kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Börje Gräsbeck

Börje Emil Gräsbeck, född 4 mars 1918 i Helsingfors, död 6 december 1982, var en finländsk jurist. 

Gräsbeck, som var son till länsman Carl Oskar Gräsbeck och Natalia Lainio, blev student 1937 och avlade högre rättsexamen 1947. Han var e.o. tjänsteman vid Vasa hovrätt 1947–1948, notarie vid Korsholms domsaga 1948, e.o. tjänsteman vid Vasa hovrätt 1949–1951, fiskal av lägre löneklass 1951–1957, av högre löneklass 1957, häradshövding i Taivalkoski domsaga 1958–1959 och i Kauhava domsaga från 1960. Han var advokat på Christer Bouchts advokatbyrå och egen byrå i Vasa 1947–1957. Han var timlärare vid Vasa tekniska skola 1950–1957.

Referenser

Finländska häradshövdingar
Finländska advokater
Födda 1918
Avlidna 1982
Män
Finländska jurister under 1900-talet
Jurister från Helsingfors
Dan Ndoye

Dan Ndoye, född 25 oktober 2000, är en schweizisk fotbollsspelare som spelar för Nice.

Karriär
Ndoye föddes i Nyon och började spela fotboll i den lokala klubben FC La Côte Sports. Som ung gick han därefter över till Lausanne-Sport.

Den 27 januari 2020 värvades Ndoye av Nice, men han lånades tillbaka till Lausanne-Sport över resten av säsongen 2019/2020. Ndoye gjorde sin Ligue 1-debut den 23 augusti 2020 i en 2–1-vinst över Lens, där han blev inbytt i den 68:e minuten mot Khéphren Thuram.

Källor

Dan Ndoye på transfermarkt.com

Noter

Schweiziska fotbollsspelare
Spelare i FC Lausanne-Sport
Spelare i OGC Nice
Spelare i Ligue 1
Födda 2000
Levande personer
Män
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Personer från Nyon
Santissimo Redentore a Val Melaina

Santissimo Redentore a Val Melaina är en kyrkobyggnad och titelkyrka i Rom, helgad åt Frälsaren Jesus Kristus. Kyrkan är belägen vid Via del Gran Paradiso i quartiere Monte Sacro i zonen Val Melaina och tillhör församlingen Santissimo Redentore a Val Melaina. 

Kyrkan förestås av Den helige Carlo Borromeos missionärer (Missionari di San Carlo), även kallade Scalabriniani efter grundaren, den salige Giovanni Battista Scalabrini (1839–1905).

Historia
Kyrkan uppfördes under 1970-talet efter ritningar av arkitekterna Ennio Canino och Vivina Rizzi. Kyrkan konsekrerades den 6 mars 1977.

Exteriören
Fasaden är konkav och har lodräta band i vitt och mörkgrått. I mitten av fasaden sitter runda öppningar, vilka bildar ett kors.

Interiören
Interiören domineras av brönröda toner. Över högaltaret ses en monumental fresk föreställande Kristi uppståndelse.

Titelkyrka
Kyrkan stiftades som titelkyrka av påve Johannes Paulus II år 1994.

Kardinalpräster
 Ersilio Tonini: 1994–2013
 Ricardo Ezzati Andrello: 2014–

Kommunikationer
Tunnelbanestation  Jonio

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Monte Sacro)
Roma Q. XVI Monte Sacro
Roma Z. I Val Melaina
Titelkyrkor i Rom
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1977
Modernistisk arkitektur
1977 i Italien
Samuel Åkerhielm (1763–1821)

Samuel Christian Fredrik Lars Åkerhielm af Margretelund, född 1763, död 1821, var en svensk friherre, generaladjutant och brukspatron.

Biografi
Åkerhielm var ägare till Dylta bruk i Närke. Som militär var han kavallerist. Han utnämndes han till generaladjutant 1805 och i samband med krigsutbrottet i februari 1808 blev han chef för en kavalleribrigad med soldater från reservarmén i Örebrotrakten. I april 1808 utnämndes han till chef för Närke-Värmlands lantvärnsbrigad. Han var från 1801 gift med Hedvig Christina Burenstam och far till Carl Åkerhielm.

Familj
Åkerhielm gifte sig 28 maj 1801 med Hedvig Christina Burenstam (1783–1863). Hon var dotter till bruksägaren Olof Burenstam och Carolina Camitz. De fick tillsammans barnen Samuel Olof Fredrik Åkerhielm (1802–1880), Eva Carolina Aimée Constance Åkerhielm (1803–1862) som var gift med majoren Robert Ulrik Henrik von Bahr, Hedvig Sofia Charlotta Åkerhielm (1804–1879) som var gift med översten Carl Johan Nauckhoff, landshövdingen Carl Åkerhielm (1807–1879) i Örebro län, hovmarskalken Christian Vilhelm Åkerhielm (1809–1902), Emilie Marianne Åkerhielm (1811–1899) som var gift med överstelöjtnanten Gustaf Fromhold Armfelt, hovmarskalken Knut Åkerhielm (1813–1895) och Julie Åkerhielm (1816–1838).

Källor
Närkingar i krig och fred, soldater och militär organisation i Örebro län, 1989,

Noter 

Svenska militärer under 1800-talet
Män
Födda 1763
Avlidna 1821
Samuel
Svenska friherrar
Notre Dame de Nice

Kyrkan Notre-Dame de Nice () är en romersk-katolsk kyrkobyggnad belägen i centrala Nice, Frankrike, vid . Kyrkan är uppförd i nygotisk stil.

Kyrkan uppfördes mellan 1864 och 1868 efter ritningar av arkitekten  och är den största kyrkan i Nice, men huvudkyrkan är katedralen i Nice.

Bygget av kyrkan hämtade sin inspiration från katedralen i Angers, och den är uppförd i en gotisk stil. Uppförandet motiverades av en önskan om att ge staden en fransk prägel efter att regionen Nice införlivades i Frankrike efter att tidigare ha tillhört kungariket Sardinien. Vid denna tid ansågs gotiska byggnader representera franska stilideal. Den kännetecknas bland annat av de två fyrkantiga tornen med en höjd på 65 meter, som dominerar den östra fasaden med ett stort rosettfönster med motiv från Jungfru Marie himmelsfärd.

Vid ett terrordåd den 29 oktober 2020 dödades 3 personer inne i kyrkan av en islamistisk terrorist.

Referenser

Externa länkar 
 Les concerts de Notre-Dame: Official website of the Mairie de Nice
 L'architecture à Nice entre 1850 et 1860, Michel Steve, Cahiers de la Méditerranée, vol. 74, Les crises dans l'histoire des Alpes-Maritimes, 2007

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Nice
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1868
1868 i Frankrike
Dagstelegrafen

Dagstelegrafen var en dagstidning utgiven i Stockholm från 1 april 1870 till 24 januari 1871  Tidningen trycktes i Associationsboktryckeriet till den 17 oktober 1870  samt 23 december 1870 till 24 januari 1871. Resten av tiden tryckte Stockholms tidningstryckeri.  Typsnitt var antikva

Tidningen var daglig och kom ut alla dagar i veckan även söndagar. Tidningen hade 4 sidor i folio med tre spalter eller fyra spalter på formatet 40 x 28,5 cm. Priset var 1 riksdaler 20 skilling banco per månad eller 10 riksdaler för ett år.

Periodisk bilaga kom ut oregelbundet med varierande allmänt innehåll.

Redaktör och utgivare var förre rådmannen C. O. Simmingsköld, vilken erhöll utgivningsbevis 31 mars 1870 som  han överlät den 17 juni 1870 till apotekaren E. W. Henschen. Bland medarbetarna var Maximilian Axelson.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1870
Dagstidningar nedlagda 1871
Terrorattentatet i Nice 2020

Terrorattentatet i Nice 2020 var ett attentat som utfördes den 29 oktober 2020 där tre personer mördades i ett islamistiskt terrordåd.

Händelseförlopp 
Attacken ägde rum vid halvniotiden på morgonen den 29 oktober 2020 i den romersk-katolska kyrkan Notre Dame de Nice, belägen i centrala Nice.

Förövaren anlände till Nice tidigt på torsdagsmorgonen med tåg, och begav sig till fots till den näraliggande kyrkan Notre-Dame de Nice. Strax före 08.30 gick han in i kyrkan och knivskar en 55-årig kyrkvaktmästare i halsen, Vincent Loquès, medan en 60-årig kvinna, Nadine Devillers, fick halsen delvis avskuren. En 44-årig kvinna, Simone Barreto Silva, knivskadades svårt men kunde fly ut ur kyrkan och slå larm, och avled senare.

Polis kom till platsen 08.57 och konfronterade mannen som uppträdde hotfullt och utropade "Allahu Akbar!" upprepade gånger. Polisen använde först elpistol men öppnade sedan eld och skottskadade mannen allvarligt. Mannen hade med sig en koran, två telefoner samt en väska med ytterligare två knivar som inte användes vid attacken. Mordvapnet var en 30 cm lång kniv och återfanns i närheten.

Förövare
Den misstänkte förövaren var en 21-årig tunisisk man, Brahim Aouissaoui (إبراهيم العيساوي), som anlände i september 2020 som migrant till Lampedusa, Italien. Efter att ha förflyttats till staden Bari i Italien anlände han till Frankrike i början av oktober 2020. Mannen var inte tidigare känd av polis eller säkerhetstjänst.

Reaktioner 
Efter händelsen höjdes terrornivån i Frankrike till den högsta nivån, med skärpt säkerhet kring bland annat skolor och kyrkor.

Referenser

Se även
Islamistisk terrorism i Europa

2020 i Frankrike
Terroristaktioner 2020
Islamistisk terrorism
Terroristaktioner i Frankrike
Odernheim

Odernheim kan syfta på:

 Odernheim am Glan – em kommun i Landkreis Bad Kreuznach i Rheinland-Pfalz
 Gau-Odernheim – en kommun i Landkreis Bad Kreuznach i Rheinland-Pfalz
Carlo Casalegno

Carlo Casalegno, född 15 december 1916 i Turin, död 29 november 1977 i Turin, var en italiensk journalist och författare. Han var den första journalisten som mördades under blyåren.

Biografi
Casalegno avlade doktorsexamen i litteraturvetenskap vid Turins universitet och var från 1942 till 1943 lärare vid Palli-gymnasiet i Casale Monferrato. Under slutet av andra världskriget tillhörde Casalegno Partito d'Azione och deltog i motståndsrörelsen mot den tyska ockupationsmakten. År 1947 blev han medlem av La Stampas redaktion. Åren 1951–1954 var han chefredaktör för tidningen Resistenza. Giustizia e Libertà.

I slutet av 1960-talet kom Casalegno att alltmer fokusera sin journalistiska gärning på politik och terrorism och skrev i sin kolumn Il nostro Stato i La Stampa om dessa ämnen. År 1977 inleddes en rättegång mot Röda brigaderna i Turin; bland de åtalade fanns Renato Curcio. De åtalade krävde att få försvara sig själva och mordhotade dem som ville åta sig försvaret. Trots detta åtog sig advokaten Fulvio Croce att försvara Röda brigaderna, vilka svarade med att mörda denne i april samma år. Efter detta dåd skrev Casalegno flera artiklar, i vilka han uppmanade läsarna att inte ge vika för terrorismen.

Mordet

Den 12 november 1977 skrev Casalegno, som nu var vice chefredaktör för La Stampa, en artikel, i vilken han hårt kritiserade gerillagrupper, bland andra Röda brigaderna. Fyra dagar senare, den 16 november, var Casalegno på väg till sin bostad vid Corso Re Umberto i centrala Turin. Vid bostaden väntade fyra medlemmar ur Röda brigaderna i bakhåll: Raffaele Fiore, Patrizio Peci, Piero Panciarelli och Vincenzo Acella. De hade initialt planerat att skjuta sönder Casalegnos knän, det vill säga föröva en kneecapping, men man beslutade sig för att döda honom då man ansåg att hans artiklar var alltför skadliga för den vänsterextrema väpnade kampen. Fiore sköt Casalegno fyra gånger i ansiktet. Fiore täcktes av Panciarelli och Peci höll utkik, medan Acella satt i flyktbilen.

Brigadisterna flydde från platsen, i tron att Casalegno var död. Casalegno fördes till Molinette-sjukhuset med livshotande skador. Trots en initial förbättring försämrades Casalegnos tillstånd och han avled efter tretton dagar, den 29 november 1977. Vid begravningen i kyrkan Beata Vergine delle Grazie den 1 december 1977 närvarade bland andra Giovanni Agnelli, Bettino Craxi, Giovanni Spadolini och Carlo Donat-Cattin.

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar
Carlo Casalegno på Wikiquote

Italienska journalister
Italienska författare under 1900-talet
Personer från Turin
Personer som blivit mördade i Italien
Blyåren
Födda 1916
Avlidna 1977
Män
Personer i Italien under 1900-talet
Weiler bei Monzingen

är en kommun och ort i Landkreis Bad Kreuznach i förbundslandet Rheinland-Pfalz i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Nahe-Glan tillsammans med ytterligare 33 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Bad Kreuznach
Lookout Studio

Lookout Studio är en byggnad vid South Rim vid kanten av Grand Canyon i Grand Canyon Village i Arizona i USA.  

Byggnaden används idag som presentbutik och utsiktsplattform för turister, med teleskop på terrassen utanför. Den uppfördes 1914 av Atchison, Topeka and Santa Fe Railway för att där få en observationsplats för fotografering av Grand Canyon och beskådande av kanjon med teleskop.

Byggnaden är en av de byggnader vid Grand Canyon som ritades av Mary Colter, tillsammans med bland andra Bright Angel Lodge, Hermit's Rest, Hopi House, Phantom Ranch och Desert View Watchtower. Lookout Studio är ritad i hennes rustika stil med användning av kalksten från platsen för att efterlikna lokal puebloindianarkitektur och få byggnaderna att smälta in i omgivningen.

Byggnaden är placerad på kanten av kanjonen med väggar, inklusive skorstenen, oregelbundet uppbyggda i höjdled. Den ser delvis ut som en ruin. Lookout Studie har tre våningsplan, med en butik och anslutande utsiktsområde på huvudplanet, en utsiktsplattform en trappa ned samt ett litet utsiktstorn. Interiört är byggnadens struktur med pelare och bjälkar exponerad.

Källor
Om Lookout Studio på National Park Services webbplats

Byggnader och anläggningar i Arizona
Grand Canyon
Byggnader ritade av Mary Colter
Bad Sobernheim

är en stad i Landkreis Bad Kreuznach i förbundslandet Rheinland-Pfalz i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Nahe-Glan tillsammans med ytterligare 33 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Bad Kreuznach
Sobernheim
Hermit's Rest

Hermit's Rest är en byggnad vid South Rim vid kanten av Grand Canyon, väster om i Grand Canyon Village i Arizona i USA. Den ligger vid den västra utgångspunkten för Rim Trail som sträcker sig utmed kanjons kant. Hermit Trail, en vandringsled som går ända ned till Coloradofloden, börjar omkring 400 meter väster om Hermit's Rest. 

Byggnaden uppfördes 1914 för Fred Harvey Company som en raststuga. Den är en av de byggnader vid Grand Canyon som ritades av Mary Colter, tillsammans med bland andra  Bright Angel Lodge, Lookout Studio, Hopi House, Phantom Ranch och Desert View Watchtower. Hermit's Rest är ritad i hennes rustika stil med användning av kalksten från platsen för att efterlikna lokal puebloindianarkitektur och få byggnaderna att smälta in i omgivningen.

Hermit's Rest har sitt namn efter den Kanadafödde prospekteraren Louis Boucher, som omkring 1891 skaffade sig mineralrättigheter i området nedanför Hermit's Rest. Han och hans medhjälpare högg ut en led ner i kanjon. Han bodde i flera år  ensam vid närliggande Dripping Springs och livnärde sig på en mindre kopparmalmsfyndighet och på turism. Han lämnade Grand Canyon 1912.

Källor
Hermit's Rest i Nature, Culture and Arts in the Grand Canyon'' på Arizona State Universitys webbplats

Byggnader och anläggningar i Arizona
Grand Canyon
Byggnader ritade av Mary Colter
Alma Hulting

Alma Maria Hulting, född 15 september 1867 i Karlsborg, död  25 maj 1916 i Solna, var en svensk operasångare.  

Hon var dotter till garnisonsläkaren Ludvig Hulting och Fredrique Bergenstråle. Hon studerade vid Musikaliska akademien 1886.

Hulting gjorde debut vid Kungliga Operan 1893. Hon gjorde turnéer i USA, Finland och Danmark. Bland hennes roller fanns Donna Anna i Don Juan, Ortrud i Lohengrin, Agatha i Friskytten, Jolantha och Pamina i Trollflöjten.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1867
Avlidna 1916
Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska operasångare under 1900-talet
Augusta Skotte

Augusta Skotte, född Håkansson 7 oktober 1838 i Eksjö, död 8 december 1890 i Stockholm, var en svensk skådespelare.  

Hon var gift med skådespelaren Axel Fehrnström och sedan med skådespelaren E. V. Skotte. 

Hon var engagerad hos Novander 1855–1858, hos Michal 1858–1863, Lindmark 1863–1868, vid Svenska teatern i Helsingfors 1868–1883, vid Stora teatern i Göteborg 1883–1885, hos Sternvall-Skotte 1885–1886, vid Stora teatern i Göteborg 1886–1890 och vid Nya teatern i Stockholm 1890. 

Bland hennes roller fanns: Syrsan, Jane Eyre, Deborah, Sérapliine, Dorine i Tartuffe, Katri i Daniel Hjort, Tatijana i Furstinnan Gogol, Hertiginnan i Ett glas vatten, Fru Tjælde i Ett handelshus och Fru Clémenceau den äldre i Bildhuggaren Clémenceau. 

Augusta Skotte är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Noter 

Kvinnor
Födda 1838
Avlidna 1890
Svenska skådespelare under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Beata Lundqvist

Beata Alexandra Lundqvist, gift Thyselius, född 17 februari 1862 i Stockholm (Adolf Fredrik), död 16 juni 1928 i Stockholm (Kungsholm), var en svensk skådespelare.

Hon utbildades vid Dramatens elevskola 1879–1881, och i Paris 1887. Hon var engagerad hos Josephson och Holmquist vid Nya Teatern 1881–1884, hos Albert Ranft och Sternvall-Skottes sällskap, på Folketeatret i Köpenhamn 1886. Hon ingick hon i det associationsföretag som hyrde Nya Teatern i Stockholm under för August Warberg, August Falck och Axel Collin 1887–1890.

Bland hennes roller fanns Drottningen i »De tre musketörerna», titelrollen i »Regina von Emmeritz», Desdemona i »Othello» och Konni i Edvard Brandes »Öfvermagt». 

Hon gifte sig 1890 med Erik Thyselius och avslutade då sin scenkarriär. Hon var sedan anställd av sin syster Anna Lundqvist vid »Th. Tjäders Inackorderingsbyrå» till 1906, och öppnade 1907 en egen fastighetsbyrå som hyrde ut och sålde bostäder.

Referenser

Noter 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1862
Avlidna 1928
Kvinnor
Sofie Öberg

Sofie Öberg, född 1844, död 1880, var en svensk fotograf.  

Hon var dotter till fanjunkaren Carl Gustaf Öberg och Greta Schagerberg. Hon var verksam i Säffle 1866–1868 och i Skattkärr 1868–1880. Hon är känd för den samling bevarade bilder från den tid hon tillbringade som kringresande fotograf i Hälsingland under 1870-talet.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1844
Avlidna 1880
Svenska fotografer under 1800-talet
Seppo Wallin

Seppo Nyyrö Wallin, född 30 augusti 1928 i Tammerfors, död där 9 februari 2003, var en finländsk regissör. 

Wallin, som var son till konduktör Kustaa Nestor Wallin och Jenny Elisabet Metsäpuro, blev student 1947 och utexaminerades från Finska teaterskolan 1950. Han var skådespelare vid Helsingin kansanteatteri-Työväen teatteri i Helsingfors 1950–1953 och 1955–1957, vid Radioteatern 1953–1955, programredaktör och regissör vid Finlands television 1957–1961 samt chefsregissör vid Rundradions TV-teater från 1961. Han var verksam som lärare vid Finska teaterskolan från 1962 och medlem i styrelsen för Finlands teaterledare och regissörers förbund från 1965.

Referenser

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska teaterregissörer
Finländska TV-regissörer
Födda 1928
Avlidna 2003
Män
Personer från Tammerfors
Carl Georg Flach

Carl Georg Flach, född 9 september 1778, död 8 maj 1846, var en svensk militär och ämbetsman.

Biografi
Carl Georg Flach var son till Johan Fredrik Flach. Hans militärbana omfattade en ryttmästaretjänst och att utses till major vid Mörners husarregemente 1810 och blev efter avskedet överstelöjtnant.

Han utsågs till vice landshövding i Älvsborgs län 11 mars 1817 och ordinarie landshövding 13 juni 1820. Han begärde avsked 17 maj 1825. Han blev tullinspektor vid Blockhustullen 26 juni 1841. Han blev riddare av Svärdsorden 17 december 1810.

Han var gift med Ebba Aminoff (1794-1860) och hade med henne fyra barn.

Referenser

 Adelsvapen Fock nr 147

Landshövdingar i Älvsborgs län
Födda 1778
Avlidna 1846
Män
svenska militärer under 1800-talet
riddare av Svärdsorden
Svensk obetitlad adel
Victor Auer

Victor Lee "Vic" Auer, född 24 mars 1937 i Santa Ana i Kalifornien, död 3 maj 2011 i Thousand Oaks i Kalifornien, var en amerikansk sportskytt.

Auer blev olympisk silvermedaljör i gevär vid sommarspelen 1972 i München.

Källor 

Amerikanska sportskyttar
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från USA
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från USA
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1972
Personer från Santa Ana, Kalifornien
Idrottare från Kalifornien
Födda 1937
Avlidna 2011
Män
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Paul Sandelhielm

Paul Sandelhielm, före 1826 Öhrvall, född 10 mars 1776 på Varbergs fästning, död 17 oktober 1850, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Paul Sandelhielm blev kammarråd 24 juli 1818.

Han utsågs till vice landshövding i Norrbottens län 2 juni 1820 och ordinarie landshövding där 22 maj 1821. Han utsågs till landshövding i Älvsborgs län 15 november 1825.

Han blev riddare av Nordstjärneorden 18 januari 1824 och kommendör av denna orden 7 december 28 januari 1836. Han adlades 11 maj 1826 med nummer 2300 och ätten utgick 1874 med sonen Carl Hugo. 

Han var gift med Vivika Christina Charlotta von Fuhrman (1789-1810) och Sofia Dorotea Zetterman (1801-1876) och  hade med två barn med första hustrun och tre med andra.

Referenser

 Sandelhjelm nr 2300 

Landshövdingar i Norrbottens län
Landshövdingar i Älvsborgs län
Födda 1776
Avlidna 1850
Män
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Varberg
Bengt Carl Bergman

Bengt Carl Bergman, född 25 juli 1805 i Svenljunga församling, Älvsborgs län, död 11 oktober 1878 i Linköpings församling, Östergötlands län, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Bengt Carl Bergman föddes 1805 i Svenljunga församling. Han var från 1844 till 1851 polismästare i Stockholm. Han utsågs till landshövding i Älvsborgs län 3 februari 1851 och avgick från denna tjänst 1858. Han var postmästare i Linköping från 21 oktober 1864 till sin död. Bergman avled 1878 i Linköpings församling.

Han blev riddare av Nordstjärneorden och av Vasaorden.

Familj
Bergman gifte sig 1864 Johanna Wilhelmina Melander (1808–1879).

Referenser

Landshövdingar i Älvsborgs län
Födda 1805
Avlidna 1878
Män
riddare av Nordstjärneorden
riddare av Vasaorden
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Svenljunga socken
Flygande vinge

Flygande vinge är ett flygplan som i stort sett bara är en enda vinge. Beroende på vingens storlek kan motor, kabin, lastutrymme med mera inrymmas i vingen eller i strömlinjeformade utbuktningar på densamma. Tack vare avsaknaden av stjärtparti och flygkropp har flygande vingar lågt luftmotstånd och därmed god bränsleekonomi. Dock tål de inte större förflyttningar av tyngdpunkten i längdled då de i allmänhet saknar stabiliteten hos ett plan med stjärt och stabilisator eller nosvinge. 

De tyska bröderna Walter och Reimar Horten, och Gothaer Waggonfabrik AG i Gotha i tyska Thüringen utvecklade världens första jetdrivna flygande vinge – Horten Ho 229, ofta kallad Gotha Go 229 –  som flög första gången 1945.

Även nordamerikanen Jack Northrop experimenterade med flygplan av denna typ. Utöver Gotha Go 229, kan nämnas flygplan som  Northrops YB-35, YB-49 och mer sentida smygteknikflygplan som Northrop Grumman B-2 Spirit.

Flygplan
Sara Ohlsson

Sara Anna Maria Ohlsson, född 9 februari 1977 i Mörbylånga på Öland, är en svensk barn- och ungdomsboksförfattare. Hon har även varit verksam som journalist, redaktör och som planeringschef på Barnkanalen.  

Hon debuterade 2011 med ungdomsboken Jag är tyvärr död och kan inte komma till skolan idag på förlaget Gilla böcker. 2018 släpptes första boken om Frallan på Lilla piratförlaget, Frallan är bäst som riktar sig till barn i åldrarna 6-9 är.

Hon bor i Stockholm.

Bibliografi 

 Jag är tyvärr död och kan inte komma till skolan idag, 2011
 Ingen normal står i regnet och sjunger, 2016
 Frallan är bäst!, 2018 (lllustratör Lisen Adbåge)
 Frallan räddar världen, 2018 (lllustratör Lisen Adbåge)
 Frallan och kärleken, 2019 (lllustratör Lisen Adbåge)
 Frallan har en hemlighet, 2019 (lllustratör Lisen Adbåge)
 Fula tjejer, 2020 (tillsammans med Lisa Bjärbo och Johanna Lindbäck)
 Jobbiga tjejer, 2021 (tillsammans med Lisa Bjärbo och Johanna Lindbäck)
 Svaga tjejer, 2022 (tillsammans med Lisa Bjärbo och Johanna Lindbäck)

Referenser 

Svenska författare under 2000-talet
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Levande personer
Kvinnor
Födda 1977
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Personer från Mörbylånga