kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eskil Källquist

Karl Gustaf Eskil Källquist, född 28 mars 1900 i Brismene socken, död 6 februari 1986 i Bromma, var en svensk litteraturhistoriker och lärare.

Eskil Källquist var son till folkskolläraren Karl Emil Källquist. Efter studentexamen i Skara 1919 studerade han vid Uppsala universitet och blev 1924 filosofie kandidat, 1926 filosofie magister, 1932 filosofie licentiat och 1934 filosofie doktor där. Åren 1934–1936 var han docent i litteratur- och lärdomshistoria vid Uppsala universitet. Efter några korta lärarförordnanden i Uppsala arbetade Källquist som lektor i modersmålet vid Norrköpings högre allmänna läroverk 1935–1943 och var från 1943 undervisningsråd. Källquist var även från 1947 ordförande i styrelsen för Dramatiska teatern. Som litteratur- och språkforskare gjorde han sig främst känd genom doktorsavhandlingen Thet swenska språketz klagemål. Litteraturhistorisk undersökning jämte text och tolkning (1934) där han bland annat lade fram synpunkter i frågan om identifieringen av Skogekär Bergbo. Han författade även litteraturhistoriska och litteraturpedagogiska uppsatser i facktidskrifter, bland annat i Samlaren, som han redigerade 1934–1939, samt i Nysvenska studier och Modersmålslärarnas förenings årsbok. Källquist var 1925–1932 föreståndare för Nykterhetsvännernas studenthem i Uppsala samt 1928–1929 ordförande i Sveriges studerande ungdoms helnykterhetsförbund (SSUH).

Källor

Noter 

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Personer från Brismene socken
Födda 1900
Avlidna 1986
Män
Svenska lärare under 1900-talet
Marguerite Pagès-Marinier

Marguerite Pagès-Marinier, född 1725, död 1786, var en fransk journalist och tidningsredaktör.

Hon var dotter till lantarbetaren Antoine Pagès och Louise Doulzague och gifte sig 1760 med skomakaren Pierre Marinier i Montpellier. Hon uppges 1770 vara verksam som tandläkare.

Hon utgav tidningen Annonces, affiches et avis divers de Montpellier mellan 1770 och 1776. Hennes tidning var framgångsrik men lades ned 1776 därför att den saknade tillstånd. Hon återupptog utgivningen under namnet Journal de la généralité de Montpellier 1779, och den blev även denna gång lönsam, men då hon fortfarande inte lyckades få tillstånd, lades den ned igen 1781.

Referenser

 Gaudin L., Catalogue de la Bibliothèque de la Ville de Montpellier. Fonds de Languedoc, Montpellier, 1902
 Feyel G., l’Annonce et la Nouvelle : la presse d’information et son évolution sous l’Ancien Régime (1630-1788), thèse U. de Paris IV, 1994
 https://dictionnaire-journalistes.gazettes18e.fr/journaliste/611-marguerite-pages-marinier

Födda 1725
Avlidna 1786
Kvinnor
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Franska redaktörer
Journalister under 1700-talet
Maria Ceinglen

Maria Ceinglen, född Patoillat på 1600-talet, död 1713, var en fransk journalist och tidningsredaktör.

Hon var gift med förläggaren Gabriel de Ceinglen i Rotterdam. Hon utgav från 1683 tidningen Nouvelles solides et choisies, som var den franskspråkiga nyhetstidningen i Nederländerna.

Referenser

 https://dictionnaire-journalistes.gazettes18e.fr/journaliste/155-maria-patoillat-veuve-ceinglen
 Van Eeghen I.H., De Amsterdamse Boekhandel (1680-1725), 1960-1967, 4 vol.

Födda 1600-talet
Avlidna 1713
Kvinnor
Personer inom Nederländernas näringsliv under 1600-talet
Nederländska redaktörer
Madeleine Fauconnier

Madeleine Fauconnier, född 1725, död 1784, var en fransk journalist och tidningsredaktör.

Hon var dotter till borgaren André Louis Fauconnier och Madeleine Marguerine Gournay. Hon var verksam som skådespelare vid hertigen av Grammonts privata teater och dennas mätress 1749-1752, och därefter kurtisan. 

Mellan 1764 och 1782 utgav hon den framgångsrika parisiska tidningen Nécrologe, som 1782 inkorporerades med Journal de Paris.

Referenser

 https://dictionnaire-journalistes.gazettes18e.fr/journaliste/296-madeleine-fauconnier
 H.P.L.P. ; D.P.1 698 ; CL. – Delay J., Avant-Mémoires, t. III, La Fauconnier, Paris, Gallimard, 1982.

Födda 1725
Avlidna 1784
Kvinnor
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Franska redaktörer
Journalister under 1700-talet
Justine Giroud

Justine Giroud, född Souverant 1730, död 1798, var en fransk journalist och tidningsredaktör.

Hon var dotter till Antoine Souverant, handskmakare i Grenoble, och Marie Dutroyat, och gifte sig 1752 med bokhandlaren André Giroud. 

Hon var bokbokhandlare i Grenoble från 1767 till 1798. Hon utgav den framgångsrika tidningen Affiches, annonces et avis-divers du Dauphiné mellan 1774 och 1792. Under franska revolutionen blev tidningen känd för sin monarkistiska linje och undertrycktes därför av censuren.

Referenser

 https://dictionnaire-journalistes.gazettes18e.fr/journaliste/346-justine-souverant-veuve-giroud
 Maignien E., L'Imprimerie, les imprimeurs et les libraires à Grenoble du XVIe au XVIIIe siècle, Grenoble, Drevet, 1885.

Födda 1730
Kvinnor
Avlidna 1798
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Franska redaktörer
Journalister under 1700-talet
La Boulangère a des écus

La Boulangère a des écus är en opéra bouffe (operett) i tre akter med musik av Jacques Offenbach och libretto av Henri Meilhac och Ludovic Halévy. Operetten hade premiär den 19 oktober 1875 på Théâtre des Variétés i Paris. En andra version i tre akter och fyra tablåer hade premiär den 27 april 1876 på samma teater.

Historia
Titeln är inspirerad av sången med samma namn av poeten och sångaren Pierre Gallet. Texten omarbetades till ett teaterstycke i form av en vaudeville av Emmanuel Théaulon, Gabriel de Lurieu och Charles Desnoyer 1838 på Variétés, därefter till ett drama av Jules de Prémaray och med musik av d'Hippolyte Gondois 1855 på Porte-Saint-Martin.

Operetten var skriven med sopranen Hortense Schneider i åtanke, men när hon efter en repetition stormade ut från uppsättningen ersattes hon först av Marie Aimée och slutligen av Thérésa (Désirée Emma Valladon). Schneider stämde teatern, som hade lockat tillbaka henne från ett engagemang i Ryssland, och hon vann. La Boulangère fick en viss framgång tack vare några dansnummer, titelsången och en ensemble bestående av José Dupuis, Léonce och Paola Marié. Men som helhet var verket svagt och skulle bli de tre upphovsmännens sista samarbete.

Den spelades i Stockholm 1879 med titeln Rika bagerskan.

Referenser

Noter

Operetter av Jacques Offenbach
Musikåret 1875
Zaida Bergroth

Zaida Bergroth, född 8 februari 1977 i Kivijärvi, är en finländsk filmregissör och manusförfattare.

2004 avlade hon examen vid Aalto-universitetets högskola för konst, design och arkitektur. Hon långfilmsdebuterade 2009 Skavabölegrabbarna. År 2019 blev det klart att Bergroth skulle regissera Tove, en film om Tove Janssons liv med Alma Pöysti i huvudrollen och efter manus av Eeva Putro. Filmen blev Finlands nominering till Oscar för bästa internationella långfilm. Det var Bergroths första film på finlandssvenska, efter att tidigare främst ha gjort filmer på finska. Hon konstaterade att det sista hon ville göra var att göra en "Wikipedia-film", det vill säga en film som listar upp de viktigaste händelserna i Janssons liv och inget mer.

Filmografi 
 1999 Veera (kortfilm)
 1999 Säämies (kortfilm)
 2002 Viime hetken ostoksia (kortfilm)
 2004 Lasileuka (kortfilm)
 2007 Heavy Metal (kortfilm)
 2007 Kunnanjohtaja (kortfilm)
 2009 Skavabölegrabbarna
 2011 Hyvä poika
 2017 Miami
 2018 Oona (kortfilm)
 2019 Marias paradis
 2020 Tove

Priser 

 2002 Sleepwalkers Special Mention till Viime hetken ostoksia (Last Minute Shopping) för bästa klippning vid Tallinn Black Nights Film Festival
 2004 Specialpriset till Lasileuka (Glass Jaw) vid Tampere Film Festival
 2007 Main Prize till  Heavy Metal vid Tampere Film Festival
 2007 Publikens pris til Heavy Metal vid Tampere Film Festival
 2009 Flash Forward Award till  Skavabölen pojat (Boys of Skavaböle) vid Busan International Film Festival
 2010 Pris för bästa film till Skavabölen pojat (Boys of Skavaböle) vid Anjalankoski Film Sunday
 2011 Gold Hugo till Hyvä poika (The Good Son) vid Chicago International Film Festival
 2012 Grad Prix till Hyvä poika (The Good Son) vid Prague International Film Festival
 2012 Grand Price  till Hyvä poika (The Good Son) vid Mons International Festival of Love Films
 2012 Jussi awards till Hyvä poika (The Good Son) för bästa regi. Finland's premier film industry event.
 2012 Juryns specialpris för bästa film till Hyvä poika (The Good Son) vid Luxor Egyptian and European Film Festival

Referenser 

Finländska filmregissörer
Finländska manusförfattare under 2000-talet
Födda 1977
Kvinnor
Levande personer
Eeva Putro

Eeva Putro, född 30 mars 1978 i Vanda, Finland, är en finländsk skådespelare och manusförfattare.

Putro har en masterexamen i film och teater från Sankt Petersburgs statliga teaterakademi från 2008. 2019 tog hon också en masterexamen i manusskrivande från Tampereen ammattikorkeakoulu, Tammerfors yrkeshögskola.

Efter att i huvudsak ha verkat som skådespelare var hon under 2020 manusförfattare till Tove, en film om Tove Jansson, som även blev Finlands nominering till Oscar för bästa internationella långfilm. Hon var vid tillfället relativt okänd som skådespelare, men kontaktade Tove Janssons familj med sitt nyskrivna manus. Samtidigt hörde Helsinki-filmi, ett av Finlands största produktionsbolag, av sig till familjen och utforskade om det var möjligt att göra en film om henne. Efter att de båda parterna hade introducerats för varandra blev det klart att Helsinki-filmi skulle producera filmen utifrån Putros manus.

Putro spelar också Maya Vanni, vän till Tove Jansson, i filmen.

Biografi 

Finländska skådespelare under 2000-talet
Finländska manusförfattare under 2000-talet
Personer från Vanda
Födda 1978
Levande personer
Kvinnor
Luca (film)

Luca är en amerikansk datoranimerad långfilm från Pixar Animation Studios. Den är regisserad av Enrico Casarosa, med manus skrivet av Jesse Andrews och Mike Jones.

Filmen hade premiär på Disney+ i Sverige den 18 juni 2021, utgiven av Walt Disney Studios Motion Pictures.

Handling 
I en kuststad på italienska Rivieran delar en ung pojke som heter Luca sina äventyr tillsammans med sin nya bästa vän Alberto. Men Luca och Alberto gömmer en hemlighet, att de är båda havsmonster från en värld under vattenytan.

Rollista (i urval)

Referenser

Externa länkar 
 

Luca på Disney+

Amerikanska filmer 2021
Långfilmer från Pixar
Amerikanska datoranimerade filmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Walt Disney Pictures
Animerade filmer 2021
Hélène Grimaud

Hélène Grimaud, född 7 november 1969 i Aix-en-Provence är en fransk klassisk pianist.  

Hon började spela piano som sexårig och upptogs på  konservatoriet i Paris som dess yngsta elev 1982 och vann första pris för sin tolkning av Sergej Rachmaninovs pianosonat nr 2 tre år senare. Hon fortsatte studera för György Sándor och Leon Fleisher till 1987 då hon debuterade i Tokyo. Samma år spelade hon med Orchestre de Paris under den berömde dirigenten Daniel Barenboim och det blev starten på hennes musikaliska karriär.

Innan hon började med musiken drömde hon om att bli veterinär eller biolog och år 1999 grundade hon Wolf Conservation Center i South Salem utanför New York. Centret föder upp och forskar om utrotningshotade arter och har inhägnade områden med grupper av rödvarg och mexikansk  gråvarg.

Hélène Grimaud har spelat tillsammans med de flesta av världens största orkestrar och många berömda dirigenter. Hon bor i Schweiz tillsammans med fotografen Matt Hennek och är Artist in Residence hos Göteborgs Symfoniker 2017-2018.

Källor

Personer från Aix-en-Provence
Kvinnor
Födda 1969
Franska pianister
Pianister under 2000-talet
Franska musiker under 2000-talet
Boss DS-1 Distortion

Boss DS-1 Distortion är en effektpedal för gitarr, tillverkad av Roland Corporation under varumärket Boss sedan 1978. DS-1 var den första distorsionseffekten tillverkad av Boss, och har blivit en klassisk pedal som använts av flertalet kända gitarrister.

1987 släppte Boss en uppföljare till pedalen, DS-2 Turbo Distortion, med stora likheter med DS-1, samt ett läge för "turbo", som ger en skarpare ton i mellanregistret.

2017 släppte Boss en begränsad utgåva i svart, för att fira pedalens 40-årsjubilieum.

Noterbara användare

Kurt Cobain
Joe Satriani
Mike Stern
Steve Vai
Bruce Kulick
Matthias Jabs
Doug Aldrich
Dave Navarro
Gary Moore
Chuck Schuldiner
John Frusciante
George Lynch
Luca Bob Gotti
Peter Steele
Mark Speer
Steve Rothery

Referenser

Effektpedaler tillverkade av BOSS
Worsbrough

Worsbrough eller Worsborough är en ort och en unparished area i distriktet Barnsley i grevskapet South Yorkshire i England. Orten är belägen 16 km från Sheffield. Orten hade  invånare år 2019. Unparished area har  invånare år 2001. Fram till 1974 var det ett separat distrikt. Orten nämns i Domesday Book år 1086 och kallades då Wircesburg.

Referenser

Externa länkar 

Orter i South Yorkshire
Unparished areas i South Yorkshire
Domesday Book
Barnsley
Maj Odelberg

Maj Odelberg, född Gullbring 26 oktober 1918 i Engelbrekts församling i Stockholm, död 25 maj 2001 i Lovö distrikt i Ekerö kommun, var en svensk museipedagog och intendent. Hon var förste intendent vid Statens historiska museum 1978–1983. Hon är även känd som inspirationskällan till Gullan från Arkadien i böckerna om Pelle Svanslös.

Biografi 
Maj Gullbring föddes i Stockholm som dotter till överläkaren Alf Gullbring och dennes maka Dagmar, född Svan. Hon studerade arkeologi vid Uppsala universitet mellan 1937 och 1941, då hon tog filosofie kandidatexamen. Under studietiden träffade hon sin blivande make Wilhelm Odelberg, senare överbibliotekarie. De två gifte sig 1944.

Hon inledde karriären som amanuens vid Västerbottens läns hembygdsförbund 1941–1942. Därefter kom hon till Tekniska museet där hon var fram till 1945. Hon arbetade dock även med utställningen ”10 000 år i Sverige”, som 1943 blev den första i Historiska museets nya lokaler på Östermalm. Mellan 1945 och 1955 var Odelberg arbetsledare och sekreterare för föreningen Pietas som 1949 införlivades i Riksantikvarieämbetet. 1955 kom Odelberg till pedagogiska avdelningen på Statens historiska museum, där hon skulle bli kvar fram till pensioneringen. Först var hon anställd som antikvarie, för att 1975 bli intendent och tillförordnad chef. 1978 utsågs hon till ordinarie chef och förste intendent. Hon pensionerades 1983.

Odelberg var en flitig författare och skrev bland annat för Historiska museets klubb. Några viktigare verk innefattar resevägledningen Värt att se i Sverige från 1978 och serien Rikets antikvarier, utgiven i en samlingsvolym 1982 av Riksantikvarieämbetet.

Roll i Pelle Svanslös 
Under studietiden i Uppsala lärde Maj Gullbring känna den tio år äldre Gösta Knutsson som då var ordförande för studentkåren. När den första boken om Pelle Svanslös kom ut 1939 var det en illa dold hemlighet att katterna hade mänskliga förebilder. Maj Gullbring bodde i studenthemmet Arkadien och räknade snabbt ut att Gullan från Arkadien var inspirerad av henne. I en intervju i Dagens Nyheter 1995 uttryckte Odelberg viss frustration över att förknippas med den fiktiva katten: ”I hela mitt liv, jämt, jämt, har jag förföljts av Gullan från Arkadien. Ingen vill tala om mitt fyrtioåriga, trägna arbete vid Historiska museet.”

Familj 
Maj och Wilhelm Odelberg hade tre barn: döttrarna Anna och Eva samt sonen Sten. Sten omkom 1968, 19 år gammal, i en bilolycka i USA.

Bibliografi i urval

Referenser 

Födda 1918
Avlidna 2001
Kvinnor
Författare från Stockholm
Svenskt museifolk
Alumner från Uppsala universitet
Personer i Sverige under 1900-talet
Sjön Keitele

Sjön Keitele är en oljemålning av den finländske konstnären Akseli Gallen-Kallela. Den målades 1905 och ingår i National Gallery samlingar i London sedan 1999.

Den här tavlan är en av fyra som Gallen-Kallela målade av sjön Keitele i Norra Savolax i Finlands inland där han vistades en tid för att återhämta sig efter att ha drabbats av malaria i Spanien 1904. Motivet återspeglar den växande nationalistiska stämningen i Finland i slutet av 1800-talet som då var ett storfurstendöme inom det ryska kejsardömet. 

Landskap med skog och sjöar, särskilt när det var associerade med mytologi, var ett viktigt uttryck för självständighetsrörelsen. Författare, konstnärer och musiker hänvisade ofta till de finska folkdikterna och myterna i den episka sagan Kalevala, som först publicerades 1835. Gallen-Kallela använde den själv från mitten av 1880-talet som inspiration till sina målningar. Till skillnad från Gallen-Kallelas tidigare Kalevala-målningar innehåller Sjön Keitele inga figurer. Det enda spåret av rörelse är det distinkta sicksackmönstret på sjöns vattenspegel. Även om det är en naturligt fenomen orsakad av vindens växelverkan med sjöströmmarna menade Gallen-Kellela att det skulle tolkas som spår av Väinämöinens rodd över sjön. 

Trots målningen relativa litenhet ger den djärva och okonventionella kompositionen ett kraftfullt intryck. Horisontlinjen högt upp i bilden gör att sjön tillåts dominera. Himlens spegelbild genomkorsas av diagonala stråk och i förgrunden får brisen den skimrande vattenytan att krusas. Konstnären har använt sig av ett begränsat antal färger som går i skalan silvergrått, blått till vitt. De framkallar den kalla, tysta och ofördärvade skönheten i det bistra finska landskapet. I målningen kombinerar Gallen-Kallela meditativ stillhet med naturens krafter, forntida myter och samtida politisk debatt för att skapa en vision om en okorrumperad vildmark genomsyrad av symbolisk och känslomässig mening i samma anda som Paul Gauguins primitivism.

Källor 
National Gallerys webbplats

Målningar 1905
Målningar av Akseli Gallen-Kallela
Målningar på National Gallery
Landskapsmålningar
Målningar med motiv från Norra Savolax
Keitele (olika betydelser)

Keitele kan avse:

Keitele – en kommun i landskapet Norra Savolax i Finland
Keitele (sjö) – en sjö i Norra Savolax
Sjön Keitele – en målning av Akseli Gallen-Kallela från 1905
Wasa Kredit

Wasa Kredit är ett svenskt kreditmarknadsbolag inom länsförsäkringsgruppen. Wasa Kredit är ett helägt dotterbolag till Länsförsäkringar Bank AB. Länsförsäkringsbolagen äger gemensamt Länsförsäkringar AB, där Länsförsäkringar Bank ingår som ett dotterbolag.

Wasa Kredit erbjuder leasing, hyra och avbetalning till företag samt avbetalning, lån och kortkrediter till privatpersoner. 

Huvudkontoret finns i Stockholm med lokalkontor i Göteborg, Malmö, Växjö, Umeå och Örebro.

Källor 
 

Företag i Stockholms kommun
Länsförsäkringar
företag bildade 1988
Minnie Hauk

Minnie Hauk, född Amalia Mignon Hauck 16 november 1851 i New York i USA, död 6 februari 1929 i Tribschen i Schweiz, var en amerikansk operasångerska (sopran). Hauk hade omkring hundra roller på sin repertoar, och Carmen och Manon var de hon var mest förknippad med.

Biografi

Uppväxt 
Hauk föddes i New York, men familjen flyttade senare till Providence i Rhode Island. Där fick hon som femåring bevista en teaterföreställning för första gången, något som gjorde djupt intryck på henne. Hauk utvecklade också ett stort intresse för Jenny Lind. I början på 1860-talet bodde familjen i New Orleans, där Hauk tog sånglektioner för Gregorio Curto och framträdde vid en välgörenhetskonsert. 1862 flyttade familjen igen, denna gång tillbaka till New York för att låta Hauks sångkarriär utvecklas vidare.

Karriär 

I New York studerade Hauk för Achille Errani, och hon debuterade i Brooklyn 1866 i operan Sömngångerskan. Vid femton års ålder gjorde hon rollen som Julia i Gounods opera Romeo och Julia på Academy of Music i New York. Därefter turnerade hon runt i USA och Europa. 1877 iklädde hon sig för första gången rollen som Carmen, en roll som hon skulle komma att göra över 600 gånger.

1892 grundade hon ett eget operasällskap (Minnie Hauk Grand Opera Company), med vilket hon turnerade runt i USA. Hon avslutade dock sin karriär efter att modern – hennes rådgivare och följeslagare på turneerna – avlidit 1896.

Privatliv 
Hauk gifte sig med den österrikiske författaren Ernst von Hesse-Wartegg 1881 och flyttade med honom till Villa Tribschen, utanför Luzern i Schweiz. Efter att hon avslutat sin karriär, varvade paret vistelse på egendomen med resor i Asien och Sydamerika. 

Under första världskriget förlorade paret sina besparingar och när maken avled 1918 var Hauk i stort sett utblottad. Hon lät skriva sina memoarer för att få inkomst, och fick även hjälp av en insamling som kollegan Geraldine Farrar och the Music Lovers Foundation anordnade. 

Självbiografin Memories of a Singer utgavs 1925. Fyra år senare avled hon i sitt i hem i Schweiz.

Referenser

Noter

Källor 
Ewen, David (1963): Encyclopedia of the opera, av David Ewen (Hill and Wang. inc)

Amerikanska operasångare under 1800-talet
Amerikanska sopraner 
Födda 1851 
Avlidna 1929 
Kvinnor
Amerikanska operasångare under 1900-talet
Musiker från New York
Erik Lindman Mata

Erik Lindman Mata, född 21 maj 1992 i Mérida, Venezuela, och uppvuxen på Gotland, är en svensk poet, översättare och redaktör. Han utkom 2020 med debutverket Pur som tilldelades både Borås Tidnings debutantpris 2021 och Katapultpriset, delat med Hanna Johansson, samma år.

Bibliografi

Källor

Externa länkar 
 Erik Lindman Mata i Libris

Män
Födda 1992
Levande personer
Svenska poeter under 2000-talet
Personer från Gotland
Författare från Gotlands kommun
Boss DS-2 Turbo Distortion

Boss DS-2 Turbo Distortion är en effektpedal för gitarr, tillverkad av Roland Corporation under varumärket Boss sedan 1987. Effektpedalen tillverkades inledningsvis i Japan, men produktionen flyttades senare till Taiwan, och därefter Malaysia. DS-2 har stora likheter med föregångaren DS-1 Distortion, samt ett läge för "turbo", som ger en skarpare ton i mellanregistret.

Turboläget kan även justeras med en extern fotkontroll.

Noterbara användare
Kurt Cobain
John Frusciante
Steve Vai
Josh Klinghoffer
Prince
Pat Smear
Dave Navarro
Bernard Butler

Referenser

Noter

Externa länkar 

Effektpedaler tillverkade av BOSS
UFC Fight Night: Edwards vs. Muhammad

UFC Fight Night: Edwards vs. Muhammad (även UFC Fight Night 187, UFC on ESPN+ 45, och UFC Vegas 21) var en MMA-gala anordnad av UFC. Den ägde rum 13 mars 2021 vid UFC APEX i Las Vegas, NV, USA.

Bakgrund
Huvudmatchen var en welterviktsmatch mellan Leon Edwards och Belal Muhammad.

Ändringar
Guram Kutateladze var tänkt att möta Don Madge vid galan. Kutateladze tvingades dock dra sig ur matchen på grund av en knäskada. Han ersattes av Nasrat Haqparast, men matchningen fick ändras ytterligare en gång då Madge tvingades dra sig ur på grund av viseringsproblem. Haqparast mötte istället UFC-debutanten Rafa García.

Invägning
Vid invägningen strömmad via Youtube vägde utövarna följande:

Resultat

Bonusar
Följande MMA-utövare fick bonusar om 50 000 USD vardera:
Fight of the Night: Ingen utdelad
Performance of the Night: Ryan Spann, Dan Ige, Davey Grant och Matthew Semelsberger

Se även
 Lista över UFC-evenemang

Referenser

Externa länkar
UFC Fight Night: Edwards vs. Muhammad – UFC.com
UFC Fight Night: Edwards vs. Muhammad – Sherdog.com

Ultimate Fighting Championship-evenemang