kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ragnar Lund

Ragnar Fritiof Lund, född 2 oktober 1900 i Hakarps församling, Jönköpings län, död 7 juli 1992 i Farsta församling, Stockholm,, var en svensk folkbildningsman och ämbetsman.

Ragnar Lund var son till gevärsstockmakaren Hjalmar Lund. Han avlade studentexamen i Lund 1920 och studerade därefter vid Uppsala universitet där han blev filosofie kandidat 1925. Under en del av studietiden var han ordförande i studentföreningen Laboremus och i Studenternas helnykterhetssällskap samt förbundsstudieledare i Sveriges studerande ungdoms helnykterhetsförbund. Lund var 1924–1947 knuten till Kooperativa förbundet, till 1933 som lärare vid Vår Gård i Saltsjöbaden, därefter till 1945 som rektor vid förbundets brevskola, som bland annat utvecklade korrespondensundervisningens användbarhet för studiecirkelverksamhetens behov. Lund tog 1939 initiativ till och organiserade i samarbete med AB Radiotjänst en omfattande upplysnings- och propagandaverksamhet för försvarsväsendet, byggd på kombinerade radio- och korrespondenskurser. Han var 1939–1941 ordförande och VD i krisstudiekommittén, tillsatt av Statens Informationsstyrelse, och var 1940–1945 ledamot av Folkberedskapens nämnd samt 1941–1945 chef för sektionen för kulturell folkberedskap inom Statens Informationsstyrelse. Sektionens viktigaste insats, Den svenska livsformen, var en upplysnings- och propagandaplan, omfattande studiekurser, radioföredrag med mera där det svenska samhällets demokratiska karaktär belystes ur skilda synpunkter. Vid omorganisation 1944 Statens Informationsstyrelse, blev Lund dess VD och kanslichef, vilken post han lämnade i samband med styrelsens avveckling 1945. 1945–1946 var Lund sakkunnig i Ecklesiastikdepartementet och tillförordnat undervisningsråd i Skolöverstyrelsen. Från 1947 var han ordinarie undervisningsråd och förestod Skolöverstyrelsen samma år inrättade folkbildningsrotel. Han var också ordförande i den till roteln knutna Statens folkbildningsnämnd. Från 1942 var Lund ordförande i Försvarsväsendets personalvårdsnämnd. 1944–1945 var han ledamot av Försvarets upplysningsutredning och 1945–1946 av militärutredningen, som hade till uppgift att utreda förhållandet mellan befäl och meniga. Han tillhörde 1933–1945 Arbetarnas bildningsförbunds representantskap. Från 1948 var han ordförande och chef för IOGT. Bland Lunds skrifter märks Korrespondensstudier hemma och ute (1935), Adult Education in Sweden (1939) och Folkberedskapens uppgifter (1942). Han publicerade även studieplaner och studiehandledningar samt medverkade i tidningar och uppslagsverk.

Källor

Noter 

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer inom svenska folkrörelser
Personer från Hakarps socken
Födda 1900
Avlidna 1992
Män
Carl Fredrik Billman

Carl Fredrik Billman, född 24 juli 1814 i Sölvesborg,  död 14 oktober 1871, var en svensk tenorbasunist vid Kungliga hovkapellet.

Biografi
Carl Fredrik Billman föddes 24 juli 1814 i Sölvesborg. Han var son till en snickarmästare. Billman gick i lära som hattmakare 1825–1827 och blev 1829 inskriven som dragon vid Skånska dragonregementet. Han blev extra trumpetare 1830, stabstrumpetare med sergeants karaktär 1834, kvartermästare 1836 och slutligen fanjunkare 1834. Från 1839 till 1842 vistades han i Leipzig, där han undervisades i basun av Carl Traugott Queisser. Billman uppträde  på Gewandhaus konserterna som leddes av Felix Mendelssohn. 1844 gjorde Billman en konsertresa till Norge och anställdes som musikdirektör vid Första Agershuniska brigaden, vilken tjänst han innehade till 1848. Under 1845 uppträdde han i Köpenhamn på Jenny Linds konsert i Ridehuset, han gav även själv en konsert där. På den danske kungen Kristian VIII:s begäran spelade Billman ett solostycke vid en musikfest på Christiansborgs slott. Han avslutade sin tjänst vid Skånska dragonregementet 1853. Billman var från den 1 juli 1854 anställd som tenorbasunist vid Kungliga hovkapellet. Han slutade vid hovkapellet 1871 och avled 14 oktober 1871.

Referenser

Noter 

Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Födda 1814
Avlidna 1871
Män
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska trombonister
Personer från Sölvesborg
Svenska musikdirektörer
Svenska trumpetare
10675 Kharlamov

10675 Kharlamov eller 1978 VE15 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 november 1978 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter den sovjetiske ishockeyspelaren Valerij Charlamov.

Asteroiden har en diameter på ungefär tre kilometer och den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1978
Allan Tånneryd

Sven Allan Sigvard Tånneryd, född den 2 januari 1911 i Molkom, Värmlands län, död den 4 december 2001 i Stockholm, var en svensk ingenjör. Han var far till Jan Tånneryd.

Tånneryd avlade examen vid Chalmers tekniska institut 1936. Han var vägingenjörsassistent i Jämtlands län 1936–1939, byråingenjör vid Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1940–1941, förste byråingenjör vid Kommunikationsdepartementet 1942–1943, vägingenjör i Gävleborgs län 1944–1945, byrådirektör vid Arbetsmarknadsstyrelsen 1946–1949, byråchef vid Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1950–1955, överingenjör i Arbetsmarknadsstyrelsen 1956–1959, vice verkställande direktör för Allmänna ingenjörsbyrån 1960–1965, verkställande direktör där 1965–1969, konsult hos Kjessler & Mannerstråle 1970–1976, styrelseordförande där 1972–1975 och konsult i Utvecklingsfonden i Stockholms län 1977–1980. Tånneryd var ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademiens transportforskningkommissions väg- och fordonskommitte 1952, ordförande där 1964–1975 och ordförande i Svenska Väg- och vattenbyggares Riksförbund 1958–1960. Han var ledamot eller ordförande i flera statliga utredningar. Tånneryd blev riddare av Nordstjärneorden 1954.

Källor 

 
 
 Sveriges dödbok 1860–2017

Svenska företagsledare
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Nyeds socken
Födda 1911
Avlidna 2001
Män
Edla Lund

Edla Cecilia Lund, född 14 september 1866 i Stockholm, död 5 juli 1952 på Höstsol, Täby församling, Stockholms stift, var en svensk operettsångerska.

Edla Lund var dotter till kammarvaktmästaren hos Oscar II Carl Fredrik Johnsson. Hon planerade först att utbilda sig till pianist och var elev hos hos Wilhelm Heintze. Hon bedrev sångstudier vid Musikkonservatoriet under Hjalmar Håkanssons ledning 1881–1883 och var 1883–1884 knuten till Nya teatern i Stockholm, varpå hon hösten 1884 debuterade på Jönköpings teater vid Mauritz Ludvig Fröbergs sällskap som Denise de Flavigny i Lilla helgonet. Hon tillhörde sedan Fröbergs sällskap 1884–1886 och 1894–1896. Dessutom spelade hon Daphnis i Vasateaterns öppningsprogram 1886 Daphnis och Cloe. Hon var engagerad vid Vasateatern 1886–1887 och 1890–1891, vid Södra Teatern och Djurgårdsteatern 1888–1889, tillhörde August Rasmussens danska operettsällskap 1892–1894, Eldoradoteatern i Kristiania 1896–1897 och Albert Ranfts lyriska scener 1897–1903, innan hon drog sig tillbaka till privatlivet.

Bland hennes roller märks Boccaccin, Theblomma, Lille hertigen, Giroflé-Girofla, Fanchette Michel i Sjökadetten, Manuela i Farinelli och Fragoletto i Frihetsbröderna. Hon var från 1895 gift med Lucke Lund. De är begravna på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 Lund, Edla Cecilia på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska operettsångare
Svenska sångare under 1800-talet
Sångare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1866
Avlidna 1952
Kvinnor
Tånneryd (efternamn)

Tånneryd är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Allan Tånneryd (1911–2001), svensk ingenjör
 Jan Tånneryd (född 1944), svensk militär och ämbetsman

Svenska efternamn
Walter Murch

Walter Scott Murch, född 12 juli 1943 i New York, är en amerikansk filmredigerare, regissör, manusförfattare och ljuddesigner. Som filmredigerare har Murch bland annat arbetat med filmerna Avlyssningen (1974), Apocalypse (1979) och Den engelske patienten (1996). Han har även varit med och skrivit manus till filmen THX 1138 av George Lucas.

1998 färdigställde Murch en omarbetad klippning av Orson Welles film noir En djävulsk fälla (från 1958), 13 år efter Welles död, efter instruktioner författade av Welles i promemoria på 58 sidor. Welles och hans producenter hade länge tvistat om filmens kreativa vision, och versionen från 1998 är avsedd att följa Welles nedtecknade önskningar.

Referenser

Män
Födda 1943
Levande personer
Amerikanska filmklippare
Amerikanska regissörer under 1900-talet
Amerikanska manusförfattare under 1900-talet
Personer från New York
Alumner från USC School of Cinematic Arts
Aaron Stell

Aaron Stell, född 26 mars 1911 i Pennsylvania, död 7 januari 1996 i Los Angeles, var en amerikansk filmredigerare och regissör. Bland de filmer som Stell arbetade med var Orson Welles En djävulsk fälla (1958), Robert Mulligans Skuggor över Södern (1962) och Douglas Trumbulls Den tysta flykten (1972).

Referenser

Män
Födda 1911
Avlidna 1996
Amerikanska filmklippare
Amerikanska regissörer under 1900-talet
Personer från Pennsylvania
Ahegao

Ahegao (japanska: ア ヘ 顔) är en genre eller uttryck inom pornografi, med japanskt ursprung. Det syftar på ett överdrivet ansiktsuttryck hos en rollfigur/skådespelare (normalt en kvinna) under utövande av sex. Stilen används ofta inom erotisk manga eller anime (hentai) och liknande datorspel (eroge); på senare år har den både spridits till spelad pornografi och till den internationella kulturen utanför porrvärlden.

Etymologi 
Det japanska ordet är bildat av de två orddelarna ahe (katakana: ア ヘ) och kao (kanji: 顔). Den första delen är en förkortning av aheahe (アヘアヘ) med betydelsen 'flämtning' eller 'gny', medan den andra delen betyder 'ansikte'. En ungefärlig översättning skulle kunna bli 'konstigt ansikte'.

En snarlik term är ikigao (イキガオ), med betydelsen 'ansikte som kommer'. Skillnaden mellan de två termerna är att ikigao tecknas mer realistiskt.

Beskrivning och användning 
Ansiktsuttrycket syftar på att personen tappat sin muskelkontroll, i samband med sin upphetsning. Typiskt innehåller minen rullande eller skelande ögon, utstickande tunga och en lätt rodnad, som ett tecken på njutning eller extas. Även dreglande, snorkråkor och tårar kan inkluderas i det här uttrycket. 

Tre inslag ses som nödvändiga för ett effektivt ahegao-uttryck:

 munnen ska vara öppen och tungan sticka ut eller hänga ner
 minst en kroppsvätska – tårar, saliv, svett eller snor – måste vara synlig
 ögonen måste skela eller rullas tillbaka, så pupillerna helt eller delvis döljs

Historik 
Ahegao är på engelska även känt som O-Face ('O-ansikte'). Det daterar sig inom manga och anime till åtminstone tidigt 1990-tal, enligt vissa sedan 1960-talet. Pornografiska tidningar använde ordet för att beskriva ansiktsuttryck hos kvinnliga porrskådespelare vid orgasm. Strax efter millennieskiftet hade uttrycket ahegao även kommit till användning i ämnesdiskussioner och videor publicerade på Internet. Därefter fortsatte spridningen inom otaku-kulturen, och 2008 producerades den första dōjinshi – A-H-E – helt ägnad åt ahegao.

Under 2010-talet har användningen av det här minspelet även kommit till användning inom filmad pornografi, parallellt med att den japanska manga- och anime-världen hämtat inspiration och uttrycksmedel från pornografisk film. Det fick i slutet av decenniet stor spridning på sociala medier, även internationellt och som ett mem. Bland annat spreds det via den brittiska skådespelerskan, cosplaymodellen och videobloggaren Belle Delphine. Porraktriser och webbkameramodeller som Shaiden Rogue (Tyskland) och Katya Letova (Ryssland) har gjort ahegao till del av sitt varumärke.

Uttrycket har även kommit till användning långt bortom pornografiska sammanhang, med en syftning på en allmän njutning av något. Det kan, genom sin överdrivna karaktär, även användas som del av en parodi. Överdriften kan både ses som humoristisk och som en positiv förstärkning av någons – oftast men inte alltid en kvinnas – njutning. Ibland ses den också som ett sätt att leka med sexuella uttryck och känslor, med kläderna på och inte nödvändigtvis utan muskelkontroll.

Galleri

Kommentarer

Referenser

Noter 

Pornografiska genrer
Anime
WP:Projekt Japan
Hans Tynnerström

Hans Axel Tynnerström, ursprungligen Johansson, född den 4 oktober 1927 i Linköping, död den 23 mars 2011 i Täby församling, var en svensk sjömilitär.

Tynnerström avlade studentexamen 1946 och sjöofficersexamen 1949. Han blev fänrik vid flottan sistnämnda år och löjtnant 1951. Tynnerström  genomgick Sjökrigshögskolan 1957–1959 och Försvarshögskolan 1973. Han befordrades till kapten 1961, till kommendörkapten av andra graden 1966, till kommendörkapten av första graden 1969, till kommendör 1978 och till kommendör av första graden 1986. Tynnerström var chef för Första ytattackflottiljen 1977–1979, chef för Sjökrigsskolan 1980–1982, marinattaché i Washington 1982–1985 och chef för Ostkustens örlogsbas 1986–1988. Han var verkställande direktör för Drottning Victorias Örlogshem från 1989. Tynnerström invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1978. Han blev riddare av Svärdsorden 1967.

Källor 

 
 Kungl. Flottan i Sveriges statskalender 1965
 Kungl. Flottan i Sveriges statskalender 1969
 Riddare av Kungl. Svärdsorden i Sveriges statskalender 1969
 
 Meddelanden i Tidskrift i sjöväsendet 1978, nummer 6
 
 
 Sveriges dödbok 1860–2017

Svenska sjöofficerare
Svenska attachéer
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Linköping
Födda 1927
Avlidna 2011
Män
En odödlig historia

En odödlig historia (fransk originaltitel: Une histoire immortelle), är en fransk spelfilm från 1968 regisserad av Orson Welles. Filmens manus är baserat på Den odödliga historien (Den odødlige historie) av Karen Blixen, från Skæbne-Anekdoter.

Handling
I Macao bestämmer sig den åldrande och förmögne köpmannen Charles Clay för att återskapa en gammal skeppsskröna om en sjöman som får i uppdrag av en rik äldre man att befrukta hans hustru.

Rollista (i urval)

Referenser

Externa länkar
En odödlig historia IMDb.com

Filmer 1968
Franskspråkiga filmer
Filmer i regi av Orson Welles
Svartvita filmer
Macao på film
Karol Kurpiński

Karol Kurpiński, född 6 mars 1785 i Gmina Włoszakowice, död 18 september 1857 i Warszawa, var en polsk pianist och tonsättare.

Biografi
Karol Kurpiński föddes 6 mars 1785. Kurpiński arbetade som tonsättare och pianist. Han utnämndes av kejsaren Alexander till kapellmästare och riddare av Stanislaiorden.

Kurpiński har gett ut en lärobok i klaverspelning tillsammans med anvisningar till harmonilära. Han har även komponerat operor, mazurkor, polskor, kyrkosånger och pianostycken.

Referenser

Noter 

Födda 1785
Avlidna 1857
Män
Polska musiker under 1800-talet
Polska pianister
Polska kompositörer
Ainu Times

Ainu Times är en tidskrift på ainuspråket som ges ut fyra gånger om året i Otaru på Hokkaido i Japan. Den började ges ut i mars 1997 av 1996 grundade "Ainugo-Pen-Kurabu" (Ainu Pen Club). Artiklarna skrivs med både speciella katakanatecken och latinska bokstäver i artiklarna. Sedan 2006 har den redigerats av gitarristen Hamada Takashi. Det är den enda tidskrift som ges ut på ainuspråket. Varje nummer har tolv sidor. Den ges också i en version på japanska, vilken publiceras tre månader efter ursprungsversionen.

Referenser
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Ainu Times på engelskspråkiga Wikipedia.
Om Ainu Times på www.hokkajda-esp-ligo.jp, läst den 10 juni 2021.

Noter

Externa länkar
Ainu Times webbplats (på japanska)

Ainu
Japanska tidskrifter
Kvartalstidskrifter
Hokkaido
Oteiza

Oteiza kan syfta på:

 Oteiza (släkte) – ett släkte av korgblommiga växter
 Oteiza (kommun i Spanien) – en kommun i Spanien
Mathias Gidsel

Mathias Gidsel, född 8 februari 1999 i Skjern, är en dansk handbollsspelare (högernia). Vid OS 2020 i Tokyo, som ägde rum sommaren 2021, utsågs Gidsel till turneringens mest värdefulla spelare (MVP). Vid summeringen av året blev han utsedd till Årets manliga handbollsspelare i Danmark 2021. Han blev även utsedd till Årets manliga landslagsspelare i Danmark 2021/22.

Klubbkarriär 
Gidsel spelade från 15 års ålder för GOG Håndbold, och började 2017 spela för A-laget i klubben. 2020 blev han utsedd till Årets talang i den danska ligan. 2022 var han med och blev Dansk mästare med GOG. Sedan 2022 spelar han för tyska Füchse Berlin.

Landslagskarriär 
Mathias Gidsel debuterade i danska landslaget den 7 november 2020 i en EM-kvalmatch mot Finland. Han fick sedan mästerskapsdebutera vid VM i Egypten i januari 2021. Han var med och vann guld i VM 2021 i Egypten, där han också blev invald i mästerskapets All-Star Team. Han var även med och tog silvermedalj i OS 2020 i Tokyo, och blev där utsedd till turneringens MVP. Vid EM 2022 var han med och tog brons, och kom med i All star team som bästa högernia. Vid VM 2023 var han med och försvarade titeln, och blev mästerskapets bäste målskytt med 60 mål, samt utsedd till mästerskapets MVP.

Meriter 
 Med klubblag
 Dansk mästare 2022 med GOG
 EHF European League-mästare 2023 med Füchse Berlin

Med landslag
  VM 2021
  VM 2023
  OS 2020 i Tokyo 
  EM 2022
  U19-VM 2017 med Danmark

Individuella utmärkelser
 All-Star Team VM: 2021
 All-Star Team EM: 2022
 MVP i OS: 2020
 MVP i VM: 2023
 Skytteligavinnare VM: 2023 (60 mål)
 Årets Handbollsspelare i Danmark 2021
 Årets Landslagsspelare i Danmark 2022
 EHF Excellence Awards Säsongens bästa högernia 2022/23

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1999
Levande personer
Danska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Danska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Danmark
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2020
Spelare i GOG Håndbold
Spelare i Füchse Berlin
Danska idrottare under 2000-talet
Personer från Ringkøbing-Skjerns kommun
Igelkotten i dimman

Igelkotten i dimman (, Jozjik v tumane) är en sovjetisk dockanimerad kortfilm från 1975, regisserad och animerad av Jurij Norsjtejn. Regissörens hustru, Frantjeska Jarbusova, medverkade som art director.

År 1979 producerades en svenskdubbad version.

Handling 
Igelkotten går ut för sitt kvällsbesök hos sin vän Lilla Björn. Varje kväll möts de två för att dricka te och räkna stjärnorna. Igelkotten har dessutom lite hallonsylt som en speciell godbit till Lilla Björn denna kväll. En uggla, en berguv med olycksbådande uppsyn, börjar att förfölja Igelkotten när han kommer ut.

När Igelkotten vandrar genom skogen, ser han en vacker vit häst. Men medan Igelkotten betraktar hästen, försvinner den i den täta dimman. Nyfiken huruvida hästen kommer att drunkna i dimman, beslutar sig Igelkotten för att själv utforska dimman. Medan han anländer till en dal, är dimman snart så tjock att Igelkotten går vilse.

Igelkotten tror att han har fått se den vita hästen igen, men upptäcker istället ett löv som faller ned. En snigel med skal färdas på lövet. Igelkotten försöker att röra vid snigeln, men den glider iväg mystiskt och försvinner. En annan skugglik varelse, vilken liknar en elefant, uppenbarar sig. Den är så stor och skrämmande att Igelkotten springer iväg, men han överraskas av en svart fladdermus istället. Den vita hästen syns i glimtar medan allt sker.

Slutligen får Igelkotten se den största skepnaden av dem alla. Han sätter ned sin sylt, plockar upp en pinne och petar på den stora skepnaden och märker att den är ett ihåligt träd. Plötsligt inser han att han har tappat sin sylt och söker frenetiskt efter den, bara för att märka att han är omringad av ugglan, fladdermusen och den skugglika elefanten. Han blir alltmer förvirrad och rädd tills en vänlig hund framträder ur dimman och återlämnar sylten till Igelkotten.

Igelkotten försöker finna en väg ut ur dimman, men faller ned i en flod. Han är uppgiven och låter floden föra honom vart den vill, men en mystisk röst frågar honom "Vem är du, och hur hamnade du här?". Rösten (som antyds tillhöra en fisk) tar honom till stranden. Där märker Igelkotten att han är i skogen igen, fri från dimman. Igelkotten tackar sin räddare.

Igelkotten återupptar sin resa. Han möts av Lilla Björn som har sökt efter sin vän. Först bannar han Igelkotten för att vara så sen att teet har kallnat och elden har slocknat, men sedan erkänner Lilla Björn att han var orolig att något illa hade hänt med Igelkotten och att det inte skulle finnas någon att beskåda stjärnorna med.

De två vännerna sitter vid elden och dricker sitt te. Lilla Björn berättar igen och igen om hur glad han är att ha funnit sin vän, men Igelkotten stirrar i tystnad på stjärnorna, och undrar vad det blev av den vita hästen.

Rollista

Källor

Noter

Externa länkar 

Animerade kortfilmer
Ryskspråkiga filmer
Animerade filmer 1975
Animerade filmer med björnar
Animerade filmer med hästar
Irina Bulmaga

Irina Bulmaga född 11 november 1993 
är en Moldavienfödd rumänsk schackspelare. Hon har erhållit FIDE-titeln Woman Grand Master (2012) och International Master (2013).

Mellan 2001 och 2009 vann Bulmaga flera moldaviska flickmästerskap i olika ålderskategorier. Hon vann priser vid schackvärldsmästerskapen 2005, 2006 och 2007. 2007 och 2008 vann hon Moldovas damschackmästerskap. Sedan 2009 har hon representerat Rumänien. 2010 vann hon det rumänska mästerskapet för blixtschack för kvinnor. År 2014 vann hon den sjunde upplagan av den årliga kvinnornas internationella turnering "Maria Albulet Memorial", som ägde rum i Brăila.  År 2019 var hon bästa kvinna i Riga Technical University Open.

Hon har representerat Rumänien vid fem schackolympiader (2008, 2010, 2012, 2014, 2016), vann bronsmedaljen 2014 och även vid tre europeiska schackmästerskap mellan lagen (2011—2015). Hon har också representerat Rumänien i damlaget i VM 2013.

Hennes syster, Elena Bulmaga, är också schackspelare.

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 FIDE Profile Irina Bulmaga
 Irina Bulmaga games på Chessgames.com
 Irina Bulmaga på 365chess.com

Födda 1993
Kvinnor
Levande personer
Rumänska schackspelare
Magnus Smedberg

Albrecht Magnus Otto Smedberg, född 18 september 1911 i Stockholm, död 2 juni 1974 i Helsingborg, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör och företagsledare. 

Smedberg, som var son till överstelöjtnanten i Väg- och vattenbyggnadskåren Richard Smedberg och Anna Serrander, avlade studentexamen 1929, reservofficersexamen 1931 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1935. Han blev löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren 1938, kapten 1941 och major 1957. Han var ingenjör på Stockholms stadsplanekontor 1935 och fastighetskontor 1936, Vattenfallsstyrelsen 1937, arbetschef på AB Skånska Cementgjuteriet 1939, byggnadschef vid Höganäs-Billesholms AB 1944, överingenjör och chef för gruvavdelningen 1947–1964, byggnadschef där 1960–1964 samt överingenjör vid Hermanssons Byggnads AB i Bjuv och verkställande direktör för Hermanssons Elementbyggnads AB i Helsingborg från 1964. 

Smedberg innehade ett flertal fackliga uppdrag inom Svenska gruvföreningen, Gruvornas utredningsnämnd, Svenska Arbetsgivareföreningen och Skånes handelskammare. Han var sakkunnig i justitiedepartementet angående lagstiftning om atommineral 1950 och vice ordförande i fastighetsnämnden i Helsingborg från 1963. Smedberg är begravd på Pålsjö kyrkogård i Helsingborg.

Referenser

 Smedberg, Albrecht Magnus Otto på SvenskaGravar.se

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Svenska företagsledare
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Gravsatta på Pålsjö kyrkogård
Födda 1911
Avlidna 1974
Män
Chachapoyasmyrpitta

Chachapoyasmyrpitta (Grallaria gravesi) är en nyligen beskriven fågelart i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i Sydamerika, i nordcentrala och centrala Peru, i Amazonas och San Martín söder och öster om Río Marañón, söderut till Huánuco norr om Río Huallaga. Den behandlas traditionellt som en del av Grallaria rufula, men beskrevs 2020 som eget taxon och egetn artbaserat på studier.

Status 
IUCN erkänner den ännu inte som art, varför dess hotstatus formellt inte fastställts.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen