kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Z Aquarii

Z Aquarii är en halvregelbunden variabel (SRA) i stjärnbilden Vattumannen.
 
Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +7,4 och 10,2 med en period av 136,6 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Vattumannen
Halvregelbundna variabler
Röda superjättar
HD-objekt
Charles Rampelberg

Charles Rampelberg, född 11 oktober 1909 i Tourcoing, död 18 mars 1982 i Perthes, Seine-et-Marne, var en fransk tävlingscyklist.

Rampelberg blev olympisk bronsmedaljör i tempolopp vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Franska tävlingscyklister
Franska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Frankrike
Födda 1909
Avlidna 1982
Män
Jack Lauterwasser

John Jacob "Jack" Lauterwasser, född 4 juni 1904 i London, död 2 februari 2003, var en brittisk tävlingscyklist.

Lauterwasser blev olympisk silvermedaljör i laglinjeloppet vid sommarspelen 1928 i Amsterdam.

Källor 

Brittiska tävlingscyklister
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1928
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Storbritannien
Födda 1904
Avlidna 2003
Män
Idrottare från London
Michael Dertouzos

Michael Leonidas Dertouzos (grekiska: Μιχαήλ Λεωνίδας Δερτούζος), född 5 november 1936, död 27 augusti 2001, var professor vid Massachusetts Institute of Technology och ledare för deras Laboratorium för datavetenskap (LCS) från 1974 till 2001.

LCS var delaktiga i skapandet av bland annat RSA-kryptering, kalkylblad, X-Window System, och Internet. Dertouzos stöttade GNU-projektet.

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1936
Avlidna 2001
Amerikanska datavetare
Grekiska professorer
Personer verksamma vid Massachusetts Institute of Technology
Personer från Aten
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Alumner från University of Arkansas
Torshälla IBK

Torshälla IBK grundades formellt 1995 men redan på slutet av 80-talet lades grunden under IOGT-NTO:s flagga.
Idag har föreningen drygt 400 spelare i åldrarna 5-50 fördelade på 19 lag som spelar innebandy i föreningen . Det gör föreningen till den femte största föreningen i kommunen och den största innebandyföreningen.Namnet till trots kommer medlemmarna från alla hörn av Eskilstuna kommun. Verksamheten har sin bas i Eskilstuna Innebandy Center (Skjulstahallen) i Eskilstuna.

Bland föreningens spelare kan nämnas Jens Frejd som började sin karriär i föreningen.

Representationslaget spelar sina hemmamatcher i STIGA Sports Arena i Eskilstuna.

Meriter 
1992/1993 spelade man i den då högsta serien. Man slutade på sista plats i tabellen med 6 inspelade poäng, Division 1 i innebandy för herrar 1992/1993

Innebandyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Eskilstuna kommun
Jouko Ignatius

Jouko Jalmari Ignatius, född 19 juni 1920 i Helsingfors, död där 2 juli 2001, var en finländsk violinist, kusin till Anja Ignatius.

Ignatius blev student 1940, erhöll diplom från Sibeliusakademin 1949 samt företog studieresor till Frankrike 1949–1950 och till Österrike 1953–1954. Han var medlem av Radions symfoniorkester 1947–1961, andre konsertmästare i Pfalz-orkestern i Västtyskland 1961–1962 och andre konsertmästare vid Radions symfoniorkester från 1962. Han var medlem av Helsingforskvartetten 1953–1961. Han gjorde solistuppträdanden vid konserter och i radio i Österrike, Västtyskland och Frankrike och vid Helsingforskvartettens turnéer i Skandinavien, Mellaneuropa och Italien.

Källor

Finländska violinister
Födda 1920
Avlidna 2001
Män
Musiker från Helsingfors
Carl Malmén

Carl Malmén, född 3 oktober 1862 i Estuna socken, död 15 augusti 1928, var en svensk kommerseråd och donator samt grundare av den Malménska studiefonden som förvaltas sedan 1928 av Uppsala universitet.

Biografi
Malmén var son till lantbrukaren Matts Mattsson. Han studerade vid Uppsala universitet fram till 1881, tog hovrättsexamen 1884 och blev vice häradshövding 1889. Mellan 1890 och 1897 var han auditör vid Södermanlands regemente och 1893 sekreterare i Kommerskollegium. Han blev chef för kollegii sjöfartsbyrå 1904 och mellan 1917 och 1920 var han ordförande i kommittén för revisionen av lotsförfattningarna. Han blev känt för sitt omfattande arbete inom sjöfartsmätningen och sjöfartssäkerheten. Han utgav en handbok om sjöfartssäkerhet och en om fartygsregistrering. 

Sedan år 1900 var han ägare till egendomen Norra Malma belägen vid sjön Erken cirka tio kilometer norr om Norrtälje. För att undersöka det rikliga kräftbeståndet i sjön inrättade han den Malménska studiefonden, från den forskare och doktorander som studerar sjön Erkens ekosystem, fortfarande idag kan söka medel årligen, ända fram till år 2050. Stiftelsen tillkom genom testamentariskt förordnande den 5 mars 1923, enligt vilket Uppsala universitet efter Malméns död erhöll äganderätten till Norr Malma egendom. Därtill kom 3 000 kronor kontant. Ursprungligt värde var 72 000 kronor. Efter Malméns bortgång 1928 mottog universitetet stiftelsen till förvaltning.

I Svenska Dagbladets dödsruna kunde man läsa: ”En ämbetsman av gamla stammen, med starkt sinne för formerna och djupt intresserad av sitt arbete. En originell personlighet tillika gick med honom ur tiden.”

Källor
Svenskt porträttgalleri (1895-1913).
Svenska Dagbladets Årsbok / Sjätte årgången (händelserna 1928).
Uppsala Akademiförvaltning: Malménska studiestiftelsen.

Svenska donatorer
Svenska kommerseråd
Jurister under 1800-talet
Födda 1862
Avlidna 1928
Män
Personer från Estuna socken
Jouko Kunnas

Jouko Osmo Tapio Kunnas, född 4 augusti 1907 i Helsingfors, död där 25 juni 1970, var en finländsk organist och pianist.

Kunnas, som var son till verkställande direktören och läraren Johan Emil Kunnas och Anna Adolfine Esolinda Claesson, blev student 1927, studerade vid Helsingfors universitet 1927–1930, erhöll diplom i orgel- och pianospel vid Helsingfors konservatorium 1934 och avlade slutexamen vid Viborgs kyrkomusikinstitut samma år. Han företog studieresor till Sverige 1930, Paris 1934, Tyskland, Schweiz och Italien 1938 och Frankrike 1939. Han var tillförordnad organist i Gamla kyrkan och Storkyrkan i Helsingfors 1939–1941, organist i Tyska kyrkan i Helsingfors 1942–1946 och i Berghälls kyrka i Helsingfors från 1946. Han var sång- och musiklärare i Tehtaanpuiston yhteiskoulu i Helsingfors 1946–1954 och Kallion yhteiskoulu 1954–1963. Han höll orgel- och pianokonserter i Helsingfors och landsorten, var musikkritiker bland annat i tidningarna Suomen Sosialidemokraatti 1930–1933, Uusi Suomi 1933–1944, Suomen Musiikkilehti 1933–1944, Karjala 1944–1947 och Suomen Sosialidemokraatti från 1947. Han var sekreterare och ekonom för stiftelsen Martin Wegelius minne från 1938. Han blev director musices 1949.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska klassiska pianister
Finländska organister
Finländska kyrkomusiker
Finländska musikpedagoger
Finländska musikkritiker
Födda 1907
Avlidna 1970
Män
Musiker från Helsingfors
Joachim Frich

Joachim Christian Geelmuyden Gyldenkrantz Frich, född 24 juli 1810 i Bergen i Norge, död 29 januari 1858 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk landskapsmålare. Han var associerad med Düsseldorfskolan. Målningen Landskap, motiv från Nummedalen i Norge från 1850 finns på Nationalmuseum i Stockholm.

Galleri (urval)

Referenser

Noter

Externa länkar

 Joachim Frich, galleri
 

Norska målare under 1800-talet
Män
Födda 1810
Avlidna 1858
Konstnärer från Bergen
Kaisamari Hintikka

Kaisamari Hintikka, född 1967 i Helsingfors, är en finländsk teologie doktor och biskop i Esbo stift. Hon disputerade 2001 och blev prästvigd i Helsingfors stift 2009.

Sedan 2011 har hon arbetat i Genève. Från augusti 2012 har hon verkat vid Lutherska världsförbundet som chef för avdelningen för teologi och offentligt vittnesbörd (Department for Theology and Public Witness) och som biträdande generalsekreterare för ekumeniska ärenden. Innan hon flyttade till Schweiz arbetade hon bl.a. på kyrkostyrelsen.

Hösten 2018 valdes Hintikka till biskop i Esbo stift efter Tapio Luoma, som hade blivit ärkebiskop. Hon vigdes till biskop den 10 februari 2019. 

Hintikka är den andra kvinnan som fungerar som biskop i Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Den första var Irja Askola i Helsingfors stift (2010-2017).

Referenser 

Födda 1967
Kvinnor
Levande personer
Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland
Präster från Helsingfors
Biskopar i Esbo stift
Maire Halava

Maire Annikki Halava-Hämäläinen, född 26 mars 1911 i Helsingfors, död där 18 juli 2004, var en finländsk pianist.

Halava, som var dotter till vaktmästare Anton Fritiof Halava och Elin Sofia Eklund, erhöll, efter avslutad mellanskola 1927, diplom från Helsingfors konservatorium 1930. Hon företog studieresor till Paris 1932–1933 och senare talrika resor till Frankrike och Tyskland. Efter sin debutkonsert 1931 höll hon talrika konserter och andra uppträdanden i Finland och Skandinavien.

Källor

Finländska klassiska pianister
Födda 1911
Avlidna 2004
Kvinnor
Musiker från Helsingfors
3559 Violaumayer

3559 Violaumayer eller 1980 PH är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 8 augusti 1980 av den amerikanske astronomen Edward L. G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den tyske astronomen Martin Mayer.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1980
3590 Holst

3590 Holst eller 1984 CQ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 5 februari 1984 av den amerikanske astronomen Edward L. G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den brittiske kompositören Gustav Holst.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1984
Situla (stjärna)

Situla eller Kappa Aquarii (κ Aquarii, förkortat Kappa Aqr, κ Aqr) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en förmodad dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Vattumannen. Den har en skenbar magnitud på 5,03 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 15,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 214 ljusår (ca 66 parsek) från solen.

Nomenklatur
Kappa Aquarii har det traditionella namnet Situla, ett latinskt ord som betyder "hink" eller "vattenkruka".

År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN fastställde namnet Situla för Kappa Aquarii A i september 2016 och detta är nu inskrivet i IAU:s Catalog of Star Names.

Egenskaper
Primärstjärnan Kappa Aquarii A är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K2 III,, som förbrukat förrådet av väte i dess kärna. Den har en radie som är ca 13 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 60 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 600 K.

Kappa Aquarii är förmodligen en vidsträckt dubbelstjärna med en svagare följeslagare av skenbar magnitud 8,8 belägen med en vinkelseparation på 98,3 bågsekunder.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/situla

		
Stjärnbilden Vattumannen
Bayerobjekt	
Orangea jättar
Dubbelstjärnor
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Merete Söderhjelm

Adele Ester Merete Söderhjelm–Grönlund, född 24 augusti 1910 i Viborg, död 26 december 1995 i Helsingfors, var en finländsk pianist.

Söderhjelm, som var dotter till hovrättsrådet Karl Harald Söderhjelm och Ester Brunou, blev student 1927 och studerade pianospel vid Helsingfors konservatorium till 1927. Hon studerade i Paris i olika repriser 1927–1935 och i Berlin 1932. Hon höll sin debutkonsert 1928, gav konserter och uppträdde som solist vid symfonikonserter samt i radio i Finland och i bland annat Paris, London, Berlin, Riga, Tallinn, Warszawa, Stockholm, Göteborg, Köpenhamn och Oslo. Hon presenterade modern pianomusik i Finland och utomlands.

Källor

Finländska klassiska pianister
Födda 1910
Avlidna 1995
Kvinnor
Personer från Viborg, Finland
Benigno Zaccagnini

Benigno Zaccagnini, född 17 april 1912 i Faenza, död 5 november 1989 i Ravenna, var en italiensk politiker och läkare. Han representerade Democrazia Cristiana och var partisekreterare för detta parti i nästan fem år, 1975–1980.

Biografi
Zaccagnini utbildade sig till läkare, specialiserad på pediatrik och tjänstgjorde på Balkanfronten som medicinalofficer 1941–1943. Efter fascismens fall anslöt han sig till 8:e partisanbrigaden  ”Garibaldi” i Romagna. Han stationerades i Ravenna och utsågs kort därefter till sekreterare i Comitato di Liberazione Nazionale. Han blev 1946 invald i den lagstiftande församling vars främsta uppgift kom att bli författandet av den nybildade republikens konstitution. Åren 1948–1983 var han ledamot av Italiens deputeradekammare och representerade sitt parti i Europaparlamentet 1979–1984. Han kom under sin politiska karriär att följa först Amintore Fanfani och därefter Aldo Moro som verkade för att få honom invald på posten som partisekreterare, vilket också skedde 1975.

Zaccagnini innehade ett par ministerposter under sin politiska karriär men blev mest känd för sin roll under kidnappningen av Aldo Moro 1978 då han tidvis utåt sett föreföll fullständigt handlingsförlamad. I själva verket hade han anslutit sig till Andreottis linje som innebar att det var ett mindre dåligt alternativ för staten och partiet att offra Moros liv än att förhandla med terrorister. Det var till Zaccagnini som Moro från sin fångenskap skrev ett omdiskuterat brev med meningen ”Mitt blod skulle falla åter på er, på partiet, på landet.” (”Il mio sangue ricadrebbe su voi, sul partito, sul paese”), vilket syftade på konsekvenserna om Moros parti inte ingrep för att rädda honom. I samma brev säger Moro uttryckligen att han håller Zaccagnini som huvudansvarig (”tu, Zaccagnini, massimo responsabile”).

Zaccagnini och Moro var gamla vänner, vilket delvis förklarar att det var Zaccagnini som sattes under det hårdaste trycket när Moros brev från fångenskapen under tilltagande desperation övergick från att vara vädjande till att bli mer och mer hotfulla. I en intervju några dagar före sin död medgav Zaccagnini att han övervägde att avgå under kidnappningsdramat eftersom han fruktade att han skulle bryta ihop under pressen.

Zaccagninis eftermäle kan kort sammanfattas med att allt annat han uträttade har totalt hamnat i skuggan av vad han gjorde eller inte gjorde, eller vad man ansåg att han borde ha gjort, under de 55 dramatiska dagarna våren 1978 som slutade med att Moro mördades. Zaccagnini försökte efter Moros död att fortsätta driva dennes linje inom partiet men det gav inget tydligt resultat i valet 1979 där partiets svagt nedåtgående trend fortsatte och Zaccagnini fick vid partikongressen i februari 1980 lämna sin plats till förmån för Flaminio Piccoli.  Benigno Zaccagnini dog av en hjärtinfarkt 1989.

Referenser

Källor
, läst 5 november 2018.
 Zavoli, Sergio, La notte della Repubblica, Nuova Eri, Rom (1992). .

Noter

Italienska politiker
Italiens ministrar
Personer från Emilia-Romagna
Födda 1912
Avlidna 1989
Personer från Faenza
Män
Alumner från Bolognas universitet
Husby, Gryta

Husby är en by i Gryta socken i Enköpings kommun.

Namnet antyder att Husby är en gammal by som under järnåldern varit kungsgård. Vid byn finns två gravfält med omkring 60 synliga gravfält och väster om byn finns en husterrass efter ett järnåldershus samt flera andra terrasseringar som möjligen gömmer huslämningar. 

Husby är känt från dokument första gången 1316, då åtta landbor i byn upptas i vad hertig Valdemar uppburit av kyrkogodsen i Tiundaland. 1376 sägs Uppsala domkyrka ha sju landbor i Husby och 1479-1533 upptar Uppsala domkyrkas räkenskaper sex landbor i Husby. Under 1500-talet upptas 4 mantal Sankt Eriksjord, indragen från Uppsala domkyrka till kronan och ett mantal kyrkojord tillhörigt Gryta kyrka där avkastningen till hälften tillföll kyrkan och till hälften prästen.

Kronans jord i Husby donerades 1606 till ryttmästaren Sten Claesson Böllja. Efter hans död ärvde Axel Stensson Böllja tre gårdar och Claes Stensson Bölja en. Axel Stensson Bölljas dotter Anna som ärvde de tre gårdarna lät 1666 göra dem till säteri. 1681 rannsakades sätesfriheten, gården bestod då av två bostadshus, en ladugård och fyra bodar där Anna Böllja själv kunde bo. Rannsakningarna beslutade att dra in sätesfriheten, men först efter Anna Bölljas död som inträffade omkring 1715. Gården brukades därefter av Annas son i andra giftermålet Carl Gustaf Nisbeth. Efter hand död återgick hemmanen till kronan som anslog dem som lön åt översten Johan Jacob Ehrensvärd. Fedric Bruun skattköpte de tre gårdarna 1727, och de kom därefter att styckas upp och brukas av bönder. Sätesbyggningen stod dock kvar och beboddes av familjen Bruun fram till 1740-talet. Omkring 1760 köptes fyra av gårdarna i Husby av Johan von Asp på Salnecke som lät avhysa bondgårdarna och slå ihop dem till en brukningsenhet. Den gamla sätesbyggningen blev kvar, men var mestadels utarrenderad. Efter von Asps konkurs 1769 kom Husby efter olika turer att tillfalla hans svärson Fredrik von Post på Stora Bärby och efter hans död 1805 ärvdes den av dottern Ulrika Eleonora gift med Mattias von Kjörning. Då Mattias von Kjörning avled 1832 utauktionerades Husby och köptes då av Kjörnings kusin Mathias Rosenblad. Inga av dessa bodde på Husby utan gården fortsatte att vara utarrenderad. Efter Rosenblads död 1847 köptes gården av änkan Maria Toutin som fortsatte arrendera ut den. En tid kom den att köpas av brukspatronen på Nävekvarns bruk Johan Sederholm som arrenderade ut den till sin svåger Knut Sparre. Husby fortsatte att snabbt byta ägare. 1894-1917 ägdes Husby av arkitekten Hjalmar Törnqvist och byggmästare Emil Lindståhl som drev en arkitektfirma i Stockholm. Under dessa ägare renoverades Husby blev ett centrum för hästavel. Lindståhl och Törnkvist bodde inte heller på Husby.

Den gården som ärvdes av Claes Stensson Böllja kom att bebos av honom. Efter hans död 1665 erhöll gården sätesfrihet, men den drogs in 1681 då gården var undermåligt bebyggt och då brukades av en bonde. Gården återgick då till kronan och anslogs som häradsskrivarboställe, senare omvandlat till kronofogdeboställe, och fungerade som sådant fram till 1860.

Källor 

Herrgårdar i Uppland
orter i Enköpings kommun
Lienen

är en kommun och ort i Kreis Steinfurt i Regierungsbezirk Münster i förbundslandet Nordrhein-Westfalen i Tyskland.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinfurt
3594 Scotti

3594 Scotti eller 1983 CN är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 februari 1983 av den amerikanske astronomen Edward L. G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den amerikanske astronomen James V. Scotti.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Maria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Maria-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1983
Kurt Walldén

Kurt Woldemar Walldén, född 18 oktober 1906 i Helsingfors, död där 14 maj 1979, var en finländsk jurist och pianist.

Walldén, som var son till försäkringsdirektör Evert Woldemar Walldén och Elin (Ella) Mathilda Bergström, blev student 1924, avlade högre rättsexamen 1929 och blev vicehäradshövding 1932. Han studerade pianospel i Finland för Fanny Flodin-Gustavson och Elli Rängman-Björlin samt i Paris 1931, 1936 och 1949–1953. Han var biträdande aktuarie vid rådstuvurättens och magistratens i Helsingfors gemensamma arkiv 1930, blev e.o. justitierådman 1936, yngre justitierådman 1945, äldre justitierådman från 1946 och häradshövding i Lojo domsaga 1966.

Walldén undervisade privat i pianospel från 1930, var tillförordnad lärare i pianospel vid Sibelius-Akademin i olika repriser och vid konservatoriet i Jyväskylä 1958–1964. Han var styrelsemedlem i Sibelius-Akademien, Finlands solistförening och Suomen Musiikkikirjastoseura, viceordförande i föreningen Forum artis och president för Nordiskt råd för utövande tonkonstnärer 1958–1959. Han höll konserter som pianist från 1929 i Helsingfors och andra orter i Finland, var solist vid symfonikonserter samt uppträdde i radio i Sverige, Danmark, Estland, Lettland och Paris.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska häradshövdingar
Finländska klassiska pianister
Finländska musikpedagoger
Födda 1906
Avlidna 1979
Män
Jurister från Helsingfors
Musiker från Helsingfors
Superettan 2019

Superettan 2019 var den 20:e säsongen av Superettan, Sveriges näst högsta division i fotboll för herrar, under Allsvenskan.

Mjällby AIF och Varbergs BoIS slutade på första respektive andra plats och kvalificerade sig direkt för spel i Allsvenskan 2020. IK Brage slutade på tredje plats och fick spela kvalmatcher mot Kalmar FF om spel i Allsvenskan 2020 där de inte lyckades spela upp sig till den högsta serien. Brage erbjöds ändå och accepterade Östersunds FK:s plats i Allsvenskan sedan Östersund förnekats elitlicens, men Östersund beviljades till slut elitlicens och fick behålla sin allsvenska plats efter överklagan.

IF Brommapojkarna och Syrianska FC slutade på 15:e respektive 16:e plats och blev nedflyttade till Division 1 2020. Östers IF och IK Frej slutade på 13:e respektive 14:e plats och spelade kvalmatcher mot Landskrona BoIS respektive Umeå FC om fortsatt spel i Superettan 2020. Kvalspelet slutade med att Öster behöll sin plats medan Frej flyttades ned till förmån för Umeå.

Lag och arenor
16 lag kvalificerade sig för spel i Superettan 2019 efter resultat från Allsvenskan 2018, Superettan 2018 och Division 1 2018.

Nya lag från Allsvenskan var Dalkurd FF och Trelleborgs FF som direktkvalificerades, samt IF Brommapojkarna som förlorade i kvalspelet till Allsvenskan mot AFC Eskilstuna på färre gjorda mål på bortaplan. Från Division 1 kom de två seriesegrarna i Division 1 Norra (Västerås SK) respektive Södra (Mjällby AIF), samt Syrianska FC som vann kvalspelet till Superettan mot IFK Värnamo. 

Varberg BoIS lyckades vinna sitt kvalspel mot Oskarshamns AIK och stannade därmed kvar från Superettan 2018. Övriga lag kvalificerade sig genom att ha placerat sig på fjärde till tolfte plats i föregående års serie.

Tabeller

Poängtabell

Uppflyttningskval

Laget som slutade på tredjeplats, IK Brage, spelade ett kvalspel mot det lag som slutade på fjortondeplats i fotbollsallsvenskan 2019, Kalmar FF, där det segrande laget kvalificerade sig för den högsta serien Allsvenskan och det förlorande laget kvalificerade sig för Superettan 2020. Kalmar vann matchserien med det sammanlagda slutresultatet 4–2 vilket gjorde att båda lagen stannade i sina respektive serier.

Nedflyttningskval
Laget som slutade på fjortondeplats i superettan, IK Frej, spelade ett kvalspel mot det lag som slutade på andraplats i division 1 norra, Umeå FC. Laget som slutade på trettondeplats i superettan, Östers IF, spelade ett kvalspel mot det lag som slutade på andraplats i division 1 södra, Landskrona BoIS. Kvalspelet slutade med att Öster behöll sin plats medan Frej flyttades ned till förmån för Umeå.

Östers IF kvalificerade sig för Superettan 2020 med ackumulerade slutresultatet 2–1.

Umeå FC kvalificerade sig för Superettan 2020 enligt bortamålsregeln.

Placering efter omgång

Resultattabell

Statistik

Skytteligan

Assistligan

Hat-trickligan

Källor

Fotboll i Sverige 2019
Fotbollssäsongen 2019
2019
Raimund Dreyschock

Raimund Dreyschock, född den 20 augusti 1824 i Schak, död den 6 februari 1869 i Leipzig, var en böhmisk violinist. Han var far till Felix Dreyschock och bror till Alexander Dreyschock.

Dreyschock, som var virtuos på sitt instrument, var sedan 1850 andre konsertmästare och lärare i violinspelning vid Leipzigkonservatoriet.

Källor

Noter

 

Tjeckiska violinister
Violinister under 1800-talet
Tjeckiska musiker under 1800-talet
Födda 1824
Avlidna 1869
Män
Ugglan
Personer från Mellersta Böhmen