kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pekka Tiilikainen

Pekka Tiilikainen, född den 29 juni 1911 i Kouvola, död den 12 september 1976 i Helsingfors, var en finländsk radioreporter, författare och simmare.

Tiilikainen var anställd vid det statliga alkoholmonopolet innan han 1935 började som frilans vid Rundradion. Med tanke på de olympiska spelen vintern och sommaren 1940 anställdes han 1939 som ordinarie reporter och andre man efter legendariske Martti Jukola. Tiilikainen fortsatte vid radion tills han sjukpensionerades före uppnådda 60 år. Han svarade främst för idrottsreportage med simning, skidsport och friidrott. Hans reportage från tolv olympiska spel, otaliga VM och EM och landskamper gjorde honom rikskänd. Under andra världskriget var Tiilikainen frontreporter och chef för Aunus radio 1941–1944. I slutet av 1944 blev han svårt sårad med invaliditet som följd.

Tiilikainen var en framstående simmare och vann 22 FM-guld 1929–1939, individuellt i frisim 400 meter 1929–1931 och 1933, 500 meter 1929, 1 000 meter 1929–1930 och 1 500 meter 1931, stafett i Helsingin Uimarits lag 1929, 1932, 1934 och 1935, FM i vattenpolo i HU:s lag 1930–1939. Han blev 1931 dubbel nordisk mästare, på 400 och 1 500 meter, och detta år 6:e på 1 500 vid EM i Paris. Tiilikainen var 1929–1939 16 gånger landslagsman i simning och vattenpolo och förbättrade de nationella frisimsrekorden på distanserna 200–1 500 meter 13 gånger. 

Tiilikainen medarbetade från och med 1929 i många tidningar och tidskrifter som redaktör och kolumnist under signaturerna ”Saukko”, ”Kisa-Kalle” och Nautilus.

Bibliografi 
Bibliografi i urval:
 Vesipallon opas (1936)
 Radioselostajana tulilinjoilla (1940)
 Miten opin uimaan (1945, tillsammans med A. Tynell)
 Olympiakisat 1896-1948 (1951) 
 Olympiavihjeitä (1952)
 Suomen tähtiurheilijoita (1956)
 Radiomatkoja maailmalla (1957)
 Uljaat mäkikotkamme (1967, tillsammans med P. Noponen)
 Suomen urheilun tähtihetkiä (1969, tillsammans med R. Rinne)
 Sinivalkoinen ääni (1971). 1976

Referenser

Externa länkar 
 

Finländska journalister
Finländska författare
Män
Födda 1911
Avlidna 1976
Personer från Kouvola
Juha Vakkuri

Juha Ilkka Vakkuri, född 2 december 1946 i Helsingfors, död 8 mars 2019 i samma stad, var en finländsk författare och radioman.

Vakkuri var under åren 1983–1997 verksam som programchef vid Yleisradio. Under 1970-talet hade Vakkuri. olika uppgifter inom FN:s utvecklingsarbete i Afrika, en tid som präglat mycket av hans författarskap. Afrikanska motiv återfinns bland annat i romanerna Neljän polven puu (1980) och Paratiisitango (1993), samt rapportböckerna Mustavalkoinen Afrikka (1973) och Muutoksen tuuli (1979). I produktionen ingår även diktsamlingar, kortprosa och dramatik. Vakkuri grundade år 2000 det finländsk-afrikanska kulturinstitutet Villa Karo i Grand Popo i Benin, där många finländska konstnärer och författare vistats som stipendiater.

Referenser 

Finländska författare
Män
Födda 1946
Avlidna 2019
Författare från Helsingfors
Gun Holmström

Gun Maria Holmström, född 6 mars 1964 i Borgå landskommun, är en finländsk videokonstnär. 

Efter studier i sociologi vid Åbo Akademi 1983–1989 studerade Holmström vid Limingo konstskola 1989–1990 och vid Åbo ritskola 1990–1993. I början experimenterade hon med olika material, som till exempel bivax, paraffin, tenn och körsbär och höll sin första utställning 1992. I mitten av 1990-talet studerade hon i sina videoinstallationer och teckningar maktstrukturer och ifrågasatte gamla könsrollsstereotyper och kom senare att sina installationer ta ställning i socialpolitiska frågor.

Källor

Finländska videokonstnärer
Finländska installationskonstnärer
Födda 1964
Kvinnor
Levande personer
Matti Pulkkinen

Matti Pulkkinen, född den 1 maj 1944 i Nurmes, död den 16 maj 2011, var en finländsk författare.

Pulkkinen hade prövat på många olika yrken, innan han 1978 slog sig ned som fri författare i Tavastehus. Han debuterade 1977 med romanen Ja pesäpuu itki (svensk översättning Och den granen grät, 1979), som på ett psykologiskt djupsinnigt sätt skildrade brytningstiden i det finländska samhället efter andra världskriget. Efter framgången med sitt första verk utgav Pulkkinen år 1980 romanen Elämän herrat (svensk översättning Livets herrar, 1981), där han rör sig bland människor i dagens Finland. Med romanen Romaanihenkilön kuolema (1985) förenar Pulkkiinen fiktion, fakta och samhällskritik på ett närmast kaotiskt sätt. Han utgår från det självbiografiska, men vidgar perspektivet till att omfatta hela den mänskliga kulturen med rötter i Afrika. Hans kritik mot västerländskt biståndsarbete utlöste häftig debatt. Moraliska frågeställningar dominerar i Ehdotus rakkausromaaniksi (1992), som innebar författarens återkomst efter en svår sjukdom.

Referenser 

Finländska författare
Män
Födda 1944
Avlidna 2011
Personer från Nurmes
Frukost i det gröna (målning av Larsson)

Frukost i det gröna är en målning från 1910–1913 av den svenske målaren Carl Larsson. Motivet är från Bullerholmen söder om Carl Larsson-gården i Sundborn. I förgrunden lyssnar Larssons dotter Lisbeth och hennes yngre bror Esbjörn på kullan Blinda Brita och den samiske mannen Jon Johansson som spelar på varsitt musikinstrument. I bakgrunden förbereder flera släktingar och tjänstefolk en utomhusfrukost.

Målningen är i olja, mäter 193 gånger 408 centimeter och tog tre år att göra. Den finns på Norrköpings konstmuseum.

År 2001 såldes en akvarellversion från 1910 för 333 750 brittiska pund genom Christie's i London. År 2007 slog ett separat delmotiv, oljemålningen Lisbeth vid björkstammen, rekord som den dyraste Carl Larsson-målningen sedan 1980-talets konstprisbubbla när den såldes för sju miljoner kronor genom Bukowskis i Stockholm. Denna målning hade varit en gåva från målaren till Lisbeth och hade funnits i familjens ägo hela tiden fram till 2007.

Källor

Målningar av Carl Larsson
Målningar 1913
Målningar på Norrköpings konstmuseum
Genremålningar
Målningar med motiv från Dalarna
Onni Gideon

Onni Gideon (egentligen Onni Gideon Tervonen), född den 7 april 1921 i Balsaov, södra Ryssland, död den 25 juli 1994 i Helsingfors, var en finländsk musiker, orkesterledare och skådespelare.

Gideon, som var svenskspråkig och härstammade från en musicerande släkt, blev under efterkrigstiden känd som hawaiigitarrens introduktör i Finland och utvecklade ett mästerskap på detta instrument, noterat även internationellt. Han ledde därtill som kontrabasist under 1950-talet en av dåtidens mest kända jazzkvintetter som uppträdde bland annat. på restaurang Espilä i Helsingfors. Till den finländska rockhistoriens annaler har Gideon gått som upphovsman till den första "riktiga" rocklåten, Hawaiian Rock, som utkom 1956 på skivbolaget Scandia. Han var vidare en av den finländska TV-musikunderhållningens pionjärer och blev vida känd i rollen som clownen Onni (Onni-klowni) i TV-programmet Sirkus Papukaija under början av 1960-talet.

Referenser 

Finländska musiker under 1900-talet
Finländska orkesterledare
Finländska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1921
Avlidna 1994
Frukost i det gröna (olika betydelser)

Frukost i det gröna, ibland även Frukost i det fria eller Frukosten i det gröna, () kan syfta på:

 Frukost i det gröna – målning från 1863 av Édouard Manet
 Frukost i det gröna (målning av Monet) – målning från 1865 av Claude Monet
 Frukost i det gröna (målning av Larsson) – målning från 1910–1913 av Carl Larsson
 Frukost i det gröna (Picasso) – skulpturgrupp från 1966 av Pablo Picasso
 Frukost i det gröna (film) – fransk film från 1959 i regi av Jean Renoir
Gustaf Sirén

Gustaf Emil Sirén, född 23 februari 1920 i Nastola, död 11 maj 2008 i Stockholm, var en finländsk skogsforskare.

Sirén blev agronomie- och forstdoktor 1955. Han var 1966–1973 extra ordinarie professor i skogsvård vid Helsingfors universitet; från 1964 verkade han även i Sverige vid dåvarande Skogshögskolan som professor samt 1978–1985 vid Sveriges lantbruksuniversitet som extra ordinarie professor i energiskogsbruk.

Sirén hörde till banbrytarna i nordisk skogsforskning inom specialområdet skogsföryngring. I Finland var hans forskningsresultat avgörande när man på 1960-talet började satsa på intensivare skogsbruk i norra Finland, vilket resulterade i stora områden med unga tallbestånd. I Sverige blev Sirén en ledande forskare inom mekaniserad skogsföryngring och grundade en forskargrupp kring detta tema. Han forskade även kring snabbväxande lövträd och påvisade under oljekrisen på 1970-talet att biobränslen kan ersätta både olja och kol. Han publicerade flera vetenskapliga skrifter och rapporter, bland annat Kan vi odla vår energi? (1977).

Källor 

 

Finländska skogsvetare
Finländska professorer
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Avlidna 2008
Personer från Nastola
Födda 1920
Tapani Kansa

Aarne Tapani Kansa, född den 9 mars 1949 i Fredrikshamn, är en finländsk sångare och underhållningsartist.

Kansa skivdebututerade år 1967. Kansa, som är en mångsidig artist, fick klassisk skolning vid Sibelius-Akademin. Utöver schlagermelodier hör också tango, samt solosånger av finländska kompositörer, till hans repertoar. Hans skivsuccéer är bland andra Ei itketä lauantaina (1969), Mistä rakkaus alkoi (1977) och Kultaniityt (1994). Kansa har därtill komponerat och skrivit text till ett flertal melodier, gett julkonserter samt uppträtt som skådespelare i operettuppsättningar. År 1993 vann han MTV:s och tidningen Apus omröstning om bästa finländska manliga schlagersångare någonsin och han har erhållit flera guldskivor.

Referenser 

Finländska schlagersångare
Män
Födda 1949
Levande personer
Personer från Fredrikshamn
Emil Lindh

Emil Alexander Lindh, född 15 april 1867 i Helsingfors, död 3 september 1937 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare.

Biografi 
Lindh fick sin utbildning vid August Arppes elevskola 1885–1887, och var engagerad vid Arppes opera vid två uppsättningar och turnerade åren 1890–1894 med dennes operasällskap. Därefter var han anställd vid Svenska Teatern till sin död 1937 vid 70 års ålder.

Hans rollfack var den enkle hedersmannen. Genom sitt breda gemyt och sin personliga pondus levandegjorde han en rad finländska typer. Lindhs glansroller var kamrer Svennberg i Inspektorn på Siltala av Hjalmar Procopé och som Larsson i Regina von Emmeritz av Zachris Topelius.

Emil Lindh var make till Agnes Lindh.

Referenser 

Finlandssvenska skådespelare
Män
Födda 1867
Avlidna 1937
Skådespelare från Helsingfors
Primus Nyman

Karl Erik Primus Nyman, född den 9 juni 1887 i Helsingfors, död där den 22 december 1947 i Helsingfors, var en finländsk journalist. Han var bror till Kalle Nyman.

Nyman deltog i aktivisternas verksamhet under 1900-talets första år och blev 1906 sekreterare i Finlands svenska arbetarförbund samt redaktionssekreterare i tidningen Arbetet. Han dömdes följande år som första finländska journalist till fängelsestraff för majestätsbrott och verkade från 1908 som korrespondent i London för ett stort antal nordiska tidningar, bland dem de borgerliga helsingforstidningarna Hufvudstadsbladet, Helsingin Sanomat och Uusi Suomi. Denna verksamhet omöjliggjordes genom första världskrigets utbrott, och Nyman flyttade tillbaks till hemlandet, därifrån han 1915 begav sig till Petrograd för att arbeta för ett ryskt försäkringsbolag.

Under kriget i Finland 1918 erbjöd Nyman sig att uppträda som medlare, vilket avböjdes av de vita. I slutet av detta år dök han upp i Murmansk och fungerade som de finländska röda flyktingarnas underhandlare med de allierade. Han tog sedan värvning vid Royal Marines och var 1918–1919 chef för den brittiska expeditionskårens hemliga avdelning och militära polisstyrka. Nyman anlände våren 1919 till England på en brittisk ubåt och återupptog sin korrespondentverksamhet men stannade denna gång endast några år. Han var från 1922 chef för Konsumtionsandelslagens centralförbunds utrikesavdelning och redaktör för Konsumentbladet. Han ingick 1922 äktenskap med skådespelaren Aarne Orjatsalos syster.

Referenser

Litteratur
 

Finländska journalister
Män
Födda 1887
Avlidna 1947
Journalister från Helsingfors
Tomas Malmqvist

Nils Tomas Malmqvist, född 17 augusti 1968 i Skåne, är en svensk travtränare och travkusk. Han är verksam i Trelleborg i Skåne län och har Jägersro i Malmö som hemmabana.

Malmqvist har närmare 50 hästar i träning. Han är särskilt inriktad på unghästar. Hans vinstrikaste hästar är Uncertain Age och Flying Fortuna. Han har tränat hästar som Tumble Dust, Backfire, Calle Crown, Donna di Quattro och Montana Chill.

Segrar i större lopp

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Tomas Malmqvists profil hos Le Trot
 Tomas Malmqvist: Officiell webbplats

Svenska travkuskar
Svenska travtränare
Män
Födda 1968
Levande personer
Jacob Söderman

Jacob-Magnus Söderman, född den 19 mars 1938 i Helsingfors, är en finlandssvensk ämbetsman och politiker.

Söderman tog en jur.lic. 1967. Söderman var 1967–1971 direktör vid Finlands svenska landskommuners förbund och 1971–1982 chef för arbetsavdelningen vid social- och hälsovårdsministeriet. Han utsågs 1982 till landshövding i Nylands län och innehade denna befattning fram till 1989, då han utnämndes till riksdagens justitieombudsman. Söderman var 1995–2003 Europeiska unionens förste ombudsman och byggde upp en verksamhet som syftar till större öppenhet i förvaltningen enligt nordisk modell.

Söderman var riksdagsman för socialdemokraterna 1972–1982, justitieminister 1971 och social- och hälsovårdsminister 1982. Han ställde upp i riksdagsvalet 2007 och tog plats i riksdagen som ersättare.

Utmärkelser
1993 –   Storkorset av Bernardo O'Higgins-orden
1995 –   Storkorset av Finlands Lejons orden
1998 –  Politices hedersdoktor vid Åbo Akademi
1999 –  Juris hedersdoktor vid Lapplands universitet
2001 –  Riddare av Hederslegionen
2009 –  Folktingets förtjänstmedalj i guld
2010 –  Juris hedersdoktor vid Helsingfors universitet

Referenser

Finlands justitieministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Finländska politiker under 1900-talet
Finländska politiker under 2000-talet
Finlands justitieombudsmän
Europeiska ombudsmannen
Landshövdingar i Nylands län
Alumner från Helsingfors universitet
Hedersdoktorer vid Helsingfors universitet
Hedersdoktorer vid Åbo Akademi
Storkorset av Finlands Lejons orden
Riddare av Hederslegionen
Ämbetsmän från Helsingfors
Födda 1938
Levande personer
Män
Politiker från Helsingfors
Sommarpratare 2013
Finlandssvenska politiker
Finlandssvenska ämbetsmän
Martti Jukola

Martti Henrik Jukola, född den 22 november 1900 i Åbo, död den 3 oktober 1952 i Helsingfors, var en finländsk idrottsjournalist och radioreporter.

Jukola tog en fil.dr. 1932. Jukola tillhörde 1922–1936 Suomen Urheilulehtis redaktion och var tidningens chefredaktör 1925 och 1931–1936. Han verkade 1931–1952 som reporter vid Rundradion, där han blev känd för sina medryckande idrottsreportage. Jukola, som på 1920-talet även själv var aktiv idrottsman (bland annat häcklöpare), skrev flera idrottslitterära verk av bestående värde, bland annat Urheilun pikku jättiläinen (1945–1947), som utkommit i flera upplagor i likhet med hans bok om elitidrottens historia, Huippu-urheilun historia (1935).

Referenser

Externa länkar 
 

Finländska journalister
Födda 1900
Avlidna 1952
Män
Personer från Åbo
Paavo Prokkonen

Pavel Stepanovitj (Paavo) Prokkonen (ryska: Павел Степанович Прокконен), född den 16 juli 1909 i Porosozero, guvernementet Olonets, död 18 juli 1979 i Petrozavodsk, var en karelsk-sovjetisk politiker. Han var ordförande för Karelsk-finska SSR:s ministerråd (statsminister) 1940–1947 och 1950–1956 samt som ordförande för presidiet för Karelska ASSR (president) 1956-1979.

I Sovjetunionens politik var han känd som Pavel Stepanovitj Prokkonen, men han översatte sitt förnamn till Finlands folkregerings förkunnande och är därmed känd i den finska historieskrivningen som Paavo Prokkonen. Hans ursprungliga efternamn var Prokofjev.

Tidigt liv och politisk karriär 
Prokkonen föddes in i en fattig karelsk bondefamilj. År 1927 valdes Prokkonen till sekreterare för det lokala jordbruksrådet. Han gick med i Sovjetunionens kommunistiska parti 1930. År 1931 utnämndes han till ordförande för jordbruksrådet. Från 1934 och framåt arbetade Prokkonen i Karelska ASSR:s lokalstyre på olika poster, och blev till slut ordförande för sovjeten i Olonets-området 1937. Han valdes till vice ordförande för Karelska ASSR:s folkkommissarieråd år 1938, och han innehade posten fram till andra världskrigets start.

Betydande poster 
Vid vinterkrigets start utropades Terijokiregeringen under Otto Ville Kuusinens styre den 1 december 1939. Medan han arbetade som minister för karelska ärenden var Paavo Prokkonen den enda karelska ministern och den enda som fötts utanför Storfurstendömet Finland i den så kallade Terijokiregeringen. När vinterkriget slutat och folkrepubliken smält samman med Karelsk-finska SSR utnämndes Paavo Prokkonen till den nya sovjetrepublikens första statsminister som ordförande för folkkommissariernas råd. Han besteg samma post åter år 1950, då titeln hade ändrats till ordförande i ministerrådet. Han arbetade där fram till år 1956, då den Karelsk-finska sovjetrepubliken degraderades till autonom sovjetrepublik. Då blev han befordrad till huvudman för den autonoma socialistiska republiken, ordförande för den högsta sovjetens presidium. Han innehade posten fram till sin död år 1979.

Prokkonen var även vald av partikongressen till Sovjetunionens kommunistiska partis övervakningskommitté som medlem 1952–1961.

Utmärkelser 

Paavo Prokkonen belönades med Leninorden två gånger, en Patriotiska krigets orden och två Röda fanans orden.

Petrozavodsk stad satte upp en minnesplatta för Prokkonen på Kirovgatan 24 för att hedra hans födelses hundraårsjubileum. Plattan avtäcktes av Sergej Katanandov, president för Karelska republiken, år 2009.

Litterär produktion 
 Героизм народа в дни воины: Воспоминания, Karelens utgivare, Petrozavodsk 1974.

Källor 

Män
Födda 1909
Avlidna 1979
Sovjetiska politiker
Selina Henriksson

Maria Selina Nicole Henriksson, född 17 augusti 1998, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Piteå IF.

Klubbkarriär
Henrikssons moderklubb är Kiruna FF. Hösten 2014 gick hon till Umeå IK. Henriksson spelade tre säsonger för Umeå IK i Damallsvenskan och Elitettan.

I december 2017 värvades Henriksson av Piteå IF, där hon skrev på ett ettårskontrakt. I november 2018 skrev Henriksson på ett nytt 1+1-årskontrakt. I oktober 2019 valde hon att utnyttja optionsåret och förlängde sitt kontrakt över säsongen 2020. Hon missade hela säsongen 2020 på grund av en korsbandsskada. I december 2020 förlängde Henriksson sitt kontrakt med ett år. I november 2021 förlängde hon sitt kontrakt med tre år.

Landslagskarriär
Henriksson har spelat 14 landskamper för Sveriges U19-landslag och åtta landskamper för U23-landslaget.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Umeå IK FF
Fotbollsspelare i Piteå IF Dam
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1998
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Kiruna
Benjamin Wall

Benjamin Wall, född 1749 i Färgelanda socken, Dalsland, död efter 1807 i Färgelanda, var en svensk vice adjutant, fänrik och målare.

Han var gift med Ulrika Lovisa Didron och var bosatt på gården Skriketorp i Färgelanda socken. Wall blev sergeant vid fortifikationens Stockholmsbrigad 1777 och konstituerades 1782 till vice adjutant vid Västgötabrigaden men blev enligt order utesluten ur rullorna 1801. För Grinstads kyrka i Bolstads pastorat utförde han 1806 altartavlan Jesus i Getsemane och dekorationsmålade predikstolen.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 559. Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Födda 1749
Avlidna okänt år
Män
Personer från Färgelanda socken
Axel Åhlström

Axel Leonard Åhlström, född den 12 februari 1891 i Helsingfors, död den 26 oktober 1934 i Helsingfors, var en finländsk tidningsman och politiker. 

Åhlström gick tidigt med i arbetarrörelsen, utbildade sig till folkskollärare, men blev snart tidningsman på heltid. Han tillhörde under kriget 1918 tidningen Arbetets redaktion och satt sedan i fångläger på Sveaborg, därifrån han rymde. Han var från 1921 redaktör och från 1925 chefredaktör (samt populär kåsör under signaturen J:son) vid Arbetarbladet, som under hans ledning utvecklades till ett i vida kretsar uppskattat kulturorgan med flera sedermera kända författare (bland annat Elmer Diktonius) som regelbundna bidragsgivare; också politiskt hade den ett inflytande som gick över partigränserna. Åhlström var från 1922 ordförande för Finlands svenska arbetarförbund och från 1929 socialdemokratisk riksdagsman.

Referenser

Externa länkar 

Finländska journalister
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Födda 1891
Avlidna 1934
Män
Politiker från Helsingfors
Journalister från Helsingfors
Michaela Ek

Michaela  "Micco" Ek född 1 februari 1988 i Skövde är en svensk handbollsspelare som  är vänsterhänt och spelar högersexa i anfall.

Karriär 
Michaela Ek är fostrad i Skövde HF sedan hon var barn. Hon debuterade i A-laget 2007 och har spelat där i 8 säsonger då hon i februari skriver proffskontrakt med Bjeringbro-Silkeborg i Danmark. Under sina år i Skövde hade hon till februari 2015 gjort över 500 mål. Michaela Ek stannade bara ett år i Bjerringbro-Silkeborg och skrev sen  på för  Ringkøbing. I mars 2017 meddelader klubben att Michaela Ek är gravid och inte spelar mer i Ringköping denna säsong. I slutet av säsongen stod det klart att hon inte skulle fortsätta i Ringköping. I maj 2018 blev det klart att Eks karriär fortsätter i TIF Viking i Norge. Hennes sambo Kasper Gudnitz ska spela för Fyllingen och Ek ska spela för Bergenklubbens TIF Viking i division 1. Hon spelade för Viking till våren 2019.

Landslagskarriär 
Landslagsdebuten skedde i Carpathi Cup och den 21 mars 2015 skrev Skövde Nyheter :"Skövde HF:s högersexa Michaela Ek, 27, har tagits ut i A-landslaget inför Carpati Trophy i Rumänien 20-21 mars" . Svenska landslaget vann cupen.  När Emma Hawia Svensson skadade korsbandet i SM-finalen 2016 blev Michaela Ek mästerskapsdebutant i OS i Rio 2016.  Michaela Ek skadade sig i OS-turneringen och byttes ut i kvartsfinalen mot Hanna Blomstrand. Michaela Ek spelade 13 landskamper 2015-2016.

Referenser 

Svenska handbollsspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2016
Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Spelare i Skövde HF
Spelare i Ringkøbing Håndbold
Dagmar Neovius

Dagmar Louise Charlotte Neovius, född 21 maj 1867 i Moskva, död 27 juli 1939 i Helsingfors, var en finländsk skolledare och politiker. Hon var syster till Arvid Neovius. 

Neovius undervisade vid Nya svenska samskolan i Helsingfors 1889–1908 samt var innehavare av och föreståndare för Nya svenska småskolan 1894–1908. Från 1902 var hon ordförande i den så kallade Kvinnokagalen som gav sitt stöd till passiva motståndspolitiken och bistod landsförvisade. När brodern Alfred Neovius 1903 gick i exil följde hon honom till Sverige, där hon organiserade den hemliga distributionen av tidningen Fria Ord till Finland. Hon var ledamot av Finlands lantdag 1907–1910 och 1914 för Svenska folkpartiet.

Neovius verkade aktivt för kvinnosaken, bland annat som medlem i Kvinnosaksförbundet Unionen och Martharörelsen, till vilken hon var en av grundarna. Hon tillhörde 1909–1917 redaktionen för Nutid och samtid, en tidskrift som ägnade stort intresse åt kvinnosaken. Under livsmedelsbristens år 1917–1920 var hon föreståndare för Helsingfors stads brödkontor och kortcentral samt var därefter fram anställd vid huvudstadens statistiska kontor till 1931.

Källor

Noter

Finländska skolledare
Finländska journalister
Personer inom finländskt föreningsliv
Finländska feminister
Ledamöter av Finlands lantdag för Svenska folkpartiet
Födda 1867
Avlidna 1939
Kvinnor
Personer från Moskva
Finländska politiker under 1900-talet