kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Villa Montebello

Villa Montebello var ett sommarnöje belägen strax söder om Ålkistan på Norra Djurgården i Stockholms kommun. Villan med tillhörande byggnader revs på 1970-talet men området kallas fortfarande ”Montebello” och är en del av Kungliga Nationalstadsparken.

Historik

Det exotiska namnet Montebello går tillbaka till slutet av 1700-talet. Efter Gustav III:s italienska resa åren 1783–1784 fick flera platser vid Brunnsviken namn efter italienska förebilder, bland dem Albano, Frescati, Tivoli och även Montebello. Området strax söder om Ålkistan hörde ursprungligen till Bergshamra gård och  benämns Bergshammar äng på en karta från 1709. Först 1868 införlivades området, idag kallat Torphagen, med Stockholms stad. Roslagsvägen och efter 1885 även Roslagsbanan delar området i en västra och en östra del.

År 1866 fanns ett hus på östra sidan om Roslagsvägen som till en början kallades Södra Anneberg. Snart ändrades dock namnet till Montebello, som även blev det gemensamma namnet för flera byggnader på samma tomt. Montebellos huvudbyggnad uppfördes 1912 tillsammans med en del växthus och andra ekonomibyggnader. En karta från tidigt 1900-tal visar området fullt utbyggt. På västra sidan om Roslagsvägen tillkom också två sommarvillor på 1870-talet, Villa Fridhem och Villa Sofielund, båda finns fortfarande kvar. Till fastigheterna hörde uthus, lusthus, bryggor och slingrande promenadgångar.

Villa Montebello gestaltades i den så kallade cottagestilen som utvecklades under 1860-talet. Den utmärker sig genom en låg mittkropp mellan två högre tvärställda flyglar. Byggnadens mittdel höjdes senare till samma höjd som flyglarna. Den 2 december 1939 bildades Samfundet Nordens Frihet i villan som då beboddes av fil.lic. Gerhard Hafström och där beslöt man att bilda Finlandskommittén.

Rivning
I början av 1960-talet bestod bebyggelsen på Montebello av huvudbyggnaden kallad ”Vita Villan” samt ”Gula längan” och ”Röda stugan”. Allt revs eller eldades upp på 1970-talet och Domänverket, som ägde marken, planerade för ett nytt huvudkontor. 1994 fattade regeringen beslut om Kungliga nationalstadsparken och Domänverkets kontorsplaner var inte längre aktuella. Av husen öster om Roslagsvägen återstår idag bara några husgrunder, trappor, en övergiven fontänbassäng, lämningar efter stenbryggor och enstaka kulturväxter från de forna trädgårdarna. På en höjd intill Roslagsvägen kvarstår även ett litet vattentorn i huggen sandsten som uppfördes för bevattning i Bergianska trädgården. I samband med att marken övergick i statlig ägo beslöt Statens fastighetsverk att återställa den hagmark som fanns innan området bebyggdes.

Nutida bilder

Se även
Ekhagen, området söder om Montebello

Noter

Källor
Statens fastighetsverk: Torphagen, en del av Nationalstadsparken
Skötselplan för Nationalstadsparken i Stockholm, Solna och Lidingö kommuner (2003), sid. 68
Stockholms stadsmuseum: Husen i Nationalstadsparken, Stockholmsdelen (2005), sid. 135-136

Externa länkar

Norra Djurgården
Byggnader och anläggningar på Norra Djurgården
Entweder – oder

Entweder – oder (Antingen - eller), op. 403, är en schnellpolka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 14 februari 1882 i Sofienbad-Saal i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Det lustiga kriget hade premiär på Theater an der Wien den 25 november 1881 och spelades fler än hundra gånger i rad. Strauss arrangerade totalt tio separata orkesterstycken från operettens musiknummer, däribland polkan Entweder - oder. Huvudtemat återfinns i Violettas marschsång "Es var ein lustig Abenteuer" i akt II medan musiken till trio-delen är hämtad från finalkören "Statt der Orgel" i akt I, samt inledningen till akt II, "Den Feind, den möcht' ich seh'n". Själva orden "Entweder - oder" förekommer inte i någon sångtext i operetten. Det har antagits att de syftar på den då pågående äktenskapskrisen mellan Johann Strauss och hans andra hustru Angelika Dittrich. Hon hade inlett ett förhållande med teaterregissören Franz Steiner, som var direktör på Theater an der Wien där Strauss operett Det lustiga kriget spelades. Orden skulle då vara ett ultimatum till hustrun: "han eller jag". En annan förklaring kan vara att orden syftar på en scen i operetten där olika personer diskuterar olika alternativ: bra eller dåligt, svart eller vitt, krig eller fred.

Strauss tillägnade polkan Wiens Författare- och Journalistförening "Concordia" och den framfördes vid deras karnevalsbal i Sofienbad-Saal den 14 februari 1882 under ledning av brodern Eduard Strauss. Vid samma tillfälle framfördes även kadriljen Der lustige Krieg (op. 402). Båda verken fick även sin publika premiär av Eduard Strauss i Musikverein den 26 februari samma år.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 58 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av tio verk där Strauss återanvände musik från operetten Det lustiga kriget:

 Der lustige Krieg, Marsch, Opus 397
 Frisch ins Feld, Marsch, Opus 398
 Was sich liebt, neckt sich, Polka-francaise, Opus 399
 Kuß-Walzer, Vals, Opus 400
 Der Klügere gibt nach, Polkamazurka, Opus 401
 Der lustige Krieg, Kadrilj, Opus 402
 Entweder - oder, Polka-Schnell, Opus 403
 Violetta, Polka-francaise, Opus 404
 Nord und Süd, Polkamazurka, Opus 405
 Italienischer Walzer, Vals, Opus 407

Weblänkar 
 Entweder - oder i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Gustav Püttjer

Gustav Püttjer, född 15 maj 1886 i Hamburg, Kejsardömet Tyskland, död 11 augusti 1959 i Östberlin, var en tysk skådespelare. Püttjer filmdebuterade 1928 och medverkade i långt över 150 filmer där han ofta gestaltade alldagliga människor. Efter andra världskrigets slut var han baserad i Östtyskland och arbetade för DEFA.

Filmografi, urval 
 (ej krediterad)

Källor 
filmportal.de

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1886
Avlidna 1959
Män
Skådespelare från Hamburg
Luleluspen

Luleluspen var en hållplats och lastplats längs Inlandsbanan invid Stora Lulevatten mellan Gällivare och Jokkmokk.

Hållplatsen hade tidigare en föga använd banvaktsstuga, som 1934 byggdes om till ett bostadshus med två rum och kök. I Luleluspen har en turiststuga tillhörande STF funnits.

Cirka 1930 bytte hållplatsen namn till Luspebryggan och 1962 flyttades hållplatsen officiellt 1 km norrut. De båda hållplatserna förefaller dock ha varit i bruk parallellt under perioden 1946–1969.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Jokkmokks kommun
Transport i Jokkmokks kommun
Järnvägsstationer i Norrbottens län
Pålsjö mölla

Pålsjö mölla är Helsingborgs enda kvarvarande vattenkvarn. Den byggdes år 1824 på platsen för en kvarn från 1700-talet.

Pålsjö mölla ligger vid Pålsjöbäckens utlopp i Öresund. Den är uppförd i korsvirke och har ett kvarnrum med vattenhjul och kvarnstenar samt en bostad. Det har funnits en kvarn på platsen åtminstone sedan 1660-talet och en ny kvarn uppfördes under första halvan av 1700-talet.

Den nuvarande kvarnen uppfördes på  Pålsjös ägor år 1824 av möllaren Sven Andersson från Össjö på den gamla kvarnens plats. Han arrenderade marken av egendomens ägare men kvarnen var hans egen där han malde mjöl åt Pålsjö och andra spannmålsodlare i närheten.

När Sven Anderssons hustru avled år 1854 överlät han verksamheten till sin svärson Nils Persson som lät bygga till en övervåning på bostadsdelen. På grund av ökad konkurrens från väderkvarnar av holländsk typ upphörde han att mala åt spannmålsodlare år 1866 och började att köpa in säd, mala och baka bröd till fasta kunder. All malning upphörde år 1901. 

Kvarnen övertogs av Helsingborgs stad år 1908 när staden köpte  Pålsjöområdet och administreras nu av Helsingborgs museer. 

Kvarnmaskineriet reparerades åren 1949-1950 och man började visa kvarnen för allmänheten. Pålsjö mölla visas varje söndag under sommaren.

Källor

Anmärkningar

Kvarnar i Sverige
Arbetslivsmuseer
Byggnader och anläggningar i Helsingborg
Korsvirkeshus i Sverige
Bror-David Enlund

Bror David Enlund, född 19 december 1880 i Norra Råda församling, Värmlands län, död 24 juli 1950 i Färnebo församling, Värmlands län, var en svensk metallograf och stålforskare.

Bror David Enlund var son till folkskolläraren Per Enlund och Hulda Colliander. Efter läroverksstudier i Filipstad 1892–1895 arbetade han 1895–1898 vid Hagfors mekaniska verkstad, genomgick 1898–1900 Filipstads bergsskola och bedrev specialstudier i metallografi vid Tekniska högskolan 1909. Enlund var från 1901 laboratoriechef hos Degerfors järnverks AB. Han var en internationellt känd stålforskare, erhöll 1912 Vetenskapliga akademiens Arnbergska belöningen för den av honom uppfunna metoden att med hjälp av elektrisk motståndsmätning prova och klassificera stål och 1935 Jernkontorets Rimansmedalj för sina metallografiska undersökningar. Enlund var från 1926 ledamot av Iron and Steel Institute i London, och från 1928 ledamot av Jernkontorets tekniska råd. 1925–1928 var han styrelseledamot i Svensa metallografförbundet. Enlund utgav en rad vetenskaliga avhandlingar i Jernkontorets annaler, Värmländska bergsmannaföreningens annaler och Journal of Iron and Steel Instiute. Bland hans skrifter märks Järnets allotropi (1916), Stålprovning medelst elektriska motståndsmätningar (1917), Om användbarheten av elektriska motståndsmätningar för undersökning av järn och stål (1918–1919) och On the structure of quenched carbon steel (1925). Enlund blev 1942 ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Källor

Noter 

Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Norra Råda socken
Födda 1880
Avlidna 1950
Män
Amanda Kander

Tove Linnea Amanda Kander, född 24 april 1995 i Lund, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Malmö FF.

Karriär
Säsongen 2011 spelade Kander 12 matcher och gjorde fem mål för Lunds BK i Division 3. Säsongen 2012 gick hon till Borgeby FK. Kander spelade för klubben fram till 2017 med undantag för collegespel i USA. Mellan 2014 och 2016 spelade hon 48 matcher och gjorde 29 mål för Lindsey Wilson College.

Inför säsongen 2018 gick Kander till Limhamn Bunkeflo. Hon debuterade och gjorde sitt första mål i Damallsvenskan den 14 april 2018 i en 2–4-förlust mot Hammarby IF.

I mars 2020 värvades Kander av Djurgårdens IF, där hon skrev på ett ettårskontrakt. Efter säsongen 2020 lämnade Kander klubben. I december 2020 värvades hon av division 3-klubben Malmö FF.

Källor

Amanda Kander på lagstatistik.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IF Limhamn Bunkeflo
Spelare i Djurgårdens IF Dam
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1995
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Lund
Karl Landtmanson

Magnus Karl Landtmanson, född 9 augusti 1871 i Falu landsförsamling, Kopparbergs län, död 31 januari 1953 i Bromma församling, Stockholm, var en svensk elektroingenjör.

Landtmanson, som var son till kommissionslantmätaren Magnus Fredrik Landtmanson, avlade mogenhetsexamen 1890, blev elev vid Kungliga Tekniska högskolan samma år och avlade avgångsexamen 1893. Han företog studieresor i Europa och Nordamerika 1897 och 1904. Han anställdes vid Asea i Västerås 1893, var första ingenjör vid Finska Elektriska Ab i Helsingfors 1900–1903, extra lärare i elektroteknik vid Industriskolan i Helsingfors 1903 och statsinspektör i Statens elektriska inspektions norra distrikt från 1904. Han författade Elektromotorer (femte häftet av Thomas Ljungquists Kraftmotorer: deras konstruktion och skötsel, 1901).

Källor

Svenska elektroingenjörer
Födda 1871
Avlidna 1953
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Falun
Violetta (polka)

Violetta, op. 404, är en polka-française av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 15 januari 1882 i Stora konsertsalen i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Det lustiga kriget hade premiär på Theater an der Wien den 25 november 1881 och spelades fler än hundra gånger i rad. Strauss arrangerade totalt tio separata orkesterstycken från operettens musiknummer, däribland polkan Was sich liebt, neckt sich, som han dirigerade för första gången vid en av brodern Eduard Strauss söndagskonserter i Musikverein den 15 januari 1882. Violetta är den kvinnliga huvudpersonen i operetten och sjöngs vid premiären av den ungerska sopranen Caroline Finlay (1849-1934), som senare skulle kreera rollerna som Annina i Strauss operett En natt i Venedig (1883) och Laura i Carl Millöckers Tiggarstudenten (1883).

Polkan bygger på duetten mellan Violetta och Umberto i akt I, "Von einem Mann liess ich mich küssen", duetten "Zwei Monat sind es schon, dass wir die Kinder nicht mehr sah'n" i akt III och ensemblenumret "Me frown, ick wensch u gooden dag" ur finalen till akt II.

Om polkan
Speltiden är ca 4 minuter och 3 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av tio verk där Strauss återanvände musik från operetten Det lustiga kriget:

 Der lustige Krieg, Marsch, Opus 397
 Frisch ins Feld, Marsch, Opus 398
 Was sich liebt, neckt sich, Polka-francaise, Opus 399
 Kuß-Walzer, Vals, Opus 400
 Der Klügere gibt nach, Polkamazurka, Opus 401
 Der lustige Krieg, Kadrilj, Opus 402
 Entweder - oder, Polka-Schnell, Opus 403
 Violetta, Polka-francaise, Opus 404
 Nord und Süd, Polkamazurka, Opus 405
 Italienischer Walzer, Vals, Opus 407

Weblänkar 
 Violetta i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Peter Fryer

Peter Fryer kan syfta på:

* Peter Fryer (1927–2006), brittisk journalist och skriftställare
 Peter Fryer (född 1928), brittisk friidrottare
Fryer

Fryer är ett engelskt efternamn, som burits av bland andra:

 Frederick William Richards Fryer (1845–1922), brittisk kolonial ämbetsman
 George Herbert Fryer (1877–1957), brittisk pianist
 
 
 Roland Fryer (född 1977), amerikansk nationalekonom

Engelska efternamn
Nord und Süd (polka)

Nord und Süd, op. 405, är en polkamazurka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 26 februari 1882 i Stora konsertsalen i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Det lustiga kriget hade premiär på Theater an der Wien den 25 november 1881 och spelades fler än hundra gånger i rad. Strauss arrangerade totalt tio separata orkesterstycken från operettens musiknummer, däribland polkan Nord und Süd som är tillägnad den tyske författaren Paul Lindau. Strauss och Lindau var vänner sedan flera år tillbaka och Lindau var bland annat redaktör för månadstidningen "Nord und Süd" (1878-1904), vilket gav Strauss upphovet till polkans titel. Lindau hade tidigare skrivit en artikel om Strauss och hans verk där han prisade både mannen och musiken, och Strauss återgäldade genom att dedicera polkan till sin vän. 

Polkans huvuddel (tema 1A och 1B) är hämtade från damkören "Die Fürstin lud zum Café" (Nr 8) i akt II, medan inledningsmelodin till trio-delen (tema 2A) återfinns i duetten mellan Else och Balthasar (Nr 17) i akt III, "Silberhelles Kinderlachen". 

Nord und Süd framfördes första gången den 26 februari 1882 då Johanns bror Eduard Strauss dirigerade Capelle Strauss vid en av sina söndagskonserter i Musikverein. Jämte Johanns polka spelades även Eduards valser Wo Lust und Freude wohnen! (op. 202) och Lebende Blumen (op. 205), samt polkorna Faschingsbrief (op. 203) och Schneewittchen (op. 204).

Om polkan
Speltiden är ca 5 minuter och 16 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av tio verk där Strauss återanvände musik från operetten Det lustiga kriget:

 Der lustige Krieg, Marsch, Opus 397
 Frisch ins Feld, Marsch, Opus 398
 Was sich liebt, neckt sich, Polka-francaise, Opus 399
 Kuß-Walzer, Vals, Opus 400
 Der Klügere gibt nach, Polkamazurka, Opus 401
 Der lustige Krieg, Kadrilj, Opus 402
 Entweder - oder, Polka-Schnell, Opus 403
 Violetta, Polka-francaise, Opus 404
 Nord und Süd, Polkamazurka, Opus 405
 Italienischer Walzer, Vals, Opus 407

Weblänkar 
 Nord und Süd i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Samhällsomvandlingen

Samhällsomvandlingen kan avse:

Samhällsomvandlingen av Kiruna
Samhällsomvandlingen av Malmberget

Se även 
 Samhällsförändring
7164 Babadzhanov

7164 Babadzhanov eller 1984 ET är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 mars 1984 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den sovjetisk-tadzjikiske astronomen och akademikern vid Vetenskapsakademien i Tadzjikiska SSR, Pulat Babadzjanov.

Asteroiden har en diameter på ungefär fyra kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1984
7166 Kennedy

7166 Kennedy eller 1985 TR är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 oktober 1985 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter astronomen Malcolm Kennedy.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1985
Peter Conrad

Peter Conrad, född 1945, uppväxt i New Rochelle, New York, är en amerikansk medicinsk sociolog, som har forskat på och publicerat artiklar angående flertalet ämnen som exempelvis ADHD, medikaliseringen av antisocialt beteende, upplevelsen av sjukdom, hälsa i olika insitiutioner, genetik i nyheter, och biomedicinska interventioner.

Utmärkelser 
Conrad har fått flertalet akademiska priser, bland annat Charles Horton Cooley Award (1981) för "Deviance and Medicalization", han har blivit utnämnd till Distinguished Fulbright Fellowship (1997), fått motta Leo G. Reeder priset (2004) från American Sociological Association för hans "utmärkta bidrag till medicinsk sociologi", men även the Lee Founder's Award (2007) " i erkännande av de betydande bidragen, som över en utmärkt karriär, har demonstrerat löpande dedikation till de ideal som grundarna av the Society for the Study of Social Problems, och den humanistiska traditionen av Alfred McClung Lee och Elizabeth Briant Lee."

Publicerade verk 
Conrad är författare till mer än  hundra artiklar och kapitel såväl som ett dussin böcker, bland annat:

Identifying Hyperactive Children: The Medicalization of Deviant Behavior (1975, 2004).

Deviance and Medicalization:  From Badness to Sickness (with Joseph W. Schneider, 1980, 1992).

Having Epilepsy:  The Experience and Control of Illness (1983) and The Medicalization of Society:  On the Transformation of Human Conditions into Treatable Disorders (2007). 

Han har också redigerat och varit med och redigerat flera volymer, bland annat Handbook of Medical Sociology, femte upplagan, (2000) och 8 upplagor av Sociology of Health and Illness:  Critical Perspectives (1981–2009), en text som används frekvent på kandidatnivå.

Se även 
Nikolas Rose

Referenser 

Levande personer
Amerikanska sociologer
Födda 1945
Män
Folkets hus, Malmberget

Folkets hus i Malmberget, kallat Nordan, är beläget längs Järnvägsgatan i Malmberget i Gällivare kommun. Det nuvarande Folkets hus invigdes 1973 och kommer avvecklas i och med samhällsomvandlingen av Malmberget och Gällivare.

Under 1800-talet var "Finn-Jakobs bastu" på Kaptensvägen den viktigaste möteslokalen i Malmbergets kåkstad och det var där som fackrörelsen bildades 1895. 1896 öppnades det första Folkets hus i korsningen Kaptensvägen-Hertiggatan. 1956 byggdes ett nytt Folkets hus, som på grund av rivningarna runt Kaptensområdet revs 1973 och ersattes av det nybyggda Folkets hus, som fick namnet Nordan. 

Nordan upptar ett helt kvarter och är uppförd i rödbruna betongelement med platt tak i fyra våningar. Golvytan är 4 100 kvadratmeter. Vid uppförandet inrymde Nordan utställningslokaler, studierum, ett bibliotek och en biografsalong med plats för 308 personer. Några av Nordans hyresgäster under de första åren var LKAB, VPK, SSU, ABF, Norrskensflamman, hyresgästföreningen, Korpen, Folksam, Gruvfyran, Jakt- och Fiske, Socialdemokraterna, Handels och FCO.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Forsström, Gösta (1973) Malmberget: malmbrytning och bebyggelse. Norrbottens museum: Luleå. 91-85336-54-8

Malmberget
Byggnader och anläggningar i Malmberget
1973 i Sverige
Helmer Enwall

Nils Helmer Verner Enwall, född 3 mars 1889 i Norrköping, död 14 augusti 1974 i Stockholm, var en svensk impressario.

Helmer Enwall var son till litografen Axel Lundqvist och Emma Kristina Enwall. Han arbetade först som skådespelare och var anställd vid Knut Lindroths teatersällskap. 1918 lämnade han skådespeleriet och övergick till impressarioverksamhet. 1917 blev han VD vid Konsertbolaget i Stockholm. Enwall kom starkt att bidra till bolagets utveckling till ett framgångsrikt bolag och knöt kontakter med en mängd internationella erkända musikartister. Även om musikartister var hans främsta område förmedlade han även gästspel för teaterskådespelare, dansare och uppläsningar av vetenskapliga föredrag. Enwall försökte även upptäcka och lansera nya namn, de främsta bland hans artister torde vara Jussi Björling och Marian Anderson.

Källor

Noter 

Personer från Norrköping
Födda 1889
Avlidna 1974
Män
Personer i Sverige under 1900-talet
Fanny Lång

Fanny Alicé Tess Lång, född 11 september 1996, är en svensk fotbollsspelare som senast spelade för Djurgårdens IF.

Karriär
Lång började spela fotboll i Kvarnsvedens IK som sjuåring. 2012 gick hon till Gustafs GoIF. Lång A-lagsdebuterade den 15 april 2012 i en 0–5-förlust mot Umeå Södra FF. Hon spelade totalt 15 ligamatcher i Division 1 säsongen 2012. Följande säsong spelade Lång 21 ligamatcher och gjorde två mål. 

Inför säsongen 2014 återvände Lång till moderklubben Kvarnsvedens IK. Hon debuterade den 12 april 2014 i en 2–1-vinst över Limhamn Bunkeflo. Totalt spelade Lång endast två ligamatcher i Elitettan 2014, då hon under säsongen hade skadeproblem. Inför säsongen 2015 återvände Lång till Gustafs GoIF. Hon spelade 21 matcher och gjorde två mål för klubben i Division 1 säsongen 2015.

Inför säsongen 2016 värvades Lång av IK Sirius. Hon debuterade den 17 april 2016 i en 1–0-vinst över Sunnanå SK. Lång spelade 20 matcher och gjorde två mål för klubben i Elitettan 2016. Till säsongen 2017 gick hon till nybildade IK Uppsala. Lång spelade totalt 22 matcher för klubben i Elitettan 2017.

I december 2017 värvades Lång av AIK, där hon skrev på ett ettårskontrakt. Lång spelade 13 matcher och gjorde ett mål för klubben i Elitettan 2018. I november 2018 gick hon till Djurgårdens IF. I december 2020 förlängde Lång sitt kontrakt med ett år. Efter säsongen 2021 fick inte Lång förlängt kontrakt och lämnade klubben.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Kvarnsvedens IK
Spelare i IK Sirius FK
Spelare i AIK Fotboll Damer
Spelare i Djurgårdens IF Dam
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Falun
Averno

Averno, egentligen Renato Ruiz Cortez, född 9 mars 1977 i Mexico City är en mexikansk fribrottare eller luchador från Mexiko. Averno wrestlar som en rudo eller heel det vill säga en ond karaktär.

Karriär 
Averno gjorde sin debut i ringen år 1994 under namnet Rencor Latino. Hans far Rodolfo Ruíz var också fribrottare.

Averno brottades i Consejo Mundial de Lucha Libre, vanligtvis förkortat som "CMLL" mellan 1996 och 2014 där han var en av de mest framgångsrika brottarna och en ledaren av gruppen Los Hijos del Averno. Tidigare bar Averno, som många andra mexikanska fribrottare, mask men den 17 juni 2011 förlorade Averno sin mask i en mask mot mask match mot La Máscara. I maj 2014 lämnade Averno CMLL för att övergå till det rivaliserande förbundet Lucha Libre AAA Worldwide. Där är han en del av gruppen Team O.G.T. tillsammans med Super Fly och Chessman.

Referenser

Mexikanska fribrottare
Pseudonymer
Män
Levande personer
Födda 1977
Personer från Mexico City