kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
2261 Keeler

2261 Keeler eller 1977 HC är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1977 av den amerikanske astronomen Arnold R. Klemola vid Lick observatoriet. Den har fått sitt namn efter den amerikanske astronomen James Edward Keeler.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Phocaea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Phocaea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av AR Klemola
Astronomiska upptäckter 1977
2179 Platzeck

2179 Platzeck eller 1965 MA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 juni 1965 av den amerikanske astronomen Arnold R. Klemola vid Leoncito Astronomical Complex. Den har fått sitt namn efter Ricardo Platzeck.

Asteroiden har en diameter på ungefär 19 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av AR Klemola
Astronomiska upptäckter 1965
2370 van Altena

2370 van Altena eller 1965 LA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 juni 1965 av den amerikanske astronomen Arnold R. Klemola vid Leoncito Astronomical Complex. Den har fått sitt namn efter Willem van Altena.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av AR Klemola
Astronomiska upptäckter 1965
3712 Kraft

3712 Kraft eller 1984 YC är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 december 1984 av de båda amerikanska astronomerna Arnold R. Klemola och Eugene A. Harlan vid Lick observatoriet. Den har fått sitt namn efter den amerikanske astronomen Robert Paul Kraft.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av AR Klemola
Astronomiska upptäckter av EA Harlan
Astronomiska upptäckter 1984
La campana sommersa

La campana sommersa (Den sjunkna klockan) är en opera i fyra akter med musik av Ottorino Respighi och libretto av Claudio Guastalla efter Gerhart Hauptmanns pjäs Die versunkene Glocke (1896).

Historia
Respighis partitur är särskilt mångfacetterat i operans sagoaktiga scener, där musiken kan jämföras med hans bästa symfoniska dikter. De många klockklangernas olika effekter återkommer genom hela verket. Operan hade premiär den 18 november 1927 i Hamburg.

Personer
Rautendelein, en älva (sopran)
Ondino, en vattenande (baryton)
En faun (tenor)
Enrico, en klockgjutare (tenor)
En gammal häxa, Rautendeleins farmor (sopran)
En präst (bas)
En skollärare (baryton)
En frisör (baryton)
Magda, Enricos hustru (sopran)
Andarna av Enricos två barn (talroller)

Handling
Klockgjutaren Enrico råkar hamna i älvornas värld, där hans finaste klocka hamnar i vattnet. Han förs hem sårad men älvan Rautendelein, som hjälper honom, har förälskat sig i honom. Då hon kysser hans ögon förvandlas hela hans tillvaro: han överger sin hustru Magda och drar sig tillbaka till en magisk verkstad på berget där hans klockor ljuder ännu vackrare än någonsin förut. Men den förlorade klockan klämtar då han nås av nyheten att Magda har begått självmord. Fylld av ånger förskjuter han Rautendelein, som återvänder till sin värld där hon gifter sig med grodkungen. Men Enrico kan inte leva utan henne och hon tillåts trösta honom när han dör.

Källor

Operor av Ottorino Respighi
Italienskspråkiga operor
Maryna Viazovska

Maryna Serhijivna Viazovska (; född 1984)  är en ukrainsk matematiker som år 2016 löste sfärpackningsproblemet i åtta dimensioner  och i samarbete med andra löste det även i 24 dimensioner.  Problemet hade tidigare kunnat lösas för tre eller färre dimensioner. Beviset för den tredimensionella versionen (Keplers förmodan) innebar långa datorberäkningar. Däremot är Viazovskas bevis för 8 och 24 dimensioner "otroligt enkelt". 

Viazovska fick Fieldsmedaljen 2022.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Maryna Viazovskas webbplats

Ukrainska matematiker
Kvinnor
Talteoretiker
Geometriker
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Bonns universitet
Födda 1984
Levande personer
Ignazio La Russa

Ignazio La Russa, född den 18 juli 1947 i Paternò, Sicilien, är en italiensk politiker.

1992 valdes han in i det italienska parlamentets båda kamrar, som representant för Movimento Sociale Italiano. När detta parti upplöstes 1995 och ersattes av Nationella alliansen (AN) utsågs La Russa till den nybildade alliansens vice ordförande. I november 2004 valdes La Russa till AN:s gruppledare i Italiens deputeradekammare. Han uttalade året efter sitt stöd för fotbollsspelaren Paolo Di Canio som gjort en fascisthälsning på fotbollsplanen.

2007 gick AN ihop med Silvio Berlusconis Forza Italia och bildade det nya partiet Frihetens folk som kom att bilda regering med La Russa som försvarsminister. I den egenskapen talade han vid en minnesstund för antifascister som försvarade Rom mot tyskarna under andra världskriget. Han vållade då rabalder genom att även hylla Mussolinis fallskärmsjägare Nembo. 

När Frihetens folk upplöstes 2013 bildades flera nya partier, bland annat Italiens bröder där La Russa initialt fungerade som partiledare.

Källor 
 Jag gör alltid den hälsningen Aftonbladet, 13 december 2005
 Politiker hyllade fascister Svenska Dagbladet, 8 september 2008

Noter 

Italienska politiker
Män
Födda 1947
Levande personer
Personer från Paternò
Origma

Origma är ett litet fågelsläkte i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar. Släktet omfattar endast tre arter:
 Bergmussmyg (O. robusta)
 Rostmussmyg (O. murina)
 Klippmussmyg (O. solitaria)

Tidigare omfattade arten endast solitaria, men rostmussmygen och bergmussmygen, tidigare i Crateroscelis, har flyttats hit efter DNA-studier som visar att de är nära släkt.

Referenser

Externa länkar

Taggnäbbar
Fågelsläkten
Esa Pethman

Esa Kari Pethman, född den 17 maj 1938 i Kuusankoski, är en finländsk jazz-, underhållnings- och konstmusiker (tenorsaxofon, flöjt) och tonsättare. 

Pethman var 1966–1968 flöjtist i Finlands nationaloperas orkester och Lahtis stadsorkester, samt 1990–1993 kapellmästare vid Åbo stadsteater. Han är en av de finländska bebop-pionjärerna, på 1960-talet ledare för en egen, även internationellt uppmärksammad jazzkvartett (med bland annat Heikki Sarmanto, piano, vokalist stundtals Carola Standertskjöld). Pethman har komponerat bland annat talrika verk för underhållningsorkester, jazzkompositioner samt kyrkooperan Ulstadius (uruppförande i Åbo domkyrka 1993).

Referenser

Finländska saxofonister
Finländska flöjtister
Finländska jazzmusiker
Finländska jazzkompositörer
Födda 1938
Levande personer
Män
Personer från Kuusankoski
Bristol Pegasus

Bristol Pegasus var en brittisk 9-cylindrig stjärnmotor som tillverkades av Bristol Aeroplane Company under 1930- och 1940-talen. Motorn användes i många brittiska flygplan under andra världskriget.

Utveckling
Pegasus var en vidareutveckling av den äldre motorn Bristol Jupiter. Pegasus hade samma slagvolym som Jupiter, men tack vare mer överladdning kunde Pegasus uppnå 30 % högre varvtal. Ytterligare förbättringar som tvåväxlad kompressor och högre oktantal gjorde att man kunde uppnå en effekt på strax över  hk. Pegasus tillverkades på licens av PZL i Polen, av Alfa Romeo i Italien, av Waltrovka i Tjeckoslovakien och av NOHAB i Sverige.

Över  Pegasus-motorer tillverkades och de användes för att sätta flera höjdrekord, bland annat den första flygningen över Mount Everest år 1933.

Användning
Bristol Pegasus har bland annat använts i följande flygplan:
Blackburn Baffin
Bristol Bombay
Fairey Swordfish
Fokker C.X
Handley Page Hampden
Handley Page Harrow
Hawker Hart
Junkers Ju 86 (Tp 9)
PZL.23 Karaś
PZL.37 Łoś
Short Sunderland
Supermarine Walrus
Vickers Vildebeest
Vickers Wellington Mk.I
Vickers Wellesley
Westland Wallace

Externa länkar

Källor

Flygmotorer
Pegasus
Amanda Persson

Amanda Emma Linnea Persson, född 16 augusti 1998, är en svensk fotbollsspelare som spelar för IFK Kalmar.

Karriär
Perssons moderklubb är Ingelstad IK. 2014 gick hon till Växjö DFF. Hon spelade tre säsonger för klubben.

I december 2016 värvades Persson av Vittsjö GIK. I november 2017 förlängde hon sitt kontrakt med ett år. I december 2018 återvände Persson till Växjö DFF. 

I november 2019 värvades Persson av IFK Kalmar. I september 2020 förlängde hon sitt kontrakt med ett år. I november 2021 förlängde Persson sitt kontrakt med ett år. I november 2022 förlängde hon återigen sitt kontrakt med ett år.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Växjö DFF
Fotbollsspelare i Vittsjö GIK
Fotbollsspelare i IFK Kalmar
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1998
Levande personer
Kvinnor
Heikki Sarmanto

Heikki Veli Uolevi Sarmanto, född den 22 juni 1939 i Helsingfors, är en finländsk jazzmusiker och kompositör, en av landets internationellt mest kända musiker. 

Sarmanto studerade 1962–1964 pianospel och komposition vid Sibelius-Akademin och 1968–1971 vid Berklee school of music i Boston. Han debuterade som jazzpianist 1962 och har sedan 1966 mestadels lett egna ensembler. Debuten som tonsättare i större sammanhang skedde 1967. Hans ofta starkt melodiska musik är svår att kategorisera; i sin produktion har han i olika konstellationer kombinerat så kallad kammarjazz med den klassiska musikens beståndsdelar, till exempel med klassiskt skolad sång. Produktionen omfattar bland annat verk för jazzensembler, symfoniorkester, kör och vokalensembler samt scenmusik. Av större verk kan nämnas jazzmässan The new hope jazz mass, som uruppfördes i New York 1978, den symfoniska dikten Suomi (1984), samt den av Kalevalamotiv inspirerade baletten Passions of a man (1985). Därtill har han tonsatt finländsk lyrik, bland annat av Eino Leino, Aaro Hellaakoski och Pentti Saarikoski, samt engelskspråkig lyrik.

Sarmanto är vidare en av jazzorkestern UMO:s stiftande medlemmar och har varit en central gestalt i arbetet för att höja jazzens status inom det finländska kulturlivet; han har sedan 1960-talet varit verksam som arrangör av jazzprogram vid finländska kulturfestivaler och var mot slutet av 1970-talet verksamhetsledare för Sibelius-Akademins dåvarande jazzstudio. Han verkade som konstnärlig ledare för UMO 1998–2000. 

Hans bror Pekka Sarmanto (född 1945) har sedan 1960-talet varit en av landets mest betydande jazzbasister och verkat i broderns ensembler och inom UMO.

Referenser

Finländska jazzmusiker
Finländska kompositörer
Födda 1939
Levande personer
Män
Musiker från Helsingfors
Moro, Pakistan

Moro är den största staden i distriktet Naushahro Feroze i den pakistanska provinsen Sindh. Folkmängden uppgick till cirka 100 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Shahdadpur

Shahdadpur är en stad i distriktet Sanghar i den pakistanska provinsen Sindh. Folkmängden uppgick till cirka 100 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Tando Adam

Tando Adam är den största staden i distriktet Sanghar i den pakistanska provinsen Sindh. Folkmängden uppgick till cirka 150 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Margareta Wadstein

Margareta Wadstein, född 14 februari 1945 i Västerås, död 17 september 2004, var en svensk jurist och diskrimineringsombudsman.

Karriär 
Margareta Wadstein blev intresserad av juridik i övre tonåren när hon kom i kontakt med jurister i samband med en språkutbildning i Paris. År 1970 tog hon en juris kandidatexamen vid Uppsala universitet. 

Mellan 1983 och 1988 arbetade Margareta Wadstein som ställföreträdande jämställdhetsombudsman under dåvarande jämställdhetsombudsmannen Inga-Britt Törnell. År 1988 utnämndes hon till domare vid Stockholms tingsrätt.

Margareta Wadstein anlitades under slutet av 1900- och början av 2000-talet som expert i flera statliga utredningar om kön och etnicitet, däribland Jämställdhetsutredningen, Kvinnovåldskommissionen, Löneskillnadsutredningen, Utredningen om översyn av lagen mot etnisk diskriminering samt Diskrimineringskommittén.

Margareta Wadstein utsågs 1997 till ombudsman mot etnisk diskriminering, och innehade uppdraget fram till sin död 2004. Hon innehade också en rad internationella uppdrag, däribland inom FN:s kvinnodiskrimineringskommitté, hos Frivilligorganisationernas fond för mänskliga rättigheter och Europarådets kommission mot rasism och intolerans (ECRI) och FN:s kommitté för mänskliga rättigheter.

Referenser 

Födda 1945
Avlidna 2004
Kvinnor
Svenska jurister under 1900-talet
Ämbetsmän från Västerås
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Atanas Sjopov

Atanas Shopov, född 4 oktober 1951 i Dobrovnitsa, är en bulgarisk före detta tyngdlyftare.

Sjopov blev olympisk silvermedaljör i 90-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1972 i München.

Källor 

Bulgariska tyngdlyftare
Bulgariska olympiska silvermedaljörer
Bulgariska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1972
Olympiska bronsmedaljörer 1976
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Bulgarien
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Bulgarien
Födda 1951
Levande personer
Män
Gruve 7

Gruve 7 är en kolgruva på 390 meters höjd i fjället Bolternosa på Adventdalens södra sida mellan Bolterdalen oh Foxdalen, utanför Longyearbyen på Spetsbergen i Svalbard. Den drivs av Store Norske Spitsbergen Kulkompani A/S. Berget ovanför kallas Gruve 7-fjellet, och där ligger Eiscat Svalbard Radar-anläggningen och Kjell Henriksen-observatoriet.

Tillredning av gruvan skedde 1966–1972, och driften kom igång 1973. Det var en mekaniserad utvinning från 1975/76 och sedan omkring 1993 en kontinuerlig utvinning enligt rum och pelaremetoden. Produktionen stoppades hösten 1978 för att återupptas hösten 1981 efter förbättring av gruvans transportsystem. Gruve 7 har en årsproduktion på 85.000 ton, varav 25.000 ton används i Longyear Energiverk och resten skeppas ut till kemisk industri i Europa via via Store Norskes hamnanläggning på Hotellneset.

Kolet i Gruve 7 tillhör den så kallade Longyearflötsen och är från äldre tertiär period (för 60–65 miljoner år sedan). Flötsen är 1,40–1,60 meter tjock. 

År 1988 drabbades gruvan av en hotande brand. Driften i Gruve 7 stoppades den 24 maj, då det brann i ett område som brutits omkring fem kilometer från gruvans öppning. Brandområdet förseglades genom igenmurning av öppningen mot brandområdet och därefter fylldes denna med vatten. Brytningen återupptogs i november samma år.

För Gruve 7 förlängdes inte kabelbanan, som gått till Gruve 5 och Gruve 6 i Adventdalen. Kolfrakterna gick först med bil till kabelbanan för Gruve 6, och senare med bil hela vägen till Longyearbyen, respektive Hotellnesets utskeppningshamn.

Gruvan producerar fortfarande kol 2022, men stängning planeras 2023.

Fotogalleri

Källor
Per Kyrre Reymert: Longyearbyen. Fra comapany town til moderne by Sysselmannen på Svalbard 2013, , sidan 22
Denna artikel baseras delvis på artikeln Gruve 7 på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Externa länkar
Per Kyrre Reymert: Longyearbyen. Fra comapany town til moderne by Sysselmannen på Svalbard 2013, , sidan 20, Karta över bland annat Gruve 7

Longyearbyen
Gruvor i Svalbard
Amanda Hammarlund

Amanda Constantia Hammarlund, född den 28 november 1854, död 19 november 1935, var redaktör, bokförläggare och en av initiativtagare till Barnbiblioteket Saga.

Biografi 
Amanda Hammarlund föddes 1854 som dotter till Eva Eleonor Ekman och Carl Magnus Nilsson, folkskollärare och organist. Hon gick i sin fars fotspår och utbildade sig till folkskollärare. År 1886 gifte hon sig med Emil Hammarlund som även han var folkskollärare och som sedan 1882 hade gett ut Svensk Läraretidning på förlaget med samma namn. Giftermålet blev inledningen till makarnas gemensamma insats för barns läsning; båda ville erbjuda något annat än de hårda villkor som ofta präglade barns vardagsliv vid denna tidpunkt. Snart var de inne på tanken att ge ut en jultidning och 1891 publicerades det första numret av Jultomten som huvudsakligen spreds till barn via lärare. Åtta år senare stod Svensk Läraretidnings Förlag klart att dra igång Barnbiblioteket Saga som bestod ända till 1954. Båda dessa förlagsinsatser krävde hårt arbete och inte minst förmågan att övertala författare och konstnärer att bidra.

Amanda Hammarlund var viljestark och fick kända författare och konstnärer, som till exempel Helena Nyblom och Carl Larsson, att publicera berättelser och illustrationer. Det underlättades säkert av att hon såg till att de fick mycket bra betalt. Hon har annars beskrivits som mycket ekonomisk. En annan slags motsägelsefullhet återfinns i hennes förhållande till barn. Hon och hennes make var barnlösa och även om hon enligt Signe Wranér inte ”begrep sig på vanliga levande barn, så visste hon på pricken vad de ville ha”.

Det viktiga när det gällde distributionen av litteratur till barn var att lärarna lät sig engageras för syftet. Barnbiblioteket Sagas böcker gavs ut häftesvis. Häftena kunde då gå under beteckningen tidskrift och därmed skickas ut av postverket. Till en början bestod utgivningen i huvudsak av klassiker som Iliaden, utgiven under titeln Trojanska kriget; Robinson Crusoe; äventyrsböcker som Jorden runt på 80 dagar och Gullivers resor samt sagosamlingar, till exempel ett urval av Bröderna Grimms sagor, alla på lämpligt vis bearbetade för barn. Fortsättningsvis utkom sagor från olika håll i världen liksom både folksagor och nyskrivna folksagor från Sverige, samlingar med teaterpjäser och fler klassiska äventyrsberättelser. Allt bearbetades redaktionellt; formatet krävde till exempel förkortningar.

Då Emil Hammarlund kom att engagera sig i kommunalpolitiken i Stockholm tog Amanda Hammarlund över allt mer av förlagsverksamheten för Barnbiblioteket Saga. Hon har genom sin förläggargärning starkt bidragit till den utveckling mot utgivningen av god litteratur för barn, som tog sin början under sent 1800-tal, inspirerad av pedagogiska tankar om barns särskilda behov. Vid Amanda Hammarlunds död efterträdde Signe Wranér henne som ansvarig för utgivningen av Barnbiblioteket Saga. Förlaget lades ner 1954.

Amanda Hammarlund avled i Stockholm 1935.

Källor 
 .

Noter

Externa länkar 
 
 

Kvinnor
Födda 1854
Avlidna 1935
Svenska bokförläggare
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Hömbs socken
Clara Markstedt

Clara Anna Linnea Markstedt, född 20 augusti 1989 i Visby, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Vittsjö GIK.

Klubbkarriär
Markstedts moderklubb är P18 IK. Hon gjorde 19 mål på 16 matcher i Division 2 2009. I april 2010 värvades Markstedt av AIK. Hon spelade tre säsonger för klubben, varav två i Damallsvenskan.

I december 2012 gick Markstedt till Piteå IF. I november 2014 skrev Markstedt på för Hammarby IF.

I januari 2016 värvades Markstedt av Vittsjö GIK. I december 2016 förlängde hon sitt kontrakt med ett år. I november 2017 förlängde Markstedt sitt kontrakt med ytterligare ett år. Den 21 oktober 2018 gjorde hon ett hattrick i en 4–0-vinst över Eskilstuna United DFF. I november 2018 förlängde Markstedt sitt kontrakt i Vittsjö med ett år och likaså gjorde hon i november 2019. I november 2020 förlängde hon återigen sitt kontrakt med ett år. 

I oktober 2021 förlängde Markstedt sitt kontrakt i Vittsjö GIK över säsongen 2022. I juni 2022 förlängde hon sitt kontrakt fram över säsongen 2023.

Landslagskarriär
Markstedt spelade fyra landskamper för Sveriges U23-landslag under 2012.

Privatliv
Markstedt är förlovad med den australiensiska fotbollsspelaren Katrina Gorry, som hon lärde känna när Gorry började spela i Vittsjö GIK. Markstedt är intresserad av konst och design och har haft utställningar och sålt flera alster.

Referenser

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i AIK Fotboll Damer
Fotbollsspelare i Piteå IF Dam
Spelare i Hammarby IF DFF
Fotbollsspelare i Vittsjö GIK
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Visby
Alexandra Benediktsson

Linnéa Alexandra Charlotte Benediktsson, född 22 oktober 1994, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Piteå IF.

Klubbkarriär
Benediktssons moderklubb är Malmö FF. Därefter spelade hon för Höllvikens GIF. I september 2011 gick Benediktsson till Limhamn Bunkeflo.

I december 2014 värvades Benediktsson av Vittsjö GIK. I november 2015 förlängde hon sitt kontrakt med ett år plus option på ytterligare ett år. I december 2017 förlängde Benediktsson sitt kontrakt med ett år. I december 2018 förlängde hon sitt kontrakt med ytterligare ett år. I december 2019 förlängde Benediktsson sitt kontrakt med ett år. Säsongen 2020 spolierades av en knäskada, men i december 2020 förlängdes kontraktet med ett år. 

Den 13 december 2021 gick Benediktsson till Piteå IF, där hon skrev på ett ettårskontrakt med option om förlängning på ytterligare ett år. Efter säsongen 2022 lämnade Benediktsson klubben.

Landslagskarriär
Benediktsson har spelat tre landskamper för Sveriges U17-landslag och 15 landskamper för U19-landslaget.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IF Limhamn Bunkeflo
Fotbollsspelare i Vittsjö GIK
Fotbollsspelare i Piteå IF Dam
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1994
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 2000-talet
Angel Gomes

Angel Gomes, född 31 augusti 2000 i London i Storbritannien, är en engelsk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Ligue 1-klubben Lille.

Karriär

Klubbkarriär
Gomes växte upp i Salford strax utanför Manchester och började spela i Manchester United som sexåring. Den offensive mittfältaren utmärkte sig tidigt som ett stort löfte och som 16-åring fick han begå Premier League-debut i 2-0-segern mot Crystal Palace den 21 maj 2017. Med två minuter kvar av matchen fick Gomes byta av klubblegendaren Wayne Rooney och blev därmed den första 2000-talisten att spela i Premier League samt den yngste spelaren att representera Manchester United sedan Duncan Edwards 1953. Kort dessförinnan hade han blivit den yngste spelaren i klubbens historia att vinna Jimmy Murphy Young Player of the Year award, som tilldelas årets unga spelare i klubben.

I december 2017 skrev han så på sitt första proffskontrakt med Manchester United.

Den 9 augusti värvades Gomes av Ligue 1-klubben Lille OSC, han lånades därefter ut till Boavista FC.

Landslagskarriär 
En skada gjorde att Angel Gomes missade U17-EM i Kroatien 2017. Till U17-VM samma år fanns Angel Gomes dock med. Mittfältaren var lagkapten i det engelska lag som gick hela vägen och vann Englands första VM-guld. Trots att han bar lagkaptensbindeln fick Gomes dock knapert med speltid i VM-slutspelet, då han bänkades i både kvartsfinalen och semifinalen.

Privatliv 
Gomes har portugisisk bakgrund. Hans far, Gil Gomes, var även han fotbollsspelare och var en del av det portugisiska landslag som vann U20-VM 1991. Han har även band till den portugisiska landslagsmannen och före detta Manchester United-spelaren Nani, som är hans gudfar.

Källor

Angel Gomes på transfermarkt.com

Noter

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Lille OSC
Fotbollsspelare i Boavista FC
Spelare i Premier League
Spelare i Primeira Liga
Födda 2000
Levande personer
Män