kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mary Treen

Mary Treen, född 27 mars 1907 i St. Louis, Missouri, död 20 juli 1989 i Newport Beach, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Treen var en flitigt anlitad birollsskådespelare i amerikansk film och tv under mitten av 1900-talet och medverkade i över 200 produktioner.

Filmografi i urval

Externa länkar 
 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1989
Kvinnor
Leif Almaas

Leif Almaas, född 23 augusti 1903 i Trondheim, död 15 maj 1976 i Täby församling, Stockholms län, var en norsk-svensk arkitekt.

Almaas, som var son till Samuel Almaas och Oline Sjøvold, utexaminerades från Trondheims katedralskola 1924 och från Norges tekniske høgskole 1929. Han var anställd hos arkitekt Erik Högström 1936, hos arkitekterna Bengt Romare och Georg Scherman 1937–1939 och 1940–1941, hos arkitekt Curt Björklund 1939 och hos professor Erik Lallerstedt 1941. Han var anställd vid Marinförvaltningen, Kungliga krigsmaterielverket, Försvarets fabriksstyrelse och Fortifikationsförvaltningen 1941–1956 samt var chefsarkitekt på Landsbygdens Byggnadsförening från 1956 till pensioneringen 1969. Han bedrev egen arkitektverksamhet tillsammans med arkitekt Sture Elmén 1944–1955.

Källor

SvD:Minnesruna (1976-05-19)

Externa länkar

Norska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1903
Avlidna 1976
Män
Arkitekter från Trondheim
Envis som synden

Envis som synden är en amerikansk film från 1939 i regi av Henry Koster. Filmen var uppföljare till Flickorna gör slag i saken från 1936, som hade samma regissör och de flesta skådespelarna återvände i sina roller i denna film.

Handling 
Penny hoppas att livet ska bli bättre nu när hennes föräldrar har återförenats. Problem uppstår dock då hennes ena syster Kay faller för andra systern Joans fästman.

Rollista 
Deanna Durbin - Penny Craig
Charles Winninger - Judson Craig
Nan Grey - Joan Craig
Helen Parrish - Kay Craig
Robert Cummings - Harry
William Lundigan - Richard Watkins
Ernest Cossart - Binns, butler
Nella Walker - Dorothy Craig
Felix Bressart - musiklärare

Externa länkar 

Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Universal Studios
Filmer i regi av Henry Koster
Filmer 1939
Svartvita filmer
The Doctor of Myddfai

The Doctor of Myddfai (Doktorn av Myddfai) är en engelsk opera i två akter med musik av Peter Maxwell Davies och libretto av David Pountney efter den walesiska legenden om Damen i sjön.

Historia
Operan var ett beställningsverk för att fira 50-årsjubileet av Welsh National Opera. Librettot berör samtida händelser i Storbritannien under 1990-talet: miljöförstöring, misstron mot statligt överstyre, begränsningar av konventionell läkemedel och ett nytt intresse för alternativmedicin. Höjdpunkten i varje akt är mötet mellan Doktorn och Härskaren, och grunden till musiken är två hymner som sjungs på walesiska i början av akterna. Operan hade premiär den 10 juli 1996 på New Theatre i Cardiff.

Personer
Doktorn (hög baryton)
Barnet, en 12-årig flicka (sopran) 
Härskaren (bas)
Förste Ämbetsman (mezzosopran)
Andra Ämbetsman (kontraalt)
Tredje Ämbetsman, säkerhetsofficer (hög sopran)
10 ministrar, representerande 10 zoner (2 sopraner, 3 mezzosopraner, 2 tenorer, 3 basar)
2 vaktmästare (tenor och baryton)
3 flickor (sopran, mezzosopran och kontraalt)

Handling
I en nära framtid i den walesiska staden Myddfai.

Det var en gång tre systrar från sjön. En herde blev förälskad i den ena. Hon gick med på hans frieri på villkoret att om han slog henne tre gånger skulle hon återvända till sjön och ta med sig alla de rikedomar och gåvor som hon hade givit honom. När han hade slagit henne för tredje gången gav hon sig av med alla gåvor, men efterlämnade läkedomens helande kraft till herden och hans ättlingar. De blev "the Doctors of Myddfai".

Akt I

Doktorn berättar legenden för sitt barn men han är också sysselsatt med en ny, obotlig sjukdom som hemsöker landet och som myndigheterna vägrar att erkänna vetskap om. Den som blir slagen av regnet utvecklar ett hemskt blåmärke som snart täcker hela kroppen. I sin förtvivlan samlas de sjuka vid sjön. Doktorn upptäcker att han har ärvt den magiska läkedomskonsten och beger sig till Härskaren för att erbjuda sina tjänster, men de ignoreras. Men Härskaren är skakad över besöket och tillkallar en fallen kvinna som tröst. Men hon visar sig vara Doktorn och efter ett stormigt möte slår hon Härskaren. Det regnar och Härskaren är nu smittad.

Akt II

Härskaren har försvunnit och den nya regeringen sammanträder. De avbryts tre gånger, sista gången av Doktorn och Härskaren som begär att få komma till sjön för att bli botad. Vid sjön trampas Doktorn ihjäl av desperata människor i kampen om ett botemedel. Barnet tar befälet, ger order till Härskaren att vada ut i sjön varpå hon blir den nya Doktorn av Myddfai.

Källor

Operor av Peter Maxwell Davies
Engelskspråkiga operor
Parningstid (film)

Parningstid är en amerikansk film från 1951 i regi av Mitchell Leisen. Det är en filmatisering av pjäsen Maggie av Caesar Dunn. Filmen nominerades till en Oscar för bästa kvinnliga biroll (Thelma Ritter).

Handling 
Ellen McNulty bestämmer sig för att göra ett oanmält besök hos sin nygifta son Val. När hon kommer fram misstas hon av frun Maggie för en kock men bestämmer sig för att hålla god min. Beslutet leder till en radda missförstånd. Inte blir det bättre av att Maggies snobbiga mor Fran kommer på besök.

Rollista 
Gene Tierney - Maggie Carleton
John Lund - Val McNulty
Miriam Hopkins - Fran Carleton
Thelma Ritter - Ellen McNulty
Jan Sterling - Betsy
Larry Keating - Mr. Kalinger, Sr.
Cora Witherspoon - Mrs. Williamson
Malcolm Keen - Mr. Williamson
Ellen Corby - Annie
Billie Bird - Mugsy

Externa länkar 

Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska filmer 1951
Filmer från Paramount Pictures
Svartvita filmer
Filmer i regi av Mitchell Leisen
Flora Purim

Flora Purim, född 6 mars 1942 i Rio de Janeiro är en brasiliansk sångare inom jazz och fusion. Purim har släppt över 15 studioalbum och uppträtt med en stor mängd artister. Hon medverkade bland annat som sångare på gruppen Return to Forevers två första studioalbum och har medverkat på skivor av Santana.

Externa länkar 
Flora Purim på Allmusic

Brasilianska jazzsångare
Födda 1942
Kvinnor
Levande personer
Il Messaggero

Il Messaggero är en italiensk dagstidning med säte i Rom som började utkomma regelbundet 1 januari 1879, efter att man 16 december 1878 hade gett ut ett provnummer för att testa efterfrågan. Den nuvarande (juni 2018) upplagan av papperstidningen är cirka 89 000 exemplar. Som för de flesta dagstidningar har upplagan minskat dramatiskt sedan Internet fick sitt genombrott. Ännu 2001 låg den på cirka 293 000 exemplar.

Källor

Noter

Externa länkar

M
Dagstidningar startade 1878
Insidan

Insidan är en kristen ungdomstidning som utkommit sedan 1997. Tidningen ges ut av ELU (Evangelisk Luthersk Mission - Ungdom) men är spridd i många olika kristna samfund i Sverige, då den inte fungerar som ett organ för ELU utan har fokus på bibelundervisning och andra undervisande artiklar för ungdomar och unga vuxna. Tidningen utkommer med 8 nummer varje år och finns även som webbtidning. Sedan IKON 1931 lades ner 2013 räknas Insidan som den enda kristna ungdomstidningen i Sverige.

Innehåll 
Varje nummer av Insidan ett särskilt tema som behandlas i ungefär hälften av numrets artiklar och inslag. Övriga texter är inte knutna till temat. I Insidan varvas bibelundervisning med intervjuer, reportage, personliga vittnesbörd, andakter och texter om aktuella ämnen.

Historia 
Föregångaren till Insidan är Ungdomsbladet som gavs ut mellan 1905 och 1997 av KUS (Kristna Ungdomsförbundet i Sydsverige) Då denna tidning med åren fick en allt mindre ungdomlig prägel beslöt KUS styrelse att starta några ungdomssidor i mitten av tidningen. Dessa sidor kallades Insidan och fanns med i Ungdomsbladet första gången 1992. 1997 lades Ungdomsbladet ner och blev två nya tidningar: missionstidningen Till Liv och ungdomstidningen Insidan. 2017 beslöt styrelsen i ELU (fd. KUS) att ta bort all intern information och annonsering för att på ett tydligare sätt rikta sig till fler kristna sammanhang i Sverige, samt göra en tydligare satsning på webbtidningen.
Svenska tidningar
Internationella myndigheten för Ruhr

Internationella myndigheten för Ruhr (IMR) var ett internationellt organ som inrättades den 28 april 1949 genom en överenskommelse mellan USA, Storbritannien, Frankrike och Benelux-länderna. Dess främsta uppgifter var att övervaka kol- och stålproduktionen i Ruhrområdet i det ockuperade Tyskland för att säkerställa att produktionsbegränsningarna följdes och att en tillräckligt stor del av produktionen exporterades istället för att nyttjas i landet. Organet hade sitt säte i Düsseldorf. Internationella myndigheten för Ruhr ersattes 1952 av Höga myndigheten, som hade inrättats som en del av Europeiska kol- och stålgemenskapen.

Se även 
 Höga myndigheten

Referenser 

Ej längre existerande mellanstatliga organisationer i Europa
Europeiska gemenskaperna under 1950-talet
Organisationer bildade 1949
Organisationer upplösta 1952
Cem Alpek

Cem Alpek (), född 6 juli 1997, är en svensk fotbollsmålvakt som spelar för Karlbergs BK.

Karriär
Moderklubben är IFK Stockholm. Alpek gjorde första debut i Superettan 2016 den 23 maj 2016 då AFC United mötte Åtvidabergs FF bortaplan som resultera i en förlust 0–4 mot Åtvidabergs FF. Han var med i startelvan från början. Hemmaplan mot Örgryte IS den 11 juni 2016 ersattes Alpek in i den 79:e minuten mot Josh Wicks. Matchen resulterade i en 2–0-vinst för AFC United (nuvarande AFC Eskilstuna).

I augusti 2017 signerade Cem Alpek på för den turkiska fotbollsklubben Ümraniyespor, som spelar i TFF 1. Lig, näst högsta serien i Turkiet. Kort därefter gick han till IFK Aspudden-Tellus. Sommaren 2019 gick Alpek till Sollentuna FK. Sommaren 2020 gick han till Newroz FC. I februari 2021 värvades Alpek av IFK Haninge.

Inför säsongen 2023 gick Alpek till division 2-klubben Karlbergs BK.

Referenser 

Cem Alpek på Elitefootball

Noter

Svenska fotbollsmålvakter
Spelare i AFC United
Spelare i IFK Aspudden-Tellus
Spelare i Sollentuna FK
Spelare i Newroz FC
Spelare i IFK Haninge
Spelare i Karlbergs BK
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1997
Personer från Yeniceoba
Levande personer
Män
Olof Raaf

Olof Raaf var en svensk kyrkosnickare och bildhuggare verksam under 1700-talets första del.

Han var son till Gregorius Raaf. Bland hans arbeten märks snickerier för Sundsjö kyrka i Jämtland som han utförde 1716.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 450, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska bildhuggare
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
John Fashanu

John Fashanu, född 18 september 1962, är en engelsk före detta professionell fotbollsspelare av nigerianskt och guyanskt ursprung.

Han är mest känd för sina år i Wimbledon FC mellan 1986 och 1994, den mest framgångsrika perioden i klubbens historia. Under den här perioden var han en av klubbens mest namnkunniga profiler. Fashanu var tillsammans med bland andra Vinnie Jones, Dave Beasant, Dennis Wise och Terry Gibson en del av den grupp av Wimbledon-spelare som har gått till historien som The Crazy Gang, ett smeknamn man fick på grund av sitt mycket aggressiva och fysiska spel. Under sin tid i Wimbledon var han även med om att vinna FA-Cupen 1988, den främsta meriten under hans karriär.

John Fashanu är yngre bror till fotbollsspelaren Justin Fashanu.

Referenser 

Män
Levande personer
Engelska fotbollsspelare
Spelare i Wimbledon FC
Spelare i Millwall FC
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Födda 1962
Otto Mattsson

Otto Mattsson, född 9 december 1890 i Jönköping, död genom drunkning 4 juni 1921 i Bjärka-Säby, Östergötland, var en svensk målare.

Han var son till sågmästaren August Mattsson och Emelie Nilsdotter samt bror till Joël Mila. Mattsson studerade vid Jönköpings tekniska skola och från 1817 vid Slöjdföreningens skola i Göteborg. Under sin studietid var han bland annat medhjälpare till Albert Eldh vid dekoreringsarbeten i Vasakyrkan och åt John Sten i Utbynäs kyrka där han efter Stens kartonger utförde takmålningarna. Under hösten 1921 skulle Mattsson tillsammans med sin bror resa till Paris för vidare studier men drunknade på sommaren detta år. En minnesutställning med hans konst visades av Göteborgs konstförening på Göteborgs konsthall 1930. Mattsson finns representerad vid Göteborgs stadsmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 104, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1890
Avlidna 1921
Konstnärer från Jönköping
Magnesiumfosfat

Magnesiumfosfat är ett samlingsnam för tre olika former av oorganiskt fosfat. I litteraturen råder anarki mellan olika beteckningar för den ena eller andra varianten. MgHPO4 med 1 väteatom kallas på engelska dibasic, Mg(H2PO4)2med 2 väteatomer kallas på engelska monobasic, och Mg3(PO4)2 utan något väte alls kallas tribasic.

 Magnesiumvätefosfat, MgHPO4, ibland benämnt magnesiumbifosfat.
 Magnesiumdivätefosfat, Mg(H2PO4)2, ibland benämnt monomagnesiumfosfat för att skilja det från trimagnesiumfosfat.
 Trimagnesiumfosfat, Mg3(PO4)2, ibland kallat amorft magnesiumfosfat, eller bara magnesiumfosfat.

Användning
Alla tre slagen magnesiumfosfatjoner kan förekomma samtidigt i vattenlösning i varierande proportioner.

Använt som surhetsreglerande medel får de tre fosfaten E-nummer-beteckningarna E343i (mono-), E343ii (di-) resp E343iii (tri-)fosfat. Acceptabelt dagligt intag (ADI) har hittills varit 70 mg/kg kroppsvikt. På senare tid har fosfaters eventuella hälsofarlighet ifrågasatts, och alla slags fosfaters eventuella hälsofarlighet är under utredning av EFSA.

Medicinsk användning är som milt laxermedel och vid behandling av överskott av saltsyra i magsäcken som kan vara orsak till halsbränna.

Magnesiumfosfat är en viktig beståndsdel i skelettet.

Förekomst i naturen
Några i naturen förekommande mineral är:

 Trimagnesiumfosfat kan finnas i form av flera olika  hydrat Mg3(PO4)2·n(H2O), där n kan vara 4, 5 eller 8. Mineralet bobierrit är exempel på ett sådant octahydrat med n = 8.
 Newberyit, MgH2(PO4)2·3(H2O) finns i Australien.
 Struvit, ammoniummagnesiumfosfat  (NH)4Mg(PO)4·6(H2O) kan finnas i urin från både människor och andra djur. 

Fosfater
Magnesiumföreningar
Johan Leitz

Johan Leitz, död före 6 augusti 1692, var en svensk akademiritmästare.

Leitz var anställd som ritare vid Antikvitetskollegiet 1670–1683. Han började sin karriär som myntritare och övergick till att avbilda talrika kyrkor, epitafier, vapen och runstenar under Johan Hadorps inventeringsresa från Gävle till Väster- och Östergötland 1672–1673. Därefter fortsatte han med att avbilda historiska föremål från Uppland. Antikvitetskollegiet gav honom många varningar på grund av oflit innan han definitivt avskedades 1683. Magnus Gabriel De la Gardie utnämnde honom till ritmästare utan lön vid Uppsala universitet 1683 och den enda inkomsten från det arbetet blev elevernas kursavgift. Det finns inga spår från Leitz tid som ritmästare men han var troligen delaktig i Olof Rudbecks stora bokverk. Bland hans andra arbeten märks bildsviten Ritade kyrkor i Wadstena län som ingår i Kungliga bibliotekets samling och teckningar av kyrkor och runstenar som ingår i Antikvitetskollegiets bildmateriel.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 497-498, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Män
Avlidna 1692
Carl Magnus Reijer

Carl Magnus Reijer, född 19 augusti 1845  i Sankt Nicolai församling,  Stockholm, död 1 oktober 1886 i Katarina församling, Stockholm, var en svensk kyrkfogde, klockare och konstnär.

Han var son till skräddaren Daniel Reijer och Sofia Mathilda Ekman och gift med Anna Brita Andersson. Reijer studerade vid Konstakademien 1861–1862 och tilldelades under sin studietid lovord och en jetong. Han studerade därefter musik och var anställd som  kyrkfogde och klockare i Katarina församling i Stockholm. Vid sidan av sitt arbete var han verksam som konstnär.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 464, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska målare under 1800-talet
Män
Födda 1845
Avlidna 1886
Svenska kyrkomusiker
Johan Lundgren (kyrkomålare)

Johan Lundgren var en svensk kyrkomålare verksam under slutet av 1700-talet.

Lundgren som var bosatt i Alingsås blev gesäll vid Göteborgs Målareämbete 1773 men blev inte mästare utan var verksam under hallrätt. Han utförde målningar i ett flertal kyrkor i Västergötland bland annat takmålningar i Bitterna kyrka, Längjums kyrka, Östads kyrka och Hols kyrka. I takmålningen i Hols kyrka som han utförde 1789 har han lämnat den rokokobetonade stilen som han tidigare använt och övergått till en mer gustaviansk stil med Tron, Hoppet och Kärleken som motiv.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 22, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska kyrkomålare
Män
Svenska målare under 1700-talet
Ramsjöstenens mästare (Vittinge)

Ramsjöstenens mästare är ett anonymnamn på en runristare.

Ramsjöstenens mästare är upphovsman till en upprest runsten vid Stora Ramsjö gård i Vittinge socken som ingår i de så kallade Sigurdsristningarna. Stenen har en inskrift med vanliga runtecken och kors- och vinkeltecken. Texten går ej att tyda och man antar att Ramsjöstenens mästare ej behärskat runskriften. Han har utformat ett skriftband i form av en lång orm med ett långsträckt i profil sett huvud som är vanligt på de uppländska runstenarna. Ytan innanför skriftbandet består av ett kors som omges av två växtornamentala rankor och över korset finns en figurscen med tre människoframställningar där centralfiguren är något större och håller ett svärd i handen som genomborrar skriftbandet. Man antar att centralfiguren föreställer Sigurd Fafnesbane.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 453, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska bildhuggare
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Carl Reinhold Ranft

Carl Reinhold Ranft, född 1820, död 9 december 1877 i Stockholm, var en svensk litograf.

Han var son till källarmästaren Johan Reinhold Ranft. Han var verksam som litograf och i tecknare Stockholm. Han gav 1864 anonymt ut häftet Skrattalbum som var försett med egna illustrationer. Han lär även ha givit ut en bok under namnet Götha Canal och dess omgifningar. Lithographierade och utgifne på 1840-talet men boken finns ej upptagen i Kungliga bibliotekets register.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 454, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska litografer under 1800-talet
Män
Födda 1820
Avlidna 1877
Ramsjöstenens mästare (Björklinge)

Ramsjöstenens mästare är ett anonymnamn på en runristare verksam omkring mitten av första årtusendet.

Ramsjöstenens mästaren utförde den nu försvunna runstenen vid Ramsjö by i Björklinge socken. Stenen avbildades av Johan Leitz 1680 och bilden återutgavs i runverket Bautil 1750. Av den bevarade teckningen framgår det att ristningen framställer en ryttare omgiven av tre olika djur och under bilscenen finns ett vågrätt spiralavslutat streck Hur innehållet på stenen skall tolkas är ovisst men man antar att det var en minnessten över en avliden person. Stenen påminner i vissa drag om Möjbrostenen som finns i Hagby socken.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 453, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska konstnärer under 1100-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Anonymnamn
Yngve Alvå

Karl Bertil Yngve Alvå, född 16 augusti 1918 i Snöstorps församling, Hallands län, död 20 januari 1992 i Bromma församling, Stockholms län, var en svensk arkitekt.

Biografi
Alvå, som var son till en byggmästare, avlade realexamen i Halmstad 1935, utexaminerades från Göteborgs tekniska institut 1937, Stockholms tekniska institut 1940, Kungliga Tekniska högskolan 1945, Kunstakademiets Arkitektskole i Köpenhamn 1952 och Kungliga Konsthögskolan arkitekturskola 1973. Han var innehavare av Rothsteinska USA-stipendiet 1952. Han bedrev egen verksamhet på Alvå Arkitektkontor AB i Lidingö och var lärare på Sociala barnavårdseminariet i Stockholm. Han var expert i 1946 års kommitté för den halvöppna barnavården och styrelseledamot i Mellansjö internatskola i Täby. Han skrev Förskolor och daghem (1948) och Parkeringshus (1957). Bland hans arkitektarbeten märks Storholmsskolan, uppförd 1967 i Vårberg, nedlagd 1997 och sedan ombyggd till bostäder.

Noter

Källor

Yngve Alvå på gravar.se
Svenska Dagbladet: Dödsnotis (1992-02-18)

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1918
Avlidna 1992
Män
Personer från Snöstorps socken
Huehuete

Huehuete, med  759 invånare i comarcan (2005), är en populär badort i Nicaragua. Den ligger vid Stilla havet i den sydvästra delen av landet, i kommunen Jinotepe i departementet Carazo.

Källor 

Orter i Carazo
Dave Beasant

Dave Beasant, född 20 mars 1959. Är en engelsk före detta fotbollsspelare (målvakt). Under sin professionella karriär har han gjort 775 matcher. Han har bland annat spelat för Wimbledon, Newcastle United, Chelsea, Wolverhampton, Nottingham Forest, Tottenham, Wigan och Southampton. Han gjorde även två landskamper för England.

Beasant är kanske mest känd för sina år som förstemålvakt i Wimbledon. Under FA-cupfinalen 1988 mot Liverpool blev han den förste målvakten att rädda en straff i en FA-cupfinal då han räddade en straff slagen av John Aldridge. Wimbledon vann finalen med 1-0.

Referenser 

Män
Levande personer
Engelska fotbollsspelare
Spelare i Wimbledon FC
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Tottenham Hotspur FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i Wolverhampton Wanderers FC
Spelare i Southampton FC
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Ulla Zimmerman

Ulla Zimmerman, född 20 september 1943 i Djursholm, Stockholms län, död 4 september 2023 i Fristad-Gingri distrikt i Borås kommun, var en svensk målare, tecknare, skulptör och författare. 

Ulla Zimmerman var dotter till civilingenjör Gösta Zimmerman och Ann-Mari Johansson samt gift med konstnären Stig Pettersson. Zimmerman studerade en termin vid Gerlesborgsskolan innan hon antogs vid Kungliga Konsthögskolan 1961–1966 därefter avlade hon radiotelegrafistexamen vid Sjöbefälsskolan 1975. Hon höll målarkurs på Långholmens centralfängelse 1970, var anställd på barnavårdsnämndens fritidsavdelning 1971–1973, vid Salénrederierna 1975–1976 och på Hedagården, ett boende för utvecklingsstörda i Fristad från 1982. 

Hon medverkade i Liljevalchs Stockholmssalong 1964 och ställde 1965 ut med en serie illustrationer till William Faulkners Stormen och vreden. På Nationalmuseums utställning Unga tecknare belönades hon med utställningens resestipendium. Hon var representerad vid Konstakademiens utställning 1966 med två oljemålningar och samma år belönades hon för ett förslag till utsmyckning av Råbyområdet i Västerås.  Bland hennes offentliga arbeten märks en väggdekoration i mosaik och betong för Scania-Vabis i Södertälje samt dekorationer för Högdalens sjukhus och i Plenisalen i LO-borgen i Stockholm. Hon har fått mottaga flera stipendier, såsom Borås kulturstipendium, Kirunastipendiet och Västra Götalandsregionens kulturstipendium. samt Ester Lindahls stipendium 1967. Hennes konst består av teckningar i blyerts, oljemålningar och mindre arbeten i cement och mosaik. Zimmerman är representerad vid Moderna museet, Norrköpings Konstmuseum  och Gustaf VI Adolfs samling.

När Zimmerman gick på gymnasiet hörde hon prästen Abbé Pierre tala om de hemlösa och utsatta och hon fick upp ögonen för att alla inte levde ett lika privilegierat liv som hon själv gjorde. Efter det bestämde hon sig för inte avlägga studentexamen; hon ville istället börja arbeta som sjuksköterska eller så skulle hon måla. Hon har arbetat på fartyg och inom vården och dessa platser visas ofta upp i hennes konst.

Bibliografi 
 1983: Eva på hytta
 1985: Samtala utan ord
 1988: Sandpåsen
 1991: Vind och vatten

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 749, Allhems Förlag, Malmö.

Referenser 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Djursholm
Födda 1943
Avlidna 2023
Kvinnor