kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lista över Europeiska unionens ambassadörer

Denna lista över Europeiska unionens ambassadörer innefattar samtliga ambassadörer som unionen har i tredjeländer och i internationella organisationer. Innan Lissabonfördragets ikraftträdande representerades unionen av den medlemsstat som innehade ordförandeskapet i Europeiska unionens råd samt av Europeiska kommissionens delegationer. Genom Lissabonfördraget uppgraderas kommissionens delegationer till representationer för unionen i sin helhet. Varje representation leds av en ambassadör och har till uppgift att sköta unionens internationella förbindelser med en specifik stat eller internationella organisation.

Lista

Ambassadörer till tredjeländer

Ambassadörer till internationella organisationer

Se även 
 Europeiska unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik
 Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken
 Lista över Europeiska unionens särskilda representanter

Referenser

Noter 

Europeiska unionens internationella relationer
Europeiska utrikestjänsten
5414 Sokolov

5414 Sokolov eller 1977 RW6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Viktor G. Sokolov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
8451 Gaidai

8451 Gaidai eller 1977 RY6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter regissören Leonid Gajdaj.

Den tillhör asteroidgruppen Gefion.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Gefion-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
10671 Mazurova

10671 Mazurova eller 1977 RR6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Ekaterina Yakovlevna Mazurova.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
12187 Lenagoryunova

12187 Lenagoryunova eller 1977 RL7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Jelena Viktorovna Gorjunova, en väninna till upptäckarens dotter.

Asteroiden har en diameter på ungefär fem kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
Maj Olsen

Maj Ingrid Olsen, född 24 april 1914 i Ytterlännäs församling, Västernorrlands län, död där 30 december 1986, var en svensk författare.

Olsen, som var dotter till köpmannen August Lind och Maria Lind, genomgick flickskolan i Härnösand, där hon uppnådde normalskolekompetens 1932, och därefter reklamkonstskola. Hon övertog AB Aug. Linds konfektionsaffärer i Nyland och Bollstabruk efter föräldrarna. Hon började även att bedriva författarskap och debuterade som romanförfattare 1951. Efter att ha sålt butikerna 1964 blev hon författare på heltid och skrev under 1960-talet tre ungdomsböcker. Hon var medlem av Petreacirkeln, en studiecirkel inom Fredrika-Bremer-kretsen i Härnösand som sedan slutet av 1950-talet leddes av Karin Westman Berg, och kom därigenom att inspireras av feminismen. Senare skrev hon bland annat en bok om Sofie Sager och romanen På Malins tid i Ådalen (1981).

Ungdomsboken Ann-Cristine och häxorna (1968), handlar om en ung kvinna, Ann-Cristine, som gör slut med sin pojkvän då han inte vill erkänna kvinnors värde och som under ett gräl säger att hon liknar en häxa. För Ann-Cristine blir detta den tändande gnistan till en omfattande forskning om sin släkts historia, då hon hört talas om att en av hennes norrländska anmödrar blivit bränd som häxa (häxprocessen i Torsåker). Ying Toijer-Nilsson skrev 1978 att Olsen i denna bok var före sin tid "både i sin strävan att ge kvinnohistorisk faktabakgrund till dagens könsrollsdebatt och i sin iver att väcka förståelse för de kvinnor , som var uppslagsrikare, fantasifullare och kunniga än andra".

Olsen var gift med folkskolläraren Arne Olsen.

Bibliografi
Cell mot norr (1951)
Ekorrhjulet (1953)
Så likt kärlek (1955)
Den ömtåliga gåvan (1958)
Cirkustvillingarna (1965)
Ann-Cristine och häxorna (1968)
Främmande fågel (1969)
Sofie Sager: revoltör mot dubbelmoral (1974)
Min poesi (1980)
På Malins tid i Ådalen (1981)

Källor

Ying Toijer-Nilsson: Berättelser för fria barn. Könsroller i barnboken (1978), sid. 57ff.
Gregor Flakierski: En bortglömd 100årig. Om Maj Olsen, Tidningen Kulturen 24 april 2014.

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Författare från Ångermanland
Födda 1914
Avlidna 1986
Kvinnor
37530 Dancingangel

37530 Dancingangel eller 1977 RP7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Jekaterina Pavlova (1991–2010).

Asteroiden har en diameter på ungefär fyra kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
Prix de Washington

Prix de Washington är ett årligt travlopp för varmblod som körs på travbanan Hippodrome d'Enghien-Soisy i Enghien-les-Bains norr om Paris i Frankrike varje år i början av juli. Det är ett Grupp 2-lopp, det vill säga ett lopp av näst högsta internationella klass. Loppet körs över sprinterdistansen 1609 meter. Förstapris är 54 000 euro.

Vinnare

Referenser

Noter

Externa länkar
 Prix de Washington: Statistik

Washington
Sportevenemang i Paris
Återkommande sportevenemang i juli
Carl Årmann

Carl Nils Gabriel Årmann, född 24 augusti 1894 i Stora Mellösa församling i Örebro län, död 21 april 1988 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk militär.

Biografi
Årmann avlade studentexamen i Örebro 1913. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1915 och utnämndes samma år till fänrik vid Upplands artilleriregemente, där han befordrades till underlöjtnant 1917 och till löjtnant 1918. Han gick Allmänna artillerikursen vid Artilleri- och ingenjörhögskolan (AIHS) 1917–1918 och Högre kursen där 1918–1920. Han var generalstabsaspirant 1923–1925, befordrades till kapten vid Generalstaben 1926, var lärare i krigskonst (strategi) vid AIHS 1928–1933 och tjänstgjorde vid Norrbottens artillerikår 1934–1936. Han befordrades till major i Generalstabskåren 1936, var chef för Personalavdelningen i Arméstaben 1937–1940, befordrades till överstelöjtnant 1939 och tjänstgjorde åter vid Norrbottens artillerikår 1940–1941. År 1941 befordrades han till överste, varefter han var chef för AIHS 1941–1942, chef för Norrlands artilleriregemente 1942–1943 och chef för Bergslagens artilleriregemente 1943–1946. Åren 1946–1950 var han ställföreträdande befälhavare för III. militärområdet, varpå han 1950 befordrades till generalmajor och var tillförordnad militärbefälhavare för samma militärområde 1950–1951. Årmann var 1951–1960 chef för Försvarets kommandoexpedition, varefter han inträdde som generallöjtnant i reserven 1960. Därefter var han chef för Krigsmaterielinspektionen i Handelsdepartementet 1960–1964.

Carl Årmann invaldes 1944 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Carl Årmann var son till godsägaren Nils Årmann och Alva Lange. Även hans bror Raoul Årmann var militär. Carl Årmann gifte sig 1926 med Brita Flach (1902–1982). Makarna Årmann är begravda på Stora Mellösa gamla kyrkogård.

Utmärkelser

Svenska ordnar
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1936.
  Riddare av första klassen av Vasaorden, 1941.
  Kommendör av Svärdsorden, 15 november 1945.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 15 november 1947.
  Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 11 november 1957.

Utländska ordnar
  Kommendör av första graden av Danska Dannebrogorden.
  Kommendör av första klassen av Finlands Vita Ros’ orden.
  Kommendör av första klassen av Norska Sankt Olavs orden.
  Kommendör av Franska Hederslegionen.
  Finländska Frihetskorset av tredje klass med svärd.

Referenser

Män
Födda 1894
Avlidna 1988
Personer från Stora Mellösa socken
Svenska militärer under 1900-talet
Generallöjtnanter i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Kommendörer av första graden av Dannebrogorden
Kommendörer av första klassen av Finlands Vita Ros’ orden
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Kommendörer av Hederslegionen
Mottagare av Frihetskorsets orden
Pontus Kleman

Johan Gustaf Carl Pontus Kleman, född 14 maj 1817 i Karlstad, död 9 september 1909 i London, var en svensk affärsman. Han var far till Bertha Nordenson.

Pontus Kleman var son till lagmannen Gustaf Bernhard Kleman. Han blev 1831 student vid Lunds universitet men gav sig därefter på handelsyrket och anställdes 1837 hos firma Huth i London. Under 1840-talet blev han representant för flera svenska exportföretag Dan. Elfstrand & Co, D. Carnegie & Co och F. D. Wærn & Co och kom att bli nära lierad med bankiren Giles Löder. Han skall ha tjänat stora pengar under högkonjunkturen för järn- och trävaruexporten under Krimkriget. Han var huvudintressent vid grundandet av Gefleborgs sågverks AB. Vid bildandet av Gellivare bolag ingick Kleman som delägare och började därmed intressera sig för järnhanteringen i Sverige. 1856 köpte han Garpenbergs bruk, blev 1857 disponent och direktör för Bergviks sågverks AB och lät samma år anställa försök att arbeta efter bessemermetoden vid sin egendom Dormsjö. Från 1859 var han londonagent för Korsnäs sågverks AB. Klemans företag drabbades hårt av den ekonomiska krisen 1858-1859 men genom lån hos Giles Löder lyckades han rädda sin verksamhet. Han var 1860 grundare av The Gellivara Co Limited som han förgäves försökte introducera på Londonbörsen. Med sitt ägande av Garpenbergs bruk, Dormsjö bruk samt andelar i Forss, Äsgams och Tyskbo ingick han 1862 om delägare i det av Göran Fredrik Göransson grundade Högbo stål- o jernverks ab. Kleman var även en av initiativtagarna till The English and Swedish Bank Limited 1863 och vid grundandet av det nya The Gellivara Co Limited som börsintroducerades 1864. Han var finansiellt nära knuten till Johan Holm och drabbades hårt när denne 1865 ställde in sina betalningar. I samband med börskrisen i London 1866 tvingades han själv att ställa in sina betalningar vilket gjorde att han tog med sig Högbo stål- o jernverks ab i fallet. Klemans konkurs bidrog även till The Gellivara Co Limiteds konkurs året därpå. Pontus Kleman arbetade därefter som mäklare i Frankrike 1867-1875, senare var han huvudsakligen verksam i London.

Källor 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Näringslivspersoner från Karlstad
Födda 1817
Avlidna 1909
Män
Cadmus et Hermione

Cadmus et Hermione (Kadmos och Harmonia) är en opera (tragédie en musique) i en prolog och fem akter med musik av Jean-Baptiste Lully. Libretto av Philippe Quinault efter Ovidius Metamorfoser. Det var Lullys första tragédie en musique. Kadmos var enligt den grekiska mytologin staden Thebes grundare och gift med krigsguden Ares dotter Harmonia.

Historia
Lully komponerade sammanlagt 13 Tragédies lyriques, varav tio byggde på historier från grekisk och romersk mytolog, och tre (de sista tre) på sagor om franska hjältar. Sagorna och historierna var välbekanta för dåtidens publik.
 
Cadmus et Hermione anses som den första franska tragédie en musique (också känd som tragédie lyrique) eller första franska operan över huvud taget. Den hade premiär den 27 april 1673 på Parisoperan och bevistades av kung Ludvig XIV av Frankrike. Den framfördes regelbundet ända fram till 1737.

Från den samtida venetianska operan tog Lully fasta på det komiska hos tjänarna, något som han senare skulle undvika liksom även nydanarna inom den italienska operan. En samtida transkription av ouvertyren, gjord av Jean-Henri d'Anglebert, har förblivit en del av cembalorepertoaren. 

År 2008 iscensatte den franska ensemblen Le Poème Harmonique en föreställning av operan i Paris och Rouen.

Personer

 Palès (Sopran)
 Mélisse (Alt)
 Pan (Bas)
 Arkas (Alt)
 L'Envie (Alt)
 Solen (Sopran)
 Cadmus (Baryton)
 2 prinsar (Tenorer)
 Arbas (Bas)
 Hermione (Mezzosopran)
 Venus
 Chariter (Sopran, Mezzosopran)
 Aglante
 La Nourrice (Alt)
 Draco (Bas)
 Jupiter (Bas)
 Junon (Sopran)
 Pallas (Mezzosopran)
 L'Amour (Mezzosopran)
 Mars (Bas)
 L'Hymen
 Le Grand Sacrificateur (Bas)

Handling
Prologen har inget med handlingen i övrigt att göra i sig, utan rör sig om hur oraklet i Delfi besegras av solens strålar, en allegori om solkungens överlägsenhet. I själva operan för Lullys musik handlingen framåt utan att dra alltför mycket uppmärksamhet till den komiska sidohistorien. Danserna och körpartierna i mellanspelen är integrerade i handlingen och utgör dramatiska höjdpunkter. 

Cadmus är förälskad i Hermione, men hon är förlovad med jätten Draco. Han utmanar sin rival men Pallas Athena förvandlar Draco till en staty. Hermione förs bort av Juno men till sist får de älskande varandra.

Anmärkningar

Referenser

Källor

Operor av Jean-Baptiste Lully
Franskspråkiga operor
1673 i Frankrike
Kultur i Paris
Rosendo Villalobos

Rosendo Villalobos, född 1860, död 1940, var en boliviansk lyriker och biblioteksman.

Villalobos hörde till de mest framstående av sin tids bolivianska skalder. Av hans till ett tjugotal uppgående längre och kortare lyriska dikter bör nämnas De mi cartera (1886), Aves de paso (1889), Memorias del corazón (1890), O dos crueles (1897) och Hacia el olvido (1907). Villalobos behandlas av Plácido Molina och Emilio Finot i Poetas bolivianos (1908).

Källor 

  

 

Bolivianska författare
Spanskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Poeter under 1900-talet
Personer i Bolivia under 1800-talet
Personer i Bolivia under 1900-talet
Födda 1860
Avlidna 1940
Män
Ugglan
Francisco López de Villalobos

Francisco López de Villalobos, född 1473 i Villalobos i Zamora, död 1549 i Valderas i León, var en spansk författare och läkare.

Villalobos var livmedikus hos Ferdinand den katolske och Karl V och sysselsatte sig samtidigt som författare. Villalobos gjorde sig först känd genom en god översättning av Plautus Amphitruo och arbetade för den klassiska komedins införande i Spanien. Villalobos skrev även arbeten på latin, som Glossa litteralis, Potentia vitali med flera. Hans Los problemas och andra mindre arbeten på spanska finns i Rivadeneiras Biblioteca de autores españoles, band 36.

Källor 
 

Spanska läkare
Kungliga livmedici och arkiatrer
Spanska dramatiker
Spanskspråkiga dramatiker
Spanska översättare
Spanskspråkiga översättare
Översättare från latin
Läkare under 1500-talet
Dramatiker under 1500-talet
Spanska författare under 1500-talet
Födda 1473
Avlidna 1549
Män
Ugglan
Anterivo

är en ort och kommun i provinsen Sydtyrolen i regionen Trentino-Sydtyrolen i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Sydtyrolen
Andriano

är en ort och kommun i provinsen Sydtyrolen i regionen Trentino-Sydtyrolen i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Sydtyrolen
The Punisher (TV-serie)

Marvel's The Punisher, eller The Punisher, är en amerikansk actionserie skapad av Steve Lightfoot, baserad på Marvel Comics-figuren med samma namn. Serien utspelar sig i Marvel Cinematic Universe och är en spinoff till Marvel's Daredevil. Handlingen kretsar kring Frank Castle som använder extrema metoder för att bekämpa brottslighet. Alla 13 avsnitt släpptes samtidigt den 17 november 2017 på Netflix.

Rollista (i urval)

Huvudroller 
 Jon Bernthal – Frank Castle / Punisher
 Ebon Moss-Bachrach – David Lieberman / Micro
 Ben Barnes – Billy Russo
 Amber Rose Revah – Dinah Madani
 Daniel Webber – Lewis Wilson
 Paul Schulze – William Rawlins / Agent Orange
 Jason R. Moore – Curtis Hoyle
 Michael Nathanson – Sam Stein
 Jaime Ray Newman – Sarah Lieberman
 Deborah Ann Woll – Karen Page
 Josh Stewart – John Pilgrim
 Floriana Lima – Krista Dumont
 Giorgia Whigham – Amy Bendix

Biroller 
 C. Thomas Howell – Carson Wolf
 Shohreh Aghdashloo – Farah Madani
 Geoffrey Cantor – Mitchell Ellison
 Clancy Brown – Ray Schoonover
 Delaney Williams – O'Connor
 Kelli Barrett – Maria Castle
 Aidan Pierce Brennan – Frank Castle Jr.
 Nicolette Pierini – Lisa Castle
 Kobi Frumer – Zach Lieberman
 Ripley Sobo – Leo Lieberman
 Tony Plana – Rafael Hernandez
 Jordan Mahome – Isaac
 Shez Sardar – Ahmad Zubair
 Jeb Kreager – Gunner Henderson

Gästroller 
 Luca De Olivieria – Donny Chavez
 Chris Critelli – Lance
 Mary Elizabeth Mastrantonio – Marion James
 Rob Morgan – Turk Barrett
 Royce Johnson – Brett Mahoney
 Tim Guinee – Clay Wilson
 Rick Holmes – Stan Ori

Avsnitt

Produktion 

I oktober 2011 inledde ABC Studios ett samarbete med Fox för att producera ett pilotavsnitt baserat på Punisher. Någon inspelning kom dock aldrig till stånd. I maj 2013 lyckades Marvel att ta tillbaka filmrättigheterna till Punisher. I den andra säsongen av Marvel's Daredevil syntes Punisher där han spelades av Jon Bernthal. 

I januari 2016 var en spinoffserie i utvecklingsstadiet. Serien kommer att ha 13 avsnitt och Bernthal spelar återigen rollen. Steve Lightfoot är showrunner. Inspelningarna började den 3 oktober 2016 i Brooklyn under arbetsnamnet Crime. En annan inspelningsort var Astoria i Queens. Inspelningarna avslutades den 9 april 2017.

Mottagande 
The Punisher fick mestadels positiva recensioner från flera kritiker. Rotten Tomatoes rapporterade att 61 procent, baserat på 54 recensioner, hade satt ett genomsnittsbetyg på 6,82 av 10. På Metacritic nådde serien genomsnittsbetyget 54 av 100, baserat på 20 recensioner.

Referenser

Externa länkar 
 Marvel's The Punisher på Netflix
 

TV-seriestarter 2017
TV-serieavslutningar 2019
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska dramaserier
TV-program av Netflix
TV-serier baserade på Marvel Comics
TV-serier från ABC Studios
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
TV-serier i Marvel Cinematic Universe
Matteo Villani

Matteo Villani kan syfta på:

* Matteo Villani (1283–1363), italiensk historiker
 Matteo Villani (född 1982), italiensk friidrottare
Villani

Villani är ett italienskt efternamn, som burits av bland andra:

 Cédric Villani (född 1973), fransk matematiker och fysiker
 Filippo Villani (omkring 1325–omkring 1405), italiensk historiker
 Giovanni Villani (omkring 1280–1348), italiensk historiker
 

Italienska efternamn
Jake Larsson

Jake Larsson, född 9 januari 1999, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Örebro SK.

Karriär

Klubblag 
Karriären inleddes i Adolfsbergs IK som sjuåring och när Jake Larsson var tolv år gammal gjorde han flytten till Karlslunds IF. Som 17-åring kritade han på sitt första a-lagskontrakt med klubben och under sina två säsonger i Karlslunds IF hann Larsson med att hjälpa klubben upp till division 1. I december 2017 stod det klart att Jake Larsson lämnar Karlslunds IF för spel med Hammarby IF. 

I Hammarby IF tillhörde Larsson U19-laget och med 25 mål på 25 matcher var han med om att föra både klubbens U19- och U21-lag till SM-guld. I februari 2019 blev det officiellt att Jake Larsson lämnade Hammarby IF efter en säsong, då han återvände till hemstaden och allsvenska konkurrenten Örebro SK.  Han skrev på ett treårskontrakt med ÖSK och efter att ha fått chansen i samtliga gruppspelsmatcher i Svenska cupen kom den allsvenska debuten i premiären mot Falkenbergs FF den 31 mars 2019. Han stod då för ett inhopp i den 76:e minuten.

I mars 2020 förlängde Larsson sitt kontrakt i Örebro SK fram över säsongen 2023.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Karlslunds IF HFK
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Örebro SK Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1999
Levande personer
Män
Giovanni Villani

Giovanni Villani, född omkring 1280 i Florens, död där 1348 i pesten, var en italiensk krönikeskrivare.

Villani var köpman och innehade en mängd förtroendeposter i sin hemstad, bland annat som myntmästare (1317) och förhandlare om förvärvet av herraväldet över Lucca (1339 och 1341). Vid jubelfesten i Rom 1300 fattade han beslutet att bidra till sin fädernestads ära genom ett verk, som efterliknade de gamla klassikernas. Det blev Istorie fiorentine, en framställning av Florens historia från äldsta tider till hans egen, skriven i guelfisk anda, i en enkel och osökt stil, vad språket angår ett mönster av 1300-talets italienska. Villanis bror Matteo fortsatte verket med 11 böcker till sin död, 1363. Matteos son, Filippo, avslutade krönikan med en litterärt konstrikare, men rent historiskt mindre värdefull framställning av händelserna fram till år 1365. Som författad av med händelserna samtida, i det stora hela sanningsenliga, män, är bröderna Villanis krönika en av de viktigaste källskrifterna för Italiens medeltidshistoria. Särskilt Giovanni Villani skildrar vad han sett och hört med den praktiske affärsmannens saklighet och ett livligt sinnes rättframma åskådlighet. Krönikan trycktes första gången 1537 och har sedermera omtryckts flera gånger, bland annat av Muratori 1728, av Ignazio Moutier 1826 och i Turin 1879; ett urval på engelska utgavs 1896 av Rose E. Selfe.

Källor 

  

Krönikeskrivare
Italienska historiker
Italienska författare under 1300-talet
Personer i Italien under 1300-talet
Personer från Florens
Födda 1280
Avlidna 1348
Män
Ugglan
Simon Amin

Simon Amin, född 13 november 1997 i Hallsberg, är en svensk-syrisk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för norska Sandefjord.

Klubbkarriär
Amin är uppvuxen i Hallsberg och det var även där han startade sin fotbollskarriär i IFK Hallsberg. Som 13-åring bytte Amin klubb till den Örebrobaserade klubben Karlslunds IF. Som 17-åring flyttades han upp till A-laget och 2017 var han en stor del av laget som spelade upp Karlslunds IF i Division 1.

Den 27 december 2017 värvades Amin av Örebro SK, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 2 april 2018 gjorde Amin allsvensk debut i en 0–0-match mot GIF Sundsvall, där han blev inbytt i den 79:e minuten. I januari 2021 värvades Amin av Trelleborgs FF, där han skrev på ett tvåårskontrakt med option på ytterligare ett år. Amin gjorde fyra mål på 49 matcher under två säsonger i Superettan, men valde efter säsongen 2022 att lämna klubben.

I januari 2023 värvades Amin av norska Sandefjord, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Källor 

Simon Amin på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Syriska fotbollsspelare
Spelare i Karlslunds IF HFK
Spelare i Örebro SK Fotboll
Spelare i Trelleborgs FF
Spelare i Sandefjord Fotball
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Tippeligaen
Födda 1997
Levande personer
Män
Personer från Hallsberg