kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lennart Bergquist

Anders Lennart Bergquist, född 22 mars 1915 i Göteborg, död där 14 november 2003, var en svensk arkitekt.

Bergquist, som var son till generalmajor Anders Bergquist och Astri Trägårdh, avlade studentexamen i Skara 1935 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1942. Han blev arkitekt på stadsplanekontoret i Göteborg 1948 och var biträdande länsarkitekt i Göteborgs och Bohus län från 1962. Han var även lärare i stadsbyggnad vid Chalmers tekniska högskola. Han utförde stadsplaneutredningar i centrumfrågor och tilldelades priser i stadsplanetävlingar. Han skrev Parkeringshus. Bergquist är begravd på Örgryte gamla kyrkogård.

Källor

Bergquist, Anders Lennart på svenskagravar.se

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Arkitekter från Göteborg
Gravsatta på Örgryte gamla kyrkogård
Födda 1915
Avlidna 2003
Män
Mossebo säteri

Mossebo är en herrgård i Pelarne socken i Vimmerby kommun.

Mossebo omtalas i dokument 1330. Byn blev säteri under 1600-talet och dess förste ägare var Frans Crusebjörn som bodde här 1638-1686. Olika adelssläkter innehade gården fram till 1765 då Johanna Maria Stjernstedt gifte sig med kontraktsprosten Anders Nikolaus Drangel. Släkten Drangel ägde Mossebo fram till 1921 då godset köptes av Johan Albert Johansson som hade mejeri i Vimmerby. 1890 var Albert Engström informator hos dåvarande ägaren major Daniel Emil Drangel på Mossebo.

Gården ägs numera av en stiftelse och fungerar som museum men uthyrs även för fester och fungerar som gästhem.

Källor

Externa länkar
 Mossebo i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Måssebo i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Vimmerby kommun
Unga föräldrar

Unga föräldrar är en dokumentärserie där man följer unga föräldrarpar i Sverige. Programmet började som ett webb-TV-program på TV4 Play. I september 2015 började första säsongen sändas även i Sjuan. Det första avsnittet publicerades på TV4 Play den 19 mars 2015. Under hösten 2016 publicerades den fjärde säsongen. Familjerna själva filmar avsnitten. Hösten 2016 publiceras även spinoffen "Linn och Tompa" på charter

Första säsongen sågs av 2,2 miljoner med hela avsnitt och klipp inräknat, inför andra säsongen gjorde man om avsnitten så det blev fler avsnitt under säsongen men längden på avsnitten blev kortare.

Källor

TV-program i TV4
Svenska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2015
Svenska dokumentär-TV-serier
Josef Alm

Carl Josef Emanuel Alm, född 24 januari 1889, död 23 november 1957 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk militärhistoriker.

Josef Alm arbetade från unga år på Artillerimuseum, Livrustkammaren, Nordiska museet och Nationalmuseum. Åtminstone från 1920-talet började han samla på vapen, och blev snart en ofta anlitat expert vid Stockholms auktionshus. Redan från 1917 hade han arbetat vid Artillerimuseum men först 1937 blev han fast anställd där som museets rustmästare, en tjänst han sedan innehade fram till sin död. 1927 debuterade han som författare med boken Vapnens historia, en sammanställning av tidigare publicerade tidskriftsartiklar. Boken fick hård kritik, men blev början på ett omfattande författarskap. Till hans mest berömda och uppskattade verk hör Blanka vapen och skyddsvapen från och med 1500-talet till våra dagar (1932) och Eldhandvapen (1933-1934). Bland hans övriga verk märks Högvakten på Karl XI:s tid (1942), Europeiska armborst. En översikt (1947), Profoss och regementsväbel cirka 1500-1891 (1949) samt Flottans handvapen. Kortfattad historik (1954). Josef Alm författade även de vapenhistoriska artiklarna i Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid. Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 Enskilda arkiv i Armémuseum, artikel av Lars Ericson i Armemusei årsbok 1980–1982.
 Alm, Carl Josef Emanuel på SvenskaGravar.se

Svenska fackboksförfattare
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1889
Avlidna 1957
Män
UFC Fight Night: Belfort vs. Gastelum

UFC Fight Night: Belfort vs. Gastelum var en MMA-gala som arrangerades av Ultimate Fighting Championship och ägde rum 11 mars 2017 i Fortaleza i Brasilien.

Resultat

Se även
 Lista över UFC-evenemang

Referenser

Noter

Källor
UFC Fight Night – UFC.com
UFC Fight Night 106 - Belfort vs. Gastelum – Sherdog.com

Ultimate Fighting Championship-evenemang
Sofia Milos

Sofia Milos, född 27 september 1969 i Zürich, är en italiensk skådespelerska. Hon är bland annat känd för rollen som Yelina Salas i TV-serien CSI: Miami

Källor
Sofia Milos Biography Läst 16 februari 2017.

Italienska skådespelare under 1900-talet
Italienska skådespelare under 2000-talet
Personer från Zürich
Kvinnor
Födda 1969
Levande personer
Maledictus Eris

Maledictus Eris är det danska viking metal/folk metal-bandet Svartsots tredje studioalbum. Albumet utgavs juli 2011 av skivbolaget Napalm Records.

Låtlista 
"Staden..." (instrumental) – 0:48
"Gud giv det varer ved!" – 4:26
"Dødedansen" – 4:59
"Farsoten kom" – 4:32
"Holdt ned af en tjørn" – 4:26
"Den forgængelige tro" – 4:46
"Om jeg lever kveg" – 3:22
"Kunsten at dø" – 5:03
"Den nidske gud" – 4:48
"Spigrene" – 4:13
"...og landet ligger så øde hen" – 4:46

Text: Cristoffer J.S. Frederiksen/James Atkin
Musik: Cristoffer J.S. Frederiksen (spår 2–11), Hans-Jørgen Martinus Hansen (spår 1)

Medverkande
Svartsot-medlemmar
Cris J.S. Frederiksen – gitarr, mandolin, munharpa, bakgrundssång
Hans-Jørgen Martinus Hansen – flöjt, plåtvissla, svensk säckpipa, bakgrundssång
Danni Lyse Jelsgaard – trummor
James Atkin – basgitarr, bakgrundssång
Thor Bager – sång

Bidragande musiker
Lasse Lammert – gitarr (spår 8)
Uffe Dons Peterson – sång
Rikke Frederiksen – körsång (spår 1)
Liv Frederiksen – körsång (spår 1)
Sol Frederiksen – körsång (spår 1)
Maria Atkin – körsång (spår 1)
Ravn Atkin – körsång (spår 1)

Produktion
Lasse Lammert – producer, inspelning, mixning, mastering
Gyula Havancsák – omslagsdesign, omslagskonst
Mads Schou Jensen – foto
Jonas Højgaard Andersen – foto
Michael Bendix – foto

Referenser

Externa länkar
Discogs.com: Maledictus Eris

Musikalbum 2011
Rödryggig myzomela

Rödryggig myzomela (Myzomela rubrotincta) är en fågelart i familjen honungsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i centrala Moluckerna på öarna Obi och Bisa. Den betraktas traditionellt som underart till brun myzomela (Myzomela obscura), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN, sedan 2021 även av tongivande International Ornithological Congress (IOC).

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Honungsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Upplands runinskrifter 1092

Upplands runinskrifter 1092 är en runristning i Bälinge socken i Uppland som står vid vägkanten av Nyvlavägen, där vägen övergått i grusväg efter att ha lämnat samhället. Ristningen är utförd på två sidor av stenen men runorna finns endast på den västra delen. På stenens norra smalsida finns också ornamentik i form av smala, sig omkring varandra slingrade ormar. Dessutom fortsätter ben och fot på det rundjur som är ristat på stenens bredsida på smalsidans yta. Ornamentiken är ytligt, nästan skissartat huggen och p.g.a. stenytans vittring svårtydbar. Stenens form ger ett intryck av att ha avsiktligen formats till rektangulär form. År 1863 användes stenen som en grindstolpe i närheten av Grenberget. Med tiden brast stenen i två delar och 1948 lagades den på nytt av Riksantikvarieämbetet.
 
Informationsskylten vid stenen uppger inte vad som står skrivet men meddelar följande: Namnet Osniken, som är belagt några gånger i runinskrifterna, är troligen ett tilltalsnamn med betydelsen 'den frikostige'. Namnet Store är också det ett tillnamn med betydelsen 'den store'. Stenen är troligen ett verk av runmästaren Kjule, som ristat några stenar i norra Uppland.

Runstenen flyttades till nuvarande plats år 1863 och var tidigare rest på östra sluttningen av Grenberget, ca 300 m NNV om den plats, där den nu står. Krokarna efter grinden togs bort år 1948. Stenen är skyltad och uppmålad år 1976, sedan uppmålad år 2000.

Inskriften

Källor

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Biakmyzomela

’Biakmyzomela''' (Myzomela rubrobrunnea) är en fågelart i familjen honungsfåglar inom ordningen tättingar. 

 Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på ön Biak utanför nordvästra Nya Guinea. Den behandlas traditionellt som underart till brun myzomela (Myzomela obscura''), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och  IUCN, sedan 2021 även av tongivande International Ornithological Congress (IOC).

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Honungsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Biak
Kopyly

Kopyly (ukrainska: Копили) är en by i Poltava rajon i Poltava oblast i Ukraina. Den hade 2 525 invånare år 2001.
Byn ligger 3 km sydost om staden Poltava i byråd Teresjky på riksväg E40 och järnvägslinje Poltava—Lozova.

Referenser

Externa länkar
 Teresjky byråds webbplats

Byar i Ukraina
Orter i Poltava oblast
Mats Rahmström

Mats Rahmström, född 1 november 1965, är en svensk företagsledare som sedan den 27 april 2017 är VD och koncernchef för Atlas Copco AB. Dessförinnan var han chef för affärsområdet Industriteknik. Han har arbetat inom försäljning, service och marknadsföring och varit chef för utländska dotterbolag och andra affärsområden för Atlas Copco sedan 1988.

Han avlade en master of business administration vid Henley Business School vid University of Reading i Storbritannien.

Källor

Noter

Atlas Copco
Personer inom Storbritanniens näringsliv under 2000-talet
Personer inom Kanadas näringsliv under 2000-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Levande personer
Födda 1965
Män
Bahiaärletyrann

Bahiaärletyrann (Stigmatura bahiae) är en fågelart i familjen tyranner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på flodöar i östra Brasilien (Pernambuco och Bahia). Den kategoriserades tidigare som underart till mindre ärletyrann (Stigmatura napensis, numera amazonärletyrann) men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tyranner
Stigmatura
Fåglar i neotropiska regionen
Bacanmyzomela

Bacanmyzomela (Myzomela batjanensis) är en fågelart i familjen honungsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Bacan i norra Moluckerna. Den betraktas traditionellt som underart till sulawesimyzomela (Myzomela chloroptera), men allt oftare som egen art.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som sårbar.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Honungsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Sibirisk hussvala

Sibirisk hussvala (Delichon lagopodum) är en asiatisk fågelart i familjen svalor inom ordningen tättingar. Den behandlas traditionellt som en del av hussvalan (Delichon urbicum), men urskiljs allt oftare som egen art. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läten 
Sibirisk hussvala är en 13-14 cm lång svartvit svala som är mycket lik hussvalan. Den skiljer sig dock genom att ha mycket mer vitt på övergumpen med även vita övre stjärttäckare samt mycket mindre kluven stjärt. Lätena är mycket lika både hussvalan och orienthussvalan (Delichon dasypus).

Utbredning 
Sibirisk hussvala häckar i östra Asien från mellersta och övre Jenisej, Altajbergen och Mongoliet österut till Anadyrland, Ochotska havet och nordöstra Kina. Den övervintrar troligen huvudsakligen i Sydostasien.

Systematik 
Fågeln betraktas traditionellt som underart till hussvala (Delichon urbicum). Den urskiljs dock sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN på basis av avvikande utseende och det faktum att de verkar häcka parapatriskt i Burjatien och frånvaro av hybridisering på andra ställen där deras utbredningsområden möts. Sedan 2021 urskiljs den också av tongivande International Ornithological Congress (IOC). och 2022 även av BirdLife Sveriges taxonomiska kommitté. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i öppna områden som dalar, klippiga sluttningar samt byar och städer. Födan är okänd annat än att det rör sig om insekter. Dess födosökningsbeteende och häckningsbiologi tros inte skilja sig från hussvalans. Arten är flyttfågel som lämnar häckningsområdena i september-oktober och återvänder i april-maj.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Svalor
Delichon
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Lars Ekedorff

Lars Edgar Ekedorff, född 16 augusti 1923 i Lysekil, död 22 mars 1998 i Göteborg, var en svensk arkitekt. 

Ekedorff, som var son till rektor Edvin Ekedorff och Olga Andersson, avlade studentexamen i Göteborg 1943 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola 1949. Han anställdes hos AB Vattenbyggnadsbyrån i Göteborg 1950, på drätselkammarens husbyggnadskontor 1953, blev ritkontorschef där 1956, anställdes hos Gustaf Birch-Lindgren och Elmar Lohk 1957, blev verkställande direktör och delägare i Arkitektfirman Birch-Lindgren, Lohk, Ekedorff AB 1961, verkställande direktör och innehavare av Ekedorff Arkitektkontor AB från 1963 och var vice verkställande direktör för AB United Swedish Technical Consultants från 1961 (styrelsesuppleant 1962). Han ritade bland annat delar av Sahlgrenska sjukhuset, Uddevalla centrallasarett, vårdhem, pensionärshem och skolor.

Källor

Ekedorff, Lars Edgar på svenskagravar.se

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 1998
Män
Personer från Lysekil
Vældet

Vældet är det danska viking metal/folk metal-bandet Svartsots fjärde studioalbum. Albumet utgavs februari 2015 av skivbolaget Nail Records.

Låtlista 
"Midsommer" – 4:53
"Urtekonen" – 5:15
"Kilden - I marker og i lunde" – 5:33
"Allerkæresten min" – 5:58
"Moder hyld" – 6:24
"Markedstid" – 6:26
"I mørkets skær" (instrumental) – 4:40
"Ved vældets vande" – 6:34

Text: James Atkin
Musik: Cristoffer J.S. Frederiksen

Medverkande
Svartsot-medlemmar
Cris J.S. Frederiksen – gitarr, mandolin, sång
Hans-Jørgen Martinus Hansen – plåtvissla, säckpipa, bakgrundssång
Frederik Uglebjerg – trummor, percussion
James Atkin – basgitarr, bakgrundssång
Thor Bager – sång
Michael Alm – rytmgitarr, sång

Bidragande musiker
Lasse Lammert – gitarr (spår 3)
Nanna Barslev – sång (spår 3, 8)

Produktion
Lasse Lammert – producer, inspelning, mixning, mastering
Gyula Havancsák – omslagsdesign, omslagskonst
Kasper Fladmose – foto

Referenser

Externa länkar
Discogs.com: Vældet

Musikalbum 2015
Rostkronad prinia

Rostkronad prinia (Prinia khasiana) är en fågelart i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i nordöstra Indien och västra Myanmar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Artstatus 
Fram tills nyligen betraktades rostkronad prinia oftast som underart till svartstrupig prinia (Prinia atrogularis). Den urskiljs dock sedan 2016 som egen art av Birdlife International och Internationella naturvårdsunionen. Tongivande eBird/Clements följde efter 2022 och International Ornithological Congress (IOC) 2023.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Prinia
Fåglar i orientaliska regionen
Framåtskridandet och fattigdomen

Framåtskridandet och fattigdomen - En undersökning af orsaken till de industriella kriserna och fattigdomens tillväxt jemsides med tillväxande rikedom (originaltitel: Progress and Poverty: An Inquiry into the Cause of Industrial Depressions and of Increase of Want with Increase of Wealth: The Remedy) är en år 1879 utgiven bok skriven av den amerikanska filosofen och ekonomen Henry George. 

Verket avhandlar frågan om varför fattigdom tenderar att följa teknologiska och ekonomiska framsteg. George använder historiska analogier och deduktiv logik och argumenterar att orsaken till ökande fattigdom vid ökad produktivitet är att jord (i bemärkelsen alla naturresurser och geografiska lägen) monopoliserats. Avkastningen från ökad produktivitet absorberas därför av ökande jordränta, istället för att tillfalla löner eller ränta. Monopolet på jord med stigande jordräntor leder också till spekulation på mark, vilket genererar konjunkturcykler och ekonomiska depressioner. Som en lösning på detta problem argumenterar George för införandet av en fullständig markvärdesavgift. Ekonomiskt är marknadsvärdesavgiften önskvärd då den som en skatt på ett monopol inte orsakar någon dödviktsförlust och är svår att undvika genom skatteplanering eller skatteflykt, då jord är fast egendom som inte går att flytta utomlands. Den är också progressiv då skattebördan enbart läggs på de som äger land. Skatten är dessutom rättvis då jorden inte skapats av någon och därför rätteligen tillhör alla jämlikt. George argumenterar också för att andra skatter så som inkomstskatt, skatt på kapital, samt tullar är orättvisa och ineffektiva och därför bör avskaffas. 

Verket utgavs först år 1879 och översattes till svenska år 1884. Boken var Georges första och kom att sälja miljontals exemplar. Den var under 1890-talet den näst bäst säljande boken i världen efter bibeln och gav upphov till en global reformrörelse kallad Georgism. Bland framträdande personer som anammade bokens budskap var Winston Churchill, John Dewey, Albert Einstein, Aldous Huxley, Bertrand Russell, Leo Tolstoy och Woodrow Wilson. Föregångaren till sällskapsspelet Monopol, The Landlord's Game, skapades 1904 av Georgisten Elizabeth Magie för att illustrera Georges filosofi.

Referenser

Externa länkar
 Progress and Poverty online (Engelska).
 Progress and Poverty online (Engelska).
 Progress and Poverty online (Moderniserad och förenklad engelska)

Litteratur 1879
Liberalism
Landskatt
Georgism
Effyh 500

Effyh 500 var en svensk tävlingsbil i slutet av 1940-talet och början av 1950-talet.

Historik 
Åren efter andra världskriget blev det populärt i många länder att tävla med enkla och billiga bilar, ”midgets”, ofta hemmabyggen. Det skapades en särskild klass för formelvagnar med mc-motorer på högst 500 cm3. Den främste svenske föraren blev Åke Jönsson, ”Halvpannan”, från Arlöv. Hans bil var konstruerad 1947 av bröderna Folke och Yngve Håkansson i Malmö och fick namnet Effyh, ”Eff” för Folke, ”y” för Yngve och ”h” för Håkansson.

Åke Jönsson vann många tävlingar, både i Sverige och i utlandet. Framgångarna gjorde att även andra förare blev intresserade av modellen och en småskalig serieproduktion inleddes. 1950 skapade FIA, Fédération Internationale de l’Automobile, en ny tävlingsklass, formel 3. Åke Jönsson blev mästare 1950, -51 och -52 med sin Effyh. Det var annars brittiska Cooper som dominerade klassen. 1951 tävlade Effyh för första gången i USA.

Sista ordinarie Effyh tillverkades 1953. 1955 specialtillverkade bröderna Håkansson en Effyh åt motorcykelartisten William Arne. Totalt gjordes ”troligen” 55-60 exemplar av bilen, uppgifterna går isär mellan olika källor. Man sålde också ritningar av bilen som alltså blev till varianter av den ursprungliga modellen. Bröderna Håkanssons företag lever vidare ännu 2017, som Håkanssons Truck AB.

Bilen 

Bröderna Håkansson hade som förebild Auto Unions förkrigsracer men konstruktionen var deras egen. Man ville ha en lätt bil med låg tyngdpunkt och rätt viktfördelning. Man svetsade en rörram av krommolybdenstål, tog hjul från Fiat, motor från JAP:s motorcykel och växellåda från Norton eller Burman. Enkel kedjedrift. Motorn placerades bakom förarplatsen. Karossen gjordes av aluminium. Man var också tidigt ute med att ha störtbåge och ”nerf bars”, sidoskydd för bakhjulen.

Bilen var gjord för korta lopp på speedwaybana eller is. Man tillverkade senare även en TT-version med större tank, men den luftkylda mc-motorn kunde få problem vid längre lopp.

Komponenter 
Motor: mc-motor från J.A.P., 1 cylinder, 500 cm3 (senare ibland från Norton eller SRM)
Växellåda: från Norton eller Burman, 3 eller 4 växlar
Hjul: från Fiat Topolino

Dimensioner 
Vikt: 220 kg
Längd: 2750 mm
Höjd: 850 mm
Markfrigång: 100 mm
Hjulbas: 1950 mm
Bredd fram: 1100 mm
Bredd bak: 1200 mm
Bränsletank: 5 liter

Angiven prestanda 
Effekt: 40 hkr
Max hastighet: över 200 km/h (troligen något lägre)
Acceleration 0-96 km/h: 5,5 s

Referenser

Noter

Källor 
Hogsten, Dag E. Skånsk formelracer på löpande band. // Teknikens värld. - 2015, nr 7
Stålbrand, Gunnar. Svenska bilar : 1842-1997. - Stockholm : Rabén Prisma, 1997
Historiska tävlingsbilar
Willi Bredel

Willi Bredel, född 2 maj 1901 i Hamburg, död 27 oktober 1964 i Östberlin, var en tysk författare och journalist. 1962–64 var han president för Akademie der Künste der DDR.

Biografi
Till yrket var Bredel svarvare, och som tidningsman engagerade han sig för arbetarnas sak. 1917 anslöt han sig till Spartacusförbundet, och vid bildandet av Tysklands kommunistiska parti 1919 blev han medlem där. 1923 deltog han i Hamburgupproret, och åren 1928–30 var han redaktör för den kommunistiska tidningen Hamburger Volkszeitung.   

Åren 1933–34 satt Bredel i skyddshäkte i koncentrationslägret Fuhlsbüttel.,  1934 berättade han som förste författare om sina erfarenheter därifrån i romanen Die Prüfung som trycktes i England ('Provet', svensk övers. 1963). Samma år flydde han Tyskland och den nazistiska regimen, först till Prag och sedan vidare till Moskva.  

1937–39 deltog Bredel som frivillig i det spanska inbördeskriget som kommissarie i Thälmannbataljonen, och under andra världskriget stred han mot Nazityskland på den sovjetiska sidan; under slaget vid Stalingrad uppmanade Bredel med megafon de tyska soldaterna att desertera för att göra slut på kriget och rädda sina liv. Han var även med och grundade den antinazistiska Nationalkommittén för det fria Tyskland.  

Efter krigsslutet återvände Bredel till Östtyskland, där han var ledamot i Volkskammer 1948–50 och valdes in i Tysklands socialistiska enhetspartis centralkommitté 1954. 

Bredels författarskap skildrar ofta revolution, klasskamp och den nazistiska terrorn. Romanen Maschinenfabrik N. & K. från 1931 kretsar kring industriarbetarnas hårda villkor och blev en av den östtyska litteraturens största klassiker. Bredels huvudverk är den händelsemättade och episkt breda romantrilogin Verwandte und Bekannte ('Släkt och vänner', 1943–53).

Bredel var från 1947 gift med den svenska journalisten Maj Bredel (född Olson) (1914–2001). Båda makarna Bredel är begravda på Zentralfriedhof Friedrichsfelde i Berlin.

Bibliografi (utgivet på svenska)
 Provet; översättning av Elsie och Håkan Tollet. Stockholm: Norstedts, 1963.

Referenser

Män
Födda 1901
Avlidna 1964
Författare från Hamburg
Förintelseöverlevare
Personer i andra världskriget
Personer i spanska inbördeskriget
Tyska författare
Tyska kommunister