kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harald Andersson (företagsledare)

Caspar Harald Andersson, född 21 december 1863 i Nora bergsförsamling, död 21 januari 1947 i Saltsjöbaden , var en svensk företagsledare inom försäkringsbranschen.

Harald Andersson var son till bruksägaren Lars Andersson. Han blev 1882 student i Örebro och utexaminerades från Schartaus handelsinstitut 1883. Samma år anställdes Andersson vid Stockholm sjöförsäkringsaktiebolag, blev 1893 kamrer där och var 1904-1934 bolagets chef. Hans bolag fick en betydande roll under första världskriget, då behovet av sjöförsäkringar snabbt ökade. 1916 försäkrade bolaget värden av närmare 500 miljoner, vilka till stor del täcktes av reassurans i andra bolag. Harald Andersson kom att anlitas för flera statliga kommittéer angående sjöförsäkringen, och utsågs till ledamot av statens krigsförsäkringskommission 1917 och av sjölagskommittén 1918. Han var 1912-1927 vice ordförande i Svenska föreningen för internationell sjörätt och 1918 blev han ordförande i Svenska sjöassuradörernas tariffkommitté. Andersson skrev även flera böcker inom sjöförsäkringens område, bland annat Villkor och bruk vid sjöförsäkring.

Källor

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Nora socken, Västmanland
Födda 1863
Avlidna 1947
Män
Hassel Island

Hassel Island är en liten ö i Amerikanska Jungfruöarna (U.S. Virgin Islands). Hassel Island ligger i Charlotte Amalie's hamn söder om ön Saint Thomas och öster om Water Island. Viken Careening Cove på Hassel Island är inritad på en karta från 1687.

Den omkring 0,55 km2 stora ön var tidigare en halvö på  Saint Thomas, men på 1860-talet grävdes en kanal genom halvön för att öka vattencirkulationen i hamnen i Charlotte Amalie. Den nya ön uppkallades efter familjen  Hassel som ägde det mesta av marken.

Engelska styrkor ockuperade Hassel Island under Napoleonkrigen och flera ruiner finns kvar från den tiden, bland andra Fort Willoughby, Fort Shipley och Cowell Battery, alla byggda omkring år 1802.

På 1840-talet byggdes en slip på Hassel Island. Den drevs av en ångmaskin och är troligen den äldsta ångdrivna slipen i världen. Slipen lades ned på 1960-talet, men spåren finns kvar.

Hassel Island har haft många roller genom tiderna. Danskarna utnyttjade halvöns strategiska läge för försvar av hamnen i  Charlotte Amalie på 17- och 18-talet.

I mitten av 1800-talet hade Royal Mail Line Hassel Island som ett nav i sin västindiska trafik. Här har också varit en kolningsstation för Hamburg America Linjen och en leprakoloni.

Kanalen breddades kort efter att USA hade tagit över Danska Västindien och USA:s flotta etablerade en flottbas som användes under både första och andra världskriget.

Hela ön är sedan år 1978, inskriven i National Register of Historic Places och stora delar ingår i Virgin Islands National Park.

Hassel Island var inspelningsplats för den amerikanska reality-serien   The Real World år 2011.

Källor

Västindiens öar
Amerikanska Jungfruöarna
12 Cancri

12 Cancri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna, belägen i den östra delen av stjärnbilden Kräftan. Den har en skenbar magnitud av 6,25 och kräver åtminstone en handkikare för att kunna observeras. Baserat på parallax-mätning inom Hipparcos-uppdraget på ca 12,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 261 ljusår (ca 80 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -10 km/s.

Egenskaper
12 Cancri är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F3 V. Den har en massa som är ca 1,2 solmassor, en radie som är ca 3,5 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 18 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 6 400 K. 

12 Cancri roterar med en projicerad rotationshastighet på 52 km/s och tycks uppehålla en solliknande differentiell rotation med relativ hastighet på a = 0,33 ± 0,13.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/12cancri

		
Stjärnbilden Kräftan
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Flöjtspelaren

Flöjtspelaren () är en oljemålning av den franske konstnären Édouard Manet från 1866. Målningen ingår i Musée d'Orsays samlingar i Paris. 

Manet reste 1865 till Madrid där han besökte Pradomuseet. Han blev där starkt influerad av spansk konst, och särskilt Diego Velázquez porträtt av Pablo de Valladolid från cirka 1635. I ett brev till Henri Fantin-Latour beskrev han den som "det mest häpnadsväckande måleriet som någonsin gjorts". I målningen ligger allt fokus på den porträtterade mannens uttryck, inga föremål eller ens bakgrundsnyanser får skymma detta. När Manet återvände till Paris så bestämde han sig för att tillämpa dessa principer i ett porträtt av ett (idag okänt) barn, klädd som en spansk ädling i en samtida uniform.  

Manet lämnade in Flöjtspelaren till Parissalongen 1866 där den dock avvisades. År 1872 inköptes den av konsthandlaren Paul Durand-Ruel som året därpå sålde målningen till Jean-Baptiste Faure. Faure sålde 1893 tillbaka den till Durand-Ruel som året därpå sålde den vidare till Isaac de Camondo. Vid den senares död 1911 testamenterades målningen till franska staten och ställdes till en början ut på Louvren. Sedan 1986 är Flöjtspelaren utställd på Musée d'Orsay.

Relaterade målningar

Källor 
Musée d'Orsays webbplats
Joconde

Målningar 1866
Målningar av Édouard Manet
Målningar på Musée d'Orsay
Porträttmålningar
Born to run: jakten på löpningens själ

Born to run: jakten på löpningens själ (originaltitel: Born to Run: A Hidden Tribe, Superathletes, and the Greatest Race the World Has Never Seen) är en etnografi av den amerikanske författaren och journalisten Christopher McDougall publicerad 2009.

Boken finns med på Forbes lista över bästa sportböcker från 2009.

Handling 
I Born to Run reser McDougall till Tarahumarastammen i Barranca del Cobre i Mexiko. McDougall har drabbats av flera löparskador och han vill undersöka hur stammen kan springa ultramaratondistanser, dessutom i höga hastigheter, utan mer än hemmagjorda sandaler på fötterna.

Boken beskriver och förespråkar också teorin om uthållighetslöpning.

Flera färgstarka personer förekommer i boken, bland annat Barefoot Ted, Micah True, Scott Jurek och Ann Trason.

Referenser 

Engelskspråkig litteratur
Amerikansk litteratur
Female Medical College of Pennsylvania

Female Medical College of Pennsylvania, från 1867 kallat Woman's Medical College of Pennsylvania (WMCP), var en medicinsk högskola i Philadelphia i USA, grundad 1850. Det var världens andra högskola för kvinnliga läkarstuderande efter New England Female Medical College i Boston (1848).  

Det tillhörande universitetssjukhuset Woman's Hospital of Philadelphia öppnade 1861. Högskolan upplöstes som kvinnouniversitet när samundervisning infördes 1970 och fick då namnet Medical College of Pennsylvania (MCP). Högskolan upphörde då det 1993 förenades med Hahnemann Medical School; denna uppgick i sin tur 2003 i Drexel University College of Medicine.

Historik
Skolan grundades efter det uppmärksammade fallet med USA:s första kvinnliga läkare, Elizabeth Blackwell, som hade blivit accepterad vid en medicinsk högskola för män som ett undantagsfall. Fallet tydliggjorde att det fanns en efterfrågan på utbildning av kvinnliga läkare, men det fåtal högskolor som hade accepterat kvinnor som undantagsfall slutade att göra det när fler kvinnor började söka till universiteten. Därför grundades från 1850-talet flera högskolor som tog emot kvinnliga studenter, av vilka Female Medical College of Pennsylvania, jämsides med kvinnohögskolan vid New York Infirmary for Indigent Women and Children i New York, sågs som de främsta högskolorna för kvinnliga studenter fram till att de vanliga universiteten ett efter ett började öppnas för kvinnor, med början för University of Michigan 1870. 

Skolan utbildade en mängd kvinnliga pionjärer.

Referenser

Noter 

 https://medicineatmichigan.org/sites/default/files/archives/v5womenhistory.pdf

Universitet och högskolor i Philadelphia
Tidigare universitet och högskolor
Utbildningsinstitutioner bildade 1850
Philadelphias historia
1850 i USA
Glowe (ort)

Glowe är en kommun och ort  i Vorpommern-Rügen- distriktet, i Mecklenburg-Vorpommern, Tyskland. Glowe är en officiell kurort.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Nord-Rügen tillsammans med kommunerna Altenkirchen, Breege, Dranske, Lohme, Putgarten, Sagard och Wiek.

Geografi
Glowe ligger cirka 18 kilometer norr om Bergen och ligger mittemellan halvön Jasmund och den smala landremsan Schaabe mellan Östersjön ( Tromper Wiek-bukten ) och lagunen i Großer Jasmunder Bodden . Glowe dokumenterades först 1314. Namnet "Glowe" kommer från slaviska Gluowa eller Glova och betyder "huvud", uppkallat efter den 9 meter höga Königshörn, en liten udde. Den lilla församlingen växte upp på och runt Königshörn .

Historia
Området var en del av Furstendömet Rügen fram till 1326 och därefter hertigdömet Pommern. Enligt Westfalias fördrag 1648 blev Rügen, och därmed Glowes territorium, en del av svenska Pommern . År 1815 fördes Glowe, som en del av Nya västra Pommern, till det Preussiska provinsen Pommern. Sedan 1818 har Glowe ingått i länet Rügen .

När turism vid badorten inleddes i början av 1900-talet, expanderade den tidigare fiskebyn mer och mer till Schaabeskogens närliggande skog.

Från 1952-1955 var Glowe en del av Bergens län . Därefter blev byn en del av länet Rügen igen, denna gång i distriktet Rostock fram till 1990, då den blev en del av delstaten Mecklenburg-Vorpommern. 2011 slogs Rügen län samman till Vorpommern-Rügen .

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Vorpommern-Rügen
Oregon Electric Railway Museum

Oregon Electric Railway Museum är ett amerikanskt spårvägsmuseum samt museispårväg i Brooks i Oregon. Det drivs av det 1957 bildade ideella föreningen Oregon Electric Railway Historical Society, som också driver museispårvägen Willamette Shore Trolley mellan Portland och Lake Oswego.

Tidigare museum
Museet öppnade 1959 i Glenwood, 64 kilometer väster om Portland, med körpremiär för museispårvägen 1963. Från 1966 har veteranspårvagnarna gått reguljärt. Glenwood museum byggdes vid en tidigare timmerjärnväg, där en tidigare såg byggde om till spårvagnshall. Museets område var på elva hektar och där fanns en  2,7 kilometer museispårväg.

Nuvarande museum
Glenwood stängde 1995 och museet återöppnade i Brooks året därpå. Museum har där en 1,6 kilometer lång museijärnväg och en spårvagnshall med fyra spår.

Bildgalleri

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Oregon Electric Railway Museum på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
Oregon Electric Railway Museums webbplays

 

Spårvägsmuseer i USA
Museispårvägar
Museer i Oregon
Tord Sandersson

Tord Sandersson var en svensk adelsman och väpnare, vilken är unik i svensk medeltidshistoria genom att han mottog det äldsta i behåll varande svenska sköldebrevet (av totalt 25 kända svenska sköldebrev), ett adelsbrev där också hans heraldiska vapen fastställdes, en röd, och en blå sporre, vilket utfärdades av kung Erik av Pommern den 1 oktober 1431:

Den 30 mars 1438 nämns han som väpnare när han beseglar ett brev, och den 8 juli 1440 nämns Sandersson som död:

Källor

Noter

Svenska väpnare
Män
Avlidna 1400-talet
Personer i Sverige under 1400-talet
New York Female Moral Reform Society

New York Female Moral Reform Society (NYFMRS) var en amerikanskt välgörenhetsförening, grundat i New York 1834. Det var från 1839 känt som American Female Moral Reform Society. Det gav upphov till åtskilliga lokala motsvarigheter i USA och hade redan fem år efter grundandet 445 lokala avdelningar. 

Föreningen hade endast kvinnliga medlemmar. Syftet var att motverka prostitutionen (som då inte var formellt förbjuden) och den sexuella dubbelmoralen som ansågs understödja den, och då det under denna tid inte var möjligt att förespråka att kvinnor skulle få ett utomäktenskapligt samliv precis som män, motarbetades istället den sexuella dubbelmoralen genom att kräva att män skulle avstå ett utomäktenskaplig samliv precis som kvinnor förväntades göra. Den uppkom under en tid när så kallad "moralreform" var en aktuell fråga i USA, där den då ännu inte förbjudna prostitutionen hade börjat uppfattas som ett problem.

Referenser

Noter 

1834 i USA
New York under 1800-talet
Organisationer bildade 1834
Amerikansk kvinnohistoria
Kvinnoorganisationer i USA
Organisationer i Stockholm
Ej längre existerande organisationer i USA
Henriette Hirschfeld-Tiburtius

Henriette Hirschfeld-Tiburtius, född 14 februari 1834 i Westerland på Sylt, död 25 augusti 1911 i Berlin, var en tysk tandläkare. Hon blev 1869 den första kvinnliga tandläkaren i Tyskland som utexamineras från en tandläkarskola. Hon avlade examen i USA och fick sedan tillstånd att praktisera i Tyskland. Hon blev även den första kvinna som avlade tandläkarexamen i USA efter universitetsstudier, eftersom Lucy Hobbs Taylor avlade sin examen utan att ha studerat på högskola.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1834
Avlidna 1911
Tyska tandläkare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Tandläkare under 1800-talet
EVL

EVL kan syfta på:

 evl.fi – ulr för Finlands största religiösa samfund, se Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland
 EVL Landshut Eishockey – tidigare namn på en tysk ishockeyklubb, se EV Landshut
 EVL – estnisk högerextrem organisation Eesti Vabadussõjalaste Liit på 1930-talet, se Frihetskämparnas förbund
Magdalena Neff

Magdalena Neff, född 1881, död 1966, var en tysk tandläkare. Hon blev 1906 den första kvinnliga apotekaren i Tyskland med farmaceutisk examen.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1881
Avlidna 1966
Tyska farmakologer
Personer i Tyskland under 1800-talet
Tyska apotekare
Chorostkiv

Chorostkiv ( ) är en stad i Ternopil oblast i västra Ukraina. Chorostkiv nämns för första gången i ett dokument från år 1564 och erhöll år 1578 stadsprivilegier i och med Magdeburgrätten.

Sevärdheter
 Chorostkivs slott, uppfört i slutet av 1700-talet
 Kyrka, uppförd i nyklassicistisk stil år 1887
 Kapell, uppfört i nygotisk stil, uppförd omkring år 1869
 Chorostkivs järnvägsstation, uppförd år 1890

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ukraina
Orter i Ternopil oblast
Harriet Powers

Harriet Powers född 29 oktober 1839 i Athens, Georgia, död 1 januari 1910 var en afro-amerikansk slav. Hon blev känd för sina kviltade täcken. Powers använde traditionella applikationstekniker för att beskriva lokala legender, bibelhistorier och astronomiska händelser på sina täcken.

Biografi
Harriet föddes som slav på landsbygden i Georgia. Hon gifte sig med Armstead Powers och fick sin första dotter när hon var 18 år. Sedan följde åtta barn, varav den sista 1872. Vissa historiker menar att hon tillbringade sin ungdom på en plantage ägd av John och Nancy Lester nordost om Athens i Madison County. Hon kan ha lärt sig applikation av sin husmor eller av en annan slav.

Lapptäcken

Powers gjorde lapptäcken med samma teknik som Dahomey i Västafrika. Fon-folkets lapptäcken berättade om viktiga kulturella och historiska händelser. Powers täcken skildrade händelser i Bibeln eller himmelska fenomen. Hennes Bibel-lapptäcke ställdes ut på en bomulsfestival i Athens 1886. Två av Powers lapptäcken finns bevarade på museum i Washington, D.C..

Referenser

Noter

Födda 1839
Avlidna 1910
Afroamerikaner
Amerikanska textilkonstnärer
Personer från Athens, Georgia
Kvinnor
Amerikanska slavar
Margaret Brent

Margaret Brent, född 1601, död 1671, var en engelsk markägare i Virginia.  Hon är känd för den politiskt inflytelserika roll hon spelade i Maryland under ett interregnum 1647–1650. 

Hon var dotter till Richard Brent och syster till Giles Brent och Ann Brent. Hennes syster gifte sig med Marylands guvernör Leonard Calvert. När hennes svåger avled 1647, utnämnde han sin svägerska Margaret Brent (som var ogift och därmed myndig) till sin testamentsexekutor med instruktionen att använda hans pengar för kolonins bästa. I denna ställning fick hon kontroll över en stor förmögenhet och hamnade i en position av auktoritet som den lagliga representanten för Lord Baltimore.

Hon framträdde också i Maryland Assembly och krävde att i sin position som testamentsexekutor för Lord Baltimore få en plats i församlingen i enlighet med engelsk lag. Hon avlönade guvernörens garnison och köpte livsmedel för att utfodra den, något som bedömas ha förhindrat myteri och laglöshet under en period när kolonin befann sig i en riskabel situation under det pågående engelska inbördeskriget.

Hennes svågers efterträdare Cecil Calvert, 2:e baron Baltimore, ogillande dock hennes maktposition. Hon flyttade 1650 till Virginia, där hon avslutade sitt liv som plantageägare.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1601
Avlidna 1671
Personer i Nordamerikas historia
Mustafa Panshiri

Mustafa Panshiri (persiska: مصطفی پنجشیری), född 27 juli 1986 i Kabul i Afghanistan, är en svensk föreläsare inom integration, debattör, författare och före detta polis.

Biografi

Bakgrund 
Mustafa Panshiri föddes i Afghanistan 1986 och tillhör de persiskspråkiga tadzjikerna. Hans far kom från provinsen Panjshir och hans mor från Kabul. Fadern flyttade till Sverige 1996 och när han fick uppehållstillstånd året efter kom Panshiri och övriga i familjen till Sverige som anhöriginvandrare. Panshiri växte upp i Älta i Nacka kommun.

Karriär 
Mustafa Panshiri tog examen från polishögskolan i Växjö år 2013 och började arbeta som polis i Linköping. År 2015, i samband med den europeiska flyktingkrisen, tog han tjänstledighet för att åka runt i Sverige och träffa nyanlända för att prata om integration. Sedan 2016 har Panshiri besökt över 260 kommuner och talat inför tiotusentals flyktingar om vad det innebär att leva i sekulärt och demokratiskt samhälle som Sverige. År 2017 tilldelades han priset Årets folkbildare av Studieförbundet Vuxenskolan med motiveringen: "Priset tilldelas Mustafa för hans ihärdiga och brinnande engagemang för att folkbilda nyanlända och ensamkommande ungdomar om demokrati och hur det är att leva i Sverige."

Som debattör har Panshiri diskuterat och skrivit texter och böcker om Sveriges integrationspolitik, liksom om olika religiösa och kulturella frågor.

År 2021 blev han intervjuad av Martin Wicklin i Söndagsintervjun på Sveriges Radio P1, och har genom åren varit med i olika radio- och tv-sammanhang.

Tillsammans med artisten Jens Ganman skrev Panshiri 2018 fackboken Det lilla landet som kunde och 2021 kom han ut med boken 7 råd till Mustafa – så blir du lagom svensk i världens mest extrema land.  2023 publicerades fackboken Det lilla landet som ångrade sig på Mondial förlag, återigen med Jens Ganman som medförfattare.

Panshiri har podden Gränslöst ihop med Malcom Kyeyune och Callis Amid där de bland andra har intervjuat partiledarna Jimmie Åkesson, Nyamko Sabuni, Ebba Busch och Ulf Kristersson. Panshiri är även en av medlemmarna i poddradion Sista Måltiden, som han driver tillsammans med Hanif Azizi, Ashkan Fardost, Chang Frick och Omar Makram.

Utmärkelser

Medverkan i TV (urval)

Bibliografi 
 

Panshiri, Mustafa; Ganman, Jens (2023). Det lilla landet som ångrade sig. Mondial.

Referenser

Externa länkar 
 

Män
Födda 1986
Personer från Kabul
Levande personer
Afghaner
Svenska författare under 2000-talet
Svenska poliser
Svenska debattörer
Mottagare av Studieförbundet Vuxenskolans folkbildningspris
Naomi Long

Naomi Long, född Johnston den 13 december 1971, är en nordirländsk politiker (Alliance Party of Northern Ireland) som också har varit borgmästare i Belfast.

Biografi 
Longs mor var lärare i söndagsskola och hennes far var skeppsbyggare. Fadern dog då Long var 8 år, och familjen föll stundvis offer för vandalism under Konflikten i Nordirland.

År 1994 tog Long examen i väg- och vattenbyggnadsteknik på Belfasts universitet. Hon har arbetat som ingenjör och forskare.  

Naomi Long är gift med Michael Long som är kommunalpolitiker i Castlereagh. Paret har inga barn. 

Long hör till den presbyterianska kyrkan men har kritiserat den på grund av dess negativa attityder mot samkönat äktenskap.

År 2002 fick Long motta ett dödshot för första gången eftersom hennes Alliance-parti stödde Alex Maskeys (Sinn Féin) kandidatur till Belfasts borgmästare.

Politisk karriär 
År 2001 valdes Long till kommunalfullmäktige i Belfast. Hon har varit medlem i Nordirlands parlament sedan 2003. År 2020 blev hon utnämnd till Nordirlands justitieminister. Hennes valkrets är Östra Belfast. 

Mellan 2010–2015 var hon medlem i det brittiska underhuset. Valkretsen var igen Östra Belfast. Hon blev den första ledamoten från sitt parti som blev invald i denna valkrets. 

Long valdes till Alliance-partis ordförande utan motkandidat i oktober 2016. Tidigare var hon sitt partis tjänsteförrättande ordförande då David Ford avstod från posten. 

Long blev invald till Europaparlamentet år 2019. I detta val var Nordirland en valkrets där valdes tre europaparlamentariker, och Long blev Alliance-partis enda representant.

Källor 

Nordirländska politiker
Borgmästare
Kvinnor
Levande personer
Födda 1971
Alumner från Queen's University Belfast
Anne Hutchinson

Anne Hutchinson, född juli 1591 i Alford, East Lindsey, Lincolnshire, i England, död augusti 1643 i Nya Nederländerna, var en engelsk predikant och puritansk religiös ledare. Hon är känd som centralfigur inom den teologiska Antinomian Controversy, och som grundaren av Portsmouth. 

Hon emigrerade med sin man och sina barn från England till Massachusetts Bay-kolonin år 1634, och etablerade sig som barnmorska i Boston. Hon stod värd för religiösa bibelstudier i sitt hem. Till en början var dessa endast för kvinnor, men snart bevistades de även av män, och Anne Hutchinson blev informellt en religiös auktoritet i kolonin. Hon kom i konflikt med den puritanska kyrkan då hon anklagade dess prästerskap för att predika arbete framför nåd. Konflikten ledde till att hon ställdes inför rätta och förvisades från kolonin år 1637; i en följande rättegång 1638 blev hon också formellt utesluten ur församlingen. Hon och hennes anhängare grundade därefter kolonin Portsmouth. Hon tvingades år 1641 överge Portsmouth för att undgå myndigheterna i Nya England, och flyttade till den holländska kolonin New York. Hon dödades under ett indianöverfall.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1591
Avlidna 1643
Personer i Nordamerikas historia
Personligheter inom puritanismen
Barnmorskor
Margaretta Morris

Margaretta Morris, född 3 december 1797, död 29 maj 1867, var en amerikansk entomolog.  Hon är främst känd för sin studier av korngallmyggan och cikadasläktet Magicicada. Hon utpekas som den första kvinnliga medlemmen av Academy of Natural Sciences of Philadelphia, men hon var i själva verket den andra efter naturhistorikern Lucy Say.

Bibliografi

 "On the Cecidomyia destructor, or Hessian Fly". Trans. Am. PHil Soc. new series. 8: 49–52. 1843.
 "Observations on the Development of the Hessian Fly". Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 1: 66–8. 1841-3
 "On the Discovery of the Larvae of the Cicada septemdecim". Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 3: 66–8. 1846-1847
 "On the Cecidomyia culmicola". Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 4: 194. 1848-1849
 "On the Seventeen Year Locusts". Proc. Bos. Soc. Nat. Hist. 4: 110. 1851.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1797
Avlidna 1867
Amerikanska entomologer
Amerikanska forskare under 1800-talet
Titia Brongersma

Titia Brongersma, född 1650, död efter 1687, var en nederländsk poet.  Hon är känd som upptäckaren av dösen i Borger i Drenthe.

Bibliografi
 De bron-swaan of mengeldigten van Titia Brongersma, 1686
 Hemelsche orgeltoonen

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1650
Avlidna okänt år
Nederländska författare under 1600-talet
Tan Yunxian

Tan Yunxian, född 1461, död 1554, var en kinesisk läkare. Hon är känd som författaren till en bok om medicin grundad på hennes egna erfarenheter kring vård av kvinnor, främst gynekologi, även om denna aldrig utgavs i hennes samtid. Kvinnliga läkare i Kina under denna tid utbildades som lärlingar till en manlig läkare inom familjen och assisterade normalt manliga läkare de var släkt med eller behandlade uteslutande kvinnliga patienter.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1461
Avlidna 1554
Läkare under 1500-talet
Personer i Kina under 1400-talet
Läkare under 1400-talet
Kinesiska författare under 1500-talet