kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Restaurant Kometen

Restaurant Kometen är en restaurang belägen på Vasagatan 58 i Göteborg, inom fastigheten Lorensberg 45:7.

Dagens restauranglokal utgjorde ursprungligen köket och matsalen i det kollektivhus som år 1931 stod färdigt på adressen. År 1938 togs en entré upp mot gatan och restaurangen öppnades för allmänheten.

År 1934 hade rörelsen övertagits av den österrikiske musikern Hans Breitneder med hustru samt hustruns syster, som skulle komma att driva den fram till Hans Breitneders död år 1962. Därefter innehades den av Solvig Magnusson fram till hennes död vid 91 års ålder, år 2008. Sedermera övertogs verksamheten av krögarna Leif Mannerström samt bröderna Christer och Ulf Johansson, som drev den åren 2009–2017.

Matsedeln är inriktad mot det klassiska svenska köket.

Kometen är känd som en författar- och konstnärskrog.

Varje termin delas Kometenstipendiet ut till någon som har gjort en behjärtansvärd insats för Sahlgrenska akademins studentkår. Stipendiaten får äta gratis på restaurangen två gånger i veckan.

Hans Breitneder, restaurangens grundare, var skolkamrat med Adolf Hitler.

Referenser

Källor 

 Restaurang Kometen – Historia
 Det gamla Göteborg: Restaurant Kometen

Vidare läsning
GT: Leif Mannerström säljer anrika Kometen
Dagstidningen ETC i Göteborg: På restaurang Kometen har tiden stått stilla
Recension av Kometen i Göteborgs-Posten den 3 april 1982, sid 43
Recension av Kometen i GT den 2 december 1983, sid 43

Externa länkar 
Restaurang Kometen

Restauranger, krogar och kaféer i Göteborg
4707 Khryses

4707 Khryses eller 1988 PY är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L5. Den upptäcktes 13 augusti 1988 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Khryses i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 37 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, trojanska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1988
Krister Edvardson

Krister Sven Olof Edvardson (tidigare Sven Olof Krister Edvardsson), född 10 juni 1954 i Halmstads församling i Hallands län, är en svensk militär.

Biografi
Edvardson avlade officersexamen vid Krigsskolan 1976 och utnämndes samma år till löjtnant vid Hallands regemente, där han befordrades till kapten 1979 och major 1984 och tjänstgjorde bland annat som plutonchef, kompanichef och bataljonschef åtminstone fram till 1989. Han har deltagit i flera internationella insatser i Förenta Nationernas regi, bland annat i Cypern, och har gått Stabskursen på Armélinjen vid Militärhögskolan. År 1993 befordrades han till överstelöjtnant vid Hallandsbrigaden och i mitten av 1990-talet tjänstgjorde han vid Södra arméfördelningen. Han utnämndes till överstelöjtnant med särskild tjänsteställning vid Hallandsbrigaden 1996 och tjänstgjorde i slutet av 1990-talet vid Högkvarteret, där han i huvudsak arbetade med försvarsbeslut. Han har också varit lärare i operationer och taktik vid Försvarshögskolan och varit ställföreträdande chef för Markstridsskolan. Efter att ha befordrats till överste var han försvarsattaché vid ambassaderna i Warszawa och Kiev 2001–2004, varefter han 2004–2007 var chef för Göta trängregemente (2007 namnändrat till Trängregementet). Åren 2007–2011 var Edvardson försvarsattaché vid ambassaden i New Delhi.

Referenser

Vidare läsning

Män
Födda 1954
Levande personer
Militärer från Halmstad
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Överstar i svenska armén
Svenska attachéer
Svenska regementschefer
1 Arietis

1 Arietis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Väduren. Den har en kombinerad skenbar magnitud på ca 5,86 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 590 ljusår (ca 180 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 7 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 1 Arietis A är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K1 III. Den har en radie som är ca 13 solradier och utsänder ca 142 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 3 500 - 5 000  K.

Följeslagaren, 1 Arietis B, är en stjärna i huvudserien av magnitud 7,20 och med spektralklass A6 V. Helmut Abt (1985) hade denna stjärna klassificerad som A3 IV, som en mer utvecklad underjätte.  År 2016 hade följeslagaren en vinkelseparation av 2,90 bågsekunder vid en lägesvinkel på 165° från primärstjärnan.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/8544/1arietis.

Stjärnbilden Väduren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
4 Arietis

4 Arietis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Väduren. Den har en skenbar magnitud på ca 5,86 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 11,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 285 ljusår (ca 87 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 6 km/s.

Egenskaper
4 Arietis är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B9.5 V. Den har en massa som är ca 2,5 solmassor, en radie som är ca 2,2 solradier och utsänder ca 40 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 10 900 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/8387/4arietis.

Stjärnbilden Väduren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Peder Särkilax

Peder Särkilax var även en pseudonym för författaren Emil von Qvanten
Peder Särkilax, död troligen 1529, var en finländsk präst. Han var lutherdomens första förkunnare i Finland. 

Peder Särkilax inledde sina studier i Rostock 1516 och fortsatte dem i Louvain följande år. Han blev där påverkad av den erasmuska bibelhumanismen. Paul Juustens krönika omnämner honom som den första av de magistrar från Wittenberg som kom till Finland. Det innebär att han senare avlägsnade sig från den louvainska traditionen och närmade sig reformationen. Efter återkomsten till hemlandet omkring 1523 blev han kanik vid Åbo domkyrka. Det är uppenbart att bland andra Mikael Agricola fått avgörande impulser av hans predikningar. Uppgiften att han var den första prästmannen i Finland som efter reformationens införande ingått äktenskap är omstridd.

Källor

Finländska präster
Födda okänt år
Avlidna 1529
Män
Khabat Aref

Khabat Aref Marouf, född 1959 i Sulaymaniyah i irakiska Kurdistan, är en kurdisk författare och poet. Han har varit bosatt i Sverige i cirka 30 år. Han har gett ut diktsamlingar samt översättningar av romaner, dikter och pjäser från svenska till kurdiska. Genom sitt arbete har han blivit intresserad av svenska språket och har även gett ut en kurdisk-svensk ordbok.

Khabat Aref Marouf är far till artisten Lilla Namo.

Bibliografi
Diktsamlingar på kurdiska
 Fallna löv. 1984
 Handen. 1986
 Höstblommor. 1993
 Stjärnornas Återkomst 1997
 Samlade verk. Poesi av Khabat Aref. 2018

Översättningar till kurdiska

 Pelikanen av August Strindberg. 1992
 Låt människan leva av Pär Lagerkvist. 1996
 Lyssna, lille man av Wilhelm Reich. 1994
 Den vite mannen av Erich Scheurman. 1995
 Mio, min Mio av Astrid Lindgren. Medöversättare Anwar Kadir Muhamad.
 Ett flertal barnböcker av Ulf Löfgren, Gunilla Wolde m. m.
 Den långa långa resan av Ilon Wikland. 1997
 Mamma Mu städar av Jujja och Tomas Wieslander. 2000
 Mamma Mu gungar av Jujja och Tomas Wieslander. 2000
 Pippi Långstrump av Astrid Lindgren. 2004. Medöversättare Anwar Kadir Muhamad.
 Man har skjutit ett lejon av Maria Wine. 2004
 Vad är rasism? Samtal med min dotter av Tahar Ben Jelloun. 2006
 Påsk av August Strindberg. 2009
 Till Damaskus av August Strindberg. 2012
 Orestien av Aischylos. 2012
 Aftonlandet av Pär Lagerkvist. 2013
 Dvärgen av Pär lagerkvist. 2013
 Bat Seba av Torgny Lindgren. 2018
 Antigone av Aischylos. 2012

Översättningar till svenska
 Röd flykt av Sherko Bekas. 1995
 Kurdistan berättar: Fåglarna återvänder till bergen: tjugotre noveller. Medöversättare. 2011

Referenser
https://varldslitteratur.se/person/khabat-aref-marouf
https://www.immi.se/kultur/authors/kurder/marouf-aref.htm
http://libris.kb.se/hitlist?q=zper:%22%5EMarouf%20Khabat%20Aref%201959%5E%22&p=1&m=10&d=libris&f=browse
https://biblioteket.stockholm.se/titel/304392

Kurdiska författare
Män
Födda 1959
Levande personer
Olivier de Gourcuff

Olivier Pierre Charles de Gourcuff (pseudonym: Pierre de Kerlon), född den 26 oktober 1853 i Paris, död den 20 oktober 1938 i Yerres, var en fransk författare.

Gourcuff var sekreterare i Société des bibliophiles bretons, och redaktör för Revue de Bretagne. Han var verksam som dramatiker, litteraturhistoriker och textutgivare.

Bibliografi
1882 : François Auffray : un poète breton disciple de Ronsard
1883 : Un poète breton ignoré, de Bois-Hue, imprimerie Forest et Grimaud
1883 : Un Du Bartas en Bretagne : Alexandre de Rivière, magistrat poète, imprimerie Forest et Grimaud
1883 : Les satires de Louis Petit, publiées avec une notice et des notes par Louis de Gourcuff, Librairie des bibliophiles, Paris
1884 : Anthologie des poètes bretons du XVII° siècle (en collaboration), Société des bibliophiles bretons, Nantes
1885 : Notes sur l'état de la Bretagne en 1788
1885 : Les Amis de Victor de Laprade, Barthélemy et Jean Tisseur
1885 : Le Mouvement poétique en Bretagne, de la fin de la Restauration à la Révolution de 1848
1886 : Rimes d'amour et de hasard
1887 : Un écrivain militaire d'autrefois, le Cte Alexandre d'Elbée
1891 : Le Rëve et la Vie, Jouaust éditeur, Paris
1898 : Un romantique nantais : Adolphe Allonneau et son «Pastiche»
1890 : Jean Meschinot. Les lunettes des Princes, publiées avec préface, notes et glossaire par Olivier de Gourcuff, Librairie des bibliophiles, Paris
1898 : Jean Kerver, drame en 3 actes en vers, édition Clerget
1900 : M. Charles Coran : un contemporain de Brizeux
1906 : Hugophilies, Librairie Léon Vannier, Paris
1910 : Saints Donatien et Rogatien, L. Baron-Rault, Rennes
1934 : Garnier pleurant Ronsard, Imprimerie Raoul Bellanger, La Ferté-Bernard

Källor 
 

 

Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Födda 1853
Avlidna 1938
Män
Ugglan
Carl Christian Nicolaj Balle

Carl Christian Nicolaj Balle, född 25 december 1806 i Köpenhamn, död 1855, var en dansk kompositör och kyrkomusiker.

Balle är mest känd för sina julpsalmer, bland annat "Det kimer nu til julefest".  

Balle var pastor i Vesterbølle och Nebsager.

Källor

Danska kompositörer
Födda 1806
Avlidna 1855
Män
Personer från Köpenhamn
Sollasina cthulhu

Sollasina cthulhu var en primitiv tagghuding i klassen Ophiocistioidea och levde under Paleozoikum i perioden Silur för 430 miljoner år sedan.

Upptäckt 

Forskare från Universitetet i Oxford, Universitetet i Leicester, Imperal College London och University College London undersökte år 2016 ett fossil ifrån Herefordshire i England. Med hjälp av 3D grafik kunde en virtuell bild av det välbevarade fossilet tas fram och studeras. Fossilets goda skick gjorde det möjligt att konstatera att Sollasina cthulhu var en för vetenskapen helt ny upptäckt art. Fossilet, som utgörs av ett enda exemplar, upptäcktes vid en utgrävning i början av 2000-talet.

Beskrivning och ekologi 

Djuret var inte större än en spindel och det kända exemplaret är ca tre centimeter långt. Det utmärkande för Sollasina cthulhu är antalet tentakler, 45 stycken. Dessa användes för att röra sig över havsbotten i de akvatiska miljöer djuret levde i. Precis som hos andra tagghudingar som exempelvis ormstjärnor kunde även armarna fånga in små förhistoriska djur som tjänade som föda. Denna tagghuding var förmodligen ett utpräglat rovdjur som aktivt letade byten. Munnen fanns på djurets ventralsida, under tentaklerna och hade fem stycken tandliknande strukturer.  

En utmärkande skillnad mot dagens tagghudingar är att Sollasina cthulhu hade en kropp som var täckt av många hårda plattor av möjligtvis kitin. Man har dock observerat spår av ett vaskulärt system inuti djuret, där även mjukare vävnad fanns.

Taxonomi 

Klassen Ophiocistioidea som Sollasina cthulhu tillhörde är utdöd. Morfologiskt påminde dessa djur om ormstjärnor, men en analys av den vaskulära ringen på Sollasina cthulhu den enda art i ordningen där strukturen förekommer, tyder på att djuret var närmare släkt med sjöborrar.

Referenser 
https://www.sciencedaily.com/releases/2019/04/190409192148.htm
https://www.sciencedaily.com/releases/2019/04/190409192148.htm
https://www.newsweek.com/sollasina-cthulhu-monstrous-sea-cucumber-1390551
https://en.wikipedia.org/wiki/Ophiocistioidea
https://www.sciencedaily.com/releases/2019/04/190409192148.htm
Fossila arter
Tagghudingar
Conny Welén

Conny Olof Welén, född 18 september 1970, är en svensk läromedelsförfattare, låtskrivare och musikproducent.

Biografi
Welén har arbetat som högstadielärare  på Hedebyskolan i matematik. Han är medförfattare till läromedelsserierna Matematikboken XYZ och Matematik XYZ, tillsammans med bland annat Lennart Undvall och Kristina Johnson.

I början av 1990-talet var Welén basist i banden Mezzrow och Hexenhaus. 2008–2016 drev han skivbolaget Granat Records. Han har medverkat som låtskrivare och producent till bland annat svenska doom metal-bandet Sorcerer och tyska hårdrocksbandet Voodoo Circle. Han har gett ut två egna singlar: "Maskrosbarn" och "Lämna mig ifred".

Diskografi

Referenser

Källor

Externa länkar 
 Conny Welén, egen hemsida
Conny Welén på Discogs

Män
Levande personer
Födda 1970
Svenska musikproducenter
4708 Polydoros

4708 Polydoros eller 1988 RT är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L5. Den upptäcktes 11 september 1988 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Polydoros i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 54 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, trojanska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1988
4709 Ennomos

4709 Ennomos eller 1988 TU2 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L5. Den upptäcktes 12 oktober 1988 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Ennomos i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 91 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, trojanska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1988
Mathias Wilhelm Huitfeldt

Matthias Vilhelm Huitfeldt, född 8 juli 1725 i Christiania, död 25 september 1803 på Clausholm, var en dansk stiftamtmand, militär och godsägare.

Biografi 
Han var son till generalen Hartvig Huitfeldt och blev 1740 löjtnant vid Throndhjems Infanteri regemente, 1743 kornet vid Hestgarden, 1746 karakteriserad och 1748 löjtnant, 1750 sekondmajor vid søndenfjældske Dragonregiment, 1753 premiermajor och entledigad 1754. År 1752 till 1754 var han generaladjutant hos konungen och blev 1755 överstelöjtnant i kavalleriet och samma år kammarherre, 1762 stiftamtmand i Viborg Styv och amtmand i Hald Amt, för en kort tid till 1773. År 1764 blev han riddare av Dannebrogen, 1773 gehejmeråd och 1779 gehejmekonferensråd. Han avled 1803 på Clausholm.

Efter att han år 1754 i förening med modern hade sålt Hafslund i Smålenene köpte han 1758 Clausholm med underliggande Skanderborg och Sophie Amaliegård i Jylland. Han testamenterade den 13 juni 1800 och instiftade ett fideikommiss. Då hans efterföljande på svärdssidan dog ut 1843, gick fideikommisset över till den grevliga släkten Moltke-Huitfeldt av Glorup och kom därefter i släkten Berners besittning.

Huitfeldt gifte sig första gången den 22 september 1752 med Sophie Hedevig von Linstow (7 oktober 1731–1 juni 1753 på Hafslund) och andra gången den 5 juni 1756 med Charlotte Emerentia "Emerentze" Raben (21 september 1731–26 april 1798).

Referenser
 H.J. Huitfeldt-Kaas, "Matthias Vilhelm Huitfeldt", i: #C.F. Bricka (#red.), #Dansk Biografisk Lexikon, Köpenhamn: Gyldendal #1887-#1905.
 Danmarks Adels Aarbog #1887, #s. #231.
 Personalhistorisk Tidskrift, #3. räcka #II, #211 f.

Noter 

Danska kammarherrar
Norska godsägare
Danska officerare
Danska godsägare under 1700-talet
Militärer från Oslo
Födda 1725
Avlidna 1803
Män
Mathias Wilhelm
4736 Johnwood

4736 Johnwood eller 1983 AF2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 januari 1983 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter John A. Wood.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hungaria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hungaria-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1983
Hermann Gladenbeck

Carl Gustav Hermann Gladenbeck, född 24 januari 1827 i Berlin, död 11 november 1918 i Friedrichshagen, var en tysk konstgjutare.

Hermann Gladenbeck var son till Charlotte Luise och kirurgen Johann Gladenbeck. Han gick i lära hos Christoph Heinrich Fischer på Königliches Giesshaus. År 1851 grundade han ett eget konstgjuteri på Johannisstrasse 3 i Berlin. Ett av de första stora uppdragen fick han 1852 av Christian Daniel Rauch för ryttarstatyer av Fredrik den store på Unter den Linden. Han fick ett ännu större uppdrag av Rauch 1856 för Immanuel Kantstatyn i Königsberg i Östpreussen. Eftersom Gladenbecks gjuteri var för litet för detta arbete, fick han förfoga över Königliches Giesshaus i Berlin.

Efter det att sonen Oscar Gladenbeck (1851–1923), blivit delägare i gjuteriet, bildade de två 1878 H. Gladenbeck & Sohn, som 1887 etablerade sig i Friedrichshagen nära Berlin (sedan 2001 stadsdelen Treptow-Köpenick), vid dåvarande Wilhelmstrasse (sedan 1951 Peter-Hille-Straße) 62. På gjuteriet göts bland andra Siegessäule i Berlin, skapad av Friedrich Drake. 

Hermann Noack var lärling hos honom och arbetade som verkmästare vid gjutningen av Kaiser-Wilhelm-Nationaldenkmal. 

Oscar Gladenbeck grundade senare ett eget gjuteri, Oscar Gladenbeck & Co., senare Oscar Gladenbeck GmbH. Hermann Gladenbecks yngre söner Walter (1866–1945) och Paul (1869–1947) grundade konstgjuteriet Gladenbeck’s Broncegiesserei, Inh. Walter & Paul Gladenbeck. Från 1892 fanns därmed tre konstgjuterier med namnet Gladenbeck i Friedrichshagen.

Bildgalleri

Källor 
 Dietrich Nummert: Bronzene Kunstwerke aus Meisterhand i Berlinische Monatsschrift 1998:11
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Hermann Gladenbeck på tyskspråkiga Wikipedia.

Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Konstgjutare
Födda 1827
Avlidna 1918
Män
Thomas (biskop i Åbo)

Thomas (finska: Tuomas), död 1248 i Visby, var biskop av Finland.

Thomas var enligt biskopskrönikan engelsman, medlem av domkapitlet i Uppsala och tillsattes någon gång under åren 1216–1221. Inför ryska framstötar i Karelen och Tavastland utverkade han 1229 hos påven en handelsblockad mot Novgorod. Detta år fick han även tillstånd att flytta biskopsstolen, troligen från Nousis till Korois vid Åbo, vilket förefaller ha skett före 1234. I samband härmed överförde Thomas kyrkogods på sin kaplan (och släkting?) Vilhelm, kyrkoherde i Nousis. 

En hednisk reaktion i Tavastland ledde till en korstågsbulla 1238 med det så kallade andra korståget som följd. Den hårdhänta pacificeringen av tavasterna blev en personlig framgång för Thomas och öppnade möjligheterna för ytterligare expansion. Thomas tillhörde eventuellt en av initiativtagarna till det misslyckade tåget mot Nevas mynning 1240. Thomas var en utpräglad maktmänniska. Efter att ha stympat en människa till döds och förfalskat ett påvebrev, tvingades han att avgå, och han drog sig tillbaka till dominikanerna i Visby. Sina böcker, av vilka en bevarats, skänkte han dominikanerna i Sigtuna. Thomas tillhör de mest omdiskuterade gestalterna i finsk medeltidshistoria och hans betydelse har tolkats på mycket olika sätt. 

Ernst V. Knapes Biskop Thomas, ett drama i tre akter (1917), har biskopens brottslighet som motiv.

Källor

Externa länkar 
 

Biskopar i Åbo stift
Födda okänt år
Avlidna 1248
Män
Hermann Noack Bildgisserei

Hermann Noack Bildgisserei är ett tyskt konstgjuteri i Berlin, som har sitt namn efter sin grundare och hans tre ättlingar och konstgjutare med samma namn.

Företaget grundades av Hermann Noack 1897 med stöd av skulptörerna August Gaul och Fritz Klimsch. Hermann Noack var född i Oberlausitz och utbildad i Lauchhammer. Han lärde sig hantverket hos Hermann Gladenbeck i Berlin, där han bland annat arbetat med Kaiser-Wilhelm-Nationaldenkmal av Reinhold Begas.

Efter ett tag flyttade han gjuteriet till Fehlerstrasse i Friedenau, då en mindre tätort utanför Berlin. Lokalerna återuppbyggdes efter andra världskriget och gjuteriet var kvar i Friedenau till 2009. Det flyttade 2010 till en större, 10 000 kvadratmeter stor byggnad i Charlottenburg.

Gjuteriet har drivits av fyra generationer i samma familj, alla med samma namn: 
 Hermann Noack I (1867–1941)
 Hermann Noack II (1895–1958)
 Hermann Noack III (född 1931)
 Hermann Noack IV (född 1966)

Företaget medverkade vid restaureringen av Johann Gottfried Schadows Quadriga i koppar på Brandenburger Tor på 1950-talet och  restaureringen av Friedrich Drakes förgyllda Viktoriastaty Siegessäule. Det har gjorts 600 exemplar av statyetten Berliner Bär av Renée Sintenis, vilken utdelats i samband Guldbjörnenpriset. Noack har också gjutit Moder med sin döda son av Käthe Kollwitz i Neue Wache och har utfört andra arbeten åt skulptörer som Henry Moore, Hans Arp, Ernst Barlach, Georg Baselitz, Joseph Beuys, Georg Kolbe och Wilhelm Lehmbruck.

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Hermann Noack på tyskspråkiga Wikipedia.
 Historik, Bildgießerei Hermann Noack

Externa länkar

 Bildgießerei Hermann Noacks webbplats
 Die Kunstgießer Noack prägen die Stadt seit Generationen i Die Tagesspiegel den 16 augusti 2014

Gjuterier i Tyskland
Konstgjutare
Företag i Berlin
4714 Toyohiro

4714 Toyohiro eller 1989 SH är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 september 1989 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Tetsuya Fujii vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter journalisten och japans första astronaut Toyohiro Akiyama.

Asteroiden har en diameter på ungefär 19 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Tetsuya Fujii
Astronomiska upptäckter 1989
4718 Araki

4718 Araki eller 1990 VP3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 november 1990 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Tetsuya Fujii vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Chikara Araki.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Tetsuya Fujii
Astronomiska upptäckter 1990