kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eliza Seymour Lee

Eliza Seymour Lee, född 1800, död 1874, var en amerikansk affärsidkare. 

Hon var dotter till Charlestons första berömda kock, Sally Seymor, som 1795 hade blivit frigiven av sin ägare Thomas Martin och därefter etablerat ett framgångsrikt bageri i Charleston. Sally Seymor hade blivit tränad i parisisk kokkonst av kocken Adam Prior, hade ett flertal elever bland stadens fria färgade och grundade vad som sedan blev känd som Charlestons kockdynasti. 

Eliza Seymour Lee tog över sin mors företag vid hennes död 1823 och gifte sig 1824 med den fria afroamerikanske skräddaren John Lee (d. 1851). Hon utvidgade sin mors företag och drev en tid fyra restauranger: The Mansion House på Broad Street (1840–1845), Lee House (1845–1848), Jones Hotel (1848–1850) och Moultrie House på Sullivan’s Island (1850–1851). Hon drev Jones Hotell med Ann Deas och övertog den sedan själv. 

Hon var i konkurrens med Théonie Rivière Mignot stadens kanske mest framgångsrika restaurangägare och anlitades ofta för festligheter som hölls av stadens många privata sällskap, bland annat den bankett som hölls av South Carolina Jockey Club under tävlingsveckan. 

Hon avslutade sin verksamhet 1861. Hon uppnådde en ovanlig framgång för en fri afroamerikansk kvinna i Sydstaterna under slaveritiden.

Källor 
 David S. Shields, The Culinarians: Lives and Careers from the First Age of American Fine Dining
 Amrita Chakrabarti Myers,  Forging Freedom: Black Women and the Pursuit of Liberty in Antebellum Charleston
 Larry Koger, Black Slaveowners: Free Black Slave Masters in South Carolina, 1790-1860
 Loren Schweninger: Black Property Owners in the South, 1790-1915

Födda 1800
Avlidna 1874
Kvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Charleston, South Carolina
Sally Seymour

Sally Seymour, född okänt år, död 1824, var en amerikansk affärsidkare. 

Hon blev år 1795 frigiven av sin ägare Thomas Martin, som uppenbarligen var far till hennes barn.  Hon tog som fri namnet Seymour eller Seymore. Hon försörjde sig som kokerska och etablerade sig därefter ett framgångsrikt bageri och konditori i Charleston; hon kunde 1802 köpa sin egen butik, och blev efterhand själv slavägare då hon utökade personalen med slavar.  Sally Seymor hade blivit tränad i parisisk kokkonst av kocken Adam Prior, och hade ett flertal elever bland stadens fria färgade.  Hennes framgång var anmärkningsvärd: år 1817 noterades det att St. Cecilia Society, ett musiksällskap som spelade en viktig roll inom den slavägande plantagesocieteten, skulle hålla sitt möte i hennes hus. 

Hon lärde upp sina barn i yrket och grundade vad som sedan blev känd som grundare av Charlestons afroamerikanska konditordynasti. Hon blev mor till Eliza Seymour Lee, som utvidgade hennes verksamhet ytterligare.

Källor 
 David S. Shields, The Culinarians: Lives and Careers from the First Age of American Fine Dining
 Amrita Chakrabarti Myers,  Forging Freedom: Black Women and the Pursuit of Liberty in Antebellum Charleston
 Larry Koger, Black Slaveowners: Free Black Slave Masters in South Carolina, 1790-1860
 Nicholas Michael Butler, Votaries of Apollo: The St. Cecilia Society and the Patronage of Concert

Födda 1700-talet
Avlidna 1824
Kvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Amerikanska slavar
Ladies Benevolent Society

Ladies Benevolent Society (LBS) var en amerikansk välgörenhetsförening för kvinnor, verksam i Charleston, South Carolina från 1813 till 1861.

LBS grundades för att assistera myndigheterna med att hjälpa de nödlidande efter 1812 års krig. Den bestod av vita kvinnor ur staden Charlestons över- och medelklass, ofta men inte alltid ur den episkopala kyrkan, och dess första ledare var Sarah Hopton Russell och Mary Christiana Hopton Gregorie.  Tillfälliga välförenhetsföreningar hade grundats av kvinnor redan under 1790-talet, men LBS blev den första permanenta. 

Föreningen utgick från den kristna barmhärtighetstanken och bedrev välgörenhet bland de vita fattiga och de fria färgade i Charleston, främst kvinnor. Det spelade en betydande roll i livet i Charleston under slaveritiden. I South Carolina, där plantageägarklassen var den dominerande samhällsklassen och dess könsnorm var att kvinnor inte skulle vara offentligt verksamma, var LBS ett av få exempel på kvinnors offentliga verksamhet. 

LBS styrde sig själv och hade kontroll över sina egna finanser, något som uppfattades som kontroversiellt och frigjort för kvinnor i den dåvarande plantagekulturen. Det var en av Charlestons tre ledande kvinnoorganisationer jämsides med Ladies Fuel Society (LFS) från 1830 och Female Charitable Association (FCA), 1824. 

Vid amerikanska inbördeskrigets utbrott 1861 upplöstes föreningen och omvandlades till en stödförening för konfedererade soldater.

Källor 
 Cynthia M. Kennedy:   Braided Relations, Entwined Lives: The Women of Charleston's Urban Slave Society
 Walter B. Edgar: South Carolina: A History
 http://www.scencyclopedia.org/sce/entries/female-benevolent-societies/

Charleston, South Carolina
USA under 1800-talet
1813 i USA
1861 i USA
Mary Chase Barney

Mary Chase Barney, född 1785, död 1872, var en amerikansk affärsidkare.  Hon utgav tidningen National Magazine i Baltimore 1829–1831. 

Tidningen var en politisk tidning som riktade sig till en kvinnlig läsekrets, något som i sig var ovanligt vid denna tid men särskilt i Sydstaterna.  Barney deltog i den offentliga politiska debatten och talade för Whig-partiet mot det demokratiska partiet. Hon tilldrog sig stor uppmärksamhet som röst i den offentliga debatten, något som var mycket ovanligt för en kvinna i dåtidens Sydstaterna. 

Även Frances Webb Bumpas, som utgav Weekly Message i Greensboro, North Carolina 1852-72, och Sarah Lawrence Griffin i Macon i Georgia, som utgav Family Companion and Ladies' Mirror 1841-43 (den ena av Sydstaternas mest framstående kvinnotidningar), var kända som redaktörer vid samma tid, då den litterära världen var en av få karriärmöjligheter för en kvinna i Sydstaterna.

Källor 
 Jonathan Daniel Wells,  The Origins of the Southern Middle Class, 1800-1861

Födda 1785
Avlidna 1872
Kvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Olsbo

Olsbo är en by i Arby socken i Kalmar kommun. 

I Olsbo låg Halltorps möbeltillverkning som främst producerade skolmöbler och hyllor.

Externa länkar
Olsbo på Bygdeband

Orter i Kalmar kommun
Théonie Rivière Mignot

Théonie Rivière Mignot, född 1819, död 1875, var en amerikansk affärsidkare. 

Hon var född i Philadelphia som dotter till Constance Alexandrine Angot (1790-1837) och den franske baronen Jean-Pierre Rivière (1770-1849), en flykting undan den haitiska revolutionen, som hade etablerat sig som försäljare av lyxartiklar i Charleston, South Carolina.  Hon utbildades i Paris, där hon också var verksam som faderns informella affärsagent. Hon återvände till Charleston vid 22 års ålder och gifte sig 1834 med den franskättade handlaren Rémy Mignot (1801-1848), som år 1837 grundade Charlestons första franska restaurang, Coffee House vid 129 East Bay Street. 

Hon tog från 1842 aktiv del i makens affärsverksamhet då han öppnade sin nya butik och servering 160 King Street. Denna verksamhet blev berömd för sin höga kvalitet, erbjöd konfektyr, och serverade även glass på somrarna. Efter makens död 1848 övertog hon affären i eget namn. 
Hon var i konkurrens med Eliza Seymour Lee stadens kanske mest framgångsrika restaurangägare. 

Hon gifte om sig med den fransktränade konfektören Adolphus John Rutjes 1850 och öppnade tillsammans med honom The Mount Vernon, en restaurang och konditori som blev Charlestons kanske främsta och hade en trädgård för servering av glass om somrarna. Vid denna tid ansågs offentliga serveringar som restauranger vara främst till för män, och The Mount Vernon var en innovation då det uttryckligen främst välkomnade kvinnliga gäster. Paret förlorade sitt konditori vid den stora branden i Charleston vid det amerikanska inbördeskrigets utbrott 1861, och flyttade till Columbia och därefter till Raleigh, där de levde på att hålla värdshus.

Källor 
 David S. Shields,  The Culinarians: Lives and Careers from the First Age of American Fine Dining
 David S. Shields,  Southern Provisions: The Creation and Revival of a Cuisine
 https://charlestonmag.com/features/charlestons_first_top_chefs

Födda 1819
Avlidna 1875
Kvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Charleston, South Carolina
Now and Zen

Now and Zen är ett musikalbum av Robert Plant som utgavs 1988 på skivbolaget Es Paranza Records. Albumet var Plants fjärde studioalbum som soloartist och innehöll singelhitsen "Heaven Knows" och "Tall Cool One". Albumet sålde bra och nådde topp 10-placering på albumlistorna i USA och Storbritannien.

Låtlista 
"Heaven Knows" – 4:06
"Dance on My Own" – 4:30
"Tall Cool One" – 4:40
"The Way I Feel" – 5:40
"Helen of Troy" – 5:06
"Billy's Revenge" – 3:34
"Ship of Fools" – 5:01
"Why" – 4:14
"White, Clean and Neat" – 5:28

Musikalbum 1988
Elizabeth Peck Perkins

Elizabeth Peck Perkins, född 14 februari 1735 i Massachusetts, död 24 maj 1807 i Boston, var en amerikansk affärsidkare. 

Hon var dotter till pälshandlaren Thomas Handasyd Peck, gifte sig 1754 med James Perkins (1733–1773) och blev mor till Thomas Handasyd Perkins. Hon ärvde sin makes företag, som importerade porslin, glas och vin från Europa. Det var ett av Bostons ledande handelshus under denna tid. Under amerikanska frihetskriget hyrde hon ut det skepp hon var delägare i för att skeppa trupper åt USA:s allierade Frankrike. Hon var en av grundarna och finansiärerna av Bostons första institution grundade av kvinnor, Boston Female Asylum, år 1800, och var också dess direktör och skattemästare. Hennes familj kom att räknas bland Bostons ledande köpmansfamiljer, de så kallade "Boston Brahmin"-familjerna.

Källor 
 Elisabeth Williams Anthony Dexter, Career women of America, 1776–1840, 1950

Födda 1735
Avlidna 1807
Kvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 1700-talet
Ann Bent

Ann Bent, född 1768, död 1857, var en amerikansk affärsidkare. Hon upptogs jämsides med hårfrisörskan Harriet Ryan i Memorial History of Boston som ett framstående exempel på de mest respekterade kvinnorna i affärslivet i Boston vid sekelskiftet 1800. 

Ann Bent blev vid sexton års ålder lärling vid en 'crockery and dry goods' och porslinsfirma i Boston. När hon år 1789 fyllde 21 och därmed enligt lag som ogift kvinna blev myndig, öppnade hon sin egen butik på Marlborough Street i Boston. Hennes företag blev ett av de mest framgångsrika i Boston inom sin kategori, och det nämns att hon sällan behövde annonsera. Hon ska med framgång ha utnyttjat idén om hög kvalitet ifråga om smak och stil.

Källor 
 Elisabeth Williams Anthony Dexter, Career women of America, 1776-1840, 1950

Födda 1768
Avlidna 1857
Kvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 1700-talet
17 Camelopardalis

17 Camelopardalis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den sydvästra delen av stjärnbilden Giraffen. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 5,44 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 3,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 960 ljusår (ca 290 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -20 km/s.

Egenskaper
17 Camelopardalis är en röd till orange jättestjärna  av spektralklass M1 IIIa, som för närvarande befinner sig på den asymptotiska jättegrenen. Den har en massa som är ca 2,8 solmassor, en radie som är ca 83 solradier och utsänder ca 1 600 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 3 800 K.

17 Camelopardalis är en misstänkt variabel, som har visuell magnitud +5,44 och varierar i amplitud med 0,04 magnituder utan någon fastställd periodicitet.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/17camelopardalis

Stjärnbilden Giraffen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Röda jättar
Misstänkta variabler
18 Camelopardalis

18 Camelopardalis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den sydvästra delen av stjärnbilden Giraffen. Den har en genomsnittlig kombinerad skenbar magnitud på ca 6,44 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 23,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 142 ljusår (ca 43 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 33 km/s och har en årlig egenrörelse på 0,251 bågsekunder per år.

Egenskaper
18 Camelopardalis är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F8 V. Den har en massa som är ca 1,2 solmassor, en radie som är ca 1,9 solradier och utsänder ca 4,2 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 5 900 K.

18 Camelopardalis är en misstänkt variabel, som har visuell magnitud +6,4 och varierar utan någon fastställd amplitud eller periodicitet.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/18camelopardalis

Stjärnbilden Giraffen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Misstänkta variabler
39 Camelopardalis

39 Camelopardalis är en misstänkt variabel i stjärnbilden Giraffen.

Stjärnan varierar mellan magnitud +4,55 och 4,88 utan fastställd periodicitet.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Giraffen
Misstänkta variabler
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Jurij Zacharevitj

Jurij Ivanovitj Zacharevitj (), född 18 januari 1963 i Dimitrovgrad, är en före detta sovjetisk tyngdlyftare.

Zacharevitj blev olympisk guldmedaljör i 110-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1988 i Seoul.

Källor 

Sovjetiska tyngdlyftare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Födda 1963
Levande personer
Män
Isothrix negrensis

Isothrix negrenis är en gnagare i familjen lansråttor som förekommer i norra Sydamerika. Populationen infogades fram till 2003 som synonym i Isothrix bistriata. Skillnaden mellan arterna består i de genetiska egenskaperna samt i några anatomiska detaljer.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 20,3 till 29,2 cm och en svanslängd av 18,2 till 27,1 cm. Viktuppgifter saknas. De flesta hår på ovansidan har gulbruna och olivbruna avsnitt och några hår är svarta vad som ger ett spräckligt utseende. Öronen är vanligen ljusbruna. På undersidan förekommer ockra till ljusbrun päls. Svansens främre del har samma färg som bålens ovansida och resten är svartaktig. Jämförd med Isothrix bistriata är den ljusa fläcken bakom varje öra större men den ljusbruna fläcken på hjässan är däremot mindre.

I lever i Amazonområdet i Brasilien väster om Manaus samt i angränsande områden av sydöstra Colombia. Habitatet utgörs av regnskogar som tidvis översvämmas.

Inga hot för beståndet är kända. Isothrix negrenis listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser 

Lansråttor
negrenis
Däggdjur i neotropiska regionen
Cummingston

Cummingston är en by i Moray i Skottland. Byn är belägen 10 km 
från Lossiemouth. Bosättningen grundades 1808. Orten har  invånare (2001).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Moray
Östergötlands runinskrifter N288

Ög N288 är en vikingatida (800-talet) berghäll i Oklunda, Östra Husby socken och Norrköpings kommun. Tidigare signum: Ög ÖR1980;19. Fridell & Óscarsson (2011) ger tolkningen Þetta faði Gunnarr, faði runaR þessaR. En sa flo sækiR, sotti wi þetta. En sa flo inn roð þann. En sa bant wæf. En [þetta faði Gunnarr ...] Ristningen i fast häll, 0,35x0,3 m, består av 4 tättställda rader samt en tvärställd rad, vardera 24-28 cm långa. Runhöjd, 4-4,5 cm. Ristningen är grunt men skarpt huggen. Imålad rött. Ristningen är anbragd på en slät, svagt V-sluttande yta av finkornig grå bergart på krönets V del ovan brant sluttning. Ristningen är täckt av en låg träkupa.

Enligt Runica Germanica Mediaevalia 2003 visar kontexten att man ska läsa inskriften nedifrån och uppåt och inskriften lyder:"Gunnar ristade dessa runor, och han flydde förfallen till straff. Han uppsökte detta vi. Och han flydde in i denna röjning. Och han slöt en förlikning (el gjorde en fridskrets?). Vifinn ristade detta (som bekräftelse)."

I åkermarken runt om runhällen utfördes en prospektering med metallsökare den 17-18 april 2006. I området S-SV om runhällen påträffades fyra äldre metallfynd, varav ett var ett litet runt spänne i Borrestil, förgyllt. Ca 190 m ÖNÖ om runhällen påträffades ett litet likarmat spänne från äldre vendeltid.

Vid arkeologisk schaktningsövervakning 2018, grävdes det utmed gång/brukningsväg i åkerkant SV om Oklundaristningen. Inget av antikvariskt intresse påträffades.

Inskriften 

Läsning §P: $=Gustavson 2003a:192f; §Q: $=Källström 2007a:100f 'Band' är i mening 'göra  orörlig  (med  trolldom)', ett form av förbannelse.

Källor 
Gustavson, H. Oklundainskriften sjuttio år efteråt…, i: Heizmann, W. & Nahl, A. van (red.). Runica – Germanica – Mediaevalia. Berlin: de Gruyter. S. 186-198, 2003.
Nordén, A.: i Fornvännen 1931
- - ATA dnr 4322/29 - - ÖD, 1932-12-06 - - ÖC, 1929-10-24 - - DT, 1929-10-24 - - 
Rundkvist, Martin, 2006, Prospektering kring Oklunda gård i Östra Husby sn, 17-18 april 2006, Östergötland, Östra Husby sn, Oklunda 1:7, RAÄ 252, Metallsökning, Rapport (RAÄ dnr 321-2462-2006)

 
Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Norrköpings kommun
4951 Iwamoto

4951 Iwamoto eller 1990 BM är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 21 januari 1990 av de båda japanska astronomerna Toshimasa Furuta och Yoshikane Mizuno vid Kani-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanske astronomen Masayuki Iwamoto.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Furuta
Astronomiska upptäckter av Yoshikane Mizuno
Astronomiska upptäckter 1990
Axel Leijonhufvud (nationalekonom)

Axel Leijonhufvud, född 6 september 1933 i Stockholm, död 2 maj 2022, var en svensk nationalekonom och professor emeritus vid University of California, Los Angeles (UCLA).

Leijonhufvud tog kandidatexamen vid Lunds universitet, magisterexamen vid University of Pittsburgh och doktorsexamen vid Northwestern University (1967). Därefter var han mestadels verksam vid UCLA. 1995 blev han även utsedd till professor i monetär teori och policy vid Universitetet i Trento. Han var även hedersdoktor i Lund.

1968 publicerade Leijonhufvud en uppmärksammad bok med titeln On Keynesian Economics and the Economics of Keynes, i vilken han bland annat kritiserar John Hicks modifieringar av John Maynard Keynes teorier och framhåller ett "cybernetiskt" förhållningssätt till makroekonomi som inte behöver ett jämviktsbegrepp à la Walras.

1973 skrev han en essä, Life Among the Econ, som på ett humoristiskt sätt beskriver det akademiska ekonomskrået på ett antropologiskt sätt. Enligt denna text lider nationalekonomin av bristande samarbete och kommunikation mellan olika perspektiv, vilket också skapar förakt och bitterhet mellan företrädare för olika skolor. Han beskriver också initiationsriter i form av tillräckligt komplicerad forskning som måste produceras för att man ska få erkännande bland sina kolleger.

Källor

Noter 

Svenska nationalekonomer
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Födda 1933
Män
Avlidna 2022
Svenska forskare under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Alumner från Northwestern University
Alumner från University of Pittsburgh
Alumner från Lunds universitet
Axel
Pattonomys occasius

Pattonomys occasius är en gnagare i familjen lansråttor som förekommer i nordvästra Sydamerika. Arten infogades fram till 2005 i släktet Makalata.

Denna gnagare blir i genomsnitt 21,8 cm lång (huvud och bål) och den har en cirka 22,5 cm lång svans. Viktuppgifter saknas. Pälsen på ovansidan är spräcklig med orangebruna och mörkbruna hår. Undersidan är täckt av krämfärgad päls med inslag av orange. På strupen och buken är pälsen ibland mer vitaktig. Många taggar är inblandade i ovansidans päls och där främst vid stjärten. Taggarna är mörkbruna med rosa spetsar på ryggens topp samt gråbruna på kroppssidan. Utöver mjuka hår förekommer borstiga hår på huvudet men inga taggar. Bara 1 till 2 cm av svansen är täckt med päls och resten av den mörkbruna svansen är täckt med fjäll. Honan har fyra spenar.

Utbredningsområdet ligger i Ecuador öster om Anderna samt i norra Peru. Vid Andernas sluttningar når arten 1300 meter över havet. Habitatet utgörs av regnskogar i låglandet samt av fuktiga bergsskogar.

Pattonomys occasius är antagligen växtätare liksom närbesläktade arter och den är troligen nattaktiv. Liksom flera andra lansråttor borde den vara trädlevande.

Beståndets storlek är inte känd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Lansråttor
occasius
Däggdjur i neotropiska regionen
Caitlin Foord

Caitlin Foord, född den 11 november 1994, är en australisk fotbollsspelare som spelar för Arsenal. 

Foord ingick i Australiens lag under Olympiska sommarspelen 2016  och har deltagit i tre världsmästerskap, 2011, 2015 och 2019.

Efter VM i Tyskland 2011 utsågs en 16-årig Foord till turneringens bästa junior.

Referenser

Australiska fotbollsspelare
Australiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Arsenal WFC
Spelare i FA Women's Super League
Spelare i dam-VM i fotboll 2011
Spelare i dam-VM i fotboll 2015
Spelare i dam-VM i fotboll 2019
Spelare i dam-VM i fotboll 2023
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Australien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Australien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1994
Levande personer
Kvinnor
Vid frukostbordet

Vid frukostbordet () är en oljemålning från 1898 av den danske konstnären Lauritz Andersen Ring. Målningen tillhör Nationalmuseum i Stockholm sedan 1946. 

Kvinnan som sitter vid frukostbordet och läser morgontidningen Politiken är konstnärens hustru Sigrid Kähler (1874–1923). Ljuset faller in genom den öppna dörren och därute skymtar sommargrönskan. Kähler var också målare. Hon är även porträtterad i I havedøren från 1897. Dessa målningar har jämförts med Carl Larssons samtida Sundborn-bilder.

Källor 
Nationalmuseums webbplats

Målningar 1898
Målningar av Lauritz Andersen Ring
Målningar på Nationalmuseum
Genremålningar
Banvakten

Banvakten () är en oljemålning från 1884 av den danske konstnären Lauritz Andersen Ring. Målningen tillhör Nationalmuseum i Stockholm. 

Ring skildrade ofta landskapet och livet på den danska landsbygden. Målningen visar en banvakt som står vid den då nybyggda järnvägen vid den lilla byn Ring på södra Själland. Konstnären var född i byn och tog 1881 sitt efternamn efter den.

Målningen inköptes av Nationalmuseum för 7500 kronor år 1951. Den hade då under många år varit i släkten Vimmers ägo och varit nära nog bortglömd.

Källor 
Nationalmuseums webbplats

Målningar 1884
Målningar av Lauritz Andersen Ring
Målningar på Nationalmuseum
Genremålningar
Målningar med motiv från Danmark
Hoksen Mirzojan

Hoksen Arakeli Mirzojan (, ryska: Oksen Mirzojan) född 11 juni 1961 i Angeghakot i Armeniska SSR, är en före detta sovjetisk tyngdlyftare.

Mirzojan blev olympisk guldmedaljör i 56-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1988 i Seoul.

Källor 

Sovjetiska tyngdlyftare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Män
Födda 1961
Levande personer