kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ingegerd Gothe

Ingegerd Lydia Ann-Louise Gothe, född 27 mars 1912 i Sundsvall, död 8 juli 1988 i Stockholm, var en svensk konstnär.

Hon var dotter till författaren Richard Gothe och Lydia Sandell. Gothe genomgick Tekniska skolans teckningslärarutbildning 1930–1935 och företog därefter en studieresa till Italien och Frankrike. Separat ställde hon bland annat ut i Östersund, Bollnäs och på De ungas salong i Stockholm, och hon medverkade i ett stort antal samlingsutställningar som Liljevalchs höstsalong, Nationalmuseums Unga tecknare och med Sällskapet för jämtländsk kultur i Östersund. Hon bodde halva året på Söder i Stockholm och halva året i Frostviken i norra Jämtland, bland annat i Jorm och Stora Blåsjön.

Gothe är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Referenser

Noter

Externa länkar
 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1912
Avlidna 1988
Kvinnor
Konstnärer från Sundsvall
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska tecknare under 1900-talet
Fredrik Gottman

Wilhelm Fredrik Gottman, född 1746 i Stockholm, död 12 december 1801 i Stockholm, var en svensk dekorationsmålare.

Gottman utbildades under ledning av sin far ämbetsmålaren Lars Gottman till ämbets- och  dekorationsmålare. Han blev en av de mest kända Stockholmsdekoratörerna av rumsinteriörer i slott och adelspalats vid 1700-talets slut. Han var från 1784 anställd vid Stockholms slott där han utförde målningen och förgyllningsarbetet av nedre eller lilla galleriet som Gustav III då lät nyinreda. Efter att han blev mästare i Stockholm 1781 arbetade han som lärare i teckning, ornamentsmålning vid Konstakademiens principskola. Några fåtal målningar från hans hand finns bevarade vid Nordiska museet i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 300, Allhems Förlag, Malmö.

 
Svenska målare under 1700-talet
Födda 1746
Avlidna 1801
Män
Konstnärer från Stockholm
Svenska dekorationsmålare
Sven Börtz

Sven Erik Svante Börtz, född 5 augusti 1940 i Helsingborgs Gustav Adolfs församling, är en svensk målare och tecknare.

Börtz är delvis autodidakt som konstnär, och arbetade som medhjälpare i en glasmosaikateljé 1963–1964 och genomgick en kurs i silkscreentryck 1978 samt studerade kalkmåleri vid Konsthögskolan i Stockholm 1983 och 1985. Han har haft ett 30-tal separatutställningar sedan 1965 och medverkat i ett flertal samlingsutställningar sedan 1964 bland annat Teckningstriennalen i Landskrona och med Helsingborgs konstförening samt Skånes konstförening. Han tilldelades statligt konstnärsbidrag 1980 och 1982 samt Domenico Ingannis stipendium för muralkonsten 2013.

Bland hans offentliga arbeten märks ett antal väggmålningar i Helsingborg och klinkermosaik i Hjärup. Vid sidan av sitt eget skapande har han varit verksam som lärare vid TBV konstskola i Helsingborg och bidragit med teckningar till kultursidan i Helsingborgs Dagblad. Börtz är representerad vid Moderna Museet, Statens konstråd, Helsingborgs kommun, Kristianstads läns landsting och Malmöhus läns landsting.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 86,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1940
levande personer
Män
Konstnärer från Helsingborg
Svenska tecknare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Sigvard Börtz

Sigvard Börtz, född 22 februari 1904 i Norra Mellby församling, Skåne, död 1998 i Båstad, var en svensk konstnär.

Börtz studerade konst för Carl Wilhelmson och grafik samt målning vid Konsthögskolan i Stockholm samt under studieresor till Baltikum, Nederländerna, Ryssland och Frankrike. Separat ställde han ut i bland annat Vadstena, Linköping, Hässleholm och Helsingborg och han medverkade i samlingsutställningar med Östgöta konstförening och Helsingborgs konstförening. Hans konst består av barnporträtt, stilleben, blomsterstycken och naturalistiskt hållna landskapsmålningar. Börtz är representerad vid Kristianstads museum och Linköpings konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 268, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 86, 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1904
Avlidna 1998
Män
Bror Börsum

Bror Börsum född 22 september 1925 i Oslo, död 3 juli 1997 i Mariefred, var en norsk-svensk konstnär och keramiker.

Börsum arbetade under 1950-talet och början av 1960-talet som reklamtecknare och senare reklamchef hos Siewerts kabelverk och därefter hos Gustavsberg fabriker. Av en slump anmälde han sig till en kvällskurs i keramik, och efter kursens slut byggde han sin första drejskiva och skaffade sig en ateljé i en källare på Södermalm i Stockholm. Efter några år blev lokalerna för små så 1967 köpte han Ragnar Utterbergs keramikverkstad som etablerades av Per-Martin Utterberg 1897. I verkstaden fanns bland annat en stor vedeldad keramikugn, där man kunde bränna cirka 20 000 blomkrukor åt gången och till varje bränning gick det åt cirka 8-10 kubikmeter ved. Sista gången denna ugn användes var 1973 därefter fick ugnen eldningsförbud. Hans keramikproduktion består till största del av servisgods (hushållsgods) och prydnadskeramik i form av abstrakta och konkreta skulpturer. Till servisgodset använde han en tysk eller nederländsk svartlera och till prydnadsgodset användes en rödlera som han själv grävde upp på tomten. På grund av sjukdom så tvingades han i mitten av 1990-talet avsluta sitt arbete i krukmakarverkstaden och fastigheten såldes till Mariefredsverken AB 2006. Hans keramikföremål signerades under Stockholmstiden med ett modellnummer men när verksamheten flyttades till Mariefred blev det bara B.M eller Börsum Mariefred. Börsum är representerad vid Borås konstmuseum, Hudiksvalls museum och Värmlands museum.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 86, 
Porslinsmärken : en bok om porslins-, fajans- och andra keramikmärken, S. E. Vingedal, Forum, 1977, 

 
Svenska keramiker
Födda 1925
Avlidna 1997
Män
Konstnärer från Oslo
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Bror Börjesson

Bror Oscar Eugén Börjesson, född 4 april 1903 i Stockholm, död 15 februari 1999, var en svensk konstnär.

Börjessons mor var troligen Anna Fåhreus och fadern som var konstnär är noterad som okänd. Han kom redan som liten som fosterbarn till familjen Börjesson på Gotland. Han studerade vid Konsthögskolan i Stockholm 1924-1930 och företog därefter studieresor till Frankrike och Italien. Hans konst består av interiörer från Gripsholms slott, landskapsbilder från Gotland, stilleben i olja, akvarell eller tempera. Men det är främst som porträttmålare som han har blivit känd och var under en period verksam i Finland där han utförde ett hundratal porträtt. Börjesson är representerad vid Örebro läns museum och Nationalmuseum i Stockholm..

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 265, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 85,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1903
Avlidna 1999
Män
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Shunosaurus

Shunosaurus (som betyder "Shu-ödla", är ett släkte sauropoder (dinosaurier) från Mellersta jura-perioden, hittade i Sichuanprovinsen i Kina, 170 miljoner år sedan. Namnet kommer från "Shu", ett gammalt namn för Sichuanprovinsen.

Sauropoder
Abydosaurus

Abydosaurus (som betyder "Abydos ödla") är en släkte av brachiosaurider sauropoder dinosaurier känd från skallen och postkranium material som finns i övre Lägre krita stenar i nordöstra Utah, USA.

Brachiosaurider
Tapio Tuomela

Tapio Juhani Tuomela, född 11 november 1958 i Kuusamo, är en finländsk tonsättare, dirigent och pianist.

Tuomela har varit elev till bland andra Paavo Heininen, Witold Szalonek, Jorma Panula och Tapani Valsta. Han var 1992–1997 verksamhetsledare för Finlands tonsättare och är sedan 2000 konstnärlig ledare för nymusikfestivalen Musikens tid i Viitasaari.

Förutom instrumentalmusiken med bland annat två symfonier (1993, 2005), tondikterna JOKK (1997) och Lemminkäinen (2000) samt L'échelle de l'évasion (1989) för kammarensemble har Tuomela även en betydande vokalproduktion med bland annat två kammaroperor, Korvan tarina (1993) och Äidit ja tyttäret (1999, libretto: Paavo Haavikko). Som dirigent har han framfört såväl egna verk som övrig nutida musik, även skivinspelningar.

Källor

Finländska klassiska kompositörer
Finländska dirigenter
Finländska klassiska pianister
Män
Personer från Kuusamo
Levande personer
Födda 1958
Schröer

Schröer är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Alois Schröer (1907–2002), tysk romersk-katolsk präst och kyrkohistoriker
 Arnold Schröer (1857–1935), tysk-österrikisk anglist och litteraturhistoriker
 Beatrix Schröer (född 1963), östtysk roddare
 Christian Schröer (född 1957), tysk filosof
 Georg Friedrich Schröer (1663–1739), tysk evangelisk-luthersk teolog
 Henning Schröer (1931–2002), tysk evangelisk teolog
 Jan Schröer (född 1971), tysk matematiker
 Karl Julius Schröer (1825–1900), österrikisk språk- och litteraturvetare
 Robert Schröer (1856–1888), österrikisk nationalekonom och önolog
 Rudolf Schröer (1864–1940), österrikisk skulptör
 Therese Schröer (1804–1885), österrikisk författarinna
 Thomas von Schröer (1588–1641), tysk jurist och skald
 Tobias Gottfried Schröer (1791–1850), österrikisk pedagog och författare

Tyska efternamn
Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens, Abteilung Münster

Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens, Abteilung Münster e. V. är ett historiesällskap i Münster. 

Sällskapet grundedes 1825 och öppnade 1836 en första samling av arkeologiska fynd. Den 31 december 2012 hade sällskapet sammanlagt 1044 medlemmar. Det ger tillsammans med sitt systersällskap, Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens, Abteilung Paderborn, sedan 1837 ut Westfälische Zeitschrift.

Föreståndare 
 1825–1829 Friedrich Kohlrausch
 1834–1851 Heinrich August Erhard
 1851–1858 Caspar Geisberg
 1858–1859 Bernhard Hölscher
 1859–1866 Heinrich Geisberg
 1866–1872 Hermann Heinrich Rump
 1872–1874 Adolf Hechelmann
 1875–1877 Heinrich Geisberg
 1877–1880 Peter Beckmann
 1880–1894 Adolf Tibus
 1894–1898 Heinrich Finke
 1898–1908 Anton Pieper
 1909–1923 Wilhelm Eberhard Schwarz
 1923–1928 Ludwig Schmitz-Kallenberg
 1928–1941 Anton Eitel
 1943–1946 Gerd Tellenbach
 1946–1951 Anton Eitel
 1951–1963 Karl Zuhorn
 1963–1971 Joseph Prinz
 1971–1979 Alfred Hartlieb von Wallthor
 1979–1989 Erwin Iserloh
 1989–2000 Hans-Joachim Behr
 2000–2008 Franz-Josef Jakobi
 2008– Mechthild Black-Veldtrup

Källor

Externa länkar 
 Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens, Abt. Münster Officiell webbplats

Historiesällskap
Organisationer i Nordrhein-Westfalen
Organisationer bildade 1825
Nordrhein-Westfalens historia
Lokalhistoria
Alva, Oklahoma

Alva är administrativ huvudort i Woods County i Oklahoma. Orten har fått sitt namn efter järnvägsadvokaten Alva Adams. Enligt 2010 års folkräkning hade Alva 4 945 invånare.

Kända personer från Alva 
 Jack Ging, skådespelare

Källor 

Orter i Oklahoma
Woods County
Hardwired...to Self-Destruct

Hardwired...to Self-Destruct är Metallicas tionde studioalbum. Albumet släpptes fredagen den 18 november 2016.

Låtlista

Skiva 1

Skiva 2

Musiker
 James Hetfield – kompgitarr, sång
 Lars Ulrich – trummor
 Kirk Hammett – sologitarr
 Robert Trujillo – elbas, bakgrundssång ("Dream No More")

Källor

Musikalbum 2016
Album av Metallica
New Cordell

New Cordell är administrativ huvudort i Washita County i Oklahoma. New Cordells folkmängd är uppskattningsvis 2 892 invånare (2014).

Källor 

Orter i Oklahoma
Washita County
Konni Zilliacus den yngre

Konni Zilliacus den yngre, född 13 september 1894 i Kobe, Japan, död 5 juli 1967, var en brittisk arbetarpolitiker av finsk och amerikansk härkomst.

Biografi
Zilliacus var son till den finske nationalisten Konrad Viktor (Konni) Zilliacus (1855–1924) i exil och amerikanskan Lilian McLaurin Grafe (1873–1938). Han reste runt världen med sina föräldrar till 1909, då de bosatte sig i England. Zilliacus gick i Bedales School i Hampshire, där han blev vän med Josiah Clement Wedgwoods söner. Han studerade sedan vid Yale University i USA, där han tog examen 1915.

Under första världskriget sökte han sig till den brittiska kungliga flygkåren men nekades anslutning av fysiska skäl. Istället fick han arbete vid en fransk medicinsk enhet nära fronten. Han reste med Wedgwood till Ryssland, där han sympatiserade med oktoberrevolutionen, och läckte uppgifter om Storbritanniens kontrarevolutionära aktiviteter till pressen.

Zilliacus talade nio språk flytande och internationella frågor skulle absorbera en stor del av hans energi, både som en tjänsteman vid Nationernas förbund mellan krigen och som en Labourmedlem i Underhuset under efterkrigstiden. Hans omfattande kontakter med personer i Östeuropa under det kalla kriget, tillsammans med hans återkommande stöd för Sovjetunionens positioner, förde honom med jämna mellanrum i konflikt med Labourpartiets ledning, vilket 1949 ledde till hans uteslutning ur partiet. År 1950 förlorade han sin plats i parlamentet, men återkom i Labourpartiet 1952, och återvände till Underhuset 1955 där han kvarstod fram till sin död 1967. 

Zilliacus var allmänt betraktad som, åtminstone, en medlöpare. Han var dock en självutnämnd antikommunist som aldrig tillhört kommunistpartiet, och som ibland antog positioner i motsats till Moskvas linje, till exempel under Stalins konflikt med Tito.

Zilliacus var en framstående pacifist och drev på för minskade utgifter för vapen och kärnvapenprov under 1950-talet och motsatte sig Vietnamkriget under 1960-talet. Han blev en av grundarna av Campaign for Nuclear Disarmament. Han var mycket aktiv som politisk debattör och skrev ofta under olika pseudonymer, och 1961 var han tjänstledig från partiet i flera månader för att skriva en artikel för en tjeckisk tidning.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1981.

Födda 1894
Avlidna 1967
Män
Brittiska politiker under 1900-talet
Personer från Kobe
Alumner från Yale University
Joseph Ames

Joseph Ames kan syfta på:

* Joseph Ames (1619–1695), engelsk sjöofficer
 Joseph Ames (1689–1759), engelsk författare
 Joseph Alexander Ames (1816–1872), amerikansk konstnär
 Joseph Sweetman Ames (1864–1943), amerikansk fysiker
Pawhuska

Pawhuska är administrativ huvudort i Osage County i Oklahoma. Orten har fått sitt namn efter en osagehövding. Enligt 2010 års folkräkning hade Pawhuska 3 584 invånare.

Källor 

Orter i Oklahoma
Osage County, Oklahoma
Charles Hardinge

Charles Hardinge kan syfta på:
* Charles Hardinge, 2:e viscount Hardinge (1822–1894), brittisk konservativ politiker
 Charles Hardinge, 1:e baron Hardinge av Penshurst (1858–1944), brittisk diplomat
William Ames

Joseph Ames kan syfta på:

* William Ames (1576–1633), engelsk teolog
 William Ames (död 1662), engelsk kväkarpredikant
 William Ames (1842–1914), amerikansk general
George Bingham

George Bingham kan syfta på bland andra:

* George Bingham, 3:e earl av Lucan (1800–1888), brittisk fältmarskalk
 George Bingham, 4:e earl av Lucan (1830–1914), brittisk politiker
 George Bingham, 5:e earl av Lucan (1860–1949), brittisk politiker
 George Bingham, 6:e arl av Lucan (1898–1964), brittisk politiker
 George Bingham, 8:e earl av Lucan (född 1967), brittisk affärsman
 George Caleb Bingham (1811–1879), amerikansk konstnär och politiker
George Bingham, 3:e earl av Lucan

George Charles Bingham, 3:e earl av Lucan, född den 16 april 1800 i London, död där den 10 november 1888, var en engelsk militär. Han var son till Richard Bingham, 2:e earl av Lucan, far till George Bingham, 4:e earl av Lucan och morfar till Charles Hardinge, 1:e baron Hardinge av Penshurst.

Bingham inträdde i armén 1816, ärvde earltiteln 1839 och befordrades 1851 till generalmajor. Han utnämndes vid Krimkrigets utbrott 1854 till befälhavare för kavalleridivisionen. I slaget vid Balaklava (den 25 oktober samma år) tvang han först med sin ena brigad ("den tunga") det ryska kavalleriets huvudstyrka att dra sig tillbaka, men sände sedan, alltför bokstavligt lydande en order av överbefälhavaren lord Raglan, den andra brigaden ("den lätta") under lord Cardigan mot en övermäktig rysk position, varvid nästan hela brigaden upprevs ("dödsritten vid Balaklava"). Själv sökte han med ett par regementen betäcka brigadens reträtt och blev därunder allvarligt sårad. Lord Raglan, som ansåg sin order missförstådd, lät (1855) återkalla Bingham, och denne deltog aldrig mer i aktiv krigstjänst. Han befordrades emellertid 1865 till general och 1887 till fältmarskalk. I parlamentet blev Bingham 1858 upphovsman till den ändring i edsformuläret, som möjliggjorde för judar att bli parlamentsmedlemmar.

Källor 

  

Brittiska fältmarskalkar
Personer i Krimkriget
Irländsk adel
Brittiska överhusledamöter
Brittiska militärer under 1800-talet
Födda 1800
Avlidna 1888
Män
Ugglan
Patrik Westander

Patrik Filip Westander, född den 14 maj 1963 i Trelleborg, är en svensk ekonom, företagsledare och pr-konsult.

Patrik Westander, som är uppvuxen i Karlstad, tog ekonomexamen vid Handelshögskolan i Stockholm 1990 och blev då civilekonom. Han har studerat humaniora vid Stockholms universitet. 

Åren 1990–1992 var Westander departementssekreterare på finansdepartementets internationella avdelning. 1992–2000 arbetade han främst internationellt inom flera olika bolag i Statoilkoncernen, med lokalisering i Stavanger, Alexandria VA, Stockholm och Oslo. Inför riksdagsvalet 1998 var Westander den drivande kraften bakom Statoils lobbying för en fri elmarknad. Han avslutade sin oljebolagskarriär 2001, då som vd för Svenska Statoil AB.

Patrik Westander är vd och huvudägare av pr-byrån Westander, som han grundade år 2000 tillsammans med sin bror Henrik Westander. Patrik Westander deltar aktivt i branschdebatten kring bland annat politisk påverkan.

Referenser 

Födda 1963
Levande personer
Män
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Svenska PR-konsulter
Personer från Trelleborg
Yolande Plancke

Yolande Gabrielle Hermance Plancke, född 22 juli 1908 i Comines, Nord, död 3 maj 1991 i Montmorency, Val-d'Oise, var en fransk friidrottare med löpgrenar som huvudgren. Plancke blev silvermedaljör vid Damolympiaden 1926 i Göteborg och var en pionjär inom damidrott.

Biografi 
Yolande Plancke föddes i norra Frankrike, i ungdomstiden var hon aktiv friidrottare och gick senare med i idrottsföreningen "Cadettes de Gascogne" i Casteljaloux. Hon tävlade för klubben under hela sin aktiva idrottskarriär.

1925 deltog hon i sina första franska mästerskap (Championnats de France d'Athlétisme) då hon slutade på en 4.e plats i löpning 250 meter vid tävlingar 12 juli på Stade du Métropolitan i Colombes.

Plancke deltog i den andra Damolympiaden 27–29 augusti Göteborg. Under idrottsspelen vann hon silvermedalj i stafett 4x110 yards (med Louise Bellon, Geneviève Laloz, Yolande Plancke och Marguerite Radideau). Hon tävlade även i löpning 60 meter (4.e plats), 100 yards (6.e plats) och 250 meter (4.e plats).

1927 tog hon sin första medalj i de franska mästerskapen då hon vann brons i löpning 200 meter vid tävlingar 10 juli i Roubaix.

Plancke deltog vid Olympiska spelen 1928 i Amsterdam dock utan att ta medalj. Hon kom på 3:e plats i kvalifikationsloppen (heat 4) på löpning 100 meter samt på 4:e plats i stafetten 4 x 100 m (med Georgette Gagneux, Yolande Plancke, Marguerite Radideau och Lucienne Velu). Senare drog hon sig tillbaka från tävlingslivet.

Referenser

Externa länkar 
 Bild franska stafettlaget Damolympiaden 1926
 Om de franska deltagarna vid Damolympiaderna -Jeux Mondiaux Féminins (punkt 7)

Franska idrottare under 1900-talet
Franska kortdistanslöpare
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Frankrike
Födda 1908
Avlidna 1991
Kvinnor
Gerteric Lindquist

Torsten Gert-Erik (Gerteric) Lindquist, född 30 oktober 1951, är en svensk företagsledare.

Gerteric Lindquist är son till smeden i Eskilsryds by i Nybro kommun, där han växte upp. Han utbildade sig till civilingenjör i maskinteknik på Chalmers tekniska högskola med examen 1974 och till civilekonom på Uppsala universitet. Han arbetade på det svenska handelskontoret i Kanada 1976–78 och därefter exportchef på Nibe i Markaryd 1978–81, trader på det tidigare oljehandelsföretaget Scandinavian Trading Company 1981–82 och exportchef på Assa Abloy 1983–87. Han har därefter från 1988 varit verkställande direktör för Nibe.

Gerteric Linquist är också en av Nibes största aktieägare och var 2015 en av Sveriges 156 miljardärer.

Han är gift med Carol Lindquist och bosatt utanför Markaryd.

Utmärkelser
 H.M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken (Kong:sGM12 2021) för betydande insatser inom svenskt näringsliv
 Chalmersska Ingenjörsföreningens Gustaf Dalénmedaljen i guld (2018) Lindquist har genom ett hängivet och uthålligt ledarskap som VD för Nibe Industrier AB utvecklat företaget till en internationell värmeteknikkoncern som idag omfattar mer än 100 bolag över hela världen ... med ledstjärnorna idogt arbete, tydlig lönsamhetsdrivning av all verksamhet och en tydlig förväntans- och kravbild på alla som arbetar i företaget.

Källor
Han är börsens hårdaste vd i Veckans Affärer den 4 maj 2007

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv
Födda 1951
Levande personer
Män
Svenska miljardärer
Amalie Sofie Holstein

Amalie Sofie Holstein, född 1748, död 1823, var en dansk hovdam. Hon uppmärksammades för sin skönhet och charm och var vid sidan av Christine Sophie von Gähler och Anna Sofie Bülow känd som en av det danska hovets tre gracer.

Hon var dotter till Schack von Buchwald til Johannisdorff och Eleonora Elisabet von Plessen, och gifte sig 1763 med greve Ulrik Adolf Holstein. Hennes make utnämndes 1766 till ambassadör i Berlin, men hon lyckades under en maskeradbal övertala kungen att utnämna någon annan, eftersom hon inte ville lämna Danmark, och ha lovade att skulle slippa resa till Berlin. Detta ingripande väckte skandal och ogillades av både ministrarna och drottningen, då hon ansågs ha lagt sig i politiken genom flirt. Kungen utnämnde då i stället maken till Amtmand i Tønder, där hon ska ha trivts mycket illa.  
Efter att kungaparet återkommit från sin omtalade resa genom hertigdömerna Slesvig og Holsten 1770, återvände paret till hovet i hopp om att återfå en plats under Struensees regering. Förhoppningarna lyckades, delvis tack vare inflytande från Christine Sophie von Gähler, och maken fick en hög post i Köpenhamn, vilket gjorde att hon själv nu återigen kunde delta i hovlivet. 

Amalie Sofie Holstein beskrivs som munter, vänlig och vacker, till utseendet något fetlagd och som en sympatisk person av de som kände henne. Hon blev känd som en av hovets tre gracer. Hon hade ett förhållande med Enevold Brandt, som ska ha använt sin ställning som gunstling till att skaffa henne pengar att betala sina betydande spelskulder med. Det ska också ha fått honom att överge sin roll som kungens skötare och överlåta den på Reverdil. Det anges vara för Brandts skull som Struensee lät paret vara kvar vid hovet, då Holstein ogillades av Struensee och drottningen, och hennes make hade visat sig oduglig som politiker och snart kom i konflikt med Struensee. Holstein mottog Matildeordenen och var en centralfigur vid hovets fester, där hon uppmärksammades för sin talang för dans. Struensee ogillade henne eftersom han misstänkte henne för att ha eggat Brandt att uppträda krävande mot honom.  

Amalie Sofie Holstein dansade med Brandt på maskeradbalen samma natt statskuppen mot Struensee ägde rum i januari 1772, och då han eskorterade henne från balen ska han ha sagt till henne att han var rädd att deras roller snart var överspelade. Efter Struensees fall slapp paret Holstein mycket lindrigare undan än andra anhängare till Struensee: maken fick bara tillbaka sin gamla ställning som Amtmand i Tønder och paret tvingades lämna hovet. 
Hon fick 1775 sitt enda barn och blev änka 1789.

Källor
 August Fjelstrup: Damerne ved Karoline Mathildes Hof, 1909.

Kvinnor
Födda 1748
Avlidna 1823
Danska grevinnor
Personer i Danmark under 1700-talet