nordqvist befälhavare för Göteborgs försvarsområde och Halmstads försvarsområde. Han är begraven på Sankta Elins kyrkogård i Skövde.

Källor

Noter

Män
Födda 1897
Avlidna 1969
Personer från Partille socken
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Försvarsområdesbefälhavare
Gravsatta på Sankta Elins kyrkogård, Skövde
Markku Kolehmainen

Markku Antero Kolehmainen, född 23 juli 1951 i Kuopio, är en finländsk målare. 

Kolehmainen studerade 1975–1977 vid Konstföreningens i Åbo ritskola och 1977–1978 vid Konstfack i Stockholm samt ställde ut första gången 1975. Han är känd för sina både föreställande och abstrakta målningar i olika tekniker: oljefärger, tempera, gouache och blandtekniker med inslag av bland annat mässing, aluminium och bladguld. Han har även ägnat sig åt grafik med träsnittsteknik och framträtt som en skicklig tecknare i bland annat tusch. 

Kolehmainen tillhörde på 1980-talet den så kallade Kuopioskolan, en grupp jämnåriga konstnärer i Kuopio med bland andra Pauno Pohjolainen och Teemu Saukkonen, vilka med sina ofta stora, stundom våldsamt expressionistiska arbeten betraktades som decenniets "unga vilda". På 1990-talet ställde han ut betydligt mindre, till färgsättningen dämpade målningar, vilkas stil närmade sig en slags abstrakt impressionism. Han har utfört ett antal monumentalmålningar, bland annat Kaivos för Kemira i Siilinjärvi (1980–1981) och Harkkohytti för kommunalhuset i Juankoski (1987). Han tillhör konstnärsgruppen Tutka.

Källor

Finländska målare
Födda 1951
Män
Levande personer
Personer från Kuopio
Willem Hendrik van den Bos

Willem Hendrik van den Bos, född den 25 september 1896 i Rotterdam, död den 30 mars 1974, var en nederländsk–sydafrikansk astronom. 

van den Bos arbetade först vid Leidenobservatoriet i sitt hemland, men kom till Union Observatory i Sydafrika 1925 och blev dess föreståndare 1941.

Han upptäckte tusentals optiska dubbelstjärnor och genomförde tiotusentals mikrometermätningar av stjärnor för att beräkna ett antal dubbelstjärnors omloppsbana.

Enligt vissa biografiska källor upptäckte han mer än hundra asteroider, men Minor Planet Center tillskriver honom inte några upptäckter av det slaget.

Asteroiden 1663 van den Bos är uppkallad efter honom, liksom månkratern van den Bos.

Källor

Noter 

Nederländska astronomer
Astronomer under 1900-talet
Nederländska forskare under 1900-talet
Alumner från Leidens universitet
Personer från Rotterdam
Födda 1896
Avlidna 1974
Män
Janne Kaitala

Janne Petteri Kaitala, född 18 augusti 1970 i Tammerfors, är en finländsk målare. 

Kaitala studerade vid konstskolan i Kankaanpää 1989–1992 och Bildkonstakademin 1992–1996 (magisterexamen 1996). Han ställde ut första gången 1996 och är känd för sina abstrakta, flödande expressiva målningar, ofta i stort format med ett virrvarr av figurer. Han har även framträtt som serietecknare och gett ut seriealbumet Hipporox (1996). Han utsågs 1999 till årets unga konstnär av Tammerfors konstmuseum.

Källor

Finländska målare
Födda 1970
Män
Levande personer
Personer från Tammerfors
Gunnar Pohjola

Arvo Gunnar Pohjola, född 25 december 1927 i Tyrvis, död 27 februari 2008 i Tammerfors, var en finländsk målare och grafiker. 

Pohjola studerade vid Finlands konstakademis skola 1952–1955. Han var en populär konstnär med sina lätt surrealistiska med en melankolisk humor kryddade målningar i litet format. Också i hans grafik återkommer liknande teman. Han utförde större arbeten, bland annat ett antal väggmålningar i Tammerfors med omgivningar.

Källor

Finländska målare
Födda 1927
Avlidna 2008
Män
Personer från Tyrvis
John McKenzie

John McKenzie kan syfta på bland andra:

* John McKenzie (1925–2017), skotsk fotbollsspelare
 John McKenzie (1937–2018), kanadensisk ishockeyspelare

Se även 
 John Mackenzie – flera
Petteri Wirtanen

Petteri Wirtanen, född 28 maj 1986 i Hyvinge, är en finländsk professionell ishockeyspelare som spelar för Djurgårdens IF i Svenska hockeyligan.

Externa länkar 

Män
Födda 1986
Levande personer
Finländska ishockeyspelare
Personer från Hyvinge
Spelare i HC TPS
Spelare i Jokerit
Spelare i Anaheim Ducks
Spelare valda i NHL Entry Draft 2006
Spelare valda av Anaheim Ducks i NHL Entry Draft
John Mackenzie

John Mackenzie kan syfta på bland andra:

* John Mackenzie, lord MacLeod (1727–1789), skotsk jakobit och svensk greve
 John Mackenzie (1876–1949), brittisk olympisk seglare
 John Mackenzie (1928–2011), skotsk filmregissör
 John Mackenzie, 5:e earl av Cromartie (född 1948), skotsk peer
 John Stuart Mackenzie (1860–1935), brittisk filosof

Se även 
 John McKenzie – flera
4539 Miyagino

4539 Miyagino eller 1988 VU1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 8 november 1988 av den japanska astronomen Masahiro Koishikawa vid Ayashi-observatoriet i Japan. Den är uppkallad efter stadsdelen Miyagino-ku i Sendai.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Masahiro Koishikawa
Astronomiska upptäckter 1988
4540 Oriani

4540 Oriani eller 1988 VY1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 november 1988 av San Vittore-observatoriet i Bologna. Den är uppkallad efter den italienska greven och astronomen 

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av San Vittore-observatoriet
Astronomiska upptäckter 1988
John Mackenzie, lord MacLeod

John Mackenzie, lord MacLeod, född 1726, död den 2 april 1789 i Edinburgh, var en skotsk militär, en tid i svensk tjänst. Han var son till George Mackenzie, 3:e earl av Cromartie.

MacLeod deltog liksom fadern i den jakobitiska resningen 1745–1746, togs till fånga, men benådades 1748, dock liksom fadern med förlust av titlar och gods. MacLeod for utrikes, kom 1749 med rekommendationsbrev från fältmarskalk Keith i Berlin till svenska hovet och blev 1750 kapten i svenska armén vid hertig Fredrik Adolfs regemente. Han avancerade 1755 till major, var en tid i preussisk tjänst som adjutant åt Keith (1757), deltog i svensk tjänst i Pommerska kriget, blev 1765 överstelöjtnant och 1773 överste vid Björneborgs regemente, fick 1778 generalmajors avsked och återvände till hemlandet. Åren 1779–1783 var MacLeod överste för ett av honom uppsatt höglandsregemente, som stationerades i Madras, blev 1783 engelsk generalmajor och återfick 1784 släktgodsen. På svenska riddarhuset introducerades han efter naturalisation 1756 (adliga ätten Mackenzie af Macleod, som utgick med honom).

Källor

Noter 

Skotska militärer
Svenska generaler
Skotsk adel
Svenska grevar
Brittiska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Födda 1726
Avlidna 1789
Män
Ugglan
Reuben College, Oxford

Reuben College är ett nytt college för postgraduala studier vid Oxfords universitet, grundat 2019 som Parks College. Ett formellt beslut om grundandet fattades av Oxfords universitets beslutande församling i maj 2019. Colleget blev då det första nya Oxbridge-colleget på en generation sedan Kellogg College öppnade i Oxford 1990. Ett namnbyte till Reuben College gjordes 2020 som erkännande av en gåva på £80 miljoner  från stiftelsen Reuben Foundation. De första studenterna antogs för läsåret 2021/2022 och colleget öppnade i Radcliffe Science Librarys tidigare lokaler 2023.

I samband med grundandet tillkännagavs att collegets forskarutbildning och forskningsverksamhet skulle fokuseras inom tre tvärvetenskapliga områden: Artificiell intelligens och maskininlärning, Miljöförändringar samt Cellulär livsvetenskap. 2020 tillkom även ett fjärde område, Etik och värderingar.

Källor 

College vid Oxfords universitet
Ulf Söderberg

Ulf Söderberg kan syfta på:

 Ulf Söderberg (arkivarie) (född 1946)
 Ulf Söderberg (musiker) (född 1964), musiker från Lidköping
 Ulf Söderberg (organist) (född 1959)
Ulf Söderberg (arkivarie)

Ulf Peter Söderberg, född 6 september 1946 i Engelbrekts församling i Stockholms stad, är en svensk arkivarie. Han var krigsarkivarie 1996–2009.

Biografi
Söderberg avlade studentexamen 1965. Han avlade filosofie kandidat-examen vid Stockholms universitet 1967, var amanuens där 1968–1970 och avlade filosofie doktor-examen där 1977 med avhandlingen Gustav I:s arv och eget i Uppland. Åren 1977–2009 tjänstgjorde Söderberg vid Krigsarkivet: som arkivarie 1977–1982, som förste arkivarie 1982–1996 och som krigsarkivarie och chef för Krigsarkivet 1996–2009.

Söderberg invaldes som ledamot av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia 1988 och som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 1999.

Söderberg var ledamot av styrelsen för Svenska Arkivsamfundet 1984–2001, varav sekreterare 1984–1996 och vice ordförande 1996–1997. Han invaldes i styrelserna för Karolinska förbundet 1996, Statens Försvarshistoriska Museer 1997, Föreningen Armé- Marin- och Flygfilm 2001 och Delegationen för militärhistorisk forskning 2001. Han har skrivit artiklar i arkivvetenskapliga och historiska ämnen.

Referenser

Män
Födda 1946
Levande personer
Personer från Stockholm
Alumner från Stockholms universitet
Svenska krigsarkivarier
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Bernhard Dawson

Bernhard Hildebrandt Dawson, född den 21 september 1890 i Kansas City, Missouri, död den 18 juni 1960, var en argentinsk astronom.

Dawson avlade sin grundexamen vid University of Michigan 1916. Från 1913 arbetade han vid La Plata-observatoriet i Argentina. År 1933 blev han filosofie doktor vid University of Michigan på avhandlingen The System Beta 1000 Plus Delta 31. Dawson var professor vid Faculdad de Ingeniería de San Juan 1948–1955.

Hans astronomiska undersökningar omfattade dubbelstjärnor, variabla stjärnor, ockultationer, asteroider och kometer. Den 8 november 1942 kan han ha upptäckt Nova Puppis 1942.

Asteroiden 1829 Dawson uppkallades efter honom, liksom månkratern Dawson.

Källor

Noter 

Argentinska astronomer
Astronomer under 1900-talet
Argentinska forskare under 1900-talet
Personer från Kansas City, Missouri
Födda 1890
Avlidna 1960
Män
Alumner från University of Michigan
49 Ursae Majoris

49 Ursae Majoris, eller HD 95310, är en vit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Stora björnen. Stjärnan har visuell magnitud +5,06 och är väl synlig för blotta ögat vid god seeing. Den ligger på ett avstånd av ungefär 375 ljusår.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Huvudseriestjärnor klass F
HR-objekt
HD-objekt
Rudolf Dollinger

Rudolf Dollinger, född 4 april 1944 i Telfes im Stubai, är en österrikisk före detta sportskytt.

Dollinger blev olympisk bronsmedaljör i fripistol vid sommarspelen 1972 i München.

Källor 

Österrikiska sportskyttar
Österrikiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1972
Olympiska bronsmedaljörer 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Österrike
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Österrike
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1976
Födda 1944
Levande personer
Män
Personer från Tyrolen
51 Ursae Majoris

51 Ursae Majoris, eller HD 95934, är en vit jätte i stjärnbilden Stora björnen. Stjärnan har visuell magnitud +6,01 och är synlig för blotta ögat vid god seeing. Den ligger på ett avstånd av ungefär 255 ljusår.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Vita jättar
HR-objekt
HD-objekt
Otto Mäkilä

Otto Fredrik Mäkilä, född 9 augusti 1904 i Åbo, död där 19 juni 1955, var en finländsk målare. Ett centralt tema i hans konst var kontakten mellan människan och naturen. Han framhävde i sina målningar världens poesi, mystik och människans inre verklighet. 

Mäkilä studerade 1920–1924 vid Konstföreningens i Åbo ritskola och 1930–1931 vid Académie de la Grande Chaumière och Académie Colarossi samt ställde ut första gången 1926. Han kom att bli en av de främsta företrädarna för surrealismen – och hela den moderna konsten – i Finland. Hans ungdomsperiod slutade i vistelsen i Paris i början av 1930-talet och besöket på utställningen Art Concret i Stockholm 1930, som ledde till en radikal förändring i hans uttryckssätt. I hans senare produktion på 1940- och 1950-talet, som blev en höjdpunkt i hans konstnärskap, finns de abstrakta kompositionerna som kännetecknas av en utsökt färgharmoni. Han hade stor betydelse för målargenerationen i Finland efter andra världskriget, inte minst i sin hemstad Åbo, där han kom att inspirera en surrealistiskt präglad riktning. Han tecknade också flitigt och gjorde förstudier till sina målningar. Naturen på Runsala, där han bodde, inspirerade till motiven i hans tidiga teckningar, medan teckningarna på 1950-talet ofta är abstrakta kompositioner. 

Mäkilä verkade även som konstkritiker och skrev aforismer. Han undervisade vid och var rektor för Ritskolan i Åbo 1950–1955. Han var med om att grunda konstnärsgrupperna Pro Arte 1933 och Ryhmä 9 (De nio) 1951 i Åbo samt tillhörde den nordiska konstnärsgruppen Caravellen. Större utställningar av hans konst har arrangerats i Helsingfors konsthall 1957 (minnesutställning), Åbo konstmuseum 1980 (teckningar 1930–1950) och 1986, i Ateneum 1987 och i Aboa Vetus & Ars Nova 2004. År 2011 utkom en omfattande publikation om honom, Otto Mäkilä – En röd orolig gnista, i anslutning till en utställning i Åbo konstmuseum inom ramen för kulturhuvudstadsåret.

Källor

Finländska målare
Födda 1904
Avlidna 1955
Män
Personer från Åbo
Kaarlo Koroma

Kaarlo Vilhelm Koroma (till 1929 Forsblom), född 4 mars 1908 i Helsinge, död 29 juni 2000 i Helsingfors, var en finländsk målare. 

Koroma blev student 1929 och genomgick kadettskola 1930–1932. Han var yngre officer i försvarsmakten 1932–1933, adjutant 1933–1936, kompanichef 1936–1937, 1941 och 1945–1946, stabsofficer 1937 och 1943, kommendör vid Åbo garnison 1942, bataljonskommendör 1944 och 1957, stabsofficer vid huvudstaben 1944–1955 och vid vaktbataljonen 1955–1957. Han hade hållit sin första utställning 1938 och studerade vid Fria konstskolan 1947–1948, men blev konstnär på heltid först 1957. Han målade tidigare mest akvareller och övergick senare till oljemåleriet i en expressionistisk stil med figurmåleri, landskap och stilleben som favoritmotiv. 

I sitt måleri var Koroma i hög grad påverkad av Novembergruppen och inte minst Tyko Sallinens nationella stil. Han deltog aktivt i konstpolitiken och arbetade för förbättrandet av bildkonstnärernas sociala villkor efter andra världskriget. Han var 1956–1957 ordförande och ombudsman för Konstnärsgillet, vidare 1953–1956 ordförande för Målarförbundet, från 1972 för Bildkonstseniorerna (som han var med om att grunda) och 1957–1963 i direktionen för Helsingfors konsthall. 

Koroma var bland annat redaktör för Konstnärsmatrikeln 1962, utgav Konstnärsgillets 100-årshistorik 1964, Finlands konst på 1950-talet (1960) och Målarförbundets historik; redaktör för årsboken Suomen Taide 1961–1969. Han var med om att starta tidskriften Taide 1959 och var dess redaktionssekreterare 1964–1969. Han var 1950–1970 redaktör för tidskriften Taiteilija och senare för Bildkonstseniorernas tidskrift. Han tilldelades professors titel 1976.

Källor

Finländska målare
Finländska officerare
Födda 1908
Avlidna 2000
Män
Bertilsson

Bertilsson är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på något olika sätt. Offentlig statistik uppger att följande antal personer var folkbokförda i Sverige den 31 december 2018 med stavningsvarianterna
 Bertilsson 3959
 Bertilson 74
 Berthilsson 30
 Berthilson 4
Totalt blir detta 4067 personer.  Namnet är ursprungligen ett patronymikon med betydelsen Bertils son.

Personer med namnet Bertilsson eller med varianter av detta namn
 Andreas Bertilsson (född 1972), musiker
 Bertil Bertilson (1940–2003), komiker och musiker
 Billy Bertilsson (född 1943), politiker, Sjukvårdspartiet Västra Götaland
 Carl Bertilsson (1889–1968), veterinär och gymnast
 Christian Bertilsson (född 1991), tävlingscyklist
 Fredrik Bertilsson Gyllenram (1929–2010), militär
 Gösta Bertilsson (1929–2021), konstnär
 Henrik Bertilsson (född 1969), fotbollsspelare
 Johan Bertilsson (född 1988), fotbollsspelare
 Lars Bertilsson Cantersten (1615–1658), diplomat
 Per Daniel Bertilsson (1892–1972), innehavare av Bertilssons stuga, gymnastiklärare, kapten, gymnast
 Simon Bertilsson (född 1991), ishockeyspelare
 Stig Bertilsson (född 1950), företagare, politiker, moderat
 Yngve Bertilsson (1930–1998), skådespelare, reporter, filmfotograf

Fiktiva personer
 Conny Bertilsson, figur i Suneserien av Anders Jacobsson och Sören Olsson

Källor

Se även
 Bertilssons stuga, serveringsrörelse vid Lilla Delsjön i Göteborg

Svenska efternamn
Sonnamn
Kitniyot

Kitniyot, hebreiska: קִטְנִיּוֹת, qitniyyot, är ett hebreiskt ord som betyder grönsak (legume). Under högtiden pesach, får begreppet kitniyot en utökad betydelse som inbegriper spannmål och fröer såsom ris, majs, solrosfrön, sojabönor, ärtor och linser, utöver grönsaker.

Enligt de ortodoxa ashkenazerna och vissa sefarder får man inte äta kitniyot under pesach. Även om reforma och konservativa askenazer tillåts att äta kitniyot under pesach bör man enligt tradition inom dessa och andra samfund avstå från att konsumera kitniyot. Enligt Torat Eretz Yisrael och Minhagei Eretz Yisrael kan alla judar över hela världen, oavsett ursprung och hur deras förfäder gjorde, äta kitniyot under pesach, då förbudet anses vara en onödig försiktighetsåtgärd som utfärdades av halachiska auktoriteter under dess uppkomst.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Yeshiva.co om kitniyot.
Lista över kitniyot hos kashrut.com.
All about kitniyot on Passover, artikel av HaRav Eliezer Melamed (engelska).

Mat och dryck inom judendom
Siende, Tuhundra, Åkerbo och Snevringe domsaga

Siende, Tuhundra, Åkerbo och Snevringe domsaga, före 1718 benämnd Siende, Tuhundra och Åkerbo domsaga, var en domsaga i Västmanlands län. Den bildades 1680 och 1718 tillfördes Snevringe tingslag från Strömsholms läns domsaga. Domsagan delades 1796 upp i Siende, Tuhundra och Snevringe domsaga och Åkerbo domsaga.

Domsagan lydde under Svea hovrätts domkrets.

Härader
Domsagan omfattade:
Siende härad
Tuhundra härad
Snevringe härad från 1718
Åkerbo härad

Tingslag
Snevringe tingslag från 1718
Siende tingslag 
Tuhundra tingslag 
Åkerbo tingslag

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Köpings tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Historiska domsagor i Västmanlands län
Chi Bootis

Chi Bootis (χ Bootis, förkortad Chi Boo, χ Boo), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i östra delen av stjärnbilden Björnvaktaren. Den har en skenbar magnitud av 5,31 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 12,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 252 ljusår (77 parsek) från solen.

Egenskaper
Chi Bootis är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A2 V. Den har en massa som är ca 2,1 gånger större än solens massa, en radie som är ca 2,2 gånger solens radie och avger ca 37 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 9 300 K. Stjärnan visar ett överskott av infraröd strålning med en temperatur på 65 K, vilket tyder på att det finns en omgivande skiva av stoft som kretsar kring stjärnan på ett avstånd av ca 123 AE.

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/chibootis

Stjärnbilden Björnvaktaren
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
HD-objekt
Kvarteret Sturen minsta

Kvarteret Sturen minsta ligger på Södermalm i Stockholm. Kvarteret begränsas av Katarina kyrkogård i norr, Södermannagatan i öster, Tjärhovsgatan i söder och Katarina västra kyrkogatan i väster. Kvarteret består av två fastigheter Sturen minsta 1 och 2.

Kvarteret

Sedan mitten av 1650-talet finns kvartersnamnet Sturen för ett kvarter väster och söder om Katarina kyrka. Det delades sedermera upp i Sturen större, mindre och minsta. De båda förstnämnda ligger väster om kyrkan medan Sturen minsta ligger söder om kyrkan. Kvarteret framgår även i Holms tomtbok från 1674 och har då nio tomtägare.

Namnet härrör från Sturekapellet som Johan III lät bygga på 1580-talet. Kapellets namn skulle enligt traditionen minna om Sten Sture d.y. vars lik hade bränts här efter Stockholms blodbad 1520. Den danska konungen  Kristian II ("Tyrann") lät sedan begrava Sten Sture och de andra vid blodbadet avrättade adelsmännen på denna plats. Sturekapellet revs på 1620-talet och materialet användes vid bygget av Katarina kyrka (se även Kapellgränd).

Bebyggelse
Hela kvarteret upptas av den så kallade Sifwertska kasernen vars första byggnader uppfördes på 1780-talet för bryggaren Lorentz Sifwert och fick sin nuvarande forn 1855. Anläggningen förvärvades 1812 av Stockholms stad och har sedan dess varit kasern för Stadsvakten i Stockholm, kolerasjukhus och vårdhem samt ungkarlshotell. Till kvarterets västra del flyttade 1876 Katarina brandstation. 

Idag finns i olika delar av Sifwertska kasernen hotell, kontor och bostäder samt Katarina brandstation. Enligt Stadsmuseet i Stockholm utgör fastigheten Sturen minsta 2 "synnerligen höga kulturhistoriska värden" (blåmärkning) medan Sturen minsta 1 bedöms av museet vara "särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt" (grönmärkning).

Se även
Fastigheten Sturen större 11

Källor
Stadsmuseets interaktiva karta för kulturmärkning av byggnader i Stockholm.
AB Stadsholmen: Fastigheten Sturen minsta 2, faktablad.

Externa länkar

Sturen minsta