kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Godolphin Racing

Godolphin (arabiska: جودلفين) är familjen Maktoums privata stall för galopphästar. Stallet är uppkallat efter Godolphin Arabian, som kom att bli en av tre stamfäder till det Engelska fullblodet.

Godolphin Arabian är begravd vid Wandlebury Park i Cambridge, där det finns en minnessten till hans minne.

Godolphins huvudkontor ligger i Dubai i Förenade Arabemiraten. De driver två häststall i Newmarket, Storbritannien, två i Sydney, Australien, ett i Melbourne, Australien, och har också hästar i träning hos mindre tränare i Storbritannien, Australien, Frankrike, Japan, USA och Irland. Ägare till Godolphin Racing är Sheikh Mohammed bin Rashid Al Maktoum.

Familjens avelsgren, Darley Stud, namngavs för att hedra en annan av de tre ursprungliga fullblodshingstarna, Darley Arabian. Darley Stud föder upp hästar i Australien, Frankrike, Irland, Japan, Storbritannien och USA.

Godolphin har vunnit över 5 000 löp över hela världen och många utmärkelser sedan starten 1992, och tog sin 5 000:e seger i augusti 2018. De mest framgångsrika åren är 2015 (650 segrar), 2017 (607 segrar), 2016 (597 segrar) och 2014 (361 segrar).

Historia 
Godolphins första häst och segrare var Cutwater i Nad Al Sheba, Dubai den 24 december 1992. Godolphins internationella verksamhet inleddes 1994.

Godolphins verksamhet är baserad i Al Quoz i Dubai och i Newmarket, Storbritannien, på Godolphin Stables (tidigare Stanley House Stables, byggt 1903 av Frederick Stanley, 16th Earl of Derby ) och den historiska Moulton Paddocks. Godolphin har också tre stall i Australien, två i Sydney och ett i Melbourne.

Hittills har Godolphin vunnit totalt 288 grupp 1-löp världen över. Godolphin tog sin 100:e grupp 1-seger med Sulamani i Arlington Million 2003. Hunter's Light, tränad av Saeed bin Suroor och riden av Silvestre de Sousa, tog Godolphins 200:e seger i ett grupp 1-löp då han segrade i Al Maktoum Challenge R3 den 9 mars 2013.

Personal 
Godolphin har tre huvudsakliga tränare; Saeed bin Suroor (Storbritannien och Förenade Arabemiraten), Charlie Appleby (Storbritannien och Förenade Arabemiraten) och James Cummings (Australien).

Stallet använder oftast tre huvudsakliga jockeys; William Buick, James Doyle och Mickael Barzalona.

År 2013 lämnade stalljockeyn Frankie Dettori stallet. Samma år avslöjade British Horseracing Authority att Godolphintränaren Mahmood Al Zarooni hade anklagats för dopning efter att 15 hästar som han tränat testats positivt för anabola steroider. Al Zarooni avskedades omedelbart, och alla 15 hästar fick senare tävla igen.

Referenser 

Sport i Förenade arabemiraten
Galoppstall
Brittiska hästägare och uppfödare
10678 Alilagoa

10678 Alilagoa eller 1979 MG6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 juni 1979 av de båda amerikanska astronomerna Eleanor F. Helin och Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter den spanske astronomen Victor Alí-Lagoa.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1979
10679 Chankaochang

10679 Chankaochang eller 1979 MH6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 juni 1979 av de båda amerikanska astronomerna Eleanor F. Helin och Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Chan-Kao Chang.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1979
Kulturdelen

Kulturdelen är en svensk nättidskrift, grundad 2010 av Peter Ekström. I redaktionen ingår även bland andra Sten Wistrand. Utgivare är den ideella föreningen Kulturkudden.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska kulturtidskrifter
Svenska nättidskrifter
Bildanden 2010
10680 Ermakov

10680 Ermakov eller 1979 ME8 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 juni 1979 av de båda amerikanska astronomerna Eleanor F. Helin och Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Anton Ermakov.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1979
Solana

Solana kan syfta på:

 Solana, Filippinerna – en kommun i Filippinerna
 Solana (kommun i Spanien) – en kommun i Spanien
 La Solana (ort) – huvudorten i spanska kommunen
Corpse reviver

Corpse reviver är en familj namngivna cocktails som ibland dricks ibland som alkoholhaltiga "botemedel" för bakfylla. Namnet spelar på den påstådda förmågan att drinkarna skulle kunna återuppliva till och med en död person. Några recept för Corpse reviver-drinkar har gått förlorade med tiden, men flera varianter som vanligtvis kopplas till baren American Bar på Savoy Hotel i London finns kvar, särskilt de av drinkarna som hyllades av bartendern Harry Craddock och som ursprungligen går tillbaka till åtminstone år 1930 och som än idag blandas till. Många "reviver"-varianter finns och ordet används ibland som en generisk moniker för varje cocktail av formen återställare. Varianten vid namn Corpse reviver #2 har utsetts av International Bartenders Association som en samtida klassiker.

Corpse reviver № 1 

Den första allmänt populära Corpse reviver-cocktailen listas i The Savoy Cocktail Book och är en cognacbaserad cocktail som kräver två delar cognac, en del Calvados eller apple brandy och en del italiensk vermouth. I bartendern Craddocks anteckningar säger han "Att tas före 11:00, eller när ånga eller energi behövs".

Bartendern Victor Bergeron (även känd som Trader Vic) listar Corpse Reviver №1 med samma ingredienser och kräver att man vrider en citronskal över drycken.

Corpse reviver № 2 & № 2 A 

Corpse reviver №2 som i Savoy Cocktail Book beskrivs som den mest druckna av corpse reviver-drinkarna och består av lika delar gin, citronsaft, curaçao (vanligtvis Cointreau), Kina Lillet (ersätts vanligtvis nu med Cocchi Americano, som en närmare motsvarighet till Kina Lillet än moderna Lillet Blanc), och ett stänk absint. Stänket av absint kan antingen läggas till blandningen före skakning eller hällas direkt i cocktailglaset och svepas runt tills glaset har täckts med ett lager absint för att ge en subtil absintarom och smak till drycken. 

Både originalet och den reviderade Trader Vic's Bartenders Guide listar Corpse reviver №2 på samma sätt som Savoy, men ersätter svensk punsch med Kina Lillet. I sina anteckningar anger han att Kina Lillet kan ersättas med den svenska punschen, så han var sannolikt medveten om Savoy-versionen i båda sina utgåvor. I Patrick Duffys officiella mixerhandbok från 1956 listar han Corpse reviver №2 med punsch och nämner inte Lillet. Användandet av punsch finns också i Crosby Gaige's Cocktail Guide och Ladies Companion.

Under 2000-talet är punsch mindre sannolikt att finnas till hands i de flesta barer, så omnämn en Corpse reviver №2 gjord med punsch som en Corpse reviver №2A,  även om den kommer att förbli listad i vissa historiska cocktailböcker som endast №2 eller som №2 med anteckningar.

En Corpse reviver med punsch kallas också ibland för Corpse reviver №3, men andra guider använder №3 för att istället innebära en senare Savoy-version som använder Fernet Branca. Vid differentiering används №2A-nomenklaturen oftare.

Referenser

Externa länkar 

Drinkar
IBA-drinkar
U-Tapao flygplats

U-Tapao flygplats eller U-Tapao–Rayong–Pattaya International Airport ()  är en internationell flygplats och militär flygplats Ban Chang, Rayong i Thailand. Flygplatsen är belägen mellan Rayong City och Pattaya City.

Bakgrund
U-Tapao byggdes av USA som bas för dess bombplan Boeing B-52 Stratofortress under Vietnamkriget. Byggandet började den 15 oktober 1965 och slutfördes den 2 juni 1966.

U-Tapao blev huvudbas för amerikanska flygvapnet för bombflyg, vilka av de lokala thailändarna kallades för "Bee-hasip-sawng" (B-52). Vid sidan om U-Tapao fanns amerikanska flygvapnet i Korat, Udon, Ubon, Nakhon Phanom, Takhli. U-Tapao utgjorde ett stopp på Bob Hopes årliga julturné för de amerikanska soldaterna. Den 13 juni 1976 överlämnade USA formellt flygbasen till thailändska staten. U-Tapao kom även bli en del av, Babylift operation, den evakuering som gjordes från Sydvietnam i samband med Saigons fall.

I november 2008 stängdes flygplatserna Suvarnabhumi och Don Mueang på grund av att de hade ockuperats av demonstranter, vilka demonstrerade mot regeringen. Mycket av den internationella flygtrafiken flyttade därmed över till U-Tapao, som temporärt blev Thailands viktigaste internationella flygplats. Flertal flygbolag arrangerade flygningar från U-Tapao, med passagerare som blivit strandsatta på Suvarnabhumi. Runt 100.000 passagerare var strandsatta i Thailand fram till december 2008. Dock så var terminalerna vid U-Tapao inte anpassade för den trafikmängd som flygplatsen tvingades hantera.

Som ett led i att utöka kapaciteten vid de två internationella flygplatserna i Bangkok, byggdes en till terminal vid U-Tapao, vilket medförde att kapaciteten utökades från 800.000 till tre miljoner passagerare årligen. Terminal 2 öppnades delvis i november 2018, för att öppnas officiellt i februari 2019.

Militär användning
Från 1981 och senare, kom U-Tapao vara värd för delar av Cobra Gold. Cobra Gold var årlig återkommande militärövning, som genom åren inkluderat ett flertal länder från Sydostasien, men även observatörer från Europa. Den militära delen av flygplatsen drivs och opereras av Thailands flotta.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar

Flygplatser i Thailand
Tsesarevitj (1901)

Tsesarevitj (Цесаревич) var ett pre-dreadnought-slagskepp i kejserliga ryska flottan. Hennes huvudbestyckning utgjordes av fyra 30,5 cm kanoner i två dubbeltorn, ett i fören och ett i aktern, och den sekundära bestyckningen av tolv 15,2 cm kanoner i sex dubbeltorn. Tsesarevitj byggdes i Frankrike av varvet Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée (FCM) i La Seyne-sur-Mer, och sjösattes den 23 februari 1901. Den 31 augusti 1903 levererades hon till marinen. 

Under rysk-japanska kriget ingick Tsesarevitj i Stillahavsflottan. Hon tjänade som amiral Wilhelm Karlovitj Vithöfts befälsfartyg i slaget i Gula havet den 10 augusti 1904. Klockan 18:40 träffades Tsesarevitj av en japansk 30 cm granat nära stridstornet som dödade fyra personer, inklusive amiral Vithöft. Ytterligare träffar låste fartygets roder och gjorde det svårt att styra. Fartyget lyckades trots detta rädda sig till den tyska kolonin Tsingtao, där hon internerades för återstoden av kriget.

Efter krigsslutet förflyttades Tsesarevitj till Östersjöflottan och användes för att slå ned Sveaborgsrevolten i augusti 1906. Under första världskriget deltog hon i försvaret av huvudstaden Sankt Petersburg. I oktober 1917 avgick fartyget, efter februarirevolutionen omdöpt till Grazhdanin, tillsammans med det äldre slagskeppet Slava för att skydda öarna i Moonsundet från tyska landstigningar. Den 17 oktober hamnade de ryska fartygen i strid mot 10 tyska slagskepp. Den ojämna kampen slutade med att Grazhdanin tvingades dra sig tillbaka efter att Slava torpederats. I december samma år övertogs det skadade fartyget av den nyetablerade bolsjevikregimen, som skrotade henne i början av 1922.

Referenser 

 
 

Ryska slagskepp
Fartyg sjösatta 1901
Fartyg byggda i Frankrike
Olefwa Torstensdotter

Olefwa Torstensdotter, död 1679 i Ronneby, var en dansk kvinna som blev avrättad för häxeri i Blekinge. Hon stod åtalad i den enda kända häxprocessen i Blekinge. 

Olefwa Torstensdotter tillhörde de utstötta i bondesamhället och hade fyra utomäktenskapliga barn. 

1679 åtalades tiggaren Bengta Bengtsdotter för att ha förorsakat borgarfrun Margareta Feier genom trolldom. Hon hade utfört denna trollkonst genom att kasta salt på Feiers vägg, och hon utpekade Olefwa som den som hade gett henne saltet och lärt henne hur hon skulle utföra trollkonsten. Olefwa och Bengta underkastades tortyr på sträckbänken. I Sverige var detta egentligen förbjudet, men Blekinge rådde fortfarande under dansk lag. Bengta utpekade Elin i Lönnemåla för trollkonster, och avled sedan under tortyren, medan Olefwa vägrade bekänna trots tortyr. Häxprocessen ägde rum under medverkan av kyrkoherden i Ronneby, Knut Hahn, som var en pådrivande kraft. 

Elin i Lönnemåla dömdes till landsförvisning, medan Olefwa avrättades genom halshuggning och därefter brändes. 

År 2011 begärde ett medborgarförslag att Knut Hahnsskolan skulle byta namn på grund av Hahns medverkan i häxprocessen.

Referenser

 http://www.blekingemuseum.se/pages/476
 https://kgaa.bokorder.se/sv-se/download/d68df437-0709-4e3b-b058-f42c12fff975

Födda okänt år
Avlidna 1679
Häxprocesser i Sverige
Personer i Ronnebys historia
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom halshuggning i Sverige
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1600-talet
Kvinnor
Johanne Tusindkierling

Johanne Tusindkierling, död 1608 i Halmstad, var en dansk kvinna som blev avrättad för häxeri i Halland. 

Hon dömdes som skyldig 25 juli 1608 för att ha förorsakat sjukdom hos tamboskap med hjälp av trollkonster, signeri, och för att ha läst Fader Vår baklänges. 
Hon avrättades genom bränning på bål på Galgberget i Halmstad. Sex personer i Halland (kända fall) avrättades 1608-1688, av vilka hon var den första.

Referenser

 Karlsson, Andreas & Karlsson, Anna, Trollkvinnor, spågubbar och kloka gummor: Halländska trolldoms- och vidskepelsemål, Utblick Media, Halmstad, 2016

Födda okänt år
Avlidna 1608
Häxprocesser i Danmark
Personer i Halmstads historia
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom bränning i Danmark
Personer som blivit avrättade av Danmark under 1600-talet
Kvinnor
Mellankalibriga vapen

Mellankalibriga vapen avser militärt eldrörsvapen (huvudsakligen eldvapen, men även luftvapen) med en kaliber mellan 20 och 60 milimeter. Ammunition för sådana vapen, så kallad mellankalibrig ammunition, är del av så kallad kaliberbunden ammunition, vilket betyder att de skjuts från eldrör eller pipa med en bestämd angiven kaliber och att dess projektil (verkansdelen) accelereras till sin fulla projektilhastighet i eldrör/pipa eller med hjälp av en raket.

Exempel på militära mellankalibriga vapen (20–60 mm kaliber)

Referenser 

Eldvapen
Dark Side (låt)

Dark Side är en finsk post-hardcore låt framförd av Blind Channel. Låten valdes att representera Finland i Eurovision Song Contest 2021 efter vinsten i UMK 2021. Låten hamnade på en sjätte plats i finalen, vilket är Finlands näst bästa resultat sedan Lordi vann året 2006.
Finlands bidrag i Eurovision Song Contest
Bidrag till Eurovision Song Contest 2021
Musiksinglar 2021
Pelican Bay

Pelican Bay kan syfta på:

 Pelican Bay, Florida
 Pelican Bay, Texas
Pelican Bay, Texas

Pelican Bay är en stad (city) i Tarrant County i Texas. Vid 2010 års folkräkning hade Pelican Bay 1 547 invånare.

Källor 

Orter i Texas
Tarrant County
HD 167257

HD 167257 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Kikaren. Den har en skenbar magnitud av ca 6,06 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 400 ljusår (ca 122 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -5 km/s.

Egenskaper
HD 167257 är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B9 V, som till sist sannolikt kommer att utvecklas till en kol-syre-stjärna i form av en vit dvärg. Den har en massa som är ca 3,3 solmassor, en radie som är ca 2,7 solradier och har ca 65 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 11 000 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/89597/hd167257.

 

		
Stjärnbilden Kikaren
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Justus Lundberg

Karl Vilhelm Justus Lundberg, född 28 februari 1887 i Skärstads socken, död 24 november 1966 i Stockholm, var en svensk lärare.

Justus Lundberg var son till tegelmästaren Frans Oskar Lundberg. Efter mogenhetsexamen i Växjö 1908 studerade han vid Lunds universitet där han blev filosofie kandidat 1911, filosofie magister 1912, filosofie licentiat 1917 och filosofie doktor 1921 efter att samma år ha disputerat med avhandlingen Studier över andra starka verbalklassen i nysvenskan. Han var docent i nordiska språk vid Lunds universitet 1921–1929. Efter att ha tjänstgjort som lärare vid Lunds privata elementarskola från 1917 var Lundberg från 1924 lektor i modersmålet och tyska vid Högre allmänna läroverket för gossar i Malmö. Från 1929 var han lektor vid det nyinrättade Högre Allmänna Läroverket för flickor å Norrmalm. Lundberg innehade flera uppdrag, bland annat var han ledamot av domkapitlet i Stockholm 1937–1942 och av Statens läroboksnämnd 1938–1942.

Källor

Noter 

Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Skärstads socken
Födda 1887
Avlidna 1966
Män
Fontana di Piazza d'Aracoeli

Fontana di Piazza d'Aracoeli är en fontän på Piazza d'Aracoeli i Rione Campitelli i Rom. Fontänen designades av skulptören Giacomo della Porta år 1589 och stod ursprungligen på piazzan framför den år 1928 rivna kyrkan Santi Venanzio e Ansovino. Fontänen förses med vatten från Acqua Felice.

Beskrivning
Påve Sixtus V gav Giacomo della Porta i uppdrag att formge fontänen och själva stenhuggararbetet utfördes av Andrea Brasca, Pietro Gucci och Pace Naldini. 

Fontänen består bland annat av två brunnskar och maskaroner, ur vars munnar vattnet sprutar. Den kröns av fyra putti, vilka öser vatten ur var sin amfora, samt trimontium, vilket förekommer i påve Alexander VII:s vapen; denne påve lät restaurera fontänen och tillfoga detta motiv. Detta trimontium förekommer därtill även i Sixtus V:s vapen.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Fontäner i Rom
Rione Campitelli
Verk av Giacomo della Porta
Skulpturer från 1500-talet
Arkitekturåret 1589
Gunnar Norström

Karl Gunnar Norström, född den 23 januari 1909 i Stockholm, död den 5 april 1999 i Växjö, var en svensk sjömilitär.

Norström avlade sjöofficersexamen 1931. Han blev löjtnant i flottan 1935 och kapten där 1941. Norström var marinassistent i Telegrafstyrelsen 1942–1945. Han genomgick Sjökrigshögskolan 1940 och Försvarshögskolan 1955. Norström befordrades till kommendörkapten av andra graden 1949, till kommendörkapten av första graden 1953 och till kommendör 1962. Han var  chef för Första jagardivisionen 1953–1954, tjänstgjorde i marinförvaltningen 1956–1965 och var chef för Karlskrona örlogsskolor 1965–1969. Norström invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1950. Han blev riddare av Svärdsorden 1950 och kommendör av samma orden 1966. Norström vilar på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 
 
 Kommendörer av Kungl. Svärdsorden i Sveriges statskalender 1969
 
 Norström, Karl Gunnar på SvenskaGravar.se

Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Kommendörer av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1909
Avlidna 1999
Män
Marianne Ebeling

Marianne Ebeling, född 18 februari 1930 i Uppsala, död 7 juli 1979, var en svensk konstnär, tecknare och grafiker. Hon växte upp och var verksam i Torshälla.

Biografi 
Ebelings far var konstnären och keramikern Allan Ebeling och hennes mor hette Nilda Maria Ebeling, utbildad vid Wilhelmssons målarskola i Stockholm. Ebeling var äldst av tre syskon: Harriet, Karin och Nadja.

Familjen umgicks med andra konstnärer i Torshälla bland andra Oswald Larsson och Folke Hellström Lind. Ebeling tog stort intryck av sin kreativa hemmiljö och visste tidigt att det var konstnär hon skulle bli.

Från 1955 till 1959 gick Ebeling på Valands konstskola i Göteborg. Hon sägs ha varit en begåvad elev. Hon åkte även på studieresor i Skandinavien och Europa. Redan under studieåren ställde hon ut i Eskilstuna. 

År 1960 höll Ebeling sin första separatutställning i Eskilstuna. Under 60- och 70 talet ställde Marianne ut mycket. År 1975 gjorde hon en diptyk i olja på duk som heter "Molnlandskap" för Edvardslundsskolan i Torshälla. Hon fann inspiration på hennes många resor. Många av Ebelings verk finns på Ebelingmuseet. Ebeling är begravd på Torshälla kyrkogård i anslutning till Allan, Allans mor Anna Ebeling och Nilda Maria.

Verklista i urval 
 1957 - Träd och cyklar
 1960 - Astrid
 1961 - Självporträtt
 1966 - Porträtt
 1968 - Tusse på trasmattan
 1969 - Självporträtt
 1972 - Siesta
 1975 - Risto på gunghästen
 1978 - Porträtt i januari

Referenser 

Svenska konstnärer under 1900-talet
Födda 1930
Avlidna 1979
Kvinnor
Konstnärer från Uppsala
Fumiya Ichihashi

Fumiya Ichihashi,  född 1954, är en japansk journalist och true crime-författare. Fumiya Ichihashi är ett författarnamn. Kanjin för Ichihashi har lånats från universitetet han utbildade sig vid, Hitotsubashiuniversitet. Kanjin för Fumiya kan även läsas som bunya vilket är japanskt slang för tidningsreporter.

Bibliografi 
 幼児売買 ―マフィアに侵略された日本― (1992)
 闇に消えた怪人 ―グリコ・森永事件の真相― Yami ni kieta kaijin: Guriko Morinaga jiken no shinsō (1996)
 三億円事件 San'okuen jiken (1999)　
 オウム帝国の正体 Oumu teikoku no shōtai (2000)
 宮崎勤事件 ―塗り潰されたシナリオ― Miyazaki Tsutomu jiken: nuritubusareta shinario (2001)
 「赤報隊」の正体 ―朝日新聞阪神支局襲撃事件― "Sekihōtai" no shōtai: Asahi Shinbun Hanshin Shikyoku shūgeki jiken (2002)
 ドナービジネス Donā bijinesu (2002)
 未解決 ―封印された五つの捜査報告― (2011)
 となりの闇社会 Tonari no yamishakai (2012)
 国家の闇 Kokka no yami (2012)
 マネーの闇 Mane no yami (2013)
 モンスター ―尼崎連続殺人事件の真実― Monsuta: Amagasaki renzoku satsujin jiken no shinjitsu (2014)
 餃子の王将社長射殺事件 Gyōza no ōshō shachō shasatsu jiken (2014)
 世田谷一家殺人事件 ―15年目の新事実― (2015)
 オウム真理教事件とは何だったのか？Oumu Shinrikyō jiken to wa nan datta no ka? (2018)
 外国人ヒットマン Gaikokujin hittoman (2019) 
 政界ヤクザ Seikai yakuza (2020) 
 もう時効だから、すべて話そうか 重大事件ここだけの話 Mō jikō dakara subete hanasōka : jūdai jiken kokodake no hanashi (2021)

Referenser 

Män
Födda 1954
Levande personer
Japanska journalister
Japanska fackboksförfattare
Japanska författare under 2000-talet
Författarpseudonymer