kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Weman

Anna Maria Weman, född 9 december 1866 i Bäckseda i Småland, död 11 september 1930 på Ersta i Stockholm, var en svensk diakonissa och en av Sveriges första förskollärare.   

Weman var dotter till civilingenjören Thorsten Johan Weman och Beda Julia Augusta Carlsten. Weman var syster till Carl Weman och tillhörde den finlandssvenska släkten Weman.  

Familjen flyttade 1870 till Göteborg där hon sattes i reformpedagogen Sigrid Rudebecks flickskola. Wemans mor dog 1878 och två år senare, 1880, även hennes far. Efter hans död flyttade Weman med sina syskon till sin mormor Sofia Carlsten Linderholm. Weman studerade de sista två åren av sin skolgång vid Jönköpings elementarskola för flickor.

År 1887 inledde Weman sin diakonissutbildning vid Svenska diakonissanstalten på Ersta och upptogs som diakonissa 1893 efter att hon en tid tjänstgjort som diakonissa i Nederkalix församling där hon arbetade vid ett barnhem och därigenom fick erfarenhet av socialt och pedagogiskt arbete med barn.

När kyrkoherde Axel Landquist å Katarina församlings vägnar 1893 sökte en ny föreståndare till Katarina småbarnsskola rekommenderades Weman av diakonissan Louise Fryxell. Det skedde efter att den tidigare föreståndarinnan pensionerats och ett pedagogiskt utvecklingsarbete från traditionell småbarnsskolepedagogik till barnträdgårdspedagogik planerades av Stockholms Småbarnsskolesällskap. 1 april 1895 anställdes Weman efter att ha utbildat sig till barnträdgårdsledarinna vid det tyska diakonala centret Oberlinhaus. På Katarina småbarnsskola tog Weman även emot medsystrar inom barnomsorgen och undervisade dem i barnträdgårdspedagogik. Weman arbetade på Katarina småbarnsskola fram till 1912 då hon blev föreståndarinna på en avdelning för provsystrar vid Ersta diakonisällskap.

Den svenska barnträdgårdspionjären Ellen Moberg framhäver Weman som en föregångare inom barnträdgårdspedagogiken i Barnträdgården – en handbok. Vid Katarina småbarnsskola ansågs Weman enligt bland andra Landquist och Elmund ha inlett ett pedagogiskt utvecklingsarbete ”som kom att göra denna småbarnsskola till ett mönsterdaghem”. Enligt Ekstrand lyftes bland annat Katarina småbarnsskola som ”den mest moderna inrättningen /…/ för sin tid”.

Referenser

Externa länkar 
 Wemanska släktföreningen

Födda 1866
Avlidna 1930
Kvinnor
Personer från Bäckseda socken
Svenska skolledare under 1900-talet
Svenska diakonissor
Svenska pedagoger
Sveriges utbildningshistoria
Svensk kvinnohistoria
Beaufort, Luxemburg

Beaufort  ( , ) är en ort i kantonen Echternach i östra Luxemburg. Den är huvudort i kommunen med samma namn och ligger cirka 27,5 kilometer nordost om staden Luxemburg. Orten har 2 687 invånare (2022).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Luxemburg
Anna Prakaten

Anna Vitaljevna Prakaten (ryska: Анна Витальевна Пракатень), tidigare Anna Sytjeva, född 6 september 1992 i Minsk, Belarus, är en rysk-belarusisk roddare.

Karriär
Prakaten är född i Minsk och började med rodd 2005. 2010 slutade hon på sjätte plats i scullerfyra i B-finalen vid U23-VM i Brest. Samma år, som en del av Belarus landslag, tog Prakaten brons i scullerfyra vid junior-VM i Račice. Vid U23-VM slutade hon därefter på 6:e plats 2011, 5:e plats 2012 och 2014 samt 7:e plats 2013. I EM slutade Prakaten på 7:e plats 2014, 6:e plats 2015 och 8:e plats 2016. Hon tävlade internationellt för Belarus fram till 2016.

2017 flyttade Prakaten till Sankt Petersburg i Ryssland för studier och Andrej Kostygov blev hennes nya tränare. År 2019 vann hon det det ryska inomhusmästerskapet i rodd. Sedan 2019 har Prakaten varit en del av Rysslands landslag och i november 2019 vann hon VM i kustrodd i Hongkong.

År 2020 tog hon silver vid det ryska roddmästerskapet i Kazan. I april 2021 tog Prakaten guld i singelsculler vid EM i Varese och kvalificerade sig samma månad för olympiska sommarspelen i Tokyo 2021. Följande månad vann hon guld vid världscupen i Luzern. Vid OS i Tokyo hade Prakatsen den bästa tiden i sitt försöksheat (7.48,74), sin kvartsfinal (7.49,64) och sin semifinal (7.23,61) i singelsculler. I finalen blev hon besegrad av Emma Twigg från Nya Zeeland och tog en silvermedalj.

Källor

Anna Prakaten på Internationella roddförbundets webbplats

Noter

Ryska roddare
Belarusiska roddare
Europamästare i rodd
Ryska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Ryssland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1992
Levande personer
Kvinnor
Ryska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Minsk
Bech

Bech  ( , ) är en ort i kantonen Echternach i östra Luxemburg. Den är huvudort i kommunen med samma namn och ligger cirka 23 kilometer nordost om staden Luxemburg. Orten har 455 invånare (2022).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Luxemburg
Sophie Souwer

Anna Sarah "Sophie" Souwer, född 29 juni 1987 i Westervoort, är en nederländsk roddare.

Karriär
Souwer tävlade för Nederländerna vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där hon slutade på 6:e plats i åtta med styrman. Vid VM 2017 i Sarasota tog Souwer guld tillsammans med Nicole Beukers, Inge Janssen och Olivia van Rooijen i scullerfyra.

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo slutade Souwer på första plats i B-finalen i singelsculler, vilket var totalt sjunde plats i tävlingen.

Internationella tävlingar

Olympiska sommarspelen

Världsmästerskapen i rodd

Europamästerskapen i rodd

Källor

Sophie Souwer på Internationella roddförbundets webbplats

Noter

Nederländska roddare
Världsmästare i rodd
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Nederländerna
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Nederländerna
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Nederländska idrottare under 2000-talet
Personer från Gelderland
Eisenhower Executive Office Building

Eisenhower Executive Office Building är en byggnad omedelbart väster om Vita huset i USA:s huvudstad Washington, D.C. som ägs av USA:s federala statsmakt och som innehåller ytterligare kontorsyta för de delar av presidentkansliet som inte inryms i Vita husets västra flygel. 

Byggnaden förvaltas genom General Services Administration (GSA) och hette ursprungligen State, War, and Navy Building, därefter Old Executive Office Building innan den 1999 namngavs postumt efter Dwight Eisenhower.

Bakgrund

Byggnaden uppfördes mellan åren 1871 och 1888 i empirstil och byggdes på platsen för Vita husets stall och en tidigare byggnad som var säte för utrikes-, krigs- och marindepartementen (varav namnet State, War and Navy Building). När den byggdes var den den största kontorsbyggnaden i Washington, D.C. med 566 rum och en golvyta på 40 000 kvadratmeter och fram till 1930-talet inhyste den kontoren för krigsministern och marinministern. Utrikesministerns kontor fanns i byggnaden fram till mitten av 1940-talet då utrikesdepartementet flyttade till byggnaden som numera heter Harry S Truman Building och som ursprungligen byggdes för arméns högkvarter, men som var otillräcklig för dess behov varför Pentagon istället byggdes 1941.

Sedan 1940-talet har byggnaden främst använts för presidentkansliets behov. President Dwight Eisenhower höll den första tv-sända presskonferensen i dess "Indian Treaty Room"  19 januari 1955. Lyndon B. Johnson var den förste i raden av USA:s vicepresidenter att ha sitt tjänsterum i byggnaden. 

1957 föreslog en rådgivande kommission att byggnaden skulle rivas och ersättas med en modern kontorsbyggnad. Den rekommendationen verkställdes aldrig och 1969 erhöll byggnaden märkning som National Historic Landmark och 1972 upptogs den i National Register of Historic Places.

Se även
 Blair House
 National Mall
 Treasury Building

Referenser

Noter

Externa länkar
 www.whitehouse.gov/about-the-white-house/the-grounds/eisenhower-executive-office-building

Byggnader och anläggningar i Washington, D.C.
Vita huset
National Register of Historic Places
Arkitekturåret 1888
1888 i USA
Fontana di Piazza della Rotonda

Fontana di Piazza della Rotonda, även benämnd Fontana del Pantheon, är en fontän på Piazza della Rotonda i Rione Sant'Eustachio i Rom. Fontänen designades av skulptören Giacomo della Porta och utfördes av Leonardo Sormani. Fontänen förses med vatten från Acqua Vergine och är 14,52 meter hög; själva obelisken är 6,34 meter hög.

Beskrivning
På 1400-talet lät påve Eugenius IV ställa upp ett enkelt brunnskar i porfyr och två lejon i basalt på Piazza della Rotonda.

Fontänen beställdes ursprungligen av påve Gregorius XIII; av denna fontän återstår dock endast brunnskaret. Påve Alexander VII lät sänka piazzans nivå i linje med Pantheon och avlägsnade balustern som bar upp en vattenskål. År 1711 gav påve Clemens XI i uppdrag åt Filippo Barigioni att omforma fontänen och i mitten uppresa en obelisk från antikens Egypten. Obelisken, som härstammar från farao Ramses II:s tid, hämtades av kejsar Domitianus och uppställdes i Isis och Serapis tempel. Obelisken återupptäcktes år 1373 och ställdes då framför kyrkan San Macuto. Barigioni skulpterade en travertinklippa med maskaroner och delfiner. Dedikationsinskriptionen från år 1711 lyder:

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Fontäner i Rom
Rione Sant'Eustachio
Verk av Giacomo della Porta
Skulpturer från 1500-talet
Arkitekturåret 1575
Alec Carlberg

Alec Carlberg, född 31 december 1945, död 15 februari 2020, var en svensk socialpolitisk debattör och initiativtagare till Basta arbetskooperativ. Han var kommunal- och landstingspolitiker för VPK/Vänsterpartiet och förbundsordförande för RFHL. Carlberg blev 2011 utsedd till hedersdoktor vid Lunds universitet.

Referenser 

Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Debattörer
Män
Födda 1945
Avlidna 2020
Svenska vänsterpartister
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska socialarbetare
Sveriges narkotikapolitik
Soufiane El Bakkali

Soufiane El Bakkali, född 7 januari 1996 i Fes, är en marockansk friidrottare.

Karriär
El Bakkali blev olympisk guldmedaljör på 3 000 meter hinder vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo. Han blev då den första friidrottaren som inte var från Kenya att vinna grenen sedan Bronisław Malinowski från Polen vann vid OS 1980 i Moskva. El Bakkali tävlade även på 1 500 meter, där han blev utslagen i försöksheatet.

Källor

Noter

Marockanska hinderlöpare
Marockanska medeldistanslöpare
Marockanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Marocko
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Marocko
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1996
Levande personer
Män
Personer från Fès
Marockanska idrottare under 2000-talet
Gustaf Wrangel

Johan Gustaf Fabian Wrangel, född 1 januari 1858 i Klara församling, Stockholms stad, död 22 mars 1923 i Lunds domkyrkoförsamling, Malmöhus län, var en svensk militär.

Wrangel blev underlöjtnant vid Kronobergs regemente 1877, löjtnant där 1884 och vid Generalstaben 1885, kapten där 1890 och i Västernorrlands regemente 1895. Han var adjutant hos chefen för Lantförsvarsdepartementet 1890–1894 och stabschef vid VI. arméfördelningen 1895. Wrangel blev major vid Generalstaben 1897, överstelöjtnant vid Hälsinge regemente 1901 samt överste och chef för Dalregementet 1903. Han befordrades till generalmajor 1910 och till generallöjtnant 1917. Wrangel var chef för VI. arméfördelningen 1910–1916 och för IV. arméfördelningen 1916–1919. Han invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademiens andra klass 1905 och av dess första klass 1910. Wrangel blev riddare av Svärdsorden 1898, kommendör av andra klassen av samma orden 1905, kommendör av första klassen 1910 och kommendör med stora korset 1918.

Gustaf Wrangel var son till överste Fredrik Wrangel och konstnärinnan Karin Ehrenstam. Han var från 1891 gift med friherrinnan Magdalena Augusta Wrangel (1861–1958), dotter till kammarherren friherre Carl Gustaf Wrangel och Magdalena Elisabeth Gyllenkrok. Hon var syster till överhovstallmästaren Fredrik Wrangel. Gustaf Wrangel var bror till generallöjtnant Herman Wrangel och konst- och litteraturhistorikern professor Ewert Wrangel.

Källor 
 
 
 Kommendörer af Kungl. Svärds-Orden, 2:a kl. i Sveriges statskalender 1907

Noter

Generallöjtnanter i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Wrangel (ätt nummer 2092)
Födda 1858
Avlidna 1923
Män
Medicine Lake, Minnesota

Medicine Lake är en ort i Hennepin County i Minnesota. Vid 2010 års folkräkning hade Medicine Lake 371 invånare.

Källor 

Orter i Minnesota
Hennepin County
Ingolf Schanche

Ingolf Findregaard Schanche, född 13 juni 1877 i Bergen, död 15 april 1954 i Oslo, var en norsk skådespelare och teaterledare.

Ingolf Schanche var elev vid Den Nationale Scene 1897-1899. Från 1905 till 1928 verkade Schanche vid Nationaltheatret. Han var därefter ledare vid Det Nye Teater åren 1929-1932. Från 1931 till 1942 var han åter vid Nationaltheatret. Under 1920-talet gjorde Ingolf Schanche återkommande gästframträdanden på teatrar i Köpenhamn, Stockholm och Helsingfors.

Schanche medverkade i en handfull stumfilmer samt spelade Christian Michelsen i Mot nya tider 1939. 

Ingolf Schanche var från 1905 gift med skådespelaren Ragnhild Fredriksen (1882–1963).

Filmografi

Källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1877
Avlidna 1954
Män
Norska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Bergen
Hélène av Orléans

Hélène av Orléans, född 13 juni 1871, död 21 januari 1951, var en fransk prinsessa. 

Hon var dotter till Ludvig Filip, greve av Paris och Marie Isabelle av Orléans. Familjen levde i Paris fram till 1883, då alla ättlingar av Frankrikes förra dynastier förvisades, och de bosatte sig därefter i Storbritannien. 

Hélène blev som vuxen en berömd skönhet, och hennes föräldrar ville därför arrangera ett äktenskap mellan henne och en monark eller tronarvinge. Familjen umgicks vid brittiska hovet, och Hélène förälskade sig 1890 i Prins Albert Victor, hertig av Clarence och Avondale. Paret ville gifta sig, vilket innebar att Hélène skulle tvingas konvertera. Både hennes far och påven själv motsatte sig dock att Hélène skulle överge katolicismen. Hon mottog 1892 ett frieri av Ernst Gunter av Holstein-Augustenburg (1863–1921), men varken hon eller Ernsts syster, Tysklands kejsarinna, var intresserad av saken. Hon föreslogs som brud åt den senare Nikolaj II av Ryssland, ett äktenskap som stöddes av Nikolajs mor, men som varken Nikolaj eller Hélène var intresserade av. Österrikes tronföljare Franz Ferdinand uttryckte intresse och äktenskapet diskuterades, men planerna avbröts när Franz Ferdinand blev intresserad av ett annat giftermål. 

Hon gifte sig 25 juli 1895 med den italienska prinsen hertig Emmanuel Filiberto av Aosta, kusin till Viktor Emanuel III, med vilken hon fick två söner. Hon blev ordförande för italienska röda korsets sköterskor och tjänstgjorde som sjuksköterska på ett lasarettfartyg under det Italiensk-turkiska kriget 1911-1912. Hon gjorde flera resor till Afrika från 1892 och framåt, och även en jordenruntresa 1913-1914, och utgav reseskildringar från sina resor. 

Hon blev änka 1931, och gifte sig 1936 med löjtnant Otto Campini.

Källor 

Födda 1871
kvinnor
Avlidna 1951
Italienska prinsessor
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Anneta Kyridou

Anneta Kyridou (grekiska: Αννέτα Κυρίδου), född 30 oktober 1998 i Thessaloniki, är en grekisk roddare. Hennes syster, Maria Kyridou, är också en roddare.

Karriär
2015 slutade Kyridou sexa i scullerfyra vid U23-VM i rodd. 2016 tog hon silver i dubbelsculler vid både junior-EM och junior-VM. Vid U23-VM 2017 tog Kyridou brons tillsammans med Dimitra-Sofia Tsamopoulou i dubbelsculler. Senare samma år slutade hon på 12:e plats i dubbelsculler vid VM. År 2018 tävlade Kyridou tillsammans med Sofia Asoumanaki vid U23-VM, där de slutade på fjärde plats. Vid EM 2018 slutade hon på nionde plats i fyra utan styrman.

År 2019 slutade Kyridou sexa i dubbelsculler vid EM. Därefter tog hon guld tillsammans med Dimitra-Sofia Tsamopoulou vid U23-VM. De båda skulle senare under säsongen tävla vid VM i Linz-Ottensheim, men Tsamopoulou råkade ut för en skada. Kyridou tävlade med en ny partner i dubbelsculler vid VM och de slutade på 18:e plats. Därefter tog hon guld i singelsculler vid U23-EM.

År 2020 försvarade Kyridou sin titel i singelsculler vid U23-EM. Vid EM 2020 tog hon brons efter att slutat bakom Sanita Pušpure och Magdalena Lobnig. Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo slutade Kyridou på fjärde plats i B-finalen i singelsculler, vilket var totalt 10:e plats i tävlingen.

Internationella tävlingar
 2015: 6:plats i scullerfyra vid U23-VM
 2016: Silver i dubbelsculler vid junior-EM
 2016: Silver i dubbelsculler vid junior-VM
 2017: Brons i dubbelsculler vid U23-VM
 2017: 12:e plats i dubbelsculler vid VM
 2018: 4:e plats i dubbelsculler vid U23-VM
 2018: 9:e plats i fyra utan styrman vid EM
 2019: 6:e plats i dubbelsculler vid EM
 2019: Guld i dubbelsculler vid U23-VM
 2019: 18:e plats i dubbelsculler vid VM
 2019: Guld i singelsculler vid U23-EM
 2020: Guld i singelsculler vid U23-EM
 2020: Brons i singelsculler vid EM
 2021: 10:e plats i singelsculler vid OS 2020

Källor

Anneta Kyridou på Internationella roddförbundets webbplats

Noter

Grekiska roddare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Grekland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1998
Levande personer
Kvinnor
Grekiska idrottare under 2000-talet
Personer från Thessaloníki
Mathias Fjellman (1835–1905)

Mathias Fjellman, född den 26 augusti 1835 på Forsbacka i Mo socken, Älvsborgs län, död den 29 maj 1905 i Ljungskile, Ljungs församling, Göteborgs och Bohus län, var en svensk militär. 

Fjellman blev kapten vid Bohusläns regemente 1873, major 1881, överstelöjtnant 1888 samt överste och chef 1892 (tillförordnad från 1890). Han avgick från denna tjänst 1898. Fjellman var under en längre tid kompanichef och kadettofficer vid krigsskolan på Karlberg.

Familj
Mathias Fjellman var gift med Anna Georgina Magdalena, född Pettersson, dotter till grosshandlaren Johan Fredrik Pettersson i Göteborg. De var föräldrar till 
ryttmästaren och riksdagspolitikern Jonny Fjellman (1877–1969) samt till döttrarna Helena (1874–1962), gift med  läkaren Gustaf Daniel Heüman (1868–1934), Agnes Maria, gift med prästen och geologen Ivar Wallerius (1870–1933) och  Anna (Annie) Vineta (1878–1973), gift med prästen och politikern Adolf Wallerius (1874–1937). Mathias Fjellmans brorson med samma namn (1885–1947) blev överste liksom farbrodern.

Källor

Födda 1835
Avlidna 1905
Män
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Mo socken, Dalsland
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Arkitekta

Arkitekta är en organisation för kvinnliga arkitekter i Finland.

Arkitekta, som har sitt säte i Helsingfors, grundades 1942 till Wivi Lönns ära. Arkitekta är en underavdelning till Finlands arkitektförbund.

Referenser

Kvinnoorganisationer i Finland
Arkitektur i Finland
Seneca, Pennsylvania

Seneca är en så kallad census-designated place i Venango County i Pennsylvania. Vid 2010 års folkräkning hade Seneca 1 065 invånare.

Källor 

Orter i Pennsylvania
Venango County
Arkitektgillet

Arkitektgillet är en underavdelning för de finlandssvenska arkitekterna inom Tekniska Föreningen i Finland. 

Arkitektgillet har sitt ursprung i den 1892 grundade Arkitektklubben, ur vilken även Finlands Arkitektförbund bildades 1918.

Referenser

Organisationer i Finland
Arkitektur i Finland
Beckerich

Beckerich  ( , ) är en ort i kantonen Redange i västra Luxemburg. Den är huvudort i kommunen med samma namn och ligger cirka 22 kilometer nordväst om staden Luxemburg. Orten har 847 invånare (2022).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Luxemburg
Berdorf

Berdorf  ( , ) är en ort i kantonen Echternach i östra Luxemburg. Den är huvudort i kommunen med samma namn och ligger cirka 28,5 kilometer nordost om staden Luxemburg. Orten har 1 445 invånare (2022).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Luxemburg
Ulvsunda Verkstäder

Ulvsunda Verkstäder Aktiebolag (UVA) var en mekanisk industri i Ulvsunda i Stockholm. Företaget grundades 1928 under namnet AB Nomy för tillverkning av patenterade blocklager, så kallade Nomy-lager. Under namnet Ulvsunda Verkstäder Aktiebolag kom bolaget att bli känt för sin tillverkning av slipspindlar och hålslipmaskiner.

Historia
Nomy-lagret som lade grunden till verksamheten konstruerades av överingenjör Gustaf Wallgren på Luth & Rosén. Lagrena hade bärande högtrycksoljefilm och var verksamma oberoende av rotationsriktningen. AB Nomy finansierades av Electrolux skapare Axel Wenner-Gren.
 Kopplingen visade sig även genom att Electrolux vice verkställande direktör Gustaf Sahlin satt i Nomys styrelse. Wallgren var med och grundade bolaget och utsågs till vd 1931. Bolaget var första verksamt på David Bagares gata. Namnet Nomy skapades utifrån att det nya lagret eliminerade friktionskoefficenten vid glidning metall mot metall. Friktionskoefficenten betecknades med grekiskans bokstav my (μ), alltså "no my".

Gunnar Wallgren fick stöd till utveckligen genom Folke Odqvist som då arbetade på Electrolux. 1929 utsågs Odqvist till laboratoriechef på AB Nomy. Det fanns flera tekniska problem att lösa för att få igång tillverkningen: smörjning, hållfasthet och precisionskrav. I bolagets experimentverkstad verkade även Stig Ekelöf och Gustaf Lundberg. 1934 kunde en produktion i större skala starta.

Nomy-lagret i sina olika versioner blev en stor framgång. De användes bland annat i den svenska marinens ubåtar. SKF köpte patenten för Nomy-lager 1937 och tog över tillverkningen som flyttades till Göteborg. Ännu på 1970-talet fanns AB Nomy kvar som namn på ett dotterbolag till SKF. Bolaget inledde istället under det nya namnet Ulvsunda Verkstäder legotillverkning för AB Bofors, där Axel Wenner-Gren var största aktieägare. Bland annat tillverkades höjdriktinstrument, mekanismer, navbromsar m.m.).

1941 köpte AB Volvo bolaget för att säkra komponenttillverkning under krigsåren. Ulvsunda Verkstäder tillverkade en rad olika komponenter allt efter Volvos behov. AB Bofors köpte Ulvsunda Verkstäder av AB Volvo 1950. Bolaget fick då namnet Bofors-UVA. Ulvsunda Verkstäders slipmaskiner utvecklades på 1940-talet tillsammans med SKF och blev en stor framgång och såldes även på export. Stora kunder fanns i kullager- och fordonsindustrin.

Bofors sålde Ulvsunda Verkstäder 1982. 1996 blev verksamheten del av Karolin Machine Tools. Bolagets namn lever kvar genom initialerna UVA i det nuvarande bolagets namn UVA Lidköping. 2017 blev UVA Lidköping del av Dacke Industri AB som ingår i Nordstjernan.

Referenser

Vidare läsning
 
Företag bildade 1928
Ej längre existerande svenska företag
Jakob Olofsgård

Jakob Pär Edgart Olofsgård, född 25 juli 1975 i Vrigstads församling, Jönköpings län, är en svensk politiker (liberal), som är ordinarie riksdagsledamot sedan 2021 för Jönköpings läns valkrets.

Biografi 
Jakob Olofsgård är född och uppvuxen i Skede utanför Vetlanda i Jönköpings län, men bor sedan många år tillbaka i Jönköping. Han har en bakgrund som pastor i Equmeniakyrkan, men jobbade som projektledare inom byggsektorn innan uppdraget som riksdagsledamot. Han efterträdde Emma Carlsson Löfdahl den 1 augusti 2021, som lämnade sin plats som politisk vilde i riksdagen den 31 juli 2021.

Referenser

Externa länkar 

Nuvarande ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Sävsjö kommun
Födda 1975
Levande personer
Män
Docomomo

Documentation and Conservation of the Modern Movement, Docomomo, är internationell organisation, grundad 1990, för bevarandet och försvarandet av den modernistiska arkitekturen. 

Docomomo har sammanställt en förteckning över modernistiskt högklassiga byggnader, som bör bevaras för eftervärlden. I Finland är omkring 60 byggnader upptagna i förteckningen, bland dem Pemars sanatorium (Alvar Aalto, 1928–1933), Uppståndelsekapellet i Åbo (Erik Bryggman, 1939–1941), Helsingfors stadsteater (Timo Penttilä, 1959–1967) och Helsingfors Olympiastadion (Yrjö Lindegren och Toivo Jäntti, 1938–1952).

Referenser

Internationella organisationer
Modernistisk arkitektur