kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1769 Carlostorres

1769 Carlostorres eller 1966 QP är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 augusti 1966 av den chilenske astronomen Zenón M. Pereyra vid Observatorio Astronómico de Córdoba. Den har fått sitt namn efter de båda astronomerna Carlos G. Torres och Carlos R. Torres.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av ZM Pereyra
Astronomiska upptäckter 1966
1918 Aiguillon

1918 Aiguillon eller 1968 UA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 oktober 1968 av den franske astronomen Guy Soulié vid Bordeauxobservatoriet. Den har fått sitt namn efter den franska staden Aiguillon.

Asteroiden har en diameter på ungefär 19 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av G Soulié
Astronomiska upptäckter 1968
Guy Soulié

Guy Soulié född 12 oktober 1920 i Aiguillon Frankrike, död 24 april 2015 i Courpiac, Frankrike, var en fransk astronom.

Han var verksam vid Bordeauxobservatoriet.

Minor Planet Center listar honom som G. Soulie och som upptäckare av 2 asteroider.

Asteroiden 13226 Soulié är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av G Soulié

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av G Soulié

Referenser 

Franska astronomer under 1900-talet
Män
Födda 1920
Avlidna 2015
Personer från Lot-et-Garonne
Ebba Theorin-Kolare

Ebba Viola Theorin-Kolare, född Theorin den 20 februari 1891 i Tjärby, död 25 maj 1953, var en svensk journalist, chefredaktör och författare. Hon använde sig av signaturen E. Th.

Biografi
Hon var dotter till domänintendenten G. Theorin och Anna Lyttkens. Efter studentexamen 1909 vid Tekla Åbergs högre läroverk för flickor i Malmö, började hon på hösten samma år arbeta journalist på Sydsvenska Dagbladet i Malmö. Hon ingick Ligan, en grupp kvinnliga journalister, som tagit sitt namn efter Elin Wägners roman Norrtullsligan. Efter tio år blev hon som redaktionssekreterare för veckotidningen Idun i Stockholm. Därmed inleddes hennes tid som damtidningsredaktör. År 1924 blev hon redaktör för den till upplagan större veckotidningen Husmodern och där stannade hon till sin pensionering 1951.

Theorin-Kolare har beskrivits som en udda chefredaktör – hon sades helt ha saknat intresse för heminredning, matlagning och kläder. Samtidigt ökade upplagorna. Under hennes tid blev samlevnadsproblem och könsrollerna viktiga teman och Theorin-Kolare ville ge röst åt hemmafruarna. Hennes chef Albert Bonnier Jr lär ha utnämnt henne till "journalistikens Selma Lagerlöf" och hon var också verksam som författare och skrev essäsamlingar eller resonerande textsamlingar, vilka ofta behandlade frågor om manligt och kvinnligt.

Hon var gift tre gånger. Första gången 1922 med författaren Per Freudenthal, andra gången 1931 med redaktören Harry Kolare och det tredje och sista äktenskapet inleddes 1946 då hon gifte sig med konstnären Arthur Alin.

Bibliografi

Utgivning

Referenser
Artikeln är i stora delar kopierad från Birgitta Neys text om Ebba Theorin-Kolare ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-12

Noter

Kvinnor
Födda 1891
Avlidna 1953
Personer från Tjärby socken
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska chefredaktörer
Svenska författare under 1900-talet
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Inga Thelander

Inga Thelander, född Malmgren den 12 augusti 1915 i Tumba, död 3 maj 1961 i Stockholm, var en svensk deckarförfattare.

Biografi
Inga Thelander genomgick Etisk-Pedagogiska Institutet i Uppsala och bedrev sedan språkstudier i England och Tyskland. Hon arbetade som frilansjournalist och debuterade som deckarförfattare 1953. Hon var gift med arkitekten Bengt Thelander och fick tillsammans med honom tre barn.

Inga Thelanders debutroman, Gift eller inte?, 1953, var en traditionell pusseldeckare i linje med de flesta andra svenska detektivromaner från samma tid. Debuten fick fina vitsord men redan med den andra romanen, Eldfängt byte, 1954, visade Inga Thelander sidor som avvek från normerna för svenska pusseldeckare. Hennes intresse för sina gestalters psykologi framträdde mer och mer och till formen liknade hennes kriminalromaner alltmer andra litterära prosagenrer i det att de inte bara intresserade sig för gåtans upplösning. Detta kom så småningom kritikerna att uppmuntra Inga Thelander att gå över till att skriva ”riktiga” romaner hellre än att fortsätta som deckarförfattare.

Två av Inga Thelanders uppmärksammade detektivromaner är Blues för en blond dam, 1957, och Eldfågeln, 1959. I den förra skildras mordgåtan utifrån ett djuppsykologiskt porträtt av offret, gjort av hennes efterlevande manlige vän. Ur detta porträtt framgår feministisk kritik mot ett samhälle som inte kan hantera starka kvinnor. I Eldfågeln introduceras kommissarie Beck – en namne till Maj Sjöwalls och Per Wahlöös senare figur, Martin Beck. Liksom Sjöwall/Wahlöös Beck är kommissarien i Inga Thelanders deckare en frånskild pappa med ett kontemplativt sätt att betrakta mordgåtan.

En del såg särskilt Inga Thelanders senare romaner, Flickan i det gröna, 1960, och Regnbågen, 1961, som bevis för att hon var på väg bort från deckargenren när hon istället rycktes bort. Flickan i det gröna behandlade narkomani och Regnbågen var en psykologisk relationsroman. Samtliga av Inga Thelanders böcker fick överlag positiv kritik och hennes författarskap ansågs generellt löftesrikt.

Inga Thelander avled efter en kort tids sjukdom i maj 1961, vid 45 års ålder. Hon är begravd på Botkyrka kyrkogård.

Källor
Artikeln är i stora delar kopierad från Sara Kärrholms text om Inga Thelander ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-12

Noter

Externa länkar

Kvinnor
Födda 1915
Avlidna 1961
Personer från Botkyrka socken
Svenska kriminalförfattare
S/S Kong Harald

S/S Kong Harald var ett passagerar- och hurtigrutenfartyg, som levererades till Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab i oktober 1906 från det tyska varvet Joh. C. Tecklenburg i Geestemünde. Skeppet seglade på traden Hamburg – Kristiansand – Vadsø vintertid och på turistkryssningar till Nordkap sommartid. Från 1919 sattes Kong Harald in i hurtigrutentrafik och var ett av få hurtigrutenskepp som klarade sig igenom andra världskriget. År 1950 avlöstes fartyget av de nybyggda Italia-fartygen, och 1954 höggs hon upp i Belgien.

Efter leveransen 1890 sattes S/S Kong Harald in på linjen till Hamburg, som Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab drev i samarbete med Det Bergenske Dampskibsselskab. Under sommarhalvåret seglade hon i de två rederiernas turisttrafik till Nordkap. År 1909 byggdes hon om och förlängdes med 7,5 meter. 

År 1919 sattes S/S Kong Harald in på Hurtigruten som ersättningsfartyg. 

Vid det tyska angreppet på Norge den 9 april 1940 var S/S Kong Harald på sitt årliga verkstadsbesök i Trondheim. Alla hurtigrutenavgångar ställdes in, och trafiken kom igång först under sommaren samma år. På grund av krigsrisken blev Tromsø den nordligaste hamnen hösten 1941, medan seglatsen vidare till Finnmark sköttes av mindre fartyg. Kong Harald uppbringades av den brittiska flottan i december 1941, men hon hade för litet kol ombord för att kunna tas till Storbritannien, varför fartyget lämnades kvar. 

Efter den tyska kapitulationen den 8 maj 1945 var det stor brist på skeppstonnage. S/S Kong Harald seglade från juli 1945 åter på Hurtigruten. När de nya Italia-fartygen levererats för Hurtigrutten, fanns dock inte längre användning för S/S Kong Harald. Skeppet var upplagt i Trondheim till februari 1951, då ett belgiskt rederi köpte henne. Hon döptes om till S/S Westende med Oostende som hemmahamn. I juni 1954 höggs hon upp i Brygge.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln DS Kong Harald på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Hurtigruten
Norska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1890
Oscar Lindbom

Erik Oscar Lindbom, född 15 mars 1883 i Stockholm, död där 8 mars 1954, var en svensk läkare och patolog.

Oscar Lindbom var son till bokhållaren Carl Oskar Henrik August Lindbom. Han avlade mogenhetsexamen vid Norra Latinläroverket 1901 och blev därefter student vid Uppsala universitet. Lindbom avlade en mediko-filosofisk examen 1902 och blev 1905 medicine kandidat vid Karolinska institutet 1905. Han valde under senare delen av sin utbildning att arbeta inom den patologiska anatomin och var 1906-1907 extraordinarie och 1907-1908 ordinarie amanuens vid Karolinska institutets patologiska institution. 1910 blev Lindbom medicine licentiat och arbetade 1910-1911 som amanuens vid Söderby tuberkulossjukhus. 1911-1914 var han amanuens och underläkare vid medicinska avdelningen på Sabbatsbergs sjukhus och under 1914 1:e amanuens vid Serafimerlasarettets medicinska klinik. Lindbom var tillförordnad överläkare och direktör vid Provisoriska sjukhuset vid Åsögatan 1914-1916, var från 1915 praktiserande läkare och var 1916-1917 tillförordnad distriktsläkare i Klara distrikt. Han var 1917-1953 personalläkare vid Enskilda banken, 1918-1949 överläkare vid Lifförsäkrings AB Nordstjernan, överläkare vid Allmänna försörjningsinrättningens sjukhus 1918-1949. Lindbom blev 1919 medicine doktor vid Karolinska institutet och var 1919-1948 docent i medicin där. 1924-1934 var han biträdande lärare i medicin och ledare för de propedeutiska kurserna vid S:t Eriks sjukhus. Därtill var han ledamot av medicinalstyrelsens vetenskapliga råd 1928-1937, ledamot av överstyrelsen för Oscar II:s jubileumsfond 1931-1953, överläkare vid Skandia 1932-1949 och ordförande i rättspsykiatriska nämnden 1947-1953. Lindbom erhöll 1944 professors namn, heder och värdighet.

Källor 

Svenska innehavare av professors namn
Svenska patologer
Svenska läkare under 1900-talet
Födda 1883
Avlidna 1954
Män
Läkare från Stockholm
Rafael Suvanto

Rafael Suvanto född 28 juni 1909 i Åbo Finland, död 3 september 1940 i Kärstilänjärvi, var en finsk astronom.

Han stupade vid fronten under finska vinterkriget.

Minor Planet Center listar honom som upptäckare av en asteroid.
Asteroiden 1927 Suvanto, som han själv upptäckte, är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av R Suvanto

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av R Suvanto

Referenser 

Finländska astronomer
Män
Födda 1909
Avlidna 1940
Tord Morsund

Tord (tidigare Tommy) Foorabally Morsund, född 18 mars 1972, är en norsk politisk skribent, tidigare redaktör för tidskriften Nation & Kultur och tidigare politisk rådgivare för Fremskrittspartiets stortingsgrupp. 

År 1992 blev Morsund dömd för våldsamt upplopp i en svensk domstol (något många andra demonstranter har blivit dömda för, till exempel i samband med EU-toppmötet i Göteborg). Bakgrunden till domen var att han tillsammans med Jan Holthe och en annan norrman var delaktig i att starta gatuslagsmål mot antifascister under en demonstration i Stockholm. Morsund dömdes till en månads fängelse.

Från 14 november 2001 till 30 augusti 2002 jobbade Morsund som politisk rådgivare för Fremskrittspartiets grupp i Stortinget. 

År 2005 skrev tidningen Klassekampen att Morsund skulle tala på det omstridda arrangemanget Nordiska Festivalen i Nyköping i Sverige den 28 augusti 2005. Där deltog också bland andra tidigare Ku Klux Klan-lokalledaren David Duke. I kölvattnet av avslöjandet skrev VG Nett flera artiklar som problematiserade att Morsund hade arbetat som rådgivare för Fremskrittspartiets stortingsgrupp och bland annat skrivit flera tal åt partiets tongivande politiker.

Externa länkar 
 VGs artikel om Morsunds tal på Nordiska Festivalen 2005

Politiker från Fremskrittspartiet
Födda 1972
Levande personer
Män
Henry Laurens

Henry Laurens kan syfta på:

* Henry Laurens (1724–1792), amerikansk politiker
 Henry Laurens (född 1954), fransk historiker

Se även 
 Henri Laurens (1885–1954), fransk konstnär
Isfjord radio

Isfjord radio är en av två norska kustradioanläggningar på Spetsbergen i Svalbard, vilken inrättades 1933. Isfjord radio ligger ytterst vid Isfjorden, på Kap Linné. Stationen är numera automatiserad och fjärrstyrd från Telenor Maritimes Kystradio Nord, tidigare Bodø radio. Byggnaderna, som tidigare tillhörde radiostationen, utnyttjas numera vintertid för turistövernattning. Om sommaren är byggnaderna för det mesta inte i bruk, bortsett från för enskilda kurser i regi av Universitetscentret på Svalbard. Den andra kustradioanläggningen är den tidigare etablerade Svalbard Radio, vilken också den numera sköts med fjärrstyrning från Kystradio Nord i Bodø.

Historik
År 1911 etablerade Telegrafvesenet en kustradiostationen Spitsbirgen Radio i Green Harbour, längre in i Grønfjorden, vilken betjänade de nordligaste delarna av Atlanten. Spitsbergen Radio, då omdöpt till Svalbard Radio, flyttade till Longyearbyen 1930. Isfjord radio upprättades några år senare på begäran av Sovjetunionen. Bakgrunden var de vanskliga is- och väderförhållandena, vilka kunde skapa problem för fartygstrafiken till gruvsamhällena vid Isfjorden. En sovjetisk skeppsförlisning var den utslagsgivande orsaken till att en bemannad radiostation med ett fyrtorn kom på plats under 1930-talet.

Under mellankrigstiden fanns det här en huvudbyggnad, en barack, en smedja, en lagerbyggnad och ett båtskjul. Dessa övertogs av staten 1933. När Svalbard evakuerades 1941, revs eller brändes byggnaderna. Tidigt efter kriget byggdes  radiostationen upp igen på samma plats. År 1958 byggdes stationen ut med en ny huvudbyggnad och ett nytt generatorrum. 

Telenor sålde 2006 byggnaderna till Store Norske Spitsbergen Kulkompani A/S, som hyr ut dem till ett turistföretag för övernattningar. Telenor har fortsatt att ha en vanlig VHF-kustradiostation på platsen. I september 2011 monterade Telenor Maritim Radio upp en ny kustradiosändare på Isfjord Radio för sändning av väder- och israpporter på långvåg 518 kHz, NAVTEX, till fartyg runt om och norr om Svalbard. Detta är den tredje antenninstallationen i ordning och gör åter Isfjord radio till en viktig sändarlokal för kustradio i Nord-Atlanten.

Fotogalleri

Se även
Isfjord fyr
Svalbard Radio
Gamle Telegrafen

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Isfjord Radio på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Svalbard
Byggnader och anläggningar i Svalbard
Olafsrosa
Z Volantis

Z Volantis är en kortperiodisk förmörkelsevariabel av Algol-typ (EA) i stjärnbilden Flygfisken.

Stjärnan har en fotografisk magnitud som varierar mellan +14,5 och 15,5 med en period som inte är fastslagen.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Flygfisken
Algolvariabler
U Volantis

U Volantis är en kortperiodisk förmörkelsevariabel av Algol-typ (EA:) i stjärnbilden Flygfisken.

Stjärnan har en fotografisk magnitud som varierar mellan +10,2 och 11,5 med en period som inte är fastslagen.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Flygfisken
Algolvariabler
Anselmo Silvino

Anselmo Silvino, född 23 november 1945 i Teramo, är en italiensk före detta tyngdlyftare.

Silvino blev olympisk bronsmedaljör i 75-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1972 i München.

Källor 

Italienska tyngdlyftare
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1972
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Italien
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Italien
Födda 1945
Levande personer
Män
Wolter Westerholm

Wolter Lennart Westerholm, född 27 juni 1908 i Helsingfors, död där 31 december 2009, var en finländsk industriman.

Westerholm blev diplomingenjör 1930. Han arbetade 1930–1937 vid Helsingfors stads hamnbyggnadsavdelning och var 1937–1951 byggnadschef vid Kymmene Ab i Kuusankoski, där bland annat vattenkraftverken Keltti och Kuusankoski byggdes under hans ledning. Han blev 1951 vd för Wärtsilä cellulosa Ab:s Äänekoskifabriker och fortsatte på denna post även sedan dessa 1953 sålts till det nybildade Metsäliiton selluloosa Oy, där han ledde tillverkningen av cellulosa, papper, kartong och kemiska produkter fram till 1973.

Westerholm var även vd för Savon sellu Oy 1966–1974 och Skogsbotnia Ab 1970–1973 samt chef för Metsäliittos cellulosafabrik i Gerknäs, Lojo, som stod färdig 1966. Han var en central gestalt inom den finländska cellulosa- och pappersindustrin. Han erhöll bergsråds titel 1961.

Källor 

 

Födda 1908
Avlidna 2009
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Män
Ingenjörer från Helsingfors
Hundraåringar
Finländska innehavare av bergsråds titel
Näringslivspersoner från Helsingfors
Finlandssvenska tekniker
Finlandssvenskar inom näringslivet
Rosemary Kennedy

Rose Marie Rosemary Kennedy, född 13 september 1918 i Brookline, Massachusetts, död 7 januari 2005 i Fort Atkinson, Wisconsin, var äldsta dotter till Joseph, Sr. och Rose Fitzgerald Kennedy och syster till president John F. Kennedy och senatorerna Robert F. Kennedy och Ted Kennedy.

Rosemary Kennedy uppvisade beteendemässiga problem, vilket resulterade i nedsatt intellektuell och idrottslig förmåga jämfört med hennes syskon. Hennes far arrangerade en av de första prefrontala lobotomierna för henne vid 23 års ålder, men det misslyckades och lämnade henne permanent funktionshindrad. Rosemary tillbringade resten av sitt liv på en institution i Jefferson, Wisconsin, med begränsad kontakt med familjen. Hennes tillstånd kan ha inspirerat hennes syster, Eunice, att engagera sig i Special Olympics World Games 1968.

Referenser

Noter

Webbkällor 
  

Kvinnor
Födda 1918
Avlidna 2005
Rosemary
Personer från Brookline, Massachusetts
Stig Jaatinen

Stig Tyrgil Hjalmarsson Jaatinen, född 23 december 1918 i Viborg, död 28 mars 1999 i Helsingfors, var en finlandssvensk geograf.

Jaatinen blev filosofie doktor 1950. Han var 1953–1967 docent och 1968–1981 svenskspråkig professor i geografi vid Helsingfors universitet, där han även tidigare som vikarie handhaft samma professur. Han var 1959–1963 biträdande professor och 1963–1968 professor i ekonomisk geografi vid Helsingfors handelshögskola.

Han bedrev forskning främst i skärgårdens och glesbygdens kulturgeografi, ofta ur ett historiskt och ekologiskt perspektiv.

Källor

Noter

Externa länkar 

 Stig Jaatinens arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Födda 1918
Personer från Viborg, Finland
Avlidna 1999
Finländska professorer i geografi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Finlandssvenska professorer
Helmer Smeds

Helmer Smeds, född 29 juli 1908 i Petalax, död 8 december 1967 i Helsingfors, var en finlandssvensk geograf.

Smeds blev filosofie doktor 1935 på avhandlingen Malaxbygden. Han var professor i ekonomisk geografi vid Svenska handelshögskolan 1942–1950, därefter professor i geografi vid Helsingfors universitet. Han förvärvade ryktbarhet som kulturgeograf genom fyra forskningsresor till Etiopien på 1950- och 60-talen. Han utgav bland annat Svenska Österbotten: Vasatrakten (1953).

Åren 1945–1948 satt han i Riksdagen för Svenska folkpartiet.

Källor 

 

Ledamöter av Finlands riksdag för Svenska folkpartiet
Finländska professorer i geografi
Avlidna 1967
Personer verksamma vid Svenska handelshögskolan
Män
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1908
Personer från Petalax
Finlandssvenska professorer
Anna-Liisa Varis

Anna-Liisa Varis, född 25 augusti 1925 i S:t Andree, död 4 september 2023 i Tammerfors, var en finländsk entomolog.

Varis blev agronomie- och forstdoktor 1972. Hon var 1957–1974 forskare vid avdelningen för skadedjur vid Lantbrukets forskningscentral och 1974–1987 tillförordnad samt 1987–1990 professor i lantbrukszoologi vid Helsingfors universitet. Hon hade flera förtroendeuppdrag inom sitt område, bland annat som Finlands representant i Nordiskt kontaktorgan för jordbruksforskning 1984–1986. Hon publicerade drygt 200 artiklar om lantbrukszoologi och biodling och var huvudredaktör för Entomologica Fennica 1977–1986.

Källor 

 

Födda 1925
Finländska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer från Karelen
Kvinnor
Avlidna 2023
Eta Centauri

Eta Centauri (η Centauri, förkortat Eta Cen, η Cen) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den östra delen av stjärnbilden Kentauren. Den har en skenbar magnitud på 2,35 och är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 10,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 306 ljusår (ca 94 parsek) från solen.

Egenskaper 
Eta Centauri är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B1.5 Vne där ”n”-suffixet anger att spektrets absorptionslinjer breddas på grund av stjärnans snabba rotation. Den har en projicerad rotationshastighet på 330 km/s och fullbordar en full rotation på mindre än ett dygn. Den har en massa som är ca 12 gånger större än solens massa, en radie som är ca 5,3 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 8 700 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 25 700 K.

Eta Centauri är en Be-stjärna, såsom anges av spektralklassens "e"-suffix, vilket innebär att den har variabel emission i dess vätespektrallinjer. Denna emission kan modelleras av en skiva av gas som har kastats ut från stjärnan och nu följer ett nära kepleriskt omlopp runt den centrala kroppen. Slutligen är den något variabel och klassificeras som en Gamma Cassiopeiae-variabel med flera variabilitetsperioder. The International Variable Star Index listar Eta Centauri som både en Gamma Cassiopeiae-variabel och en Lambda Eridani-variabel.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/etacentauri
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/etacen.html

	
Stjärnbilden Kentauren
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Gamma Cassiopeiae-variabler
HD-objekt
Villa Fredheim

Villa Fredheim är en tidigare fångststation vid Sassenfjorden vid Isfjorden på Spetsbergen i Svalbard.

Villa Fredheim var huvudbostad under övervintringar på Spetsbergen mellan 1924 och 1963 för fångstmannen Hilmar Nøis från Andøya. Den ägs numera av norska staten och förvaltas av Sysselmannen på Svalbard. Den anses som den ståtligaste fångststationen i Svalbard.

Hilmar Nøis började bygga sin bostad 1924 tillsammans med en snickare från gruvan i Hiorthhamn och var klar 1927. Dessförinnan hade hans farbror Daniel Nøis byggt en hydda, "Danielsbua" på samma ställe. Huset kallades av Nøis i början "Slottet", men döptes om 1935 till Fredheim efter ett biskopsbesök från Norge där.

Hilmar Nøis övervintrade i Danielsbua sex säsonger och senare i det större huset 19 säsonger. Under andra världskriget var han 1941–1946 evakuerad till Skottland. Både hans första fru Ellen Dorthe Johansen Nøis, och hans andra fru Helfrid Nøis övervintrade på fångststationen vissa säsonger, och hans son Johannes Normann Kaps Nøis med Ellen Dorthe föddes också på platsen, i juni 1922.

Huvudhuset har två våningar och flera rum samt en veranda mot havet. På loftet var det förvaringsutrymmen. Nära huvudhuset ligger ett uthus, kallad Nødhytta, som var lager för redskap och verktyg. Bredvid låg också Gammelhytta, också kalld Danielsbua, som byggdes av Hilmar Nøis farbror Daniel Nøis inför dennes övervintring 1911/1912. Gammelhytta har mossa som väggisolering och näverklädda väggar och tak, och har torv upp längs väggarna och på taket. Väster om huvudhuset på strandkanten ligger ett utedass. Det fanns en flaggstång på gårdstunet.

Källor
Leif Johnny Johannessen: Villa Freheim, skrift utgiven Sysselmannen på+ Svalbard

Byggnader och anläggningar i Svalbard
Kulturminnen i Norge
Felton, Pennsylvania

Felton är en ort i York County i delstaten Pennsylvania. Vid 2010 års folkräkning hade Felton 506 invånare.

Källor 

Orter i Pennsylvania
York County, Pennsylvania
York, Alabama

York är en ort i Sumter County i delstaten Alabama. Vid 2010 års folkräkning hade York 2 538 invånare.

Källor 

Orter i Alabama
Sumter County, Alabama
York, Arizona

York, även kallad York Valley, är en så kallad census-designated place i Greenlee County i delstaten Arizona. Vid 2010 års folkräkning hade York 557 invånare.

Källor 

Orter i Arizona
Greenlee County