kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
HD 181720

Sika eller HD 181720 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Skytten. Den har en skenbar magnitud av ca 7,84 och kräver en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2på ca 16,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 197 ljusår (ca 60 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -45 km/s.

Nomenklatur
HD 181720 fick på förslag av Ghana namnet Sika i NameExoWorlds-kampanjen som 2019 anordnades av International Astronomical Union. Sika betyder guld på Ewespråket.

Egenskaper
HD 181720 är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G1 V. Den har en massa som är ca 0,9 solmassor, en radie som är ca 1,4 solradier och har ungefär dubbla solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 5 800 K.

Planetsystem
År 2009 upptäcktes en gasjätte, HD 181720 b,  som en exoplanet i omloppsbana runt stjärnan. Den fick namnet "Toge" 2019. Planeterna kring sådana metallfattiga stjärnor är sällsynta (endast tre kända liknande fall är HD 111232, HD 114762 och HD 22781).

Se även
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/95124/hd181720.

Stjärnbilden Skytten
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass G
Solsystem
La Table d'Antonio Salvatore

La Table d'Antonio Salvatore au Rampoldi är en gourmetrestaurang med inspiration från det italienska köket. Den ligger i anslutning till en annan restaurang med namnet Rampoldi och är i samma kvarter som det femstjärniga lyxhotellet Hôtel Métropole Monte-Carlo i Monte Carlo i Monaco. Den drivs av den italienske kocken Antonio Salvatore, som är bördig från Guardia Perticara i Basilicata-regionen i södra Italien.

Sedan år 2021 har gourmetrestaurangen en Michelinstjärna.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Table d'Antonio Salvatore
Table d'Antonio Salvatore
Table d'Antonio Salvatore
Jānis Pujats

Jānis Pujats, född 14 november 1930 i Nautrēni, Rēzekne, är en lettisk kardinal och ärkebiskop. Han var ärkebiskop av Riga från 1991 till 2010.

Biografi
Jānis Pujats är son till en lantbrukare. Han studerade vid teologiska seminariet i Riga, som stängdes av de sovjetiska myndigheterna i januari 1951. Pujats prästvigdes i hemlighet av ärkebiskopen av Riga, Antonijs Springovičs, den 29 mars 1951. Under 1950-, 1960- och 1970-talet tjänade han som präst i olika församlingar, bland annat Sankt Antonius i Riga. År 1988 utsåg påve Johannes Paulus II Pujats till monsignore.

I maj 1991 utnämndes Pujats till ärkebiskop av Riga och vigdes den 1 juni samma år av ärkebiskop, sedermera kardinal, Francesco Colasuonno i Sankt Jakobs katedral i Riga. Pujats var ordförande för den lettiska biskopskonferensen från 1998 till 2010.

Den 21 februari 1998 upphöjde påve Johannes Paulus II Pujats till kardinal in pectore; tre år senare erhöll han Santa Silvia som titelkyrka. Han deltog i konklaven 2005, vilken valde Benedikt XVI till ny påve.

Den 10 juni 2019 publicerade kardinal Pujats tillsammans med kardinal Raymond Leo Burke och de kazakiska biskoparna Tomasz Peta, Jan Paweł Lenga och Athanasius Schneider dokumentet Declaration of Truths ("Sanningsförklaring"), innehållande fyrtio punkter som lägger ut och förklarar den katolska tron och läran. Dokumentet hade föranletts av "den universella läromässiga förvirringen och desorienteringen", vilken undertecknarna anser råda inom Romersk-katolska kyrkan. Undertecknarna vänder sig särskilt mot påve Franciskus deklaration Mänskligt broderskap (publicerad den 4 februari 2019), vilken bland annat hävdar att mångfalden av religioner är Guds vilja. De två kardinalerna och de tre biskoparna menar att den religion som föddes ur tron på Jesus Kristus är den enda religion som har skapats av Guds direkta vilja.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar

 

Lettiska kardinaler
Lettiska romersk-katolska ärkebiskopar
Födda 1930
Levande personer
Män
Personer i Lettland under 1900-talet
Personer i Lettland under 2000-talet
Major Arena Soccer League

Major Arena Soccer League (MASL) är en nordamerikansk högstaliga i inomhusfotboll, grundad den 18 maj 2008. Under sina första säsonger gick ligan under namnet Professional Arena Soccer League, ursprungligen PASL-Pro som smeknamn för att skilja ligan från Premier Arena Soccer League (PASL-Premier), namnet Major Arena Soccer League antogs först säsongen 2014/2015. Ligan innehåller lag från USA, Kanada och Mexiko.

Finaler

Källor
Officiell hemsida

Referenser

Fotboll i Kanada
Fotboll i Mexiko
Fotboll i USA
Sven Andreasson i Tollered

Sven Andreasson (i riksdagen kallad Andreasson i Tollered), född 1 maj 1824 i Hemsjö församling, Älvsborgs län, död 5 augusti 1897 i Skallsjö församling, Älvsborgs län, var en svensk lantbrukare och politiker.

Andreasson var ledamot av riksdagens andra kammare 1870–1874 och 1882–1886, invald i Vättle, Ale och Kullings domsagas valkrets i Älvsborgs län samt 1879–1881, invald i Vättle och Ale häraders valkrets i samma län. Han tillhörde Lantmannapartiet.

Han var far till träslöjdsläraren Maria Andrén.

Referenser

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1824
Avlidna 1897
Män
Personer från Hemsjö socken
Utgivarna

Utgivarna är en intresseorganisation för svenska publicister. I Utgivarna samverkar de medier som värnar yttrandefriheten och slår vakt om den oberoende journalistiken. Medlemmar är Tidningsutgivarna (TU - Medier i Sverige), Sveriges Tidskrifter, Sveriges Television, Sveriges Radio, Utbildningsradion och TV4-gruppen.

Syftet med Utgivarna var att gemensamt skapa ett medieetiskt system som skulle omfatta tidningar, tidskrifter, radio och tv. 2020 infördes systemet med Allmänhetens medieombudsman.

Utgivarna bildades 2012 och var ett initiativ som TU:s förre ordförande Tomas Brunegård, tidigare koncernchef för lokaltidningskoncernen Stampen, tog tillsammans med Ove Joanson som var vd för Sveriges Radio samt ordförande för Förvaltningsstiftelsen som äger public service-bolagen.

Ledning
Jeanette Gustafsdotter  dåvarande vd på Tidningsutgivarna utsågs till organisationens första vd, och hon efterträddes av Per-Anders Broberg som varit biträdande chefredaktör för Expressen. Broberg efterträddes av Nils Funcke som i sin tur efterträddes av Patrik Hadenius. Hadenius efterträddes av Anna Körnung. 2020 utsågs Robert Olsson, tidigare programdirektör för Sveriges Television, till ny vd för Utgivarna från den 1 mars 2021. Olsson efterträddes år 2023 av Åsa Rydgren.

Utgivarnas första styrelseordförande var Ove Joanson  och han efterträddes av Erik Fichtelius. Sedan följde Sofia Wadensjö Karén. Därefter Viveka Hansson, följd av Anna Körnung. 2020 utsågs till ordförande för Utgivarna Thomas Mattsson, tidigare chefredaktör för Expressen och sedan Senior Advisor på Bonnier News samt tf vd för Tidningsutgivarna. Mattsson var med i Utgivarnas styrelse redan vid bildandet 2012.

Verksamhet 
Enligt föreningens hemsida:

 Utgivarna vill stärka det unika svenska systemet med en ansvarig utgivare som har ensamt ansvar för all publicering. Genom detta system skapas grunden för orädd och samtidigt ansvarsfull journalistik.
 Utgivarna vill stärka den svenska tryck- och yttrandefriheten genom att kritiskt granska alla inhemska och internationella förändringsförslag, och agera mot varje förslag som riskerar att inskränka svenska mediers frihet.
 Utgivarna vill stärka meddelarskyddet och offentlighetsprincipen.
 Utgivarna vill stärka respekten för upphovsrätten.
 Utgivarna vill stärka allmänhetens möjlighet till oberoende prövning av publicitet i alla medier oavsett publiceringsplattform.

Referenser

Externa länkar
 Utgivarna
 allmanhandling.se som drivs av Utgivarna

Intresseorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 2012
Anna von Rettig

Anna Adelaide von Rettig, född von Horn 11 juli 1872 i Gävle, död 2 maj 1953 i Stockholm, var en svensk-finländsk donator.

Anna von Rettig var dotter till kommendörkapten Lorentz Leopold von Horn och Adelaide (Adéle) Rettig. Hon ingick 1893 äktenskap med sin kusin, den i Åbo verksamme industriidkaren Henning von Rettig och blev med honom mor till fyra barn, däribland Hans von Rettig, som kom att driva familjeföretaget P.C. Rettig & Co vidare. Hon gjorde sig känd genom en donation varigenom Åbo Akademis teologiska fakultet kunde inrättas 1924.

Referenser

Finländska donatorer
Födda 1872
Avlidna 1953
Kvinnor
Personer från Gävle
Personer i Finland under 1900-talet
Per Gustaf Sandberg

Per Gustaf Sandberg (i riksdagen kallad Sandberg i Mörlanda), född 8 april 1823 i Hovs församling, Älvsborgs län, död där 15 december 1899, var en svensk handelsman och politiker. Han var bror till politikern Nils Sandberg.

Sandberg var ledamot av riksdagens andra kammare 1876–1884, invald i Ås och Gäsene domsagas valkrets i Älvsborgs län.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1823
Avlidna 1899
Män
Personer från Hovs socken, Västergötland
Jan Magnusson i Granbäckstorp

Jan Magnusson (i riksdagen kallad Magnusson i Granbäckstorp), född 21 november 1838 i Sunne församling, Värmlands län, död där 21 december 1905, var en svensk lantbrukare, hemmansägare och politiker.

Magnusson var ledamot av riksdagens andra kammare 1876–1881, invald i Fryksdals domsagas nedre tingslags valkrets i Värmlands län.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1838
Avlidna 1905
Män
Personer från Sunne socken, Värmland
Autogiro Company of America AC-35

Autogiro Company of America AC-35 var en prototyp till en kombination av luftfarkost och personbil, som utvecklades för USA:s handelsdepartement av Autogiro Company of America i USA, ett dotterbolag till Pitcairn Cierva Aircraft Company. Den kunde starta och landa på 52 meter.

Utvecklingen av AC-35 påbörjades 1935 och baserades på autogiron Pitcairn PA-22. Luftfarkosten kunde flyga i hög hastighet och kunde på marken köra i 40 kilometer/timme med rotorn hopfälld.

AC-35 hade plats för två personer bredvid varandra och hade ett litet bagageutrymme. Skrovet var en kombination av stålrör i framdelen och trä i bakdelen, båda delarna täckta av duk. Motorn var monterad i bakdelen med en propelleraxel till en frontpropeller. Fordonet hade tre hjul i samma storlek, med två framtill och ett där bak. Bakhjulet var drivande, medan styrning skedde med framhjulen. 

AC-35 premiärflögs i mars 1936. Den landade i oktober 1936 i en park i centrum av Washington, D.C., där den förvisades samt konverterades till markfordon och kördes till huvudentrén till USA:s handelsdepartement i Commerce Building, där den togs emot av ministeriet.

Prototypen testades av Autogiro Company of America på Pitcairn Field i Pennsylvania till 1942. År 1950 donerades den till Smithsonian Institution.

År 1961 licensierade Skyway Engineering Company i Carmel i Indiana AC-35 i avsikt att producera en flygplansvariant utan avsikt att också framföras på landsväg, med en 135 hästkrafters Lycoming O-290-D2Bs-motor. Ett exemplar tillverkades, men någon serieproduktion blev det inte, eftersom företaget gick i konkurs.

Bildgalleri

Källor
 Autogiro på www.aerofiles.com
Tilt Rotor Steers New Autogiro i Popular Science Monthly oktober 1933

Noter

Autogiror
Kombinationsflygplan
John F. Kullgren

John F. Kullgren, egentligen Folke Johannes Kullgren, född 27 augusti 1906 i Kuling (nuvarande Lushan), Kina, död 15 juni 1976 i Virginia, USA, var en svensk journalist, verksam i Kina och USA. Han var son till Kina-missionären Nils Kullgren.

Biografi 
John F. Kullgren föddes 1906 i Kuling, ett distrikt i staden Jiujiang i norra delen av Jiangxi-provinsen i centrala Kina, nära gränsen till Hubei-provinsen, under föräldrarna Nils och Paulina Kullgrens andra sjuårsperiod som missionärer i landet. Han hade då två äldre syskon, Joel och Rakel. Familjen återvände till hemlandet i maj 1911 och utreste på nytt i januari 1913. Föräldrarna verkade sedan i Hubei-provinsen i ytterligare två sjuårsperioder fram till 1929. 1916 föddes brodern Gösta, troligtvis i Kina. Hela familjen utom Folke flyttade hem till Sverige 1929.

Han stannade kvar i Kina under hela sin ungdomstid, skaffade sig god utbildning och blev en verklig kännare av Kina och alla förhållanden i Fjärran Östern. 1928 blev han anställd som legationssekreterare vid svenska legationen i Peking och innehade denna anställning fram till dess att legationen stängdes 1931. Under denna period var han även anlitad av Sven Hedin och deltog i den fjärde centralasiatiska expeditionen (1927-1935), där man bl.a. besökte Gobiöknen. Han omnämns i Hedins bok Riddles of the Gobi desert (1931).

Det finns en uppgift om att han ankom 1932 till Ellis Island, New York med båten S/S Bremen från Bremens hamn. Han var registrerad som journalist i passagerarlistan. Han innehade 1933-1936 en professur vid katolska universitetet i Peking, där han undervisade i historia och ekonomi. Han var Dagens Nyheters Fjärran Östern-korrespondent 1932–1940 och skrev artiklar om Andra kinesisk-japanska kriget.

Han flyttade till USA, troligtvis i början av 1940-talet. Han kallade sig där John eftersom det var lättare att uttala än Folke. Med goda kunskaper i kinesiska och kinesisk kultur blev han anlitad av den amerikanska försvarsmakten och var anställd på framskjutna poster inom underrättelsetjänsten och Pentagon från 1941 fram till 1972, då han gick i pension. Han fick 1955 den högsta militära utmärkelse som en icke-militär kan få i USA.

Han gick bort 1976 och är begravd på Ebenezer Cemetery, Bluemont, Loudoun County, Virginia, USA.

Familj 
John F. Kullgren var son till Nils Kullgren Jonasson (1869-1940) och Anna Paulina Brandt (1874-1933). Han hade tre syskon - Nils Joel (född 1896 i Kwei-hua-cheng, Kina), Rakel Paulina (född 1900 i Hudiksvall) och Gösta Natanael (född 1916, troligtvis i Kina). Han gifte sig borgerligt 1932 i Stockholm med amerikanskan Helen Gertrude Gingrich (1899-1983). Vigselförrättare var borgmästare Gunnar Fant (1879-1967). Den borgerliga vigseln följdes av en kyrklig vigsel, förrättad av fadern Nils Kullgren. Paret bosatte sig i Peking och fyra år senare föddes sonen Orwin (1936-1974).

Källor 

Män
Födda 1906
Avlidna 1976
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Hubei
8813 Leviathan

8813 Leviathan eller 1983 WF1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 november 1983 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter ett teleskop vid Birr Castle.

Asteroiden har en diameter på ungefär 16 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1983
8814 Rosseven

8814 Rosseven eller 1983 XG är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 december 1983 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter William Brendan Parsons.

Asteroiden har en diameter på ungefär 17 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hygiea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hygiea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1983
8875 Fernie

8875 Fernie eller 1992 UP10 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 oktober 1992 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter J. Donald Fernie.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1992
8817 Roytraver

8817 Roytraver eller 1985 JU1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 maj 1985 av det amerikanska astronom paret Eugene M. och Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter amerikanen Roy Traver.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter av EM Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1985
M-607 (Madrid)

M-607 är en motorväg i Spanien, 44,2 km lång. Den förbinder Madrid och Colmenar Viejo och fortsätter sedan som vanlig landsväg till Navacerrada. Den kallas populärt carretera de Colmenar Viejo ("vägen till Colmenar Viejo"). Det är en viktig kommunikationsled främst beroende på de närliggande växande samhällena och framväxten av stora industriområden. 

M-607 utgår från M-30 i höjd med Hospital Ramón y Cajal. Från Madrids centrum till slutet av motorvägsdelen är det ungefär 32 km.

Motorvägen passerar förbi Tres Cantos och går också förbi i närheten av Alcobendas och San Sebastián de los Reyes, med vilka den förbinds genom motorvägen M-616. Från Colmenar går vägen vidare som vanlig landsväg till Navacerrada.

Referenser

Externa länkar 

Motorvägar i Spanien
Waterman (sport)

En waterman (vattenman svenska) är en man eller kvinna som är en mångsidig idrottare som kan delta i olika former av vattensporter beroende på förhållandena. I surfterminologi hänvisar en waterman till en person som uppnått en status av mytiska mått värdig en legend för att personen behärskar flertalet olika vattensporter på gränsen till perfektion. En waterman är en högt aktad person i sina kretsar, för sina enastående bedrifter på vattnet. 

Vattensporter som en waterman utövar inkluderar ofta simning på öppet hav, vågsurfing, vindsurfning, kajakpaddling och bodysurfing. En Waterman kan också ofta syssla med rodd, segling, kite boarding, dykning, fridykning, standup paddleboarding (SUP), havsfiske och harpunfiske. Ofta inbegriper fiske under vatten med harpun även fridykning.

En av de första personerna som kallats en waterman är Duke "The Big Kahuna" Kahanamoku, den femfaldiga OS-medaljören som ofta sägs vara den person som gjorde vågsurfing till en populär sport. Andra kända watermen är Laird Hamilton, som omtalats som sportens mest kompletta surfare och Kai Lenny.

En waterman har ofta en gedigen förståelse för våra hav, hur de fungerar som ekosystem och är en ambassadör för att vi ska värna om miljön.

Referenser 

Vattensport
Gustaf Carlsson i Kröcklinge

Anders Gustaf Carlsson (i riksdagen kallad Carlsson i Kröcklinge), född 4 september 1819 i Bro församling, Västmanlands län, död 7 juli 1905 i Arboga landsförsamling, Västmanlands län (folkbokförd i Bro församling), var en svensk rusthållare, hemmansägare och politiker.

Carlsson var ledamot av riksdagens andra kammare 1876–1881, invald i Västmanlands västra domsagas valkrets.

Gustaf Carlsson var sonson till Anders Persson, rusthållare i Dömsta, Bro socken, och riksdagsman i bondeståndet 1815 och 1817-1818, samt syssling till riksdagsman Carl Erik Carlson.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1819
Avlidna 1905
Män
Personer från Bro socken, Västmanland
Presidentens kärnvapenväska

Presidentens kärnvapenväska, också kallad "Nuclear football" är en portfölj, som innehåller kommunikationsutrustning och material som används av USA:s president för auktorisering av avfyrning av strategiska kärnvapen, när presidenten inte befinner sig vid en permanent kommandocentral, till exempel vid Situation Room i Vita huset. 

Portföljen bärs av en tjänstgörande adjutant () med högsta säkerhetsklassning, som följer presidenten vid hans resor.

Portföljen
Portföljen är en modifierad standardiserad aluminiumväska, som har ett läderhölje. Det vägde omkring 20 kg i 2005 års modell och innehåller en radiokommunikationsutrustning för krypterad kontakt med National Military Command Center (NMCC) i USA:s försvarsdepartement i Pentagon.

Den medger positiv identifiering av presidenten gentemot den vakthavande skiftledaren (, DDO), en brigadgeneral eller flottiljamiral i det ständigt bemannade NMCC, genom ett plastkort med koder, vilket bärs av presidenten. Det görs med hjälp av ett kort med numerära koder, som identifierar den ende individ som har mandat att beordra avfyring av strategiska kärnvapen.

Den medger också auktorisering för aktivering av olika alternativ för avfyrning av strategiska kärnvapen med koder, som finns i portföljen. Alla alternativa planer som finns tillgängliga har i förväg godkänts av USA:s försvarsminister.

Det finns tre portföljer i användning. Två är avsedda för presidenten och vicepresidenten, och den tredje förvaras i Vita huset.

Historik 
Kärnvapenväskan har sina rötter i Dwight D. Eisenhowers presidentskap, men utformades i sin nuvarande skepnad efter Kubakrisen, då John F. Kennedy bekymrade sig över säkerhetsrutinerna för kärnvapenöverföring i USA och i Sovjetunionen. Dess existens omnämndes officiellt i USA för första gången 1965

Överlämnande
Presidentens kärnvapenväska överlämnas normalt från president till president i bakgrunden mellan två officerare omedelbart efter det att en ny president svurits in den 20 januari året efter presidentvalet. Eftersom Donald Trump inte medverkade vid installationen av Joe Biden 2021, fick överlämnande av auktoriteten över kärnvapenkoderna arrangeras på annat sätt. En kärnvapenväska sändes med Trump till Florida, medan en annan gjordes i ordning och placerade i närhet av den blivande presidenten vid dennes installationsceremoni. Efter insvärandet annullerades omedelbart koderna i den förutvarande presidentens väska, medan med omedelbar samtidighet koderna i den nyinsvurne presidentens väska gjordes giltiga.

Källor
Michael Dobbs: ” That Follows the President EverywhereThe Real Story of the “Football” That Follows the President Everywhere i Smithonian Magazine oktober 2014
Jan Majlard: Kärnvapenkoder lämnas över: ”Helig akt” i Svenska Dagbladet den 20 januari 2020

Noter

Externa länkar
 

Presidentämbetet i USA