Estlands riddarhus

Artikeln behandlar Riddarhuset i det historiska Reval (nuvarande Tallinn). För Ösels riddarhus i Kuressaare, se Riddarhuset i Arensburg. För den sista byggnaden, se Estniska riddarhuset

Estlands riddarhus, eller Riddarhuset i Reval, var dåvarande Revals (nuvarande Tallinn) ridderskap och den Estländska adeln som korporation, samt säte för lantdag i Reval, där introducerade ätter ägde representation. Sedan 1652 har totalt 308 adelsätter introducerats på Estlands Riddarhus, av vilka idag cirka 179 ätter fortlever.

Byggnader

Fastigheten där Estlands introducerade adel byggde ett riddarhus och samlades för möten, tillhörde det estniska ridderskapet från 1652. De två första byggnaderna förstördes i bränder och den tredje, från 1684, blev för liten. Den fjärde och sista byggnaden uppfördes 1846–1848, och har efter 1918, när adeln upplöstes, använts för andra funktioner.

Historia

Introducerad adel är adelsätter som  immatrikulerats inom en adlig korporation och därmed kunnat åtnjuta vissa privilegier, exempelvis representationsrätt i ett parlament. Introduktion av adel har förekommit i Sverige och bland annat Estland, Finland, dåvarande Kurland, Livland, Pommern, Viborg och Ösel.

På 1520-talet vann lutherska reformationen insteg i Estland, huvudsakligen genom Johan Lange, den förste lutherske superintendenten i Reval. Reformationen hade emellertid undergrävt Livlands gamla statsskick. Tyska Orden kunde, såsom en katolsk institution, rimligtvis inte stå i spetsen för ett protestantiskt land, och orden hamnade i ett materiellt, militärt och moraliskt förfall.

Redan 1558 begärde landmästaren Gotthard Kettler hjälp av Gustav Vasa, men varken denne eller Erik XIV ville gå in på hans överdrivna anspråk. Underhandlingarna med honom avbröts, men Erik XIV lovade Reval på dess begäran skydd, under villkor att staden gav sig under Sverige. Kettler hade under tiden fått hjälp av Polen och förlagt en avdelning polska trupper till slottet i Reval, men 1561 kom Klas Kristersson Horn till Reval och tvang den polska besättningen till kapitulation. Efter långvariga underhandlingar med Horn avlade Revals borgerskap samt ridderskapet i Harrien, Wierland och Jerwen trohetseden till kungen av Sverige, varemot denne 2 och 8 augusti 1561 stadfäste deras gamla privilegier, fri- och rättigheter, sådana Estland fått dem av ordensmästarna, och Provinsen Estland anslöts till Sverige samma år, som  ett guvernement eller ett hertigdöme, med en svensk guvernör som styresman. Estland utgjorde under den svenska tiden det nuvarande republikens norra del, medan södra delen och norra delen av nuvarande Lettland tillhörde Livland. 

Den lokala tyska adeln organiserade sig till  Estlands ridderskap, och i rikets försvar deltog Estland endast med adelns rusttjänst (Estländska adelsfanan), men i de fasta platserna, särskilt Reval, fanns ständiga garnisoner av värvade svenska trupper, i vilkas underhåll landet deltog, överbefälet fördes av generalguvernören.

Adeln organiserades politiskt i lantråd och lantmarskalk, vilka lydde under den från Sverige tillsatte guvernören; däremot ägde de ingen representation vid de svenska riksdagarna. Många baltiska ätter naturaliserades dock i Sverige, och svenska adelsätter flyttade till Baltikum. 

Karl XI:s försök att även upphäva livegenskapen, vilket han lyckats med i Svenska Livland, strandade dock på massivt motstånd från adeln, som dessutom var uppretad emot konungen till följd av hans reduktioner.

Med Karl XII:s nederlag flyttade många ur den baltiska adeln till Finland och egentliga Sverige. Ryssland erkände dock den baltiska adelns rättigheter. Genom freden i Nystad 1721 avträddes Estland formellt till Ryssland, och med införlivandet med Ryssland kom rysk adel till Baltikum och upptogs i den baltiska adeln; en del av dessa ätter hade islamiskt ursprung.  Den ryska tiden innebar att fullständig livegenskap infördes och 324 adelsfamiljer ägde eller kontrollerade 1747 350 000 människor.

Efter det estniska frihetskriget blev Estland en självständig republik, och 1918 drogs den estländska adelns privilegier in, och adeln upplöstes politiskt. De adliga godsen konfiskerades och den sista fysiska samlingslokalen, byggnaden Estniska Riddarhuset, användes senare för andra funktioner.

Ridderskapet fortsatte dock ge ut matriklar och levandegöra de adliga traditionerna, tills detta omöjliggjordes i och med Molotov-Ribbentroppakten 1939.

Heraldik
Förutom avbildningar i adelsmatrikeln, ses begravningsvapen i kyrkor i framförallt Nikolaikyrkan och Domkyrkan i Reval, den sistnämnda var lika viktig för Revals adel som svenska Riddarholmskyrkan var för adelsätter i Sverige.

Alfabetisk lista över introducerade adelsätter
Detta är en (ofullständig) alfabetisk lista över svenska adelsätter och Baltisk adel som har introducerats på Estlands Riddarhus, från 1652 till 1918. Av totalt 308 introducerade ätter fortlever idag cirka 179 ätter:

Aderkas
Adlerberg
Albedyll
Anrep
Antropoff
Arnold (von Arnold)
Arpshofen
Arronet
Baer von Huthorn
Baggehufwudt (von Baggehufwudt)
Baranoff
Barclay de Tolly-Weymarn
Barlöwen
Baumgarten
Behr
Bellingshausen
von Below (Below)
Benckendorff
Berends
Berg a.d.H. Kandel
Berg a.d.H. Kattentack
Bielsky
Bistram
Bock a.d.H. Lachmes
Bock a.d.H. Suddenbach
Bodisco
Boije af Gennäs
Brandt
Brasch
von Bremen
Brevern
Broel (Plater)
von Brömssen (Broemsen)
Bruemmer
Budberg
von Bunge (Bunge)
Buxhoeveden
Clapier de Colongue
Clodt von Jürgensburg
von Cube (Cube)
Dehn
Dellingshausen
Delwig
Derfelden
Ditmar
Drenteln
Douglas
Dücker
Ekesparre
Engelhardt
von Essen
von Fersen
Fock
Friederici
Gersdorff
Girard de Soucanton
Glasenapp
Gortschakow
Grabbe
Gruenewaldt
Güldenstubbe
Hagemeister
Hagmann
Hahn
Handtwig
Harpe
Hastfer
Helffreich
Heyden
Hirschheydt
Hoerschelmann
Howen
Hoyningen (Huene)
Hueck
Hunnius
Igelstroem
Kaulbars
Keller
Keyserling
Klopmann
von Knorring
Korff
Koskull
Kotzebue
Krause
Kruedener
Krusenstierna
Kügelgen
Kursell
Lilienfeld
Lode
Lohmann
Lueder
Lüders-Weymarn
Lütke
Löwen (Löwe)
Löwenstern
Löwis of Menar
Manderstjerna
Manteuffel
Maydell
Mellin
Meyendorff
Mickwitz
Mohrenschildt
zur Mühlen
Mühlendahl
Nasackin
Neff
Nieroth
Nolcken
Nottbeck
Osten (Sacken)
Pahlen
Patkul
Peetz
Pilar von Pilchau
Pistohlkors
Ramm
Rausch von Traubenberg
Rehbinder
Rehekampff
Rehren
Rennenkampff
Renteln
Reutern
Ribeaupierre
Richter
Roenne
von Rosen
Rosen (rote)
Roten (weiße)
Rosenbach
Ruckteschell
Saltza (von Saltza)
Samson-Himmelstjerna
Scharenberg
Scherembeke
Schilling
Schlippenbach
Schonert
Schubert
Schulmann
Seidlitz a.d.H. Söttküll
Seidlitz a.d.H. Waetz
Sievers
Simolin
Sivers
Staal
Stackelberg
Stael von Holstein
Steinheil
 Stenbock
Stjernhjelm
Straelborn
Strandmann
Stromberg
Stryk
Taube
Tideböhl
Tiesenhausen
Toll
Totleben
La Trobe
Uexküll
Ulrich
Ungern-Sternberg
Veh
Vietinghoff
Wachtmeister
Wahl
Weiß
Wendrich
Wetter-Rosenthal
Weymarn
Wistinghausen
Wolff
Wolffeldt
Wolkonski
Wrangell
Wrede
Zoege von Manteuffel
Zubow

Källor
 Genealoge der Estländischen Ritterschaft

Noter

Se även
 Riddarhus
 Baltisk adel
 Introducerad adel
 Byggnaden Estniska riddarhuset

Estländsk adel