kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
9968 Serpe

9968 Serpe eller 1992 JS2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 maj 1992 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter Jean Serpe.

Asteroiden har en diameter på ungefär 12 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1992
Sjundeå församlingshem

Sjundeå församlingshem (finska: Siuntion seurakuntakoti) är ett församlingshem som Sjundeå finska församling och Sjundeå svenska församling delar. Byggnaden som ligger i Sjundeå kyrkby söder om Sjundeå S:t Petri kyrka ägs av Sjundeå kyrkliga samfällighet.

Sjundeå församlingshem, som ritades av arkitekt Lars Rejström, byggdes år 1975 och det har två våningar. I hemmet finns en stor sal, ett kök, församlingarnas kansli, diakonimottagning, Sjundeå kyrkoarkivet och ett skyddsrum för människor som bor i Sjundeå kyrkby.

År 1976 sålde Sjundeå församling Sjundeå prästgården och därför blev det nya församlingshemmet en ny centrum för församlingens och senare samfällighetens funktioner samt också församlingslivet.

Se även 
 Sjundeå S:t Petri kyrka
 Sjundeå församling
 Sjundeå finska församling
 Sjundeå svenska församling
 Sjundeå kyrkliga samfällighet

Källor 

Byggnader och anläggningar i Sjundeå
Religiösa byggnader invigda 1975
Församlingshem i Finland
1975 i Finland
GK Astrachanotjka

GK Astrachanotjka (, Gandbolnyj klub Astrachanotjka) är en rysk handbollsklubb från Astrachan, bildad 1993.

Historia 
Handbollslaget Astrachanotjka grundades 1993 på initiativ av stadskommittén för fysisk kultur och idrott. Under ledning av Nadezhda Badredinova kunde laget gå från sitt första mästerskap till Super League på bara 4 år. Under säsongen 2003/04 deltog Astrachan i Europacupen för första gången och nådde 1/8-finalen i EHF-cupen. Säsongen 2004/05 tog Astrachan fjärdeplatsen men förlorade bronset. Vyacheslav Kirilenko blev sedan huvudtränare. Säsongen 2010/11 tog laget femteplatsen och fick återigen spela på den europeiska scenen.2013-2014  nådde Astrachan semifinal i EHF-cupen.

Inför säsongen 2015-2016 lyckades  behålla lagets stomme. Ljudmila Postnova tog upp sin karriär igen i Astrachan. I slutspelet vann klubben ryska mästerskapet, Några dagar senare vann Astrachanotjka sina första medaljer i ryska cupen  och blev turneringens silvermedaljör. I augusti 2016 blev fyra spelare i laget, Anna Vjachireva, Polina Kuznetsova, Victorija Kalinina och Viktorija Zjilinskajte, vinnare av OS 2016 i Rio de Janeiro.

Klubben har spelat i ryska superligan sedan denna grundades 1999, och 2004 gjorde klubben sin debut i EHF:s cuper. Klubben nådde EHF-cupens semifinaler 2014 och Cupvinnarcupens kvartsfinaler 2007. Klubben blev ryska mästare 2016 vilket är dess främsta nationella merit.

Meriter 
 Rysk mästare (2016)
 Semifinal i EHF-cupen (2014)

Referenser 

Handbollsklubbar i Ryssland
Sportklubbar bildade 1993
1992 ST1

1992 ST1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 26 september 1992 av den japanske amatörastronomen Atsushi Sugie i Dynic-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 20 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Dora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Dora-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av A Sugie
Astronomiska upptäckter 1992
Lukas Sandell

Lukas Peter Jonathan Sandell, född 3 februari 1997, är en svensk handbollsspelare som spelar för Telekom Veszprém och det svenska landslaget. Han är vänsterhänt och spelar som högernia.

Klubblagskarriär 
Lukas Sandells moderklubb var Eslövs HF, där han spelade till han var 16 år. 2018 lämnade han Ystad, efter fem år med begränsad speltid. Under åren 2018-2020 spelade han för norska Elverum. Under sin tid i Elverum gjorde han succé i EHF Champions League med klubben. Han fick förtroende och speltid, och efter två år flyttade han till danska toppklubben Aalborg Håndbold. I Aalborg blev Sandell en av de viktigaste spelarna, och första säsongen i klubben tog han silvermedalj i EHF Champions League och blev dansk mästare.

Sedan 2023 spelar han för ungerska topplaget Telekom Veszprém.

Landslagskarriär 
Sandell spelade i de svenska ungdomslandslagen. Han gjorde A-landslagsdebut i VM 2021 i match mot Nordmakedonien. I samma turnering som var hans mästerskapsdebut var han med och vann ett VM-silver, efter förlust i finalen till Danmark. Han deltog även i OS 2020 i Tokyo.

Meriter 
Med klubblag
EHF Champions League:
 2021 med Aalborg Håndbold
IHF Super Globe:
  2021 med Aalborg Håndbold
Danska mästerskapet: 
 2021 med Aalborg Håndbold
 2022 och 2023 med Aalborg Håndbold
Danska cupen:
 2021 med Aalborg Håndbold
 2020 med Aalborg Håndbold
Danska Supercupen:
 2020, 2021 och 2022 med Aalborg Håndbold
Norska Eliteserien:
 2019 och 2020 med Elverum Håndball
Norska cupen 
 2018 och 2019 med Elverum Håndball

Med landslag
 VM 2021 i Egypten
 EM 2022 i Ungern och Slovakien

Referenser 

Män
Födda 1997
Levande personer
Svenska handbollsspelare
Spelare i Ystads IF HF
Spelare i Elverum Håndball
Spelare i Aalborg Håndbold
Svenska idrottare under 2000-talet
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2020
Europamästare i handboll
Spelare i Veszprém KC
1993 TQ

1993 TQ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 oktober 1993 av de båda japanska astronomerna Seiji Shirai och Shuji Hayakawa vid Hidaka-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Seiji Shirai
Astronomiska upptäckter av Shuji Hayakawa
Astronomiska upptäckter 1993
Antonín Barák

Antonín Barák, född 3 december 1994, är en tjeckisk fotbollsspelare som spelar för Fiorentina, på lån från Hellas Verona. Han representerar även Tjeckiens landslag.

Karriär
Den 26 augusti 2022 lånades Barák ut av Hellas Verona till Fiorentina på ett säsongslån.

Källor 

Antonín Barák på Transfermarkt

Noter

Tjeckiska fotbollsspelare
Tjeckiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FK Příbram
Spelare i FC Sellier & Bellot Vlašim players
Fotbollsspelare i SK Slavia Prag
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i US Lecce
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i 1. česká fotbalová liga
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1994
Levande personer
Män
Personer från Příbram
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Harry Kumlien

Harry Kumlien, född 15 oktober 1917 i Stockholm, död 2005, var en svensk grafisk formgivare.

Han var son till Axel och Rut Kumlien samt barnbarn till Hjalmar Kumlien. Från 1944 var han gift med Malin Kumlien.

Kumlien studerade vid Skolan för bok- och reklamkonst.

Hans verk består av bokformgivning, ombrytning och emblemdesign.

Verk i urval

 Seedorff Pedersen, Hans Hartvig (1959). De bevingade.
 Ragnar Blomquist (1951). Lunds historia.
 Charles Lamb (1952). Essayer.
 Quintus Flaccus Horatius (1956). Några oden och en epod.
 Dietrich Bonhoeffer (1960). Motstånd och underkastelse. Brev och anteckningar från fängelset.
 Sven Sandström (1962). Christian Berg, Livslinjer och formtankar. Med inledning av Gustaf Näsström. With summary in englisch.
 Willy Schwabacher (1962). Grekiska mynt ur konung Gustaf VI Adolfs samling. Förord av N.L. Rasmusson.
 Paul Britten Austin (1967). The life and songs of Carl Michael Bellman. Genius of teh Swedish Rococo.
 Gunnar W. Lundberg (1972). Svenskt och franskt 1700-tal i Institut Tessins samlingar.
 Åke Setterwall (1971). Stig Fogelmarck och Bo Gyllensvärd: Kina slott på Drottningholm.
 Algot Werin (1952). Utfärd och hemfärd.
 Homeros' Iliaden (1958). Översättning av Erland Lagerlöf, i bearbetning och med inledning av Gerhard Bendz.
 Hugo Larsson (1958) Övningsexempel till tyska språkläran. I.
 Sven E. Noreen (1963). ale. Historisk tidskrift för Skåneland.
 Sven B. Ek (1970). Östra Torn. Gösta Lilja (1957). Strindberg som konstkritiker.''

Referenser

Män
Födda 1917
Avlidna 2005
Svenska grafiska formgivare
Svenska konstnärer under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Stefan Posch

Stefan Posch, född 14 maj 1997, är en österrikisk fotbollsspelare som spelar för 1899 Hoffenheim. Han representerar även Österrikes landslag.

Källor 
 Stefan Posch på Transfermarkt 

Österrikiska fotbollsspelare
Österrikiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i TSG 1899 Hoffenheim
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1997
Levande personer
Män
Personer från Judenburg
Österrikiska idrottare under 2000-talet
Arne och Ankan

Arne och Ankan var en svensk TV-duo bestående av sportkommentatorn Arne Hegerfors och svenska ishockeylandslagets tidigare förbundskapten Anders ”Ankan” Parmström, som är mest kända för att ha kommenterat ishockeymatcher och för att ha lett ishockeyprogram med Hegerfors som programledare och Parmström som expert.

Arne och Ankan inledde sitt samarbete med att kommentera Canada Cup 1984 i SVT, där Hegerfors var ankare på tv-sporten. På SVT var Hegerfors och Parmström också studiovärdar för Hockeykväll. Från 2004 arbetade paret på C More (dåvarande Canal+) med samma upplägg som Hockeykväll. Ett återkommande inslag var Arnes klassiker, där de talade om sina minnen av kända svenska idrottshändelser.

Arne och Ankan arbetade tillsammans i tv i omkring 30 år. År 2013 lämnade Hegerfors tv, och Parmström 2016. Duon kommenterade matcher i VM, Canada Cup och OS. Bland dessa var historiska matcher som finalen i Canada Cup 1987 mellan Kanada och Sovjet och finalen i OS i Lillehammer 1994. Efter tv-samarbetet fortsatte Arne och Ankan att ha regelbunden kontakt med varandra.

De var även kommentatorer till den svenskspråkiga versionen av ishockeyspelet NHL 06, som i förlagor kommenterats av enbart Hegerfors. De kommenterade några svenska e-sportmästerskap i ishockey för Webhallen.

Svenska Dagbladet har beskrivit Arne och Ankan som ”svensk sport-tv:s mest skridskoslipade radarpar”, och Expressen kallade dem ”för alltid ett radarpar” efter karriären. Hegerfors och Parmström förklarade sitt framgångsrika samarbete med sina lika personligheter, med ödmjukhet för sina skilda roller som kommentator respektive expert, och att de kombinerade ett koncentrerat allvar i yrkesutövningen med personlig vänskap.

Referenser 

Svenska TV-programledare
Svenska radarpar
Claes Lewenhaupt (1859–1937)

Claes Adam Carl Lewenhaupt, född 6 januari 1859 i Stockholm, död där 22 augusti 1937, var en svensk greve, officer och författare.

Fadern var Adam Lewenhaupt. Efter mogenhetsexamen i Stockholm 1877 ingick Lewenhaupt vid Livregementets husarer, där han blev underlöjtnant 1878, löjtnant 1888 och ryttmästare 1897. Han övergick 1909 till reserven. Åren 1889–1890 tjänstgjorde han som attaché vid beskickningen i Washington. 

Från 1891 ägnade sig Lewenhaupt en tid åt jordbruk och arrenderade Fostorp i Östra Vingåkers socken, men senare var han mest på resande fot och gav 1903–1932 ut ett stort antal reseskildringar från länderna kring Medelhavet. Han framträdde även som jakt- och djurskildrare med Jakt- och hundhistorier (1911) och som skönlitterär författare med sagosamlingarna Skatten i Alhambra. Jämte andra sagor och legender, samlade (1924), Prinsen med guldkrona och andra sagor från Frankrike och Västeuropa (1925) samt historiska skildringarna Ett dygn i Pompeji (1923) och Prinsessan av Ceuta. En resedagbok med historiskt perspektiv (1924).

Bibliografi

Referenser

Noter 

Svenska militärer under 1800-talet
Svenska grevar
Militärer från Stockholm
Svenska författare under 1900-talet
Födda 1859
Avlidna 1937
Män
Författare från Stockholm
Boeing-Saab T-7 Red Hawk

Boeing-Saab T-7 Red Hawk (ursprungligen Boeing T-X, senare Boeing-Saab T-X) är ett amerikansk-svenskt jetdrivet skolflygplan som utvecklats för USA:s flygvapen för att ersätta skolflygplan av modell . Planet har utvecklats av Boeing och Saab AB i samarbete.

Historik 
År 2003 utarbetade Air Education and Training Command (AETC) krav för en ersättare för deras primära skolflygplan T-38 Talon. Den ursprungliga planen var att ha en ersättare först efter 2020, men efter ett dödligt haveri i april 2008 på grund av slitage beslöts att påskynda projektet för att få fram en ersättare till 2017. Projektet kom dock att skjutas upp på grund av budgetnedskärningar.

Omkring 2012 publicerade USA:s flygvapen kraven för det nya skolflygplanet (då kallat T-X) i en upphandling. Den 5 december 2013 skrev Boeing och Saab AB gemensamt på ett utvecklingskontrakt för T-X programmet. Den 13 september 2016 visades de två första prototyperna upp för allmänheten. Den första prototypen premiärflög den 20 december 2016, medan den andra prototypen kom upp i luften den 24 april 2017. Den 27 september 2018 vann Boeing-Saabs konstruktion T-X-tävlingen och fick en beställning på 351 flygplan av USA:s flygvapen.

Den 16 september 2019 offentliggjorde USA:s flygvapen att flygplanet skulle betecknas T-7A Red Hawk. Den 10 januari 2020 började Saab producera det första flygskrovet och den 6 december flyttades skrovet från monteringshallen till slutmonteringen. Detta skrov ska användas för marktester.

Teknik 
Produktionsversionen av Red Hawk har motorer av typen General Electric F404-103 försedda med efterbrännkammare och motorstyrning (FADEC).

Tillverkning 
Saab invigde 2021 en fabrik i West Lafayette i Indiana för tillverkning av flygplanskroppens bakre del. Slutmontering sker i Boeings anläggning i St. Louis i Missouri.

Varianter 
T-X – prototyper försedda med GE F404-402 motor med efterbränning – två tillverkade – även benämnda PRJ (Production Representative Jet)
T-7A – första produktionsversionen, försedd med GE F404-103 motor med efterbränning– 351 beställda

Anmärkningar

Källor

Noter

Flygplan tillverkade av Saab
Flygplan tillverkade av Boeing
Saab (flygindustri)
Nakajima Hikoki KK

Nakajima Hikoki KK (, "Nakajima Flygplan Aktiebolag") var en stor japansk flygmotor- och flygplanstillverkare under mellankrigstiden fram till slutet av andra världskriget.

Nakajima kom att producera flera lyckade stridsflygplan under andra världskriget, till exempel jaktflygplanen Nakajima Ki-27, Nakajima Ki-43 Hayabusa och Nakajima Ki-84 Hayate.

Historia 
Japans flygplanshistoria börjar cirka 1910, då den japanska militären fick tag i sina första flygplan. Detta efter att två kaptener skickats till Västeuropa för att få utbildning inom flygning, och sedan köpt med sig dessa plan hem. Den ena av dessa, Yoshitoshi Tokugawa, genomförde den första flygningen i japan i december 1909. 

Efter första världskrigets slut 1918 bestämdes det att resurser skulle allokeras till att få igång en inhemsk produktion av flygmaskiner. Nakajima grundades 1918 och blev då den första tillverkaren av flygplan i det japanska imperiet, och byggde till en början brittiska och franska jaktplan på licens. 

Nakajima växte snabbt och förblev den största flygplanstillverkaren genom andra världskriget. Med statligt stöd växte kapitalet snabbt genom 1920-talet och 1930-talet, från ett totalt kapital på 6 miljoner yen 1931 till 9 miljoner yen 1933. 

1937 vann Nakajima kontraktet mot konkurrenterna Mitsubishi och Kawasaki för kejserliga japanska arméns luftkårs nya jaktplan med Ki-27, av vilken 3 368 exemplar byggdes. Vid denna tidpunkt hade företaget ett värde av 20 miljoner yen. 

Nakajimas jaktplan Ki-43 ersatte Ki-27 1941, 5 919 tillverkades.

Från 1943 intensifierades den allierade bombningen av japanska fastlandet vilket skulle komma att drabba Nakajimas fabriker hårt under de resterande krigsåren. Under samma tid utvecklade Nakajima Ki-84, som gick i tjänst 1944 och anses generellt sett vara det bästa japanska jaktplanet under andra världskriget.

Under det sista krigsåret led Nakajima av brist på nästan alla typer av kritiska resurser, så som råmaterial, skicklig personal och industriella verktyg, vilket saktade ned produktionstakten och kvalitén på produkterna markant. 

I och med japanska imperiets förlust och krigsslutet 1945 tvingades Nakajima Hikoki KK att stänga. Flera av de tidigare Nakajima-anställda öppnade nya företag i japan inom olika områden, och Nakajima i sig döptes om till Fuji Heavy Industries, vilket senare skulle döpas om till Subaru.

Modeller (urval)

Arméprojekt 
Flygplan projekterade av Kejserliga japanska arméns luftkår i urval.
Ki-27 – jaktflygplan
Ki-43 – jaktflygplan
Ki-44 – jaktflygplan
Ki-49 – medeltungt bombflygplan
Ki-84 – jaktflygplan

Marinprojekt 
Flygplan projekterade av Kejserliga japanska flottans flygkår i urval.
B5N – fartygsbaserat torpedflygplan
B6N – fartygsbaserat torpedflygplan
G5N – markbaserat tungt bombflygplan
G8N – markbaserat tungt bombflygplan
J1N – markbaserat nattjaktflygplan

Flygmotorer 

 Kotobuki (寿)
 Ha 5/Ha 41/Ha 109
 Hikari (光)
 Sakae (栄)
 Homare (誉)
 Mamoru (護)
 Ha 219

Bilder Nakajima-flygplan

Referenser

Noter 

Företag bildade 1917
Japanska flygplanstillverkare
Nakajima
Nakajima (efternamn)

Nakajima eller Nakashima är ett vanligt japanskt efternamn. Namnet betyder "mellanö" och skrivs vanligen 中島, men även skrivningen 中嶋 förekommer.

Efternamnet Nakajima bärs bland annat av följande:
Emi Nakajima – japansk fotbollsspelare
Hiromi Nakashima – japansk fotbollsspelare
Jo Nakajima – japansk fotbollsspelare
Kazuki Nakajima – japansk fotbollsspelare
Koji Nakajima – japansk racerförare
Motohiko Nakajima – japansk fotbollsspelare
Reiji Nakajima – japansk fotbollsspelare
Riho Nakajima – japansk konstsimmare
Satoru Nakajima – japansk racerförare
Shoya Nakajima – japansk fotbollsspelare
Shunichi Nakajima – japansk fotbollsspelare
Taiga Nakajima – japansk fotbollsspelare
Takanori Nakajima – japansk fotbollsspelare
Takuma Nakajima – japansk fotbollsspelare
Yoshio Nakajima – japansk konstnär
Yuki Nakashima – japansk fotbollsspelare
Yumi Nakashima – japansk musiker

Liknande namn bärs bland annat även av följande:
Issey Nakajima-Farran – kanadensisk fotbollsspelare

Efternamnsförgreningssidor
Japanska efternamn
Pivasjön

Pivasjön (serbiska: Пивско језеро) är en konstgjord sjö i nordvästra Montenegro. Den bildades när den 200 meter höga Mratinjedammen byggdes för att dämma upp floden Piva cirka tre kilometer norr om staden Mratinje.

Sjön, som fungerar som vattenmagasin, är 45 kilometer lång och täcker en yta på 12,5 km² och är därmed Montenegros näst största sjö. Den ligger 675 meter över havet mellan upp till  meter höga skogbeklädda berg. Pivaklostret, som låg på ett område som översvämmades, revs sten för sten och flyttades till en ny plats i närheten och invånarna i den dränkta småstaden Plužine tvingades flytta till en nybyggd stad vid Pivasjöns strand.

Förutom att försörja vattenkraftverket på 360 MW används sjön som dricksvattentäkt och för vattensport och sportfiske.

Källor

Insjöar i Montenegro
Gunilla von Post

Karin Adèle Gunilla von Post, född 10 juli 1932 i Engelbrekts församling, Stockholm, död 14 oktober 2011 i Palm Beach, Florida, USA, var en svensk kvinna, som 1953–1955 hade ett romantiskt förhållande med John F. Kennedy, senare amerikansk president.

Biografi
Gunilla von Post var dotter till kaptenen och försäkringsdirektören Olof von Post och hans andra hustru Brita Elmér. Hon tillhörde den äldre adopterade grenen av den svenska ätten von Post, där endast huvudmannen är adlig.

Efter avslutad skolgång i Sverige studerade Gunilla von Post hotell- och restaurangdrift i Schweiz och språk i England, Tyskland och Frankrike. Hon träffade Kennedy 1953 i Antibes på franska rivieran. Denne var då vid 36 års ålder senator för Massachusetts och skulle några månader senare gifta sig med Jacqueline Bouvier. Kontakten mellan Kennedy och Gunilla von Post upprätthölls sedan i huvudsak per brev, men Kennedy besökte henne i Båstad 1955 och bjöds då på svensk kräftskiva.  

När Gunilla von Post gifte sig med den svenske godsägaren och industrimannen Anders Ekman, beklagade Kennedy detta i ett brev från 1956. Sista gången de råkades var vid en fest 1958 på Waldorf Astoria New York,  där båda deltog med sina makar, och då Gunilla von Post väntade sitt första barn.

Anders Ekman avled efter fyra  års äktenskap, och Gunilla von Post var senare gift med amerikanen H. Wisner Miller, Jr. Hon hade två barn i vardera äktenskapet.

Hennes förhållande med John F. Kennedy är känt dels genom hennes egen berättelse i en spökskriven bok från 1997, dels genom brev från Kennedy till henne, som 2010 och 2021 utbjudits till försäljning.

Bibliografi
 Gunilla von Post (with Carl Hohnes): Love, Jack. New York: Crown Publishers, 1997.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Lars-Åke Skagegård: Kennedys val: baserat på en sann historia.Helsingborg: Hoi förlag, 2019.

Födda 1932
Avlidna 2011
Kvinnor
Personer från Stockholm
Älskarinnor
John F. Kennedy
Quartier Saint-Thomas-d'Aquin

Quartier Saint-Thomas-d'Aquin är Paris 25:e administrativa distrikt, beläget i 7:e arrondissementet. Distriktet är uppkallat efter filosofen och teologen Thomas av Aquino (1225–1274).

7:e arrondissementet består även av distrikten Invalides, École-Militaire och Gros-Caillou.

Kyrkobyggnader
Saint-Thomas-d'Aquin
Chapelle Notre-Dame-de-la-Médaille-Miraculeuse
Chapelle de l'Épiphanie

Profana byggnader
Hôpital Laennec
Hôtel Matignon
Le Bon Marché
Musée d'Orsay

Parker
Square Boucicaut
Square Roger-Stéphane
Jardin de Sciences Po

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Rue du Bac
  Busshållplats  – Paris bussnät

Källor

Externa länkar

Paris sjunde arrondissement
Quartier Saint-Thomas-d'Aquin
Gösta Mårtenson

Bror Gustaf (Gösta) Adolf Mårtenson, född den 6 juni 1893 i Fellingsbro församling, Örebro län, död den 25 juli 1982 i Knista församling, Örebro län, var en svensk militär. Han var far till Hjalmar och Jan Mårtenson.

Mårtenson avlade officersexamen 1915. Han blev fänrik vid Älvsborgs regemente samma år och löjtnant där 1918. Efter att ha genomgått Gymnastiska centralinstitutet 1921–1923 och Krigshögskolan 1928–1930 blev Mårtenson kapten i Upplands regemente sistnämnda år. Han blev major vid Hallands regemente 1939 och överstelöjtnant 1942. Mårtenson befordrades till överste på reservstat i Femte militärområdet 1944 och var befälhavare i Örebro försvarsområde 1949–1953. Han blev riddare av Svärdsorden 1936 och kommendör av samma orden 1954. Mårtenson vilar på Knista kyrkogård.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 
 
 Bror Gustav Adolf (Gösta) Mårtensson på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Försvarsområdesbefälhavare
Kommendörer av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Fellingsbro socken
Födda 1893
Avlidna 1982
Män
Linus Persson (handbollsspelare)

Linus Niclas Persson, född 16 april 1993, är en svensk handbollsspelare som spelar för GOG Håndbold och Svenska landslaget. Han är vänsterhänt och spelar som högernia.

Klubbkarriär 
Linus Persson börjadespela handboll i OV Helsingborg. Efter att ha spelat i U-landslaget valde han 2011 att spela för HK Malmö där han sedan stannade i 7 säsonger. I september 2017 spelade Linus ett skånederby mot moderklubben OV Helsingborg och avslöjade att han satsar på en karriär ute i de stora ligorna i Europa.2018 lämnade Linus Persson HK Malmö för spel i franska ligan.

Efter tre säsonger i US Ivry skrev han på ett tvåårigt kontrakt med HBC Nantes. Från sommaren 2023 har han ett treårigt kontrakt med danska GOG Håndbold.

Landslagskarriär 
Linus Persson startade landslagskarriären med 18 U-19 landskamper 2011. För U-21 spelade han bara 2 landskamper.

Linus Persson debuterade i A-landslaget mot Tyskland den 2 april 2014. Han var med i EM-truppen 2016 utan att spela mer än en match i turneringen. Han blev inkallad på grund av skada i truppen. Landslagsuppdragen var få till 2020 då han blev uttagen till VM i Egypten. I VM gjorde han sitt andra mästerskap och presterade bra. Han råkade ut för en hjärnskakning och tvingades lämna VM-turneringen. Linus Persson återkom i landslaget till OS-kvalet i mars 2021 då Sverige kvalificerade sig för OS. På grund av en skada på tummen som måste opereras missar han OS. Han var inte uttagen till EM 2022, men blev inkallad efter coronafall i truppen.

Meriter 

 Coupe de France: 2023
 Coupe de la Ligue: 2022

Referenser 

Män
Födda 1993
Levande personer
Svenska handbollsspelare
Spelare i Olympic/Viking Helsingborg HK
Spelare i HK Malmö
Spelare i US Ivry HB
Spelare i HBC Nantes
Europamästare i handboll
Svenska idrottare under 2000-talet
Spelare i GOG Håndbold