kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Last Supper (opera)

The Last Supper (Jesu sista måltid) är en opera med musik av Harrison Birtwistle och libretto av Robin Blaser.

Historia
Birtwistle komponerade operan åren 1998-2000 och den hade premiär den 18 april 2000 på Staatsoper Unter den Linden i Berlin. Den 21 oktober 2000 hade operan premiär på Glyndebourne Festival Opera i East Sussex. Blaser hävdade att hans libretto inte var ett teologiskt verk, inte "ett argument för eller emot Guds existens". Birtwistle förklarade att ämnet hade fascinerat honom "som en händelse då vanlig mänsklig erfarenhet förvandlas till en rit". Varje roll i operan karaktäriseras instrumentalt och kännetecknas av en för Birtwistle ovanlig transparens. Det är först i finalen där alla vokala förmågor förenas som musiken klingar för fullt.

Personer

Kristus (baryton)
Judas (tenor)
Anden (sopran)
Jakob, Alfeus son (countertenor)
Jakob (countertenor)
Tomas (tenor)
Andreas (tenor)
Simon (tenor)
Bartolomaios(tenor)
Filippos (baryton)
Johannes (baryton)
Matteus (basbaryton)
Judas Taddaios(bas)
Petrus (bas)

Handling
En nutida berättelse om Jesu sista måltid. Anden visar sig medan Chorus Mysticus sjunger utdrag från Gamla och Nya Testamentet. Anden inbjuder publiken att beskåda den underjordiska strömningen i vår historia. En efter en träder Jesu lärjungar in för att ännu en gång berätta händelsen kring den sista måltiden och undersöka vad som hände dem samt höra vittnesmålen de sista 2000 åren. Lärjungarna berättar var och en om sitt nuvarande liv. När elva av dem är samlade sjunger och dansar de för att fira återträffen. De bygger ett bord på vilket de ska återskapa den sista måltiden, men Judas uppdykande vänder glädjen till sorg och framkallar verkets centrala fråga: vem i kristendomens historia är förrädaren och vem är den förrådde? I och med Kristi ankomst ändras sorgen till glädje. Han tvättar lärjungarnas fötter och borstar bort 20 seklers omänskligt damm innan han förnyar sitt budskap. Han förkunnar att hoppet för den nya kristendomen är att lära från misstagen från den gamla. Operan slutar i Getsemane vid foten av Olivberget där Kristus frågar "Vem söker du?" varpå tuppen gal.

Källor

Operor av Harrison Birtwistle
Engelskspråkiga operor
Kanadensiska operor
Pietro Speciale

Pietro Speciale, född 29 september 1876 i Palermo, död 9 november 1945 i Palermo, var en italiensk fäktare.
Speciale blev olympisk guldmedaljör i florett vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Italienska fäktare
Italienska olympiska guldmedaljörer
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Olympiska silvermedaljörer 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Italien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Italien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Italien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1920
Födda 1876
Avlidna 1945
Män
Back to the Land of the Dead

Back to the Land of the Dead är det norska black metal-bandet Ancients sjunde studioalbum, utgivet 2016 av skivbolaget Soulseller Records.

Inspelning
Land of the Dead spelades in 2014 och 2015 i många olika studion. Trummor spelades in i Alpha Omega Studios i Como, Italien, sång spelades in i Hansen Studio i Ribe, Danmark, elgitarrer i Bad-l Studios i Como och Red Pieon Studios i Brugherio, Italien, basgitarr i Bad-l Studios, akustisk gitarr i McSimon Studios i Como, keyboard i Fragile Studios, Aten, Grekland, specialeffekter i Jarjo Studios i Bergen, Norge och Martyr Lucifers sång i Domination Studio i San Marino. Albumet mixades i Elfo Studios i Piacenza, Italien och mastrades i Finnvox Studios i Helsingfors, Finland.

Låtlista
 "Land of the Dead" – 4:07
 "Beyond the Blood Moon" – 3:42
 "The Sempiternal Haze" – 4:25
 "The Empyrean Sword" – 5:48
 "The Ancient Disarray" – 5:45
 "Occlude the Gates" – 5:22
 "The Excruciating Journey, Part I: Defiance and Rage" – 5:20
 "The Excruciating Journey, Part II: The Prodigal Years" – 1:45
 "The Excruciating Journey, Part III: The Awakening" – 4:50
 "Death Will Die" – 5:34
 "The Spiral" – 6:21
 "Petrified by Their End" – 9:36

Bonusspår
 "13 Candles" (Bathory-cover) – 4:19

Medverkande
Musiker (Ancient-medlemmar)
Zel (Magnus Garvik) – gitarr, keyboard, sång
Nick Barker – trummor
Dhilorz (Danilo Di Lorenzo) – gitarr, basgitarr

Bidragande musiker
Leìt – sång (spår 3)
Martyr Lucifer – sång (spår 12)
Ivan Mc Simon – akustisk gitarr

Produktion
Alex Colombo – ljudtekniker (gitarr, basgitarr)
Alex Azzali – ljudtekniker (trummor)
Carlo Meroni – ljudtekniker (trummor)
Jacob Hansen – ljudtekniker (sång)
Jarle Johannessen – ljudtekniker (programmering, spår 11)
Simone Mularoni – ljudtekniker (sång, spår 12)
Daniele Mandelli – ljudmix
Mika Jussila – mastering
Diego Maniscalco – omslagsdesign, omslagskonst
Leìt – omslagskonst
Fabio "Lubomir" Kacele – foto
Anna Lucylle Taschini – redigering (foto)

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Back to the Land of the Dead

Musikalbum 2016
Norska black metal-album
Inga Nilsson

Inga Matilda Lovisa Nilsson, född Lundmark den 28 augusti 1912 i Jokkmokk, död den 12 december 1972 i Göteborg, var en svensk målare, skulptör och konsthantverkare. 

Hon studerade för konstnär Alf Danielson och under studieresor till Spanien. Hennes konst består av stadsmotiv, spanska gatuvyer, landskap och porträtt i olja.

Källor 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 371, 
Sveriges dödbok 1860–2017

Svenska landskapsmålare
Svenska porträttmålare
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Jokkmokks socken
Födda 1912
Avlidna 1972
Kvinnor
Gerd Nilsson

Gerd Karin Astrid Lindman Nilsson, född 19 september 1932 i Malmö, död 21 juni 2016 i Stockholm, var en svensk teckningslärare, målare och tecknare.

Hon var dotter till Axel Lindman och Ruth Blom och från 1953 gift med Göran Nilsson. Hon studerade vid Konstfackskolan i Stockholm 1950–1955 och anställdes efter studierna som teckningslärare vid Stockholms folkskolor. Hon medverkade i samlingsutställningar med Skånes konstförening och i Nationalmuseums Unga tecknare samt i Svart och vitt på Konstakademien i Stockholm. Tillsammans med Stig Lasseby skapade hon experimentfilmen Glasprinsessan 1953. Hennes konst består av figurer, porträtt och landskap utförda i olja, akvarell, krita och blyertsteckningar. Gerd Nilsson är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 198, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
 Nilsson, Gerd Karin Astrid på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Konstnärer från Malmö
Lärare från Malmö
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1932
Avlidna 2016
Kvinnor
Gunnar Palmgren (konstnär)

Karl Gunnar Sigvard Palmgren, född 20 juni 1908 i Luleå, död 1998, var en svensk målare, scenograf, tecknare och dekorationsmålare.

Han var son till järnvägstjänstemannen Karl Palmgren och Helfrid Engvall och från 1936 gift första gången med textilkonstnären Anita Britta Maria Palmgren född Hallgren.

Palmgren studerade dekorationsmålning vid Tekniska skolan i Stockholm 1926–1929 samt under ett antal studieresor till Italien, Frankrike och Spanien. Han medverkade i samlingsutställningar med Sveriges allmänna konstförening samt i Nationalmuseums Unga tecknare och separat ställde han ut i bland annat Åmål och Stockholm. Han var anställd som dekorchef vid Stora teatern i Göteborg 1961–1962 och scenograf vid Sveriges Radios TV-kanal 1 1962–1973. Han skapade ett antal större förlagor som sedan hans fru vävde i form av gobelänger bland annat Folklåtar från Wärmland som vävdes 1941–1942. Tillsammans med decoupeuren Lennart Gustafsson utförde han en större intarsiakomposition för Oppunda häradsrätts tingshus i Katrineholm 1952–1953. I komposition symboliserar olika figurgrupper vikingatidens rättsuppfattning samt fyra lagbalkar, jordabalken, giftermålsbalken, ärvdabalken och handelsbalken. Han utförde även ett större intarsiaarbete för Katrineholms högre läroverk och en relief för Riala kyrka. Hans konst består av porträtt, huvudsakligen i pastell, samt impressionistiska landskap i akvarell . Palmgren är representerad vid Statens konstråd, Stockholms läns landsting, Kulturnämnden i Botkyrka och Ystads kommun.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 361, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 409, 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1908
Avlidna 1998
Konstnärer från Luleå
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska dekorationsmålare
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska scenografer
Svenska teatermålare
Ivan Nilsson (tecknare)

Gustaf Ivan Nilsson, född 12 augusti 1892 i Stockholm, död 21 november 1970 i Vallentuna, var en svensk målare och tecknare. 

Nilsson studerade vid olika målarskolor i Stockholm. Hans konst består av figurkompositioner, folksagomotiv, blomsterstilleben och landskap. Nilsson är representerad med oljemålningen Natur och människor vid Vallentunas kommunhus och med målningen Ansgar vid Atlaskapellet i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 202, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 371, 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1892
Avlidna 1970
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Ivan Nilsson (skulptör)

Ivan Albert Nilsson, född 5 juni 1898 i Malmö, död okänt år, var en svensk målare och skulptör. 

Han var son till husägaren Jöns Nilsson och hans hustru Josefina och från 1938 gift med Ditte Andersen. Nilsson studerade för Aksel Jørgensen i Köpenhamn och under studieresor till bland annat Nederländerna, Italien, Tyskland och Frankrike. Han medverkade i utställningar med den danska konstnärsgruppen Koloristerna och i Den frie Udstillingsbygning i Köpenhamn 1938-1944. Hans konst består av figurkompositioner i form av målningar och mindre skulpturer.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 202, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 371, 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1898
Dödsår saknas
Konstnärer från Malmö
Svenska skulptörer under 1900-talet
Tre uomini in frak

Tre uomini in frak ("Tre män i frack") är en italiensk filmmusikal från 1933, regisserad av Mario Bonnard. Det gjordes också en fransk version med namnet Trois hommes en habit, även den regisserad av Bonnard. Av skådespelarna är det endast Tito Schipa och Assia Noris som medverkar i båda versionerna. Den italienska versionen är sedan länge spårlöst försvunnen medan den franska är bevarad.

Om filmen 
Filmen spelades in under Bonnards mångåriga utlandsvistelse. Efter att ha gjort film i Tyskland flyttade han till Frankrike och fick där pengar för att göra en film om ett tema som ursprungligen föreslagits av revyförfattaren Michele Galdieri som också skrev det mesta av manuset till filmen. Det finns veterligen inget exemplar bevarat av filmen som hade premiär på Cinema Odeon i Milano. Den kuriösa stavningen "frak" i filmtiteln med en bokstav (k) som normalt inte förekommer i italienskan var ett påhitt av  Galdieri, troligen inspirerat av hans vän Mario Mangini som i sin samtid var känd under pseudonymen Kokasse.

Handling i huvuddrag 
Marcello Palma (Tito Schipa) är en begåvad sångare som lider av scenskräck vilket gör att hans röst sviker honom när han ska uppträda inför publik. Han har två vänner, Gilberto (Eduardo De Filippo) och Andrea (Peppino De Filippo) som erbjuder sig att hjälpa honom men egentligen är ute efter att själva bli kända och firade stjärnor. De uppträder i stället för Marcello men låtsas bara sjunga genom att mima medan det i själva verket är Marcello som står osynlig för publiken och sjunger. Så småningom inser Marcello vad som pågår och lyckas besegra sin scenskräck och hans framträdande blir en succé.

Källor 
 Portal med italienska biografiska lexikon, läst 30 januari 2017.
Viviani, Vittorio, Storia del teatro napoletano, Guida, Neapel 1992 (1969). 

Filmer 1933
Italienska komedifilmer
Italienskspråkiga filmer
Maija Ponsi-Pettinen

Maija Tuulikki Ponsi-Pettinen, född 5 november 1925 i Kangasala, Tavastehus län, Finland, död 23 februari 1991 i Gävle Heliga Trefaldighets församling, Gävleborgs län, var en finländsk-svensk målare.

Hon var dotter till elektrikern Vilho Ponsi och Aino Mustala och från 1948 gift med modellsnickaren Josef Pettinen. Hon flyttade till Sverige 1948 och var huvudsakligen autodidakt som konstnär. Separat ställde hon ut i Gävle, Sandviken och Stockholm och hon medverkade i ett flertal samlingsutställningar bland annat med Gävleborgs konstförening på Gävle museum och Expressens höstsalong. Hennes konst består av figurmotiv, stilleben och landskapsmålningar utförda i akvarell eller olja. Ponsi-Pettinen är representerad vid Gävle museum, Eskilstuna konstmuseum, Statens konstråd och Raumo museum i Finland.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 435, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 425,

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Finländska konstnärer
Kvinnor
Födda 1925
Avlidna 1991
Personer från Kangasala
Tanja Perskaja-Wisén

Tanja Perskaja-Wisén, född 1947 i Moskva, är en rysk-svensk målare och grafiker.

Perskaja-Wisén studerade först en fyraårig högskoleutbildning i elektronik och radioteknik innan hon studerade konst vid Moskvas Konst och Arkitekturhögskola (VChUTEMAS) 1967–1973. Efter utbildningen arbetade hon som illustratör i Ryssland. Efter att hon flyttade till Sverige 1977 medverkade hon i ett stort antal kurser i etsning, torrnål, högtryck och emaljarbete vid Konstfackskolan och Konstnärernas kollektivverkstad. Separat har hon ställt ut på bland annat Bromfield Gallery i Boston, Gummesons konsthall, Wadköpingshallen i Örebro, Galerie Pfiefer i Wurzburg, Glencairn Museum i Pennsylvania och Lindshammars Glasbruk. Hon har medverkat i ett stort antal samlingsutställningar bland annat i Moskva, Monaco, Frankrike och Sverige. Perskaja-Wisén utgav albumet 16 magiska strukturer, med 16 citat ur August Strindbergs En blå bok och som illustratör har hon bland annat illustrerat Lena Rimås bok Lill-semester på Blåholmen och Jan Wiséns Effektivt projektarbete. Perskaja-Wisén finns representerad vid Stockholms läns landsting, Kalmar läns landsting, Swedish Match, Exportrådet, Preem Petroleum i Stockholm, Glencairn Museum Bryn Athyn i Pennsylvania och Vetlanda konstmuseum.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 414,

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Ryska konstnärer
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer
Konstnärer från Moskva
Svenska grafiker under 1900-talet
Inga Pentén

Inga Margareta Elisabeth Pentén, född Lönnqvist 15 juni 1913 i Södertälje, död i januari 1975 i Benalmádena i Spanien, var en svensk målare, tecknare och grafiker.

Hon var dotter till ingenjören Efraim Lönnqvist och Elisabeth Carlson och från 1942 gift med ingenjören Lars Erik Pentén. Hon studerade vid Pernbys målarskola 1951–1954 och 1955–1957 samt vid Signe Barths målarskola 1954–1955 och under tre månader 1954 vid en fransk målarskola i Benodêt. 

Under tiden då Inga Pentén var bosatt på Lidingö lärde hon känna och bli nära vän med Siri Derkert. De båda konstnärerna målade och inspirerade varandra under många år. Deras konst påminner om mycket varandra.

Inga Pentén och hennes tre söner var med nere i Östermalms tunnelban när Siri Derkert stolt visade upp sin arbetsplats och visade hur man höll i stora blästersprutan. 

Ingas yngsta son ställde ofta upp som privat chaufför åt Siri Derkert också. De båda kvinnorna stora varandra mycket nära. 

Inga Pentén ställde även ut i USA, Chicago samt Frankrike, Paris.

Inga hade även hus i Simrishamn som sedan blev ett museum, den gamla smidesverkstaden som idag finns på vykort. Hennes konst från denna tid är vackra motiv från Österlens stränder. 

Under Ingas långa vistelser i bland annat Normandie , Tokyo samlade hon mycket inspiration till hennes konst som visar tydliga tecken från dessa platser. 

Separat ställde hon ut ett flertal gånger på Whitlockska skolan i Stockholm och Danderydsgården. Tillsammans med Agne Johansson ställde hon ut i Södertälje 1960. Hon medverkade i samlingsutställningar med Sveriges allmänna konstförening samt i Danderyds konstförenings höstsalonger. Hennes konst består av porträtt, modeller, stilleben och några landskap utförda i olja, akvarell, kritteckning eller grafik. Pentén är representerad vid Danderydsgården med två oljemålningar och vid Nationalmuseum i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 384, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 413,

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1913
Avlidna 1975
Konstnärer från Södertälje
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Vår man i Havanna

Vår man i Havanna är en roman av Graham Greene utgiven 1958.

Romanen handlar om den före detta dammsugarförsäljaren Wormold som motvilligt blivit hemlig agent åt den brittiska  underrättelsetjänsten MI6 i Havanna. För att göra sig viktig börjar han skicka påhittade och falska rapporter, bland annat skisser till ett massförstörelsevapen som i själva verket föreställer dammsugardelar.

Romanen är en svart komedi och en drift med den brittiska underrättelsetjänstens villighet att tro på historier. Temat med missilinstallationer visade sig förebåda händelserna kring kubakrisen 1962, men romanen skrevs flera år tidigare.

Vår man i Havanna filmatiserades 1959 av Carol Reed.

Källor 
Graham Greene Vår man i Havanna, Modernista 2016

Romaner av Graham Greene
Skönlitteratur 1958
Kuba i skönlitteratur
Romaner som blivit film
Eric Persson (1904–1990)

Eric Victor Amandus Persson, född 12 juli 1904 i Varberg, död 6 februari 1990 i Varberg, var en svensk köpman och målare.

Han var son till bagarmästaren Viktor Persson och Amanda Ahlström samt från 1937 gift med Linnéa Nyberg. Persson studerade konst för René Jaudon vid Académie des Beaux-Arts i Paris 1930–1933 och under studieresor till Italien och Spanien. Han var medlem i konstnärsgruppen Hallandsringen. Han medverkade i samlingsutställningar i bland annat Paris, Sanary-sur-Mer, Stockholm, Göteborg, Halmstad och Skövde.

Hans konst består av porträtt, naket, stilleben, hamnpartier (hamnvyer) och landskapsbilder från Varberg och Medelhavsländerna, som franska landskap, i en stil som gränsar till kubism utförda i olja eller akvarell. Persson är representerad vid Varbergs stadsbibliotek och Skövde konstförening.  

Persson är gravsatt i minneslunden på S:t Jörgens kyrkogård i Varberg.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 392, Allhems Förlag, Malmö. 

 Persson, Erik Viktor Amandus på SvenskaGravar.se
Sveriges dödbok 1901–2013

 
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Varberg
Födda 1904
Avlidna 1990
Män
Emil Pehrson

Emil Pehrson, född 1883 död 1935 i Köpenhamn, var en svensk-dansk målare och grafiker.

Pehrson arbetade under några år som litograf i Malmö innan han studerade konst vid Valands konstskola i Göteborg samt i Paris och Köpenhamn. Efter studierna bosatte han sig i Köpenhamn. Han medverkade så gott som årligen i Skånes konstförenings utställningar 1918-1934 och i ett flertal danska utställningar. Separat ställde han ut på Svartbrödraklostret i Lund 1929. Hans konst består av landskapsmotiv och stadsbilder från Köpenhamn och dess omgivningar. Pehrson är representerad vid Malmö museum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 392, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 415, 

Svenska målare under 1900-talet
Danska konstnärer
Män
Födda 1883
Avlidna 1935
Svenska grafiker under 1900-talet
Pietro Pagany

Pietro Pagany (Pagani) var en italiensk bildhuggare verksam i Sverige 1693-1699.

Man vet via slottsräkenskaperna vilka arbeten Pagany utförde vid slottet. Hösten 1693 utförde han sex stycken medaljonger med apostlar för slottskyrkan vika sannolikt är de som syns i bokverket Suecian. Tillsammans med den franske skulptören René Chauveau arbetade han från 1695 i praktrummen väster om nuvarande Gustav III:s sängkammare med stuckdekorationer. Vid utsmyckningen före och efter branden 1697 utförde han dekorering av taken i norra längans festvåning. I kabinetten på ömse sidor om Karl XI:s galleri utförde han ornamentala detaljer, konsoler och listverk.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 347, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Italienska konstnärer
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Brita Næss

Brita Hansdotter Næss, född 8 juli 1901 i Stockholm, död 1965, var en svensk målare.

Hon var dotter till grosshandlaren Hans Tönnes Næss och Emmy Elisabeth Palm. Næss studerade vid Konsthögskolan 1921-1927 och tilldelades den hertliga medaljen 1925 och den kungliga medaljen 1927. Därefter företog hon studieresor till Italien och Frankrike. Separat ställde hon ut på bland annat Gummesons konsthall 1930 och på Konstnärshuset 1935. Tillsammans med Ragnhild Nordensten ställde hon ut i Västerås 1939 och hon medverkade i samlingsutställningar med Sveriges allmänna konstförening, Riksförbundet för bildande konst och Svenska konstnärernas förening. Hennes konst består av porträtt, blomsterstilleben, arkitekturmotiv och landskap. Næss är representerad vid Stockholms stadsmuseum och Västerås konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 178, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 365, 

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1901
Avlidna 1965
Konstnärer från Stockholm
Karin Nathorst Westfelt

Karin Nathorst Westfelt, född 2 januari 1921 i Svärdsjö, Kopparbergs län,  död 27 mars 2013, var en svensk-dansk målare och tecknare.

Hon var dotter till provinsialläkaren Åke Oskar Axelsson Nathorst Westfelt och Elsa Margaretha Wall och från 1948 gift med civilingenjören Svend Engelstoft-Jacobsen. Nathorst Westfelt studerade vid Tekniska skolan 1938–1942 och för Fritiof Schüldt och Ragnar Sandberg vid Konsthögskolan i Stockholm 1942–1946 och 1947–1948 samt för Aksel Jørgensen och Elof Risebye vid den Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1946–1947 och 1949–1950. Hon tilldelades det Bobergska stipendiet från Konstakademien 1948 och ett stipendium ur Dansk-norska fonden samt Eckersbergmedaljen 1981.

Hennes konst består av lyriska landskapsskildringar utförda i olja eller oljetempera samt teckningar. 

Separat ställde hon bland annat ut i Århus och Herning. Tillsammans med Sidsel Seyersted ställde hon ut på Borås konsthall 1951. Hon medverkade i samlingsutställningar med Borås och Sjuhäradsbygdens konstförening, Sveriges allmänna konstförenings vårsalonger i Stockholm och Kunstnernes Efteraarsudstilling i Köpenhamn. 

Bland hennes offentliga arbeten märks utsmyckningar för Nybodahemmet i Stockholm, Århus biograf, Århus domkyrka samt glasmålningen Trosbekendelsen i Langenæskirken i Aarhus och  Ålborg kyrka. Hon har också ritat 
teaterfonden Pukslaget till Lilla Scen i Musikhuset Aarhus (1982), som Hanne Vedel vävde.

Nathorst Westfelt är representerad vid Statens Museum for Kunst i Köpenhamn, Ålborg museum, Borås konstmuseum, Borås stadshus och Århus museum.

Källor

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 641, Allhems Förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 365, 

Svenska målare under 1900-talet
Danska konstnärer
Kvinnor
Födda 1921
Avlidna 2013
Personer från Svärdsjö socken
Svenska tecknare under 1900-talet