kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Piratpartiet (Tjeckien)

Tjeckiska Piratpartiet (tjeckiska: Česká pirátská strana) är ett liberalt och progressivt politiskt parti i Tjeckien som har piratideologin som grund. Partiet har ett antal frågor och områden som de fokuserar extra på. Däribland IT-politik, transparens och öppenhet, förenkling av byråkratin, upphovsrätt, motstånd mot övervakning och anti-korruption. Partiet växte explosionsartat under de första åren efter starten (2009). Redan i det tredje parlamentsvalet kom man in i parlamentet (underhuset) med exceptionellt höga siffror (nästan 11 procent). I valet till underhuset 2021 backade partiet rejält, men å andra sidan fick man nu plats i regeringen. Partiet är också invalt till EU-parlamentet och sitter även i några kommunfullmäktige. Partiledare alltsedan starten är människorättsaktivisten Ivan Bartoš.

Politik

EU-politik 
Partiet är allmänt EU-positiva, det är alltså inte ett EU-skeptiskt eller EU-kritiskt parti. Däri ingår bland annat det övergripande att de menar att Tjeckien bör kvarstå i EU. Partiet stöder också ett tjeckiskt medlemskap i NATO. Dock har partiet samtidigt också kritiserat NATO:s agerande, närmare bestämt när NATO-medlemmar agerat militärt utan stöd av FN-resolution. Partiet vill inte att NATO eller NATO-länder agerar militärt utanför NATO-territorier utan detta, dvs utan stöd i FN-resolution.

Valhistorik

Tjeckiens parlament

Underhuset

Referenser

Litteratur 

 Maškarinec, P. (2020). Crossing the left-right party divide? Understanding the electoral success of the Czech Pirate Party in the 2017 parliamentary elections. Politics. https://doi.org/10.1177/0263395720920768
 Naxera, Vladimír (2021). 'Let us blow them down!': Corruption as the subject of (non-)populist communication of the Czech Pirate Party. Politics. https://journals.sagepub.com/doi/full/10.1177/02633957211010984
 Šárovec, Daniel (2019) "Assured Newcomers on a Squally Sea? The Czech Pirate Party before and after the 2017 Elections" https://otik.uk.zcu.cz/handle/11025/36375?locale=en

Piratpartier
Direktdemokratiska partier
S:t Karins stadsvapen

S:t Karins stadsvapen är det heraldiska vapnet för S:t Karins i det finländska landskapet Egentliga Finland. Vapnet valdes som S:t Karins stadsvapen år 2009 när Pikis kommun lades samman med S:t Karins. Ursprungligen är vapnet Pikis kommuns kommunvapen.

Vapnet ritades av Ahti Hammar och godkändes av Pikis kommunfullmäktige 21 december 1954. Finlands inrikesministeriet fastställde vapnet 25 februari 1955.

Färgsättningen är hämtad från Egentliga Finlands landskapsvapen. Vapnets motiv är tre piggar med tre klöverblad. De tre piggarna syftar på Pikis kommuns finskspråkiga namn Piikkiö (Piikki = Pigg) och klöver symboliserar områdets lantbruk.

Ursprungliga vapnet 

Det ursprungliga vapnet för S:t Karins godkändes av S:t Karins kommunfullmäktige 25 januari 1955 och fastställdes av Inrikesministeriet 13 juni 1955. Vapnet symboliserar Katarina av Alexandria och även hennes attribut ett spikförsett trähjul syns i vapnet. S:t Karins socken har fått sitt namn från Katarina av Alexandria och även sockens stenkyrka från 1200-talet är helgad åt Katarina av Alexandria.

År 1991 lades en del av S:t Karins samman med Åbo stad. Då blev också S:t Karins gamla kyrka en del av Åbo stad och den nya Katarinaförsamlingen. Kyrkan kallas nuförtiden Sankta Katarina kyrka.

Det ursprungliga vapnet blev ett inofficiellt hembygdsvapen efter kommunsammanslagningen år 2009.

Källor 

S:t Karins
Stadsvapen
Heraldiska vapen med helgonbilder
Heraldiska vapen med hjul
Olof Thulin (jurist)

Olof Gabriel Thulin, född den 23 februari 1897 i Stockholm, död den 5 april 1983 i Uppsala, var en svensk jurist. Han var son till Gabriel Thulin och tvillingbror till Folke Thulin.

Thulin avlade studentexamen 1915 och juris kandidatexamen vid Stockholms högskola 1920 samt genomförde tingstjänstgöring i Hallands mellersta domsaga 1920–1923. Han blev tillförordnad fiskal i Svea hovrätt 1925, assessor där 1929 (extra ordinarie 1927), tillförordnad revisionssekreterare 1933, hovrättsråd 1936 och ordinarie revisionssekreterare samma år. Thulin var häradshövding i Hedemora domsaga 1942–1964. Han blev styrelseledamot i samfundet Pro Fide et Christianismo 1941 och vce preses där 1979. Thulin blev riddare av Nordstjärneorden 1938 och kommendör av samma orden 1954. Han vilar i sin familjegrav på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 
 Thulin, Olof Gabriel på SvenskaGravar.se

Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättsråd
Svenska revisionssekreterare
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Tvillingar
Födda 1897
Avlidna 1983
Män
Hilma (film)

Hilma är en svensk engelskspråkig dramafilm om konstnären och teosofen Hilma af Klint från 2022 som regisserades av Lasse Hallström.

Filmen hade premiär den 19 oktober 2022. Hilma i ung ålder gestaltas av regissörens dotter, Tora Hallström, och i vuxen ålder gestaltas hon av hans maka, Lena Olin.

Rollista (i urval) 

 Tora Hallström – Hilma i ung ålder
 Lena Olin – Hilma
 Lily Cole – Mathilda
 Maeve Dermody – Sigrid
 Tom Wlaschiha – Rudolf Steiner
 Karolis Kasperavicius – Johan af Klint
 Emmi Tjernström – Hermina af Klint

Se även 

 Bortom det synliga (dokumentär)

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2022
Engelskspråkiga filmer
Hilma af Klint
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Lasse Hallström
Nådendals stadsvapen

Nådendals stadsvapen är det heraldiska vapnet för Nådendal i det finländska landskapet Egentliga Finland. Vapnet återgår på ett medeltidssigill som hänvisar till stadens namn på latin Vallis Gratiae alltså nådens dal.

Historia 
På 1440-talet grundades birgittinordens kloster på det nuvarande Nådendals område. Klostret fick namnet Vallis Gratiae och staden som växte omkring klostret nämndes med samma namn. Initialerna V och G blev också en del av stadens sigill tillsammans med riddarens krona som hänvisade till konungen som skyddade klostret. Senare hade sigillet också lagerblad tillsammans med initialerna och kronan.

År 1861 föreslog den ryska heraldikern Bernhard von Köhne ett nytt vapen för staden där initialerna och kronan var röda på gyllene bakgrund och omgivna av gröna lagerblad. Men man godkände inte von Köhnes förslag. George Granfelt har ritat Nådendals stadsvapen så som det nu ser ut utan lagerblad i handbok om Finlands stadsvapen år 1892. Heraldikern Olof Eriksson ritade om vapnet på 1960-talet och Nådendals stadsfullmäktige godkände Erikssons modell den 26 juli 1966 och Inrikesministeriet fastställde vapnet den 11 oktober 1966.

Källor 

Nådendal
Stadsvapen
Heraldiska vapen med bokstäver och monogram
Heraldiska vapen med kronor
Nordplus

Nordplus är ett program för samarbete mellan de nordiska länderna, inklusive  Åland, Färöarna och Grönland, och de baltiska länderna inom Nordiska ministerrådet. Det finansierar olika typer av utbyten och samarbeten inom utbildningsväsendet. Inom programmet finansieras samarbeten för lärare och annan personal, elever och studenter inom för-, grund- eller gymnasieskola, yrkesutbildning, högre utbildning och vuxenutbildning. 

Programmet ska stärka utbildningssamarbete i Norden och Baltikum genom att skapa möjligheter för erfarenhetsutbyte, öka intresset för språk, främja kulturell förståelse och bidra till att höja kvaliteten på utbildningen.

Nordplus delar ut 9,6 miljoner euro i årliga bidrag.

Programkommitté och administration
Nordplus har en programkommitté, som består av två medlemmar från de ansvariga ministerierna i de åtta deltagarländerna samt två medlemmar vardera med observatörsstatus från de tre självstyrande områdena.
Den beslutar om fördelning av medel i de olika delprogrammen.

Varje land och territorium har ett program- respektive informationskontor för handläggning av ansökningar. De fem programkontoren i de nordiska länderna har huvudansvar för var sitt delprogram:
"Nordplus Junior" – Universitets- och högskolerådet, Sverige
"Nordplus Yrkesgymmnasier" – Utbildningsstyrelsen, Finland
"Nordplus Vuxna" – Uddannelse- og Forskningsstyrelsen, Danmark
"Nordplus Nordens Språk" – Alþjóðaskrifstofa háskólastigsins, Island
"Nordplus Horisontal" – Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse, Norge

Se även
Nordforsk

Källor
Nordplus 2018-2022 på www.norden.org
Nordplus på www.utbyten.se

Noter

Externa länkar
Nordplus webbplats

Nordiska ministerrådet
Hedvig Strömgren

Hedvig Lidforss Strömgren, född 12 juli 1877 i Lund, död 15 april 1967 i Gentofte sogn, var en svensk-dansk tandläkare.

Hedvig Strömgren var dotter till Edvard Lidforss. Hon avlade mogenhetsexamen i Lund 1895, studerade några år zoologi och matematik vid universitetet där och avlade tandläkarexamen i Stockholm 1902. Hon hade tandläkarpraktik i Kiel 1902–1908, var praktiserande tandläkare i Köpenhamn 1908–1947 samt är var där skoltandläkare vid Det kongelige Vajsenhus från 1917 och redaktör för tidskriften Tandplejen från 1930. Strömgren besökte i studiesyfte Strobritannien, Frankrike, Österike, Tyskland och Ryssland samt publicerade odontologiska uppsatser av fackvetenskapligt eller historiskt innehåll. Bland dessa märks Tandläkekonsten hos romarna (1919), Tandläkarkonstens historia 1927, Det danske Tandlægevæsen 1903–1927 (1930), Die Zahnheilkunde im achtzehnten Jahrhundert (1935) och Die Zahnheilkunde im neuzehnten Jahrhundert (1945). Som skönlitterär författare framträdde hon med romanen Förr dog man av det (1938). I boken Det förgångna (1925) skildrade hon sina barndomsår i Lund. Därutöver publicerade hon översättningar, samt medarbetade i dagspressen. Strömberg var under många år verksam inom kvinnorörelsen och fredsrörelsen, bland annat som styrelseledamot i Danske Kvinders Fredskreds 1921–1928. 1908 blev hon dansk medborgare.

Hedvig Strömgren var från 1902 gift med Elis Strömgren.

Källor 

 

Svenska tandläkare under 1900-talet
Danska tandläkare
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Lund
Födda 1877
Avlidna 1967
Män
Ester Grönblad

Ester Elisabet Grönblad, född den 1 augusti 1898 i Uppsala, död den 28 maj 1970 i Stockholm, var en svensk forskare och ögonläkare.

Biografi 
Efter studentexamen i Stockholm 1916 studerade Grönblad medicin vid Karolinska Institutet där hon blev med.lic. år 1925. Hon specialiserade sig på ögonsjukdomar och arbetade vid Serafimerlasarettet 1925–28. Efter studier utomlands vid olika ögonkliniker utomlands öppnade hon en mottagning i Stockholm år 1929. År 1933 disputerade Grönblad på en avhandling om Pseudoxanthoma elasticum som är en ärftlig sjukdom som ger ögon- och blodkärlsförändringar. Enligt en tidigare rådande uppfattning utgjorde dessa förändringar två olika sjukdomar, men Grönblad kom i sin forskning fram till att det rörde sig om en och samma sjukdom. Forskningsarbetet skedde delvis tillsammans med hudläkaren James Strandberg. Denna mycket sällsynta sjukdom har fått namn efter de två läkarna och kallas Grönblad-Strandberg Syndrome.

Grönblad var åren 1930–1943 ögonläkare för Stockholms stads folkskolor. Hon var också engagerad i Katarina församling. Grönblad var bl.a. ledamot av församlingens skolråd 1939–1947 och hon satt även ett antal år i kyrkorådet.

Grönblad var en engagerad hembygdsforskare och intresserade sig särskilt för Furusunds historia. I detta ämne gav hon ut en bok som kom i flera upplagor.

Bibliografi 

 "Angioid streaks" in der Retina - Pseudoxanthoma elasticum: Der Zusammenhang zwischen diese gleichzeitig auftretenden Augen - und Hautveränderungen. [Akad. avh. Karol. inst.]. – 1932
 Takträdgården, Götgatan 7. Årsberättelser / Museienämnden; 1957. - 1958. - s. 18-27
 Furusund, ett skärgårdscentrum: människor och miljö under fyra sekler / Ester Grönblad, [text, bilder o. kartor granskade och kompletterade av Karin von Greyerz ; kartorna ritade av Sven Jannerstad]. – 1970
 Furusunds-posten [tillägnad doktor Ester Grönblad]: Årg. 50. Söndagen den 1 aug. 1948. Nr 50. [Illustr.]. - 1948

Familj 
Ester Grönblad, som var ogift, var dotter till grosshandlare Carl Grönblad (1856-1938) och Hanna Elisabeth Grönblad f. Liljedahl (1872-1953).

Källor 

Svenska läkare under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Läkare från Uppsala
Födda 1898
Avlidna 1970
Kvinnor
Division III i fotboll 1975

Division III i fotboll 1975 var 1975 års säsong av Division III. Serien bestod av tolv serier med tolv lag i vardera serie. Seriesegrarna gick vidare till kvalspel om sex platser i division II 1976. De tre sämst placerade lagen i respektive serie nedlfyttades till division IV nästkommande säsong. Skultorp gjorde denna säsong sitt enda besök i division III. De vann en match och förlorade återstoden.

Notabelt
Såväl Notviken som Norrby gick obesegrade genom seriespelet och vann sina serier. Bägge lagen förlorade sedan varisn match i kvalspelet, endast Norrby flyttades upp av de två.

Serier

Norra Norrland

Mellersta Norrland

Södra Norrland

Norra Svealand

N1: Ludvika FFI sammanslogs efter säsongen med IFK Ludvika till Ludvika FK.

Östra Svealand

N1: Sammanslagning av Södertälje SK och BK Star. Namnändrades efter säsongen till Södertälje FF.

Västra Svealand

Nordöstra Götaland

Nordvästra Götaland

Mellersta Götaland

Sydvästra Götaland

Sydöstra Götaland

Skåne

Kvalspel till division II

Grupp 1

Omgång 3 spelades på neutral plan: Hudiksvalls ABK - Enköpings SK spelades i Hofors, Domsjö IF - Notvikens IK spelades i Sandvik.
Hudiksvalls ABK och Domsjö IF uppflyttas till division II 1976.

Grupp 2

Omgång 3 spelades på neutral plan: Motala AIF - Högalids IF spelades i Nyköping, Västerås SK - IFK Ulricehamn spelades i Norrköping.
Västerås SK och Motala AIF uppflyttas till division II 1976.

Grupp 3

Omgång 3 spelades på neutral plan: Hässleholms IF - Råå IF spelades i Landskrona, Melleruds IF - Norrby IF spelades i Uddevalla.
Norrby IF och Råå IF uppflyttas till division II 1976.

Källor

Fotboll i Sverige 1975
1975
Fotbollssäsongen 1975
Islamiska revolutionens kommittéer

Islamiska revolutionens kommittéer (Komitehāye Enqelābe Eslāmi) var en ordningsmakt i Iran mellan 1979 och 1991. Den lydde under inrikesministeriet. Dess uppgift var att upprätthålla de islamiska moralregler som hade införts efter revolutionen. Däribland det slöjtvång som hade införts 1981. Det grundades som en av Iranska revolutionens organisationer efter revolutionen 1979 och förenades 1991 med Shahrbani och Persiska gendarmieriet för att forma Islamiska republiken Irans ordningsmakt (FARAJA), som senare i sin tur delades upp i flera enheter, bland dem Irans moralpolis

Källor 

 

Bildanden 1979
Organisationer i Iran
Islam i Iran
1979 i Iran
Max Factor-byggnaden

Max Factor-byggnaden eller The Hollywood Museum är en byggnad i Los Angeles, byggd i art décostil.

Den byggdes 1913 som Fire house and safe building och köptes 1928 av Maksymilian Faktorowicz, grundare av kosmetikaimperiet Max Factor. Med hjälp av teaterarkitekten S. Charles Lee renoverades byggnaden för att passa Factors ändamål. Verksamheten öppnade 1935.

Factors son sålde byggnaden 1973. Efter att ha haft ett flertal olika ägare genomgick byggnaden på 1990-talet en renovering och den är idag ett museum över Hollywoodfilmens historia, museet öppnade 2003 under namnet Hollywood Museum. Museet huserar rekvisita från hollywoodfilmer och visar dessa för allmänheten genom utställningar.

Källor

Byggnader och anläggningar i Los Angeles
Museer i Los Angeles
Museer invigda 2003
Byggnader invigda under 1900-talet
2003 i USA
Islamiska väckelsen

Den islamiska väckelsen är en paraplyterm för en politisk-religiös rörelse som syftar till en väckelse av islam, och som sedan 1970-talet har spelat en global roll och haft ett starkt samband med islamismen. Dess anhängare har kallats mujaddids.

Rörelsen går tillbaka på ett koncept i den muslimska historien kallad tajdid, som betecknar en återgång till islams fundamentala principer, och att forma samhället efter dessa principer, i enlighet med koranen och haditherna. Konceptet tajdid har spelat en viktig roll i den islamiska väckelsen. Den islamiska väckelserörelsen är en paraplyterm, då denna består av olika variationer med olika namn i olika länder. I Saudiarabien betecknas den till exempel som Sahwah, och har sin specifika karaktäristik. Rörelsen är dock global. 

Den moderna islamiska väckelserörelsen uppkom på 1970-talet efter en rad händelser. Sedan avkoloniseringen efter andra världskriget hade Mellanöstern präglats av sekulära modernistiska regimer under den så kallade arabnationalismen. Sexdagarskriget 1967 mellan Israel och Egypten hade diskrediterat det sekulära Egypten, som dittills varit Mellanösterns ledande kraft. Oljekrisen 1973 hade gjort Arabvärlden medveten om att den hade ekonomisk möjlighet att utöva påtryckningar på Väst, samtidigt som oljearbetare från Egypten hade rest för att arbeta till Gulfstaterna och sedan återvänt till Egypten med en mer konservativ version av islam. Det libanesiska inbördeskriget 1975-1990 mellan muslimer och kristna hade resulterat i en religiös sekterism som länge varit omodern i Mellanöstern. 1979 inträffade sedan den Islamiska revolutionen, som avskaffade den sekulära regimen i Iran, som följdes av fundamentalisters ockupation av Stora Moskén i Mecka, som tvingade det saudiska kungahuset att sluta ett förbund med islamisterna, och som utgjorde två exempel på hur islam kunde fungera som en politisk ideologi. Alla dessa faktorer medverkade till en opinion i Mellanöstern om att den sekulära arabnationalismen hade misslyckats och att mellanöstern borde återvända till ett islamiskt levnadssätt genom att blanda politik och religion. Afghanistan invaderades samma år, 1979, av Sovjet för att hjälpa den kommunistiska regimen mot den islamistiska gerillan mujahedeen, och fundamentalister från flera muslimska länder anslöt sig till Afghansk-sovjetiska kriget. Det sekulära Egypten ersattes vid denna tid av det nu islamistiska Iran och Saudiarabien som dominerande stormakter. Den islamiska väckelserörelsen avslutade den sekulära epoken i Mellanöstern och resulterade i en tid av växande politisk islam.

Källor 

 Rahnema, Ali ; Pioneers of Islamic Revival (Studies in Islamic Society); London: Zed Books, 1994
 Lapidus, Ira Marvin, A History of Islamic Societies, Cambridge University Press; 2 edition (August 26, 2002)
 Roy, Olivier; Globalized Islam: The Search for a New Ummah (CERI Series in Comparative Politics and International Studies), 1994

Islamism
Islams historia
Mellanöstern
Gösta Thulin

Gösta Gabriel Thulin, född den 17 december 1905 i Stockholm, död den 11 april 1996 i Lidingö församling, Stockholms län, var en svensk jurist. Han var son till Gabriel Thulin.

Thulin avlade studentexamen 1923 och juris kandidatexamen vid Stockholms högskola 1928 samt genomförde tingstjänstgöring 1929–1931. Han började tjänstgöra i Svea hovrätt 1932, blev tillförordnad fiskal där 1933, adjungerad ledamot 1936, assessor 1939, hovrättsråd 1945 och 1950, revisionssekreterare 1946 (tillförordnad 1942) och ordförande på avdelning i Svea hovrätt 1958. Thulin var vattenrättssekreterare i Söderbygdens vattendomstol 1939–1941, sekreterare i fiskerättskommittén 1944–1947, sakkunnig i justitie-, försvars- och jordbruksdepartementen 1947–1956, vice ordförande i vattenöverdomstolen 1952–1957 och häradshövding i  Stockholms läns västra domsaga 1959–1972. Han var ordförande i Svenska fiskevårdsförbundet 1948–1954 och i Fiskefrämjandet 1950–1954. Thulin publicerade Fritt fiske och enskilt (1950, 1962), Fiskelag och vattengräns (1955, tillsammans med Carl Romberg), artiklar i Norstedts juridiska handbok, Svenskt fiskelexikon (1955) och i fackpress. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1948 och kommendör av samma orden 1963.

Källor 

 
  
 Kommendörer av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 
 

Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättsråd
Svenska revisionssekreterare
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Födda 1905
Avlidna 1996
Män
Yin Li

Yin Li är en kinesisk kommunistisk politiker på ledande nivå. Sedan hösten 2022 är han ledamot i politbyrån i Kinas kommunistiska parti och partichef i Peking.

Referenser

Källor
China Vitae
Officiell kinesisk biografi

Födda 1962
Levande personer
Ledamöter av politbyrån i Kinas kommunistiska parti
Män
Personer från Linyi
WP:Projekt Kina
Kinesiska politiker under 2000-talet
Soledad C. Chacón

Soledad C. Chacón, född 1890, död 1936, var en amerikansk politiker (demokrat). 

Hon var Secretary of State i New Mexico 1923-1926. Hon var den första kvinnan som valdes till ämbetet Secretary of State i USA och i New Mexico. 

I egenskap av Secretary of State fungerade hon som ställföreträdande Guvernör i New Mexico under två veckor 1924 när den ordinarie guvernören var frånvarande. Hon var den andra kvinna efter Carolyn B. Shelton som agerade ställföreträdande guvernör i USA. Den första kvinnliga guvernören var dock Nellie Tayloe Ross 1925.

Källor 

 Chávez, Dan D. (1996). Soledad Chávez Chacón: A New Mexico Political Pioneer. Albuquerque: University of New Mexico Printing Services.

Kvinnor
Födda 1890
Avlidna 1936
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska demokrater
Politiker från New Mexico
Personer från Albuquerque
Carolyn B. Shelton

Carolyn B. Shelton, född 1876, död 1936, var en amerikansk politiker. 

Hon var sekreterare åt George Earle Chamberlain och fungerade som ställföreträdande guvernör i Oregon februari 27, 1909 – mars 1, 1909, när denna var frånvarande. Hon var den första kvinnan som agerade ställföreträdande guvernör i USA.

Se även
 Soledad C. Chacón

Källor 

  "Milestones: Jul. 26, 1926". Time. July 26, 1926. ISSN 0040-781X

Kvinnor
Födda 1876
Avlidna 1936
Amerikanska politiker under 1900-talet
Sekreterare
Amerikanska demokrater
Politiker från Oregon
Personer från Union County, Oregon
California Correctional Institution

California Correctional Institution (CCI) är ett delstatligt fängelse för manliga intagna och är belägen i Tehachapi, Kalifornien i USA. Fängelset förvarar intagna som är klassificerade för säkerhetsnivåerna "medel", "hög" och "isolering". CCI har en kapacitet på att förvara 2 172 intagna men för den 16 november 2022 var det överbeläggning och den förvarade 2 793 intagna.

Historik
År 1933 invigdes det ett kvinnofängelse på platsen där CCI ligger och det var aktiv fram tills juli 1952 när den tvingades stänga igen efter en jordbävning. Två år senare öppnades den igen men den här gången ombyggd till att vara ett fängelse för manliga intagna. År 1964 fick fängelset det nuvarande namnet. På mitten av 1980-talet blev CCI ett högriskfängelse när flera fängelsebyggnader för säkerhetsnivåerna "hög" och "maximal" uppfördes. I september 2021 slutade fängelset att förvara intagna för säkerhetsklassen "låg".

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Byggnader invigda under 1900-talet
Arkitekturåret 1954
Fängelser i Kalifornien
Kern County
Centinela State Prison

Centinela State Prison alternativt California State Prison, Centinela är ett delstatligt fängelse för manliga intagna och är belägen i Imperial County i Kalifornien i USA. Fängelset förvarar intagna som är klassificerade för säkerhetsnivåerna "låg", "hög" och "maximal". Centinela har en kapacitet på att förvara 2 308 intagna men för den 16 november 2022 var det överbeläggning och den förvarade 2 986 intagna.

Fängelset invigdes den 1 oktober 1993.

Personer som varit intagna på Centinela är bland andra Sanyika Shakur.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Byggnader invigda under 1900-talet
Arkitekturåret 1993
Fängelser i Kalifornien
Imperial County