kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gazeuse!

Gazeuse! är det sjunde studioalbumet av den progressiva musikgruppen Gong, lanserat 1976 på Virgin Records. Albumet var gruppens första helt instrumentala och det första där Pierre Moerlen kreativa kontroll märks på allvar. Daevid Allen och Gilli Smyth lämnade gruppen inför det föregånede albumet Shamal och när detta album gavs ut hade även gitarristen Steve Hillage lämnat. Hillage ersattes inför albumet av Allan Holdsworth.

I USA ändrades albumets titel till Expresso, vilket förklarar att gruppens nästa album kom att heta Expresso II.

Låtlista 
(kompositör inom parentes)
 "Expresso" (Pierre Moerlen) – 5:58
 "Night Illusion" (Allan Holdsworth) – 3:42
 "Percolations (Part I & II)" (Moerlen) – 10:00
 "Shadows Of" (Holdsworth) – 7:48
 "Esnuria" (Moerlen) – 8:00
 "Mireille" (Francis Moze) – 4:10

Källor 
Gazeuse! på Allmusic

Musikalbum 1976
Expresso II

Expresso II är ett musikalbum av Gong, lanserat 1978 på Virgin Records. Albumtiteln kan uppfattas som en anakronism då det i Europa aldrig gavs ut något album med titeln Expresso, däremot blev gruppens förra album Gazeuse! omdöpt till just Expresso för den nordamerikanska marknaden, vilket förklarar titeln Expresso II. Efter detta album kom Pierre Moerlen att döpa om gruppen till Pierre Moerlen's Gong för att särskilja den från den tidigare Daevid Allen-ledda och musikaliskt annorlunda eran av Gong.

På albumets första spår "Heavy Tune" medverkar Mick Taylor på elgitarr.

Låtlista 
(kompositör inom parentes)
"Heavy Tune" (Pierre Moerlen) - 6:22
"Golden Dilemma" (Hansford Rowe) - 4:51
"Sleepy" (Mireille Bauer) - 7:17
"Soli" (Hansford Rowe) - 7:37
"Boring" (Mireille Bauer) - 6:23
"Three Blind Mice" (Benoît Moerlen) - 4:47

Källor 
Expresso II på Allmusic

Musikalbum 1978
Börje Nordström (redaktör)

Matts Börje Nordström, född 3 februari 1905 i Luleå, död 16 april 1982 i Linköping, var en svensk redaktör.

Nordström, som var son till förste expeditionsvakt Alexius Nordström och Vilma Holmqvist, avlade studentexamen 1924 och blev filosofie kandidat i Uppsala 1928. Han blev medarbetare i Norrbottens-Kuriren 1929, i Östgöta Correspondenten 1936 och var politisk redaktör där från 1943. 

Nordström var kassör i Svenska Turistföreningens Norrbottenskrets 1930–1936, sekreterare i Publicistklubbens östra krets 1938–1946, vice ordförande 1946–1949 och ordförande 1949–1954. Han var ledamot av Luleå stadsfullmäktige och dess beredningsnämnd 1935–1936, Linköpings stadsfullmäktige 1947–1960, dess beredningsutskott 1953–1954, drätselkammaren 1956–1960 (vice ordförande 1960) och styrelsen för Linköpings stifts- och landsbibliotek från 1952. Han skrev Idrottsföreningen De tre falkarna (1939), Kommunalt sekel, del 2 (1962) och En bok om Kisa socken (band 1–3, 1973–1981; band 4 utgivet postumt under redaktion av Mathias von Wachenfeldt, 1990). Nordström är gravsatt i minneslunden på Södra griftegården i Linköping.

Källor

 Nordström, Matts Börje på SvenskaGravar.se

Svenska redaktörer
Svenska kommunalpolitiker
Svenska moderater
Politiker från Luleå
Födda 1905
Avlidna 1982
Män
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Journalister från Luleå
GDJ-fonden

GDJ-fonden (Gefle-Dala Jernvägs fond av 1945) är en svensk stiftelse som bildades i samband med försäljningen av järnvägsbolaget Gävle-Dala järnväg till svenska staten. Järnvägen gick upp i SJ några år senare. Fondbeloppet skulle förvaltas av numera Mellansvenska handelskammaren som en fristående stiftelse.

Stadgarna anger att fonden ska främja allmännyttiga företag som tidigare främjats av GDJ samt främja Gävleortens näringsliv och turism. Det senare har skett genom förvärv av ett stort antal skulpturer som efter hand donerats till Gävle kommun.

Fondens styrelseordförande under dess mest aktiva inköpsperiod var den konstintresserade finansmannen Carl-Eric Björkegren. Dennes vän, arkitekten och skulpturfotografen Bo Boustedt, hade förmedlat flera verk av den brittiske skulptören Henry Moore. Av detta följde att en delegation från GDJ-fonden och kommunen besökte Moore och vid ett andra besök gjordes affären upp. Fonden fick köpa ett exemplar av Moores nya verk som skulle gjutas i sju 
exemplar, nämligen Three Piece Reclining Figure. Draped (Tredelad vilande figur. Draperad). Verket placerades på Slottstorget i Gävle.

Skulpturverk i urval
Staty av Pehr Murén – Nils Möllerberg, 1953, Södra Strandgatan/Södra Centralgatan
Gudinna vid hyperboréernas hav – Eric Grate, 1956, Rådhustorget
Three Piece Reclining Figure. Draped (Tredelad vilande figur. Draperad) – Henry Moore, 1976, Slottstorget
Getgubben – Allan Runefelt, Drottninggatan/Nya Kungsgatan
Les Retrouvailles (Återföreningen) – Michael Beck,1988, Boulognerskogen
Decoration Blues lekskulptur – Lotte Forsfält, 1988, Stadsträdgården
Flerhalsad cello – Arman, foajén i Gävle konserthus

Styrelseledamöter i urval
Personer som under minst tio år ingått i styrelsen är (fram till år 2004) Birger Bellander, Karl Fredrik Göransson, Sven Marin, Carl-Eric Björkegren, Tryggve Ahlgren och Ivar Ohlsson.

Källor
"Spår efter GDJ", Donationer av Gefle-Dala Jernvägs fond av 1945. (utan år; utan ISBN)

Noter

Organisationer i Gävle
Handelskammare
Stiftelser i Sverige
The Abominable Showman

The Abominable Showman är ett musikalbum av Nick Lowe, lanserat 1983 på skivbolaget F-Beat i Europa och Columbia Records i Nordamerika. Albumet som var Lowes fjärde soloalbum listnoterades varken i USA eller Storbritannien men nådde däremot plats 29 på svenska Topplistan. Låtarna "Ragin' Eyes" och "Wish You Were Here" släpptes som singlar från albumet.

Låtlista 
(låtar utan angiven upphovsman av Nick Lowe)
"We Want Action" (Lowe, Carlene Carter) - 2:35
"Ragin' Eyes" - 2:38
"Cool Reaction" (Pete Marsh, Andy Howell) - 2:35
"Time Wounds All Heels" (Lowe, Carter, Simon Climie) - 2:42
"(For Every Woman Who Ever Made a Fool of a Man There's a Woman Made a) Man of a Fool" - 2:44
"Tanque-Rae" - 2:48
"Wish You Were Here" - 3:14
"Chicken and Feathers" - 2:44
"Paid the Price" (Moon Martin) - 3:24
"Mess Around with Love" - 3:05
"Saint Beneath the Paint" - 2:48
"How Do You Talk to an Angel" - 3:50

Fotnoter

Källor 
Albumet på Allmusic

Musikalbum 1983
Massateknik

Massateknik är en kemiteknisk vetenskap som undersöker tekniker och fenomen inom massatillverkning från främst vedråvara. Som vetenskap innehåller den moment av kemi, biologi och strömningsvetenskap. Som akademisk disciplin är den relativt liten, men internationella konferenser arrangeras varje år, och det finns internationella sammanslutningar dedikerade till ämnet.

I Sverige är ämnet väl företrätt med professurer bland annar på KTH, Chalmers, Mittuniversitetet och Karlstads universitet. Ämnet ingår i civilingenjörsutbildningar och är viktigt för skogsindustrin.

En nordisk tidskrift på området är Nordic Pulp and Paper Research Journal.

Referenser

Noter

Kemiteknik
Pappersmassatillverkning
Calla Wåhlin

Calla Antonia Wåhlin, född 2 december 1868 i Stockholm, död 11 februari 1957 i Stockholm, var en svensk målare, tecknare och kontorist.

Hon var dotter till kontorschefen Per Viktor Ståhle och Maria Matilda Charlotta Nettelblad och från 1893 gift med domkyrkoarkitekten Hans Fredrik Theodor Wåhlin och mor till Hans Wåhlin och Erik Wåhlin. Hon studerade konst vid Konstakademien i Stockholm 1887–1890. Hennes konst består av landskapsskildringar utförda i olja eller akvarell. Wåhlin är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 727, Allhems Förlag, Malmö. 
 Wåhlin, Calla Antonia på SvenskaGravar.se

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1868
Avlidna 1957
Kvinnor
Anna Wåhlin (konstnär)

Anna Carolina Maria Wåhlin, född 28 maj 1851 i Ingelstorps socken, Kristianstads län, död där 8 juni 1924, var en svensk målare, skulptör och konsthantverkare.

Hon var dotter till kyrkoherden Petter Samuel Wåhlin och Louise Adrian. Wåhlin studerade en tid vid en konstskola i Stockholm och en kortare tid i Köpenhamn men kom att tillbringa större delen av sitt liv i Ingelstorp. I yngre år drev hon en konsthantverksskola i Köpenhamn där hon kunde räkna in den svenskfödda kronprinsessan Louise som en av sina elever. Hon blev flitigt anlitad som skulptör och restauratör av altarskåp och andra träsniderier i kyrkorna på Österlen, bland dem i Valleberga kyrka. Vid sidan av sitt konstnärliga arbete bedrev hon fornminnesforskning och studier i äldre skånsk allmogeslöjd. Wåhlin är begravd på Ingelstorps kyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 727, Allhems Förlag, Malmö. 
 Dödsruna i Svenska Dagbladet, 12 juni 1924, sid. 12
 fröken Anna Wåhlin på Gravar.se

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1800-talet
Svenska målare under 1800-talet
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Personer från Ingelstorps socken
Födda 1851
Avlidna 1924
Kvinnor
Nils Wulf

Nils Wulf var en svensk bildhuggare och snickare verksam under 1600-talets senare del. 

Wulf var lärogosse i Valentin Klagholtz verkstad i Malmö 1688 och blev mästare på 1690-talet. Wulf blev en flitigt anlitad snickare och bildhuggare och utförde arbeten i tjugosju kyrkor mellan 1695 och 1708. Hans arbeten består av altartavlor, predikstolar, dopfuntar, altarskrank, läktare, klockare- och skriftestolar, bänkinredningar, panelverk samt kistor, skåp, bord´och stolar för sakristiornas möblering samt likbårar. Den första altartavla som man via dokument kan knyta till Wulf är den ej bevarade altartavlan i Östra Grevie kyrka som han färdigställde 1703. Två år senare utförde han en altartavla till Västra Vemmerlövs kyrka som försågs med en målning av Anton von Köhlen. En snarlik altaruppsats tillverkade han 1706 för Lockarps kyrka som målades 1711. Till Äspö kyrka utförde han från den Wulfska verkstaden en predikstol 1703 som via dokument från kyrkans räkenskaper kan tillskrivas Wulf predikstolen målades senare av Didrik Liitken. Han är troligen även upphovsman till predikstolen i Borgeby kyrka som levererades från Malmö 1705. På Wulfs verkstad utfördes också en predikstolsbaldakin med snidad utsirade dekor som 1702 hängdes upp över predikstolen i Fosie kyrka, och samtidigt satte han också upp på predikstolen en del bildhuggarprydnader, som han förfärdigat till denna. För Lomma kyrka utförde han 1698 en dopfunt och 1700 en dopfunt till Västra Ingelstads kyrka tyvärr är ingen av dopfuntarna bevarade. I Skabersjö kyrka utförde Wulf reparationer på den gamla altartavlan med dess bildhuggeri 1697 och 1701 reparerade han predikstolen i Hyllie kyrka. Dessutom utförde han  1696–1708 ett flertal altarskrank, bänkinredningar, läktare samt skrifte- och klockarstolar som mer var rent snickeriarbete än bildhuggeri. För förvaring av mässkläder, silver, böcker med mera tillverkade Wulf ett antal skåp och kistor som motsvarar våra moderna kassaskåp till sin funktion. Wulfs konstnärliga produktion som bildhuggare anknyter till barocken och inom denna det avsnitt som kallas akantusbarocken, som mot 1600-talets slut följde på den så kallade broskbarocken. Han arbetade med en flack reliefdekor med änglahuvud, blommor och blad framför allt akantusblad. Hans altartavlor har enligt stilens schema sprängd gavel, krönt med en putto, flankerad av två liggande putto, samt vingar i genombruten akantusprydnad.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 726, Allhems Förlag, Malmö. 
Årsskrift - Malmö fornminnesförening 1948, sid 46-52, 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Johan Wurtzelius

Johan Wurtzelius (Wortzelius), född 1742 i Västergötland, död 1799 i Linköping, var en svensk målarmästare och dekorationsmålare. 

Wurtzelius var verksam under senare hälften av 1700-talet. Han blev mästare i Jönköping 1775 och fick samma år burskap i Jönköping. Han flyttade 1775 till Linköping där han var verksam som mästare och ålderman inom målarskrået. På 1780-talet utförde han tillsammans med Nathan Falckner dekorationsmålningar på Ljungs slott i Östergötland. 

Han bodde 1783 på Sankt Lars kvarter 75 i Linköping.

Familj
Wurtzelius gifte sig 23 mars 1783 i Tjärstad med Anna Sophia Rimmius.

Lärlingar
1783-1785 - Johan Presser (född 1763). Han var lärling hos Wurtzelius.
1784-1785 - Claes Adolph Esping (född 1754). Han var gesäll hos Wurtzelius.
1783-1786 - Anders Flinck (född 1769). Han var lärling hos Wurtzelius.
1786 - Vilhelm Neuadler (född 1763). Han var gesäll hos Wurtzelius.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 727, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1700-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska dekorationsmålare
Per Wåhlström

Per Wilhelm Wåhlström, född 31 maj 1930 i Åmål, död 21 april 2018, var en svensk målare, tecknare och teaterdekoratör.

Han var son till järnvägstjänstemannen Svante Wåhlström och Olga Isaksson. Wåhlström studerade vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1947–1949 och för Ragnar Sandberg och Bror Hjorth vid Kungliga konsthögskolan i Stockholm 1951–1957 samt genom självstudier under resor till München, Florens, Genève och Aix-en-Provence. Separat ställde han ut på bland annat Lilla Paviljongen och Galleri S:t Nikolaus i Stockholm och han medverkade i Nationalmuseums utställning Unga tecknare 1960 och i ett flertal grupp- och samlingsutställningar. Hans konst består av stilleben och landskapsskildringar utförda i olja eller i form av tuschteckningar. Som teaterdekoratör gjorde han dräkter och dekorationer till uppförandet av Heinrich von Kleists Den sönderslagna krukan på Skansenteatern i Stockholm 1965.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 727-728, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1930
Avlidna 2018
Män
Personer från Åmål
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska scenografer
BioLib

BioLib är en icke-kommersiell webbaserad databas med målet att samla biologisk information om de 70 000 – 90 000 arter av djur, växter och svampar som finns i Tjeckiska republiken. Det är fritt för alla att bidra med information efter att man har registrerat sig på sidan.

Källor

Externa länkar
BioLib 

Webbplatser
Biologiska databaser
Albert Ejupi

Albert Ejupi, född 28 augusti 1992 i Stockholm, är en svensk fotbollsspelare som spelar för TSV Hartberg.

Karriär
Den 8 december 2017 värvades Ejupi av Varbergs BoIS. Han gjorde sin Superettan-debut den 3 april 2018 i en 2–0-förlust mot Örgryte IS. I december 2019 förlängde Ejupi sitt kontrakt med ett år. Efter säsongen 2020 lämnade han klubben. I mars 2021 återvände Ejupi dock till Varbergs BoIS och skrev på ett nytt ettårskontrakt.

Den 10 mars 2022 värvades Ejupi av Helsingborgs IF. Den 10 juni 2022 blev Ejupi klar för österrikiska TSV Hartberg, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Källor

Albert Ejupi på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Kristianstads FF
Spelare i Sölvesborgs GoIF
Spelare i Mjällby AIF
Spelare i Kristianstad FC
Spelare i Varbergs BoIS
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i TSV Hartberg
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1992
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 2000-talet
Eddie Tran

Eddie Tran, född 11 juni 1997, är en svensk fotbollsspelare som spelar för AFC Eskilstuna.

Karriär
Trans moderklubb är Kulladals FF. 

Den 24 januari 2018 värvades Tran av Varbergs BoIS, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Tran gjorde sin Superettan-debut den 3 april 2018 i en 2–0-förlust mot Örgryte IS. I januari 2019 värvades han av division 1-klubben Kristianstad FC.

I januari 2020 värvades Tran av Torns IF. I januari 2021 gick han till Lunds BK. Inför säsongen 2023 värvades Tran av AFC Eskilstuna, där han skrev på ett treårskontrakt.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i BK Olympic
Spelare i FC Rosengård
Spelare i Varbergs BoIS
Spelare i Kristianstad FC
Spelare i Torns IF
Spelare i Lunds BK
Spelare i AFC Eskilstuna
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1997
Levande personer
Män
Tromsø geofysiske observatorium

Tromsø geofysiske observatorium, tidigare Nordlysobservatoriet i Tromsø, är en norsk forskningsinstitution i Tromsø. 

Stortinget fattade i maj 1917 beslut om att inrätta ett geofysisk institut i Tromsø, och 1918 uppfördes en byggnad som ritades av Peter Arnet Amundsen, i folkmun kallad "Geofysen", vid Prestvannet utanför stadskärnan. Norrskensobservatoriet på Haldde fortsatte som observatorium till 1927, men lades under institutet i Tromsø. Kopplingen mellan norrskensforskning och meteorologi var vid denna tid en självklar utgångspunkt, eftersom ledande forskare som Kristian Birkeland menade att norrskenet påverkade vädret. På takterrassen till institutets byggnad ledde Lars Vegard studier av norrsken med hjälp av spektrometrar, men resurserna var begränsade. 

Ett nytt observatorium i Tromsø inrättades 1928 och ersatte då Norrskensobservatoriet på Haldde, vilket Stortinget ansåg var för dyrbart att driva. Verksamheten organiserades om till att bli en sektion av Det Norske institutt for kosmisk fysikk. Den integrerades i Universitetet i Tromsø, samtidigt som detta inrättades 1972. Nordlysobservatoriets byggnad uppfördes 1927–1928 och invigdes 1930, efter det att Rockefeller Foundation hade finansiellt stött investeringen. Dess första chef var den norske fysikern Leiv Harang (1902–1970).

Tromsø geofysiske observatorium har huvudansvar för Universitetets i Tromsø fältstation Ramfjordmoen forskningsstasjon.

Magnetfältsmätningar
Tromsø geofysiske observatorium har en kedja av magnetometrar med 14 instrument utplacerade i Norge och på Svalbard. Dessa mäter jordmagnetismen genom att mäta styrkan och riktningen av jordens magnetfält runt instrumenten. Magnetfältmätningarna används för bland annat forskning om jordskalv, prognoser för norrsken samt navigation i samband med borrning efter olja under havsbotten.

Källor
Per Pippin Aspaas: Nordlysforskningens historie i Historikern 2013:4
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Nordlysobservatoriet på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Noter

Externa länkar 
 Tromsø Geophysical Observatory:s webbplats 

Universitetet i Tromsø
Polarsken
Observatorier
Det Norske institutt for kosmisk fysikk

Det Norske institutt for kosmisk fysikk var ett norskt statligt forskningsinstitut, som inrättades 1927 för fysikaliska undersökningar av den övre jordatmosfären. Nordlysobservatoriet i Tromsø och avdelningen för rymdfysik i Oslo låg under institutet. Det lades ned 1972 i samband med inrättandet av Universitetet i Tromsø.

Källor
Det Norske institutt for kosmisk fysikk i Store Norske Leksikon

Polarsken
Observatorier
Artus Quellinus III

Artus Quellinus III, döpt 13 september 1653 i Antwerpen, död i december 1686 i London, var en flamländsk skulptör, verksam i London. Han var son till Artus Quellinus den yngre och bror till skulptören Thomas Quellinus och målaren Cornelis Quellinus.

Artus Quellinus utbildade sig hos sin far. Han gifte sig med Frances Siberechts, yngsta dotter till Jan Siberechts, och det var hon som övertygade Artus Quellinus att emigrera till London. Där samarbetade han med bland andra arkitekten Hugh May och skulptören Grinling Gibbons. Tillsammans med den senare utförde han altaruppsatsen i kapellet i Whitehall.

Källor

Externa länkar 

Flamländska barockskulptörer
Män
Födda 1653
Avlidna 1686
Konstnärer från Antwerpen
Lasioglossum batya

Lasioglossum batya är en biart som först beskrevs av Jason Gibbs 2011. Den ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Arten finns i sydöstra USA.

Beskrivning 
Huvud och mellankropp är ljusgröna till blågröna. Honan har munsköldens övre halva rödbrun, medan hanen har käkar, överläpp och framkanten på munskölden gulbruna. Benen är övervägande bruna, och antennerna mörkbruna. Vingarna är svagt färgade med rödbruna ribbor. Behåringen är vitaktig och förhållandevis gles, speciellt på bakkroppen. Hos hanen kan dock ansiktet nedanför ögonen vara tätare behårat. Arten är ett litet bi: Honan har en kroppslängd på 4,4 till 5 mm, och en längd på framvingen på drygt 3 mm. Motsvarande mått hos hanen är omkring 4,2 mm respektive knappt 3 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar sydöstra USA:s Atlantstater från North Carolina till Florida. Arten är inte vanlig.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
batya
Paz (satellit)

Paz (spanska för "fred") är Spaniens första spionatellit. Den sköts upp av SpaceX den 22 februari 2018 av. Satelliten drivs av Hisdesat. Paz kallades tidigare SEOSAR (Satélite Español de Observación SAR).

Den kommer bland annat att användas för övervakning av sjöfarten.

Referenser

Noter 

Satelliter
Rymdfartsåret 2018
Ramfjordmoen forskningsstasjon

Ramfjordmoen forskningsstasjon är en norsk fältstation för forskning inom geofysik utanför Tromsø.

Ramfjordmoen forskningsstasjon drivs av Universitetet i Tromsø och dess Tromsø geofysiske observatorium och  ligger i Ramfjordmoen omkring 20 kilometer söder om Tromsø. Inom forskningsstationens område finns ett antal instrument för att observera de övre lagren i jordatmosfären, inte minst norrsken. Instrumenten ägs och drivs av både Tromsø geofysiske institutt och utomstående, framför allt den internationella forskningsorganisationen EISCAT.

Det första instrumentet i Ramfjordmoen byggdes 1972 och var en MF-radar på 2.78 MHz, vilken mäter vind och turbulens på höjder mellan 60 och 120 kilometer. Denna finansierades av Norge, Japan och Kanada.

Historik
Ramfjordmoen forskningsstasjon har sina rötter i Norrskensobservatoriet på Haldde, där Kristian Birkeland 1899 grundade ett observatorium för magnetfält, meteorologi och norrsken. Senare inrättades Nordlysobservatoriet i Tromsø under en tid, då Tromsø fortfarande var en mycket liten stad. Vid 1970-talets början hade staden omringat observatoriet vid Prestvannet och därmed stördes dess mätningar. Dessutom behövdes vid denna tid stora ytor för nya stora radioantenner. Ramfjordmoen bedömdes då som en lämplig plats för framtida utbyggnad, och universitetet uppförde där under tidigt 1970-tal fältstationens första instrument.

Källor
Historik på Universitetets i Tromsø webbplats

Noter

Externa länkar
 Ramfjordmoen forskningsstasjons webbplats

Universitetet i Tromsø
Polarsken
Observatorier
Koreasat 5A

Koreasat 5A är en sydkoreansk kommunikationssatellit som drivs av KT SAT, ett dotterbolag till KT Corporation. Den skickades upp  den 30 oktober 2017 på Falcon 9-raketen ("Full Thrust" version).

Referenser

Noter 

Satelliter
Rymdfartsåret 2017
KT Corporation

KT Corporation (Hangul: 케이티 주식회사), tidigare Korea Telecom, är Sydkoreas största telekommunikationsföretag.

Det är ett statligt företag och Sydkoreas äldsta teleoperatör och dominerar därmed den lokala marknaden för fasta telefonnät och bredband. Det betjänar cirka 90 procent av landets fasta telefoniabonnenter och 45 procent av höghastighetsinternetanvändarna i landet.

Källor

Noter

Sydkoreanska företag
Företag bildade 1885
WP:Projekt Korea
Telekommunikationsföretag
K-Wagen

K-Wagen (förkortning av , "Kolossalvagn") eller G.K.-wagen (förkortning av , "Grovstridsvagn") var en kejserlig tysk övertung landskeppskonstruktion som utvecklades och serietillverkades under slutskedet av första världskriget, men som aldrig hann tas i bruk före krigsslutet.

Två vagnar blev precis färdigbyggda innan eldupphöret 1918 men såg ingen tjänst och skrotades troligen året därpå.

Konstruktion och uppsättning 
K-Wagen var tungt inspirerad av den brittiska "Mark" stridsvagnen. Den hade band som gick runt vagnens profil, fast med skillanden att de täckdes av ett pansarhölje. Huvudbeväpningen satt i gondoler på vagnens sidor. K-Wagen skulle ha haft hela 4 stycken 77 mm fortkanoner och 7 stycken 8 mm kulsprutor. Vagnen skulle från början ha vägt 165 ton men då detta ansågs för mycket reducerades pansaret till bara 30 mm vilket sänkte vikten till 120 ton.

Vagnens besättning var 27 personer varav två var mekaniker som skötte motorerna. Trots dess tunna pansar på 30 mm skulle hela konstruktionen väga ca 120 ton. För transport till slagfältet kunde hela konstruktionen delas upp i flera större delar och transporteras med tåg.

Källor 
https://www.thevintagenews.com/2016/10/27/the-k-wagen-the-german-super-tank-that-never-made-it-to-the-battlefield/

Stridsvagnar under första världskriget
Tysk krigsmateriel under första världskriget