kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
USA:s tionde flotta

USA:s tionde flottan är en av USA:s numrerade flottor. Den skapades först som en ubåtsjakts-koordinerande organisation under Slaget om Atlanten under andra världskriget i maj 1943, och var verksam fram t.om. juni 1945. Den reaktiverades som en styrka för Flottans Cyberkommando den 29 januari 2010. Flottans cyberkommando övar operativ kontroll över tilldelade sjöstyrkor för att samordna med andra marin-, koalitions- och gemensamma styrkor för att genomföra hela spektret av cyber-, elektronisk krigföring, informationsinsamling och signalspaning. Flottan är aktiv.

Referenser

Noter

USA:s flotta
Stig Lundqvist (redare)

Stig Hugo Lundqvist, född 22 februari 1924 i Mariehamn, död 21 maj 2007, var en åländsk skeppsredare. Han är  farbror till Ben Lundqvist. 

Lundqvist blev student 1943, avlade högre rättsexamen 1947 och blev diplomekonom 1950. Han var advokat vid advokatbyrån Rainer Wuorio i Helsingfors 1947–1948, notarie i Raseborgs domsaga 1948–1949 och blev vicehäradshövding 1950. Han anställdes samma år vid det anrika familjebolaget Lundqvistrederierna Ab, för vilket han var verkställande direktör 1978–1994. Den debattglade och kontroversielle Lundqvist var i decennier en ledande gestalt i Ålands ekonomiska liv. Han var en av initiativtagarna när Vikinglinjen Ab bildades i början av 1960-talet, var bolagets verkställande direktör 1966–1968 och styrelseordförande för SF Line/Viking Line 1979–1995. Han var också verkställande direktör för Ålands redarförening 1952–1974. Han tilldelades sjöfartsråds titel 1984.

Källor

Åländska redare
Födda 1924
Avlidna 2007
Män
Personer från Mariehamn
Finländska innehavare av sjöfartsråds titel
Ben Lundqvist

Ben Hugo Lundqvist, född 18 november 1943 i Mariehamn, är en åländsk skeppsredare. Han är brorson till Stig Lundqvist.

Lundqvist blev diplomekonom 1967 och juris kandidat 1970. Han började tidigt arbeta inom familjebolaget Lundqvistrederierna Ab, där han 1995 utsågs till verkställande direktör. Via internationella dotterbolag kontrollerar företaget en flotta som omfattar åtta tankfartyg (2005). Även brodern Dick Lundqvist (född 1946) är verksam som direktör i familjerederiet, som under decennier varit ett av Ålands mest lönsamma företag. 

Familjen är också största aktieägare i färjerederiet Viking Line; år 2004 kontrollerade familjen Lundqvist 30 procent av aktierna, varav Ben Lunqvist har ett personligt innehav på 3,7 %. Ben Lundqvist har varit styrelsemedlem sedan 1978, styrelseordförande sedan 1995. Brodern Dick Lundqvist har varit styrelsemedlem sedan år 2000.

Källor

Åländska redare
Födda 1943
Män
Levande personer
Personer från Mariehamn
John M. Richardson

John Michael Richardson, född 8 april 1960, är en pensionerad fyrstjärnig amiral i USA:s flotta som var chefen för USA:s flotta från 2015 till 2019.

Biografi
Richardson tog bachelorexamen och erhöll sin officersfullmakt 1982 från United States Naval Academy och kom därefter att tjänstgöra inom ubåtsvapnet. Han har masterexamina från Massachusetts Institute of Technology (MIT) samt från National War College. På 1990-talet tjänstgjorde han som adjutant till USA:s president Bill Clinton och var då en av fem officerare som turandes om att bära "fotbollen".

Han tjänstgjorde som chef för flottans program för kärnkraftsdrift, Naval Reactors, från den 2 november 2012 till 14 augusti 2015. Samtidigt som han var chef för flottans program för kärnkraftsdrift, var Richardson ansvarig för kommandot av, och säker, pålitlig drift av USA:s marina kärnkraftsdrivna program och för alla nuvarande amerikanska marina reaktorer utplacerade för användning, samt alla faciliteter som behövs för att säkerställa säker drift. 

13 maj 2015 tillkännagav USA:s försvarsminister, Ashton Carter, Richardsons tjänst för att efterträda amiral Jonathan Greenert som chef för USA:s flotta. Richardson började fungera som den 31:e Chefen för USA:s flotta, den 18 september 2015.

Referenser

Noter

Externa länkar

Levande personer
Födda 1960
Män
Chefer för USA:s flotta
Personer från Petersburg, Virginia
Alumner från United States Naval Academy
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Alumner från National War College
Savannah Theatre

Savannah Theatre är en teater i Savannah i Georgia i USA, grundad år 1818. Det är en av USA:s äldsta teatrar som fortfarande är i bruk. Under 1800-talet var teatern tidvis känd som Athenaeum.

Källor 
 

Teatrar i USA
Georgias historia
Savannah, Georgia
Kulturåret 1818
Federal Street Theatre

Federal Street Theatre eller Boston Theatre, var en teater i Boston i Massachusetts i USA, verksam mellan 1794 och 1852. Det var den första lagliga teatern i Boston, som länge hade haft ett religiöst teaterförbud.

Källor 
 

Teatrar i USA
Boston under 1700-talet
Kulturåret 1794
Ej längre existerande teatrar i USA
Boston under 1800-talet
Charleston Theatre

Charleston Theatre även kallad Broad Street Theatre, var en teater i Charleston i South Carolina i USA, verksam mellan 1793 och 1833. 

Tillfälliga teatrar hade med vissa mellanrum funnits i Charleston sedan grundandet av Dock Street Theatre 1736, men Charleston Theatre kom att bli stadens första permanenta teater.  År 1790 var Charleston den största staden i Sydstaterna, och en av de tre största städerna i USA jämsides med New York och Philadelphia. Staden var vid denna tid mycket rik, men den fungerade starkt kring plantageägarklassens behov, då plantageägarna levde på sina plantager under halva året och andra halvan flyttade in till sina hus i Charleston för att leva societetsliv, och en permanent teater ansågs därför nödvändig.  Någon teater hade då inte funnits i staden sedan Church Street Theatre (använd av Old American Company under deras besök i staden), brann ned 1782, och då hade den dessutom stått tom sedan det amerikanska frihetskriget brutit ut, eftersom alla teaterverksamhet upphörde i USA under den tiden. 

Charleston Theatre på Broad Street öppnade 1793, och blev då skådeplats för Charleston Company eller South Carolina Company under Thomas Wade West, som även uppträdde i Virginia under namnet Virginia Company. Teatern fick en framgångsrik konkurrent redan 1794, när John Sollée öppnade Charleston French Theatre eller Théâtre Francais, även kallad City Theatre, i kompanjonskap med Francisque du Moulin från Saint Domingue. Den franskpråkiga scenen kunde erbjuda tränade franska artister från Saint Domingue som Alexander Placide och Suzanne Douvillier och deras Grande Danseurs et Sauteurs du Roi, vilket förorsakade förluster för Charleston Theatre. Wade West lyckades köpa över flera av de mest populära artisterna till sin teater 1795-96, men tvingades 1796 sälja Charleston Theatre till John Sollée, vilket ledde till att stadens två teatrar förenades. 

Verksamheten lades ned under kriget 1812, och öppnade igen av Joseph George Holman (1764-1817) år 1815. Teatern var år 1817 föremål för Charleston Theatre riot, där den populära stjärnskådespelaren James H. Caldwell (1793-1863) kom i konflikt med teaterdirektören Joseph George Holman, vägrade spela och blev avskedad, varpå teaterpubliken bojkottade teatern i protest.

Fram till 1817 samarbetade teatern med den berömda musikaliska societetsklubben St. Cecilia Society, som höll sina konserter i dess lokal och spelade med teaterns orkester. 

Charleston Theatre gick i konkurs 1833, och ersattes av New Charleston Theatre (1837-1861).  

 Direktörer 
 1793–1796: Thomas Wade West
 1796–1799: John Sollée
 1799–1812: Alexander Placide
 1812–1813: Charlotte Wrighten Placide
 1812–1815: Teatern stängd.
 1815–1817: Joseph George Holman
 1817–1822: Charles Gilfert 
 1822–1825: Amelia Holman Gilfert

Källor
 Philip G. Hill, Theatre in the Antebellum South
 Robin O. Warren, Women on Southern Stages, 1800-1865: Performance, Gender and Identity
 Charles S. Watson,  The History of Southern Drama

Noter 

Teatrar i USA
Ej längre existerande teatrar i USA
Kulturåret 1793
USA under 1700-talet
South Carolinas historia
Charleston, South Carolina
1793 i USA
1833 i USA
Susanne Nielsson

Susanne Schultz Nielsson, född 8 juli 1960 i Århus, är en dansk före detta simmare.

Nielsson blev olympisk bronsmedaljör på 100 meter bröstsim vid sommarspelen 1980 i Moskva.

Källor 

Danska simmare
Bröstsimmare
Danska idrottare under 1900-talet
Danska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1980
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Danmark
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Danmark
Idrottare från Århus
Kvinnor
Födda 1960
Levande personer
Lundqvistrederierna

Lundqvist Rederierna är det samlande namnet för Ångfartygsaktiebolaget Alfa (grundat 1927) och Rederiaktiebolaget Hildegaard (grundat 1936) i Mariehamn.

Det familjeägda rederiet har koncentrerat sig på internationella oljetransporter, ofta på Nordsjön, Östersjön, Medelhavet och Svarta Havet. Den första oljetankern, Havskaar (byggd 1946) anskaffades 1959, varefter rederierna så småningom helt övergick från torrlastfartyg till tankfartyg. Bolaget förnyade under 1990-talet praktiskt taget hela sin flotta, vilket gjorde att Lundqvistrederierna hade en av världens modernaste flottor för transport av råolja. En ny förnyelse ägde rum på 2010-talet. År 2004 hade rederiet sju så kallade aframaxtankers (fartyg små nog att kunna hanteras i normala hamnar) i storleksklassen  bruttoton, av vilka sju med dubbelskrov, år 2023 opererade rederiet tio sådana, varav nio byggda sedan 2014 (i storleksklassen  dödviktton). Vid sidan av oljetransporterna har Lundqvistgruppen betydande intressen i färjerederiet Viking Line i Mariehamn, med en andel på 25 procent (2005, 2019) av Viking Lines aktier.

Lundqvistrederierna ägde också Lun-Mek-varvet i Mariehamn, som 1992 slogs samman med Algots varv till Alandia Yards.

Externa länkar 
 Rederiernas webbplats

Källor

Åländska rederier
Partiet Vändpunkt

Partiet Vändpunkt (PV) är ett politiskt parti i Sverige grundat av den tidigare miljöpartisten Carl Schlyter. Partiet vill förena ekologisk omställning med social hållbarhet och förespråkar bland annat deliberativ demokrati, social trygghet genom basinkomst, återbörd av resurser till landsbygd och tillväxtkritik. Partiet vill också förklara ett nödläge för klimatet.

Historik 
Den 17 januari 2019 meddelade Schlyter på sin Facebook-sida att han har begärt utträde ur Miljöpartiet i protest mot januariavtalet. Han menade att överenskommelsen med Centern och Liberalerna gav nyliberalismen inflytande, vilket enligt honom går emot det Miljöpartiet står för, med ökade klyftor och sänkt resurseffektivitet i samhället. Den 13 februari startade Schlyter tillsammans med bland andra de före detta miljöpartisterna Valter Mutt och Annika Lillemets Partiet Vändpunkt.

I maj 2019 var det val till EU-parlamentet och partiet samlade namnunderskrifter för att ställa upp i det och dåvarande EU-parlamentariker Max Andersson anslöt sig. Partiet fick 5171 röster, motsvarande 0,12 procent, vilket inte var tillräckligt många röster för att få något mandat i parlamentet. Följande år lämnade Carl Schlyter sina förtroendevalda poster i partiet för miljöorganisationen Greenpeace. Även de grundande medlemmarna Valter Mutt och Annika Lillemets lämnade sedan för Vänsterpartiet. Vid en digital extrakongress 2020 valdes en ny talesperson i Anders Sjöberg.

Talespersoner
2021– Paula Dahlberg
2021– Gunnar Brundin
2020– Anders Sjöberg
2019–2020 Carl Schlyter

Partiprogram 
Partiet vill, enligt hemsidan, bland annat.

 Införa en omställningsfond (för omställning av fossiltunga företag)
 Införa en statlig investeringsbank.
 Införa kraftigt höjda växthusgasskatter vilka går tillbaka till medborgarna genom glesbygdsbonus.

Referenser

Externa länkar 
 Partiets webbplats

Politiska partier bildade 2019
Politiska partier utanför riksdag och Europaparlament
Ute Geweniger

Ute Geweniger, född 24 februari 1964 i Karl-Marx-Stadt, är en före detta östtysk simmare.

Geweniger blev olympisk guldmedaljör på 100 meter bröstsim vid sommarspelen 1980 i Moskva. Vid världsmästerskapen 1982 vann hon över 100 meter bröst och 4 x 100 meter medley. Hon valdes 1981 som Östtyskland Sportler des Jahres. Efter 1991 hade hon en kosmetikstudio i Chemnitz.

Källor 

Östtyska simmare
Östtyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1980
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Östtyskland
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Världsmästare i simning
Kernza

Kernza är ett veteliknande sädesslag, som utvecklats av Land Institute i Kansas i USA.

Kernza är ett varumärke som ägs av Land Institute. Det har utvecklats av institutet ur Thinopyrum intermedium, som är besläktat med vete. Det är flerårigt, till skillnad från den närmaste konkurrenten vete. Det utvecklar också ett rotsystem, som är avsevärt större än vetets.
Bland annat tack vare att marken inte plöjs varje år binds kolet i marken hårdare och urlakningen av ämnen som kväve och fosfor är mindre. Den minskade markbearbetning kan också leda till minskad störning av mikroorganismer som bakterier och mikrosvampar i jorden. Samtidigt är kernza behäftat med ett antal svagheter, till exempel att avkastningen per arealenhet är lägre än för vete och att det är svårt att separera skalen från fröna.

Försök i Sverige med kernza sker sedan 2015 av Sveriges lantbruksuniversitet. 

En stor odling på 24 hektar med kommersiell inriktning av kernza påbörjades hösten 2018 på Högestads gods i Ystads kommun.

Bildgalleri

Källor
Food Facts: What is Kernza? på www.bestfoodfacts.org den 29 mars 2017

Noter

Amerikanska varumärken
Sädesslag
Rica Reinisch

Rica Reinisch, född 6 april 1965 i Seifhennersdorf, är en före detta östtysk simmare.

Reinisch blev olympisk guldmedaljör på 100 meter ryggsim vid sommarspelen 1980 i Moskva.

Källor 

Östtyska simmare
Östtyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1980
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Östtyskland
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
35 Arietis

35 Arietis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Väduren. Den har en kombinerad skenbar magnitud på ca 4,64 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 9,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 340 ljusår (ca 105 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 13 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 35 Arietis A är en blå till vit  stjärna i huvudserien av spektralklass B3 V. Den har en massa som är ca 5,7 solmassor, en radie som är ca 2,2-3,9 solradier och utsänder ca 870 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 17 500 K.

35 Arietis är en enkelsidig spektroskopisk dubbelstjärna där närvaron av en följeslagare demonstreras av skiftningar i spektrumet för primärstjärnan. Paret kretsar kring varandra med en omloppsperiod av 490,0 dygn och en excentricitet av 0,14.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/12719/35arietis.

Stjärnbilden Väduren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Ilmari Tuuli

Ilmari Tuuli, född 17 december 1911 i Björkö, död 14 oktober 1995 i Helsingfors, var en finländsk skeppsredare. 

Tuuli köpte sin första skuta 1944. Det var Veikko på 35 bruttoregisterton, byggd 1915. År 1956 grundade han ett rederi under sitt eget namn i Helsingfors, och det utvecklades senare till ett av Finlands största, tonnagemässigt sett. Hans sista fartyg var m/s Merita på 10 589 bruttoregisterton, byggd 1963 och inköpt som haverist 1972. Totalt hade han 30 lastfartyg av olika typ och ålder, huvudsakligen torrlastare sysselsatta i internationell trampfart, företrädesvis med kollaster. Hans fartyg var registrerade i både Helsingfors och Raumo, men rörelsen avvecklades småningom under 1980-talet.

Källor

Finländska redare
Födda 1911
Avlidna 1995
Män
Girls of the Golden West

Girls of the Golden West är en opera i två akter med musik av  John Adams och libretto av Peter Sellars. San Francisco Opera beställde verket i samarbete med Dallas Opera, Nederländska Operan och Teatro La Fenice i Venedig. Operan hade premiär i San Francisco den 21 november 2017.

Kompositionshistoria
Operan är inspirerade av Louise Clappes brev åren 1851/1852, nedskrivna under ett och ett halvt års tid i gruvsamhället Rich Bar (nuvarande Diamondville i Kalifornien) under Guldrushen i Kalifornien. Clappe publicerade breven under pseudonymen Dame Shirley. Librettot hämtar också källor från annan litteratur från tiden, inklusive tidningsartiklar och skrifter av Mark Twain. Adams skrev, "Att få tillfälle att tonsätta musik till autentiska röster från dessa människor, antingen från deras brev eller deras sånger eller från tidens tidningar, är ett stort privilegium för mig." Sellars, som också regisserade operan, författade libretto medan han gjorde forskningar för en uppsättning av Giacomo Puccinis opera La fanciulla del West från 1910 (byggd på David Belascos pjäs The Girl of the Golden West från 1905), vilken också behandlade guldrushens tid. Enligt Sellars var "dessa sanna historier överväldigande i sin heroism, passion och grymhet, berättande historier om raskonflikter, färgstarka och humoristiska händelser, politisk medvetenhet och besvären att bygga ett nytt liv och avgöra vad det innebär att vara amerikan."

Sellars tidigare samarbeten med Adams hade varit operauppsättningarna Nixon in China, The Death of Klinghoffer och Doctor Atomic (till vilka Sellars också skrev texterna).

Personer

Externa länkar
Work details, including scoring, synopsis; "John Adams introduces Girls of the Golden West", interview, Boosey & Hawkes

Referenser

Operor av John Adams
Engelskspråkiga operor
Musikåret 2017
4795 Kihara

4795 Kihara eller 1989 CB1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 7 februari 1989 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Atsushi Takahashi vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Hideo Kihara.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av A Takahashi
Astronomiska upptäckter 1989
Alexander Placide

Alexandre Placide, född 1750, död 1812, var en fransk skådespelare, dansare, akrobat och pantomimartist. 

Han debuterade på Nicolet Theatre 1770. Han var verksam i England 1780–1788, och därefter i Saint Domingue, där han drev ett sällskap som uppträdde med akrobatik, pantomim och lindans. Han flydde från den haitiska revolutionen till USA, där han en tid uppträdde med Old American Company i New York. Han var uppträdde under denna tid ofta tillsammans med sin kärlekspartner, ballerinan Suzanne Douvillier, som kallades Madame Placide. 

År 1794 engagerades han av John Sollée för att uppträda på Charleston French Theatre (även kallad City Theatre). Han gjorde succé, och engagerades 1795 av Thomas Wade West på Charleston Theatre. Han övergavs av Suzanne Douvillier 1796 och gifte sig då omedelbart med skådespelaren och sångerskan Charlotte Wrighten Placide (1776–1823). Paret fick barnen Caroline Placide, Henry Placide, Jane Placide, Eliza Placide och Tom Placide, som alla blev framgångsrika skådespelare i Sydstaterna. 

John Sollé fick år 1796 teatermonopol i Charleston, och när han gjorde konkurs 1799, köpte Placide hans monopol tillsammans med kollegorna Edward Jones och John Brown Williamson, och blev därmed ägare av stadens båda teatrar City Theatre och Charleston Theatre. Han antog den engelska formen av sitt namn, Alexander, och hade då sedan sitt äktenskap börjat spela engelskspråkig teater. Teatrarna formade Charleston Company, som också uppträdde i Savannah i Georgia (från 1801) och Richmond i Virginia (från 1804). Efter hans död övertogs teatrarna av änkan, som dock tvingades ge upp dem 1813.

Källor 

 Philip G. Hill, Theatre in the Antebellum South
 Robin O. Warren, Women on Southern Stages, 1800-1865: Performance, Gender and Identity

Amerikanska skådespelare under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Franska lindansare
Teaterchefer under 1700-talet
Personer i Saint-Domingue
Amerikanska skådespelare under 1800-talet
Teaterchefer under 1800-talet
Födda 1750
Avlidna 1812
Män
Cirkusartister under 1700-talet
Franska teaterchefer
Franska cirkusartister
Franska mimare
Classic Brugge-De Panne

Classic Brugge-De Panne, tidigare (2018–2020) Driedaagse Brugge-De Panne (flamländska för "Brygge-De Pannes tredagars") och (1977–2017) Driedaagse van De Panne-Koksijde, är ett årligt cykellopp i Flandern, Belgien. Det avhålls på onsdagen före Gent–Wevelgem och inleder "Flamländska cykelveckan". Fram till och med 2017 var det ett etapplopp med tre etapper. 2018, samtidigt som det tidigarelades med en vecka (bytte plats i kalendern med Dwars door Vlaanderen), gjordes det om till ett endagslopp, men för att bibehålla formatet med mer än en dag arrangeras sedan 2018 ett damlopp på torsdagen och arrangörerna hoppas på att i framtiden kunna ha en tävling även på tisdagen. 

Herrloppet ingick i UCI Europe Tour från 2005 och kategoriserades som 2.HC till och med 2017, därefter som 1.HC 2018, innan det inkluderades i UCI World Tour 2019. Damloppet ingår i UCI Women's World Tour. Båda loppen startar sedan 2018 i Brygge och har mål i De Panne. Liksom övriga cykellopp i Flandern kännetecknas Brugge-De Panne av backar som Kemmelberg och sträckor belagda med gatsten.

Segrare

Herrar

 2023  Jasper Philipsen
 2022  Tim Merlier
 2021  Sam Bennett
 2020  Yves Lampaert
 2019  Dylan Groenewegen
 2018  Elia Viviani
 2017  Philippe Gilbert
 2016  Lieuwe Westra
 2015  Alexander Kristoff
 2014  Guillaume Van Keirsbulck
 2013  Sylvain Chavanel
 2012  Sylvain Chavanel
 2011  Sébastien Rosseler
 2010  David Millar
 2009  Frederik Willems
 2008  Joost Posthuma
 2007  Alessandro Ballan
 2006  Leif Hoste
 2005  Stijn Devolder
 2004  George Hincapie
 2003  Raivis Belohvoščiks
 2002  Peter Van Petegem
 2001  Nico Mattan
 2000  Vjatsjeslav Jekimov
 1999  Peter Van Petegem
 1998  Michele Bartoli
 1997  Johan Museeuw
 1996  Vjatsjeslav Jekimov
 1995  Michele Bartoli
 1994  Fabio Roscioli
 1993  Eric Vanderaerden
 1992  Frans Maassen
 1991  Jelle Nijdam
 1990  Erwin Nijboer
 1989  Eric Vanderaerden
 1988  Eric Vanderaerden
 1987  Eric Vanderaerden
 1986  Eric Vanderaerden
 1985  Jean-Luc Vandenbroucke
 1984  Bert Oosterbosch
 1983  Cees Priem
 1982  Gerrie Knetemann
 1981  Jan Bogaert
 1980  Seán Kelly
 1979  Gustaaf Van Roosbroeck
 1978  Guido Van Sweevelt
 1977  Roger Rosiers

Damer
 2023  Pfeiffer Georgi
 2022  Elisa Balsamo
 2021  Grace Brown
 2020  Lorena Wiebes
 2019  Kirsten Wild
 2018  Jolien D'Hoore

Referenser

Externa länkar 
AG Driedaagse Brugge-De Panne

 
Cykeltävlingar i Belgien
UCI World Tour
UCI Women's World Tour
4771 Hayashi

4771 Hayashi eller 1989 RM2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 7 september 1989 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Masayuki Yanai vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Kohsuke Hayashi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Masayuki Yanai
Astronomiska upptäckter 1989
4773 Hayakawa

4773 Hayakawa eller 1989 WF är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 november 1989 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Kazuo Hayakawa.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Astraea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Astraea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1989
Archibald Warnock

Archibald Warnock, är en amerikansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som A. Warnock och som upptäckare av 7 asteroider. Alla tillsammans med landsmannen Edward L.G. Bowell.

Asteroider upptäckta av Archibald Warnock

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av Archibald Warnock

Referenser 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Män
Födda okänt år
Levande personer