kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
2 Ursae Minoris

2 Ursae Minoris, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den norra delen av stjärnbilden Cepheus. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Lilla björnens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns sedan bytet av stjärnbild ofta som HR 285 eller HD 5848. Den har en skenbar magnitud på ca 4,24 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 11,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 280 ljusår (ca 86 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 8,4 km/s.  Stjärnan antas ingå i superstjärnhopen Hyaderna.

Egenskaper
2 Ursae Minoris är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K2 II-III, som har en luminositetsklass med blandade drag av en jätte och en ljusstark jätte. Den har en massa som är ca 2,3 gånger solens massa, en radie som är ca 24 gånger större än solens och utsänder ca 215 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 4 500 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/2ursaeminoris

Stjärnbilden Cepheus
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Heliga danser

Heliga danser eller Helande cirkeldans (tyska ”Sakraler Tanz”, engelska "Sacred Dance") är en internationell dansrörelse. Upphovsmannen till denna rörelse var en tysk balettprofessor Bernhard Wosien, (1908–1986), där rörelsen vidareutvecklats av hans dotter Maria-Gabriele Wosien.

Historik 
Heliga danser har uråldriga rötter  och består av enkla danssteg som lärs ut av en dansledare och upprepas i korta sekvenser om och om igen. Deltagarna dansar i cirkel eller spiralform, oftast hand i hand. På så sätt skapas en ritual som kan rymma såväl meditation i rörelse som gudstjänst. När alla dansare delar och deltar i samma rörelser skapas en, oftast, ordlös gemenskap som är symbolmättad och livgivande. Det finns danser för livets olika skiftningar, årstidernas växlingar, sorg och glädje, död och pånyttfödelse, fruktbarhet, fest och högtid. Många danser uttrycker en bön eller en lovsång till Gud.

Heliga danser i Svenska kyrkan 
I början av 1990-talet myntade prästen Maria Rönn begreppet Heliga danser efter att ha gått en cirkeldans-ledarutbildning vid Findhorn Foundation i Skottland. Tillsammans med Marie-Louise von Malmborg bjöd hon in till dansseminarier och återinförde på så sätt cirkeldansen i kyrkan. Maria Rönn startade 1994 en dansledarutbildning på Ansgarsliden i Sigtuna. Innan dess hade Lucie Minne lett utbildningar i Helande cirkeldans på stiftelsen Stjärnsund i Dalarna. 1997 utgavs Maria Rönns bok Heliga danser - dans som rit och bön.

Heliga danser är den dansform som är mest utbredd inom Svenska kyrkan och under åren 2016–2018 undersökte Svenska kyrkans nationella satsning Dansa tro-Dansa liv hur gemensam dans berikar gudstjänsten och förkroppsligar tron. Dansen ses här även som ett sätt att återknyta till Svenska kyrkans judiska rötter – Jesus var jude och många judar dansade, och dansar fortfarande, under sina gudstjänster i tempel och synagogor.

Referenser

Vidare läsning
 Hellsten, Laura (2021) Through the Bone and Marrow - Re-examining Theological Encounters with Dance in Medieval Europe  
Dickason, Kathryn (2020) Ringleaders of Redemption - How Medieval Dance Became Sacred

 
 Academic writing on dance and theology

Externa länkar 
 Helande Rörelse - Marie-Louise von Malmborg
 Heliga danser - Pia Lamberth
 Dans mellan himmel och jord - Maria Rönn
 Heliga danser - Svenska Kyrkan

Meditation
Kristna liturgier och riter
Svenska kyrkan
Nuffield College

Nuffield College  är ett college vid Oxfords universitet i England. Colleget är ett av de mindre i Oxford och grundades 1937 av industrialisten William Richard Morris, Viscount Nuffield, även känd som grundare av Morris Motors. Nuffield College har en tydlig samhällsvetenskaplig profil och är inriktat mot postgraduala studier inom främst ekonomi, statsvetenskap och sociologi. Det hade 2019 omkring 75 forskarstuderande och omkring 60 anställda universitetslärare.

Historia 
Colleget var det första i Oxford som redan från starten antog både manliga och kvinnliga studenter på lika villkor. De första lärarna vid colleget rekryterades 1939 men på grund av andra världskriget kom uppförandet av collegets byggnader att fördröjas. Istället bedrevs verksamheten under kriget i form av Nuffield College Social Reconstruction Survey, inriktat på att undersöka frågeställningar omkring den kommande uppbyggnaden av efterkrigssamhället. De första forskarstudenterna antogs 1945 och 1958 fick colleget status som fullvärdigt medlemscollege vid universitetet genom ett privilegiebrev överlämnat av hertigen av Edinburgh.

1949 började collegets huvudbyggnad uppföras norr om Oxford Castle vid New Road och Worcester Street, efter ritningar av Austen Harrison. Harrisons ursprungliga Medelhavsinspirerade arkitektur förkastades av Lord Nuffield, som eftersträvade en mer traditionell engelsk Cotswaldstil. På grund av byggnadsrestriktioner efter kriget kunde byggnaden färdigställas först 1960, med mindre ändringar under byggperioden. Bland annat kom det ursprungliga 46 meter höga dekorativa tornet, krönt av en spira, att även få inrymma collegets bibliotek, och en del av det avsedda utrymmet för colleget vid Worcester Street upptas fortfarande av en temporär parkeringsyta väster om byggnaderna. Colleget inryms huvudsakligen omkring två innergårdar, en bostadsdel och en som inrymmer gemensamma funktioner som administration, bibliotek och samlingssal.

Collegets tegelinklädda torn med spiran var den första spiran som uppfördes i Oxford på 200 år, och den var redan från starten kontroversiell. Medan arkitekturhistoriker som Nikolaus Pevsner förutspått att tornet med tiden skulle bli ett älskat bidrag till Oxfords skyline, har andra arkitekter och skribenter som Jan Morris karakteriserat byggnaden som en av 1900-talets större arkitektoniska missprydnader i Oxford.

Kända medlemmar

Fellows 
Till kända personer som undervisat vid colleget hör statsvetaren och filosofen Michael Oakeshott, ekonomerna G. D. H. Cole och Tony Atkinson och statistikern David Cox. Tre fellows vid colleget har tilldelats Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne: John Hicks, James Mirrlees och Amartya Sen. Investeraren och filantropen George Soros har varit gästande medlem av colleget.

Alumner 
Bland kända alumner från colleget märks den brittiska centralbankschefen Mark Carney, den indiska tidigare premiärministern Manmohan Singh, den australiska politikern Geoff Gallop, samt ekonomen Nicholas Stern.

Källor

Externa länkar 

 
College vid Oxfords universitet
Louis-Frédéric Perrelet

Louis-Frédéric Perrelet, född 1781, död 1852, var en fransk urmakare. Han var sonson till Abraham-Louis Perrelet.

Perrelet lärdes upp av sin farfar och grundade en verkstad i Paris. Han uppfann marina ur med mätinstrument och en kronograf med precision på bråkdelen av en sekund. Perrelet tilldelades Lalandepriset 1830 tillsammans med två andra.

Källor

Noter

Franska urmakare
Mottagare av Lalandepriset
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1800-talet
Födda 1781
Avlidna 1852
Män
Pan-European public procurement online

Pan-European public procurement online, PEPPOL, är ett projekt för att med olika standarder elektroniskt behandla offentliga upphandlingar inom Europeiska unionen. Projektet startades 2008, innefattar saker som digitala varianter för signaturer, upphandlingar, fakturering och annat.

IT
Sidor med ogranskade översättningar
Kollenkym

Kollenkym fungerar tillsammans med parenkym och sklerenkym som stödjevävnad för växter. Kollenkym stödjer främst unga, växande plantor av örtartad karaktär, utan ved.  
Precis som parenkymceller fungerar cellerna när de är levande och färgas i regel brunt vid färgning av växtpreparat in vitro. Kollenkymceller finns under växtens epidermis i stjälkar och bladens skaft, men även runt ledningsvävnad.

Cellerna är avlånga i sin form och struktur och blänker i färsk växtvävnad. Typiska cellkaraktärer utgörs av ojämnt tjocka, primära cellväggar som saknar lignin. De är därför ganska flexibla och välanpassade för att stödja upp växande plantor eftersom de kan fortsätta utveckla tjocka cellväggar när plantan blir större.  

Många monokotyledoner, enhjärtbladiga växter; formar kollenkymvävnad tidigt i utvecklingen, medan rötter sällan innehåller denna stödjevävnad.

Referenser 

Botanik
Växtanatomi
Deutschland (singel)

Deutschland är en singel av Rammstein från deras sjunde studioalbum Rammstein. Singeln släpptes den 28 mars 2019, där den fysiska utgåvan på CD och vinyl lanserades den 12 april samma år.

Musikvideon, som regisserades av Specter Berlin, väckte uppmärksamhet redan innan den hade lanserats i och med en teaser som hade släppts den 26 mars 2019. I teasern syns bandmedlemmarna i väntan på att bli avrättade genom hängning, utklädda i de kläder som bars av fångarna vid koncentrationslägren i Nazityskland. Både Charlotte Knobloch, tidigare ordförande i Zentralrat der Juden in Deutschland, och Felix Klein, den tyska regeringens samordnare för antisemitism, riktade skarp negativ kritik mot teasern.

Låtlista

Referenser

Noter

Externa länkar 
We got an Oxford University professor to explain what the f*ck's going on in that Rammstein video, Loudersound.com

Låtar av Rammstein
Tyska musiksinglar
Musiksinglar 2019
Tenö varv

Tenö Varv AB är ett reparationsvarv i Vaxholms kommun, som grundades 1967. Det ingår i marinkoncernen Ö-Borgen.

Tenö varv grundades av Vägverket Färjerederiet (sedermera Trafikverket Färjerederiet). Varvet drevs i statlig regi till 2013, då det såldes till ett konsortium bestående av Simrishamns Varv AB och Uudenkaupungin Työvene i Finland. År 2015 övertogs det av Öckeröborgen AB, som idag också driver bland andra Ö-varvet i Öckerö kommun, Simrishamns varv, Hasslö varv på Hasslö, Swede Ship Marine och Berg Marin i Karlskrona.

Varvet har en slip och kan också ta upp uppemot 35 meter långa och nio meter breda fartyg, med en maximal vikt på 100 ton, för torrsättning.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar
Tenö varvs webbplats

Svenska skeppsvarv
Företag bildade 1967
Vaxholms kommun
Pi Cephei

Pi Cephei (π Cephei, förkortat Pi Cep, π Cep), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en trippelstjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Cepheus. Den har en kombinerad skenbar magnitud på +4,42 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätningar i Hipparcos-uppdraget på 13,8 mas beräknas den befinna sig på ca 236 ljusårs (72 parsek) avstånd från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Pi Cerphei Aa är en gul till vit jättestjärna av spektralklass G7 III, Den har en massa som är ca 3,6 gånger solens massa, en radie som är ca 11 gånger större än solens och utsänder ca 80 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 5 200 K.

Det inre paret, Pi Cerphei Aa och Ab, är en spektroskopisk dubbelstjärna med en ömsesidig omloppsperiod på 1,5 år medan den yttre följeslagaren, Pi Cerphei B fullbordar ett omlopp på ca 160 år.

Se även 
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/picephei

Stjärnbilden Cepheus
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
Gula jättar
Huvudseriestjärnor klass F
Huvudseriestjärnor klass A
Trippelstjärnor
HD-objekt
Forsfallet

Forsfallet är ett vattenfall i Nyköpingsån i Nyköping. Fallet är cirka 2,5 meter högt och har utnyttjats som kraftkälla sedan medeltiden för att driva bland annat kvarnar och stångjärnshammare.

Sankt Anne kvarn fanns vid Forsfallet redan på 1400-talet. Kvarnverksamheten pågick till 1971 då byggnaden restaurerades. På 1500-talet fanns även en vadmalsstamp som drevs av vattenfallet. Sankt Anne masugn anlades av hertig Karl 1594.

Fors ullspinneri grundades 1873. Fabriken lades ner på 1960-talet

1893 byggdes ett  elverk för de lokala industrierna vid Fors. Den nuvarande kraftstationen, som ägs av Nyköpings Vattenkraft AB, är från 1946. Kraftverket har tre aggregat och en effekt på 460kW.

Källor
 Nyköpings Vattenkraft AB - Skylt vid kraftverket.

Vattenfall i Sverige
Nyköping
Nyköpingsåns avrinningsområde
Copenhagen Contemporary

Copenhagen Contemporary är en privat dansk konsthall för samtida konst i Köpenhamn.

Copenhagen Contemporary öppnade i juni 2016 i en knappt 3 400 m² stor lokal på Papirøen i Köpenhamn och bedrevs där som en 18 månaders experimentverksamhet. Konsthallen återöppnade 2018 på Refshaleøen. Den är inrymd i det nedlagda skeppsvarvet Burmeister & Wains tidigare svetshall. Lokalerna är på 7 000 m².

Källor
Copenhagen Contemporary to reopen in a permanent space på www.apollo-magazine.com den 18 april 2018

Noter

Externa länkar
Copenhagen Contemporarys webbplats
A ship-shape new home for Copenhagen Contemporary på www.wallpaper.com/ den 29 juni 2018

Konstmuseer och konsthallar i Köpenhamnsregionen
Albert Åhman

Sven Albert Åhman, född 1832, död 26 juli 1883 i Helsingfors, var en svensk skådespelare, teaterdirektör och regissör. 

Han var engagerad hos Deland 1852–1854, vid Mindre teatern 1854–1859, och hos Oscar Andersson (skådespelare) 1859–1862; mellan 1862 och 1863 var han själv direktör för Anderssons teatersällskap. Han var sedan engagerad hos brodern Wilhelm Åhman och Mauritz Pousette 1863–1866 och vid Svenska Teatern i Helsingfors 1866–1883. Han var även regissör vid Svenska teatern 1875–1880. 

Bland hans roller fanns Talbot i »Orleanska jungfrun», Carl IX i »Daniel Hjort», Ung Hanse i »Ung Hanses dotter», Don Cesar de Bazano, Broder Alsiug i »I Solnedgången», Figaro i »Figaros bröllop», Hakon Jarl, Lidner i »På Gröna Lund» och Döbeln i »Ur lifvets strid». 

Han var gift med Louise Åhman.

Källor
  Svenskt porträttgalleri / XXI. Tonkonstnärer och sceniska artister (biografier af Adolf Lindgren & Nils Personne)

Noter 

Män
Födda 1832
Avlidna 1883
Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska teaterregissörer
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Finländska skådespelare under 1800-talet
Vattentornet i Vaxholm

Vattentornet i Vaxholm är ett tidigare vattentorn i Vaxholm, som ritades av Cyrillus Johansson och uppfördes 1923. Det är cylinderformat och uppfört i röd tegelsten med en bred bas och en hög, smal tornkropp. Det kröns av en lanternin i koppar, vilken i sin tur kröns av en vindflöjel i koppar i form av ett segelfartyg, som skapades av Aron Sandberg.

Vattentornet togs ur drift 1974, men kvarstod som en reserv till 1989. Det såldes 1996 till en privatperson. Beslut om ny fastighetsbildning vann laga kraft 1998.

Källor

Noter

Externa länkar
Bilder på www.eber.se

Cyrillus Johansson
Vattentorn i Sverige
Byggnader och anläggningar i Vaxholms kommun
Byggnader invigda under 1900-talet
Reiwa

Reiwa , 1 maj 2019–,  är den innevarande perioden i den japanska tideräkningen. Reiwa-perioden startade i och med kronprins Naruhitos trontillträde den 1 maj 2019. År 2019 betecknas därför Heisei 31 till och med 30 april och Reiwa 1 (utläst Reiwa gannen) från och med 1 maj.

Namnet Reiwa är en kombination av de japanska kanjitecknen för orden "ordning" och "fred" vilket också kan tolkas som "harmoni".

Källor 

Japanska tideräkningsperioder under modern tid
2019 i Japan
Lanseringar 2019
Japan under 2000-talet
WP:Projekt Japan
Shin-Ōsaka

Shin-Ōsaka station  är en järnvägsstation i stadsdelen Yodogawa-ku i Osaka, Japan. Det är den västra ändpunkten för Tōkaidō Shinkansen från Tokyo och den östra ändpunkten för Sanyō Shinkansen. Linjerna har gemensamma spår och plattformar på stationen och många tåg är genomgående. 

Shin-Ōsaka ligger cirka 3 km från den äldre Osaka station i norra delen av Osaka centrum. Den nya stationen byggdes 1964 för att undvika byggnadstekniska svårigheter när Shinkansen skulle byggas till Osaka. Lokala järnvägs- och tunnelbanelinjer erbjuder anslutningar till andra stationer i Osaka.

Linjer
JR Kyoto-sen (Tokaidolinjen), (JR Nishi Nihon)
Sanyō Shinkansen (JR Nishi Nihon)
Osaka Higashi-sen (JR Nishi Nihon )
Tōkaidō Shinkansen (JR Tokai)
Osakas tunnelbana Midōsuji-linjen (M13)

Källor 

Järnvägsstationer i Japan
Byggnader och anläggningar i Osaka
1964 i Japan
WP:Projekt Japan
Järnvägsstationer invigda 1964
The Atlantic (Evergrey)

The Atlantic är det elfte studioalbumet av det svenska progressiva metal-bandet Evergrey. Albumet utgavs 2019 av det tyska skivbolaget AFM Records.

Låtlista 

 ”A Silent Arc” – 7:47
 ”Weightless” – 6:41
 ”All I Have” – 6:19
 ”A Secret Atlantis” – 5:31
 ”The Tidal” – 1:06
 ”End Of Silence” – 4:48
 ”Currents” – 5:30
 ”Departure” – 6:30
 ”The Beacon” – 5:24
 ”This Ocean” – 4:31

Medverkande 
 Musiker (Evergrey-medlemmar)
 Tom S. Englund – gitarr, sång
 Rikard Zander – keyboard
 Johan Niemann – basgitarr
 Henrik Danhage	– gitarr
 Jonas Ekdahl – trummor

 Produktion
 Tom S. Englund – producent, ljudtekniker

Referenser

Externa länkar 

 Låttexter på DarkLyrics

Album av Evergrey
Musikalbum 2019
77 Draconis

77 Draconis är en blåvit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Cepheus. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Drakens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns sedan bytet av stjärnbild ofta som HR 8112.

77 Dra har visuell magnitud +5,91 och är knappt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den ligger på ett avstånd av ungefär 400 ljusår.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Cepheus
Huvudseriestjärnor klass B
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Raimo Reinikainen

Raimo Johannes Reinikainen, född 2 november 1939 i Helsingfors, är en finländsk målare och grafiker.

Reinikainen studerade vid Finlands konstakademis skola 1961–1966. Han målar bland annat i akvarell och färgpennsteknik. I sin konst tog han på 1960-talet ställning till politiska händelser, som han illustrerade på sitt eget teckenspråk. Senare gick hans konst mot alltmer introvert poetiska natur- och fantasiskildringar i litet format, vanligen utförda som färgteckningar. Han har också varit en flitig skribent i konst- och miljöfrågor och verkade som konstkritiker i Kansan Uutiset 1965–1972.

Källor 
 

Finländska konstkritiker
Födda 1939
Finländska grafiker under 1900-talet
Finländska målare under 1900-talet
Män
Konstnärer från Helsingfors
Levande personer
Osmo Monto

Osmo Ari Armas Monto, född den 9 december 1938 i Kymmene, död den 11 oktober 2019 i Raumo, var en finländsk bildkonstnär.

Monto studerade 1959–1964 vid Finlands konstakademis skola och ställde ut första gången 1958. Han har huvudsakligen målat i olja och tempera, gjort monotypier och grafiska arbeten samt även tredimensionella verk och installationer av bland annat betong och stål. Montos måleri har kännetecknats av expressiva figurbilder i stark rörelse på gränsen till det abstrakta. På 1970-talet intresserade han sig för relationen människa-teknik och målade bland annat idrottande figurer. Offentliga verk av honom är bland annat en femdelad väggmålning på Malminranta daghem i Idensalmi (1984).

Monto har verkat som lärare bland annat i Ylistaro gymnasium och högstadieskola. Sedan 1973 tillhör han Tutka-gruppen.

Källor

Noter

Webbkällor
 

Finländska målare
Finländska grafiker
Finländska installationskonstnärer
Födda 1938
Avlidna 2019
Män
Ossi Somma

Kaarlo Ossian "Ossi" Somma (till 1936 Sulander), född 28 januari 1926 i Nokia, död 10 september 2020 i samma stad, var en finländsk skulptör. 

Somma studerade 1952–1956 vid Konstindustriella läroverket och 1966–1967 vid Repininstitutet i Leningrad. Hans konst har sin grund i hans personliga sanningsövertygelse (han kallade sig "en kristen kommunist") och samhällskritiska attityd. Sina skulpturer, som kan ses som avbildningar av smältande eller hudflängda människogestalter, tillverkade han av bland annat betong, glasfiber, hönsnät och brädstumpar. I hans konst finns både ironi och etisk predikan. En av hans mest kända skulpturer är Den sista ryttarstatyn, hopsnickrad av gammalt husvirke och karakteriserad som ett Don Quijote-liknande hån mot allt vad heroiskt hjältemod heter. Han deltog och placerade sig i talrika skulpturtävlingar, och bland hans förverkligade offentliga monument kan nämnas Skinnhandlarna på ett torg i Nokia (1971) och sjöfartsmonumentet i Uleåborg (1985).

Källor

Webbartiklar
 
 Kuvanveistäjä Ossi Somma on kuollut. Rundradion 11.9.2020.

Noter

Finländska skulptörer under 1900-talet
Födda 1926
Män
Avlidna 2020
Finländska innehavare av professors namn
Personer från Nokia
Kim Åkerman

Kim Henrik Åkerman, född 27 mars 1945 i Kuusankoski i Kymmenedalen, Finland, är en svensk militär.

Biografi
Åkerman avlade officersexamen vid Krigsskolan 1969 och utnämndes samma år till fänrik vid Svea livgarde, där han tjänstgjorde till 1975. Han gick Infanteriets officershögskola 1971–1972 samt befordrades under 1972 först till löjtnant och sedan till kapten. Han gick Allmänna kursen vid Militärhögskolan 1975–1976, var kompanichef 1976–1977, gick Stabskursen vid Militärhögskolan 1977–1979, var åter kompanichef 1979–1980 och befordrades till major 1980. Åren 1982–1985 var han detaljchef vid Produktionsavdelningen i Arméstaben, varefter han 1985–1989 var chef för Informationsavdelningen vid Arméstaben tillika arméchefens adjutant. Han befordrades 1987 till överstelöjtnant och var bataljonschef 1989–1991. År 1991 befordrades han till överste, varefter han var chef för Infanteriets stridsskola 1991–1993 och chef för Livgardesbrigaden 1993–1997. År 1997 befordrades han till överste av första graden, varpå han 1997–2000 var chef för Svea livgarde, tillika befälhavare för Stockholms försvarsområde och kommendant i Stockholm. Åren 2000–2004 var Åkerman chef för Stockholmsavdelningen i Mellersta militärdistriktet, varefter han 2004 pensionerades från Försvarsmakten.

Kim Åkerman invaldes 1997 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han var akademiens sekreterare 2005–2009.

Referenser

Män
Födda 1945
Levande personer
Personer från Kuusankoski
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Sendais tunnelbana

Sendais tunnelbana  är ett tunnelbanesystem i Sendai, Japan. Den drivs av det kommunala transportförvaltningen Sendai-shi Kōtsūkyoku (Sendai City Transportation Bureau). Systemet består av två linjer.

Linjer

Tōzai-linjen går upp till Yagiyama Zoo, har stigning på upp till 57‰ och drivs med linjärmotor.

Karta

Källor 

Tunnelbanesystem i Japan
Sendai
WP:Projekt Japan
Remy Gardner

Remy Gardner, född 24 februari 1998 i Sydney är en australiensisk motorcykelförare som tävlar i världsmästerskapen i Grand Prix Roadracing. Han blev världsmästare i i Moto2-klassen 2021. Från 2022 tävlar Gardner i MotoGP, den högsta klassen. Han är son till roadracingföraren Wayne Gardner.

Tävlingskarriär 
Gardner körde motocross och enduro som knatte och började med roadracing vid 10 års ålder. 14 år fyllda flyttade han till Spanien för att utveckla sin körning. Gardner körde i öppna spanska mästerskapen i Moto3 från 2013. Han gjorde VM-debut i Moto3-klassen 2014 och säsongen 2015 körde han Moto3-VM på heltid för CIP Team på en Mahindra. Redan 2016 gick Gardner upp i Moto2-klassen där han körde en Kalex för Tasca racing. Gardner körde därefter 2017 och 2018 för Tech 3. Roadracing-VM 2019 körde Gardner åter en Kalex, för stallet SAG Team.

Framskjutna placeringar 
Uppdaterad till 2021-06-12.

Källor 
  - Arkivlänk

Födda 1998
Levande personer
Australiska roadracingförare
Moto2-förare
Moto3-förare
Män
Idrottare från Sydney
Världsmästare i roadracing