kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
9923 Ronaldthiel

9923 Ronaldthiel eller 1981 EB24 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 7 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Ronald L. Thiel.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Agnia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Agnia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
9924 Corrigan

9924 Corrigan eller 1981 EM24 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Catherine Corrigan.

Den tillhör asteroidgruppen Agnia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Agnia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
9925 Juliehoskin

9925 Juliehoskin eller 1981 EU24 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Candace Julie Hoskin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
9926 Desch

9926 Desch eller 1981 EU41 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Steven Desch.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
Gullander (släkt)

Gullander är en svensk prästsläkt från Brandstads socken i Skåne. Släkten härstammar från Per Gullander (1741–1816), kyrkoherde i Brandstads socken.

Namnets betydelse 
Gullander är ett prästnamn då det slutar med ändelsen -ander, vilket under 1700-talet var ett kännetecken för prästsläkter. 

"Gull" kommer från latinets namn för måsfåglar och "ander" kommer ifrån latinets anir (ἀνήρ) som betyder "man".  Namnet Gullander betyder "Måsman".

Släktmedlemmar 
Det fanns 2021 219 personer med efternamnet bosatta i Sverige.

Präster 
 Anders Petter Gullander (1779–1862), kyrkoherde i Malmö Sankt Petri församling, filosof, författare, hovpredikant
Paul Gullander (1863-1907), svensk pastor och missionär i Transvaal.
Per Gullander (1741–1816), kyrkoherde i Brandstads socken
Per Erik Gullander (1810–1853), kyrkoherde i Sölvesborg
Per Magnus Gullander (1783-1841), kyrkoherde i Ilstorps socken

Övriga medlemmar 
 Nils Gullander (1749-1805), uppfinnare vid fysiska intuitionen vid Lunds Universitet 
Corfitz Gullander (1812–1854), vice häradshövding
 Per Gullander (1861–1918), professor i väg- och vattenbyggnadskonst
Ester Gullander (1890-1978), diktare, tecknare och författare
Bertil Gullander (1915-1999), målare och författare.

Källor 
 Ingemar Ingers: Ett bidrag till prosten A.P Gullanders biografi. Malmö fornminnesförening 1968.
Carl Johan Sjöström: Skånska nationen före afdelningarnes tid (1682-1832): Biografiska och genealogiska anteckningar jemte historik
Befolkningsstatistik, SCB.

Noter 

Prästsläkter
Verner Göth

Nils Ludvig Verner Göth, född den 15 april 1898 i Karlshamn, död den 27 februari 1976 i Eksjö, var en svensk militär.

Göth avlade studentexamen 1916 och officersexamen 1918. Han blev fänrik vid Kalmar regemente 18 och löjtnant där 1920, vid Jönköpings-Kalmar regemente 1928. Göth genomgick Gymnastiska centralinstitutet 1923–1925 och Krigshögskolan 1929–1931. Han blev kapten vid regementet 1933, vid generalstaben 1934, vid Norrbottens regemente 1937 och vid generalstabskåren 1938. Han var avdelningschef i arméstaben 1938–1942. Göth befordrades till major i generalstabskåren 1939, till överstelöjtnant där 1941 och vid Jönköpings-Kalmar regemente 1942. Han blev överste i regementet 1944 och var chef där 1945–1949. Göth var verkställande direktör för Allmänna änke- och pupillkassan 1949–1963. Han blev riddare av Svärdsorden 1938 och av Vasaorden 1942, kommendör av andra klassen av Svärdsorden 1948 och kommendör av första klassen 1954. Göth vilar på Sankt Lars kyrkogård i Eksjö.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 
 Nils Ludvig Verner Göth på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Karlshamn
Födda 1898
Avlidna 1976
Män
9927 Tyutchev

9927 Tyutchev eller 1981 TW1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 oktober 1981 av den rysk-sovjetiska astronomen Ljudmila Karatjkina vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter den ryske diktaren Fjodor Tiuttjev.

Asteroiden har en diameter på ungefär två kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LG Karatjkina
Astronomiska upptäckter 1981
Ivar Göthberg

Karl Ivar Göthberg, född den 14 december 1894 i Ransäters församling, Värmlands län, död den 7 maj 1975 i Stockholm, var en svensk militär.

Göthberg blev fänrik vid Jämtlands fältjägarregemente 1916, löjtnant där 1918 och kapten där 1931. Han befordrades till major där 1938, övergick som sådan till Livgrenadjärregementet 1939 och blev överstelöjtnant där 1941. Göthberg var chef för Infanteriets officersaspirantskola 1937–1939 och stabschef i hemvärnsstaben 1940–1945. Han befordrades till överste på reservstat 1945. Göthberg var generalsekreterare vid Centralförbundet Folk och Försvar 1945–1957 och verkställande ledamot av Riksförbundet för Sveriges försvar 1946–1962. Han var redaktör för tidskriften Hemvärnet 1946–1962, ledamot av hemvärnsrådet 1946–1958 och av beredskapsnämnden för psykologiskt försvar 1954–1959. Göthberg blev verkställande direktör i Petrus och Augusta Hedlunds stiftelse 1962. Han blev riddare av Svärdsorden 1937 och av Vasaorden 1942 samt kommendör av Svärdsorden 1955. Göthberg tilldelades Illis quorum i tolfte storleken 1963. Han vilar på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 Svenska Dagbladet den 7 juni 1955, sidan 8.
 
 
 
 Göthberg, Karl Ivar på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Mottagare av Illis Quorum
Kommendörer av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Ransäters socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1894
Avlidna 1975
Män
Gunnar Lettström

Gunnar Henrik Lettström, född 11 juli 1875 i Stockholm, död där 12 maj 1939, var en svensk kulturtekniker och donator. Han var bror till Harald Lettström.

Gunnar Lettström var son till bankdirektören Alexis Gustaf Theodor Lettström. Efter mogenhetsexamen i Stockholm 1893 utexaminerade han 1897 från Tekniska högskolans fackskola för väg- och vattenbyggnadskonst och från Ultuna lantbruksinstitut 1899 samt avlade lantmäteriexamen 1900. Han tjänstgjorde från 1900 som lantbruksstipendiat och extra lantbruksingenjör på flera olika platser samt blev 1909 tillförordnad lantbruksingenjör i Värmlands län och 1911 statens lantbruksingenjör i Kristianstads län. På grund av sjukdom tvingades han begära avsked 1915 och ägnade sig därefter åt lantbruk och författarverksamhet. 1916–1926 ägde han halva Gillberga gård i Sollentuna socken. Lettström utförde 1900–1915 en mängd kulturtekniska arbeten som sjösänkningar, vattenledningar och dikningar och forskningsuppgifter inom området understödde han frikostigt. Han utgav bland annat Vägtrummor och mindre broar (1909) och Om åkerbevattning (1921). Postumt publicerades Lettströms religiösa skildring Samtalet vid sjön (1939). Lettström donerade tillsammans 660.000 kronor för bildande av Lantbruksakademiens kulturtekniska fond, livräntefond för Sollentunabor och fond för Bondeförbundets organisationer.

Källor 
 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska donatorer
Svenska författare under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Födda 1875
Avlidna 1939
Män
Gunnar Hagbergh

Gunnar Hagbergh, född den 13 januari 1891 i Stockholm, död där den 15 oktober 1972, var en svensk militär.

Hagbergh blev underlöjtnant vid Göta livgarde 1911 och löjtnant där 1916. Han befordrades till kapten i generalstaben 1926 och till major där 1935. Han blev ställföreträdande chef för Krigsskolan 1936 och fick transport som major till Västerbottens regemente 1937. Hagbergh blev överstelöjtnant vid Jönköpings-Kalmar regemente 1938, överste 1941 och chef för regementet 1942. Han blev ställföreträdande militärbefälhavare i II. militärområdet 1945 och var domänofficer vid fortifikationsförvaltningen 1951–1959. Hagbergh blev riddare av Svärdsorden 1932, kommendör av andra klassen av samma orden 1945 och kommendörer av första klassen 1947. Han vilar på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 
 Hagbergh, Gunnar på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1891
Avlidna 1972
Män
Åvalla

Åvalla (även kallat Brobacka) är ett före detta kommunhus i Sjundeå, Finland. Huset byggdes av Sjundeå allmogeförening som föreningslokal år 1907 och ligger i Sjundeå kyrkby vid Kyrkån. Åvalla fungerade som Sjundeås kommunhus mellan år 1918 och 1990. Byggnaden är skyddad som en kulturbyggnad och finns med i Sjundeå kommuns lista över kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Sedan 2015 fungerar huset som ett privathem.

Historia 
Sjundeå allmogeförening byggde Brobacka, som senare började kallas Åvalla, som sitt föreningshus i Sjundeå kyrkbyn år 1907. Föreningen fick hjälp från Svidja slotts ägare August Wrede af Elimä som stödde byggandet av Åvalla med 9 000 finska mark. 

År 1918 sålde Sjundeå allmogeförening Åvalla till Sjundeå kommun som kommunhus. Sjundeå sockenstuga mittemot S:t Petri kyrka hade blivit för liten för kommunens administration och sockenstugan från 1876 var redan i dålig skick. Därför hade kommunen ett behov av nya lokaler. Sjundeå stationssamhälle växte och blev snart den största tätort i kommunen. Efter Porkalaparentesens tid blev stationsområdet en del av Sjundeå igen och kommunen började tänka på att flytta kommunhuset och kommunkansliet till Sjundeå station. År 1990 invigdes Sjundeås nya kommunhus vid Sjundeå station. Kommunen fick därmed en ny, större och modern lokal. Sjundeå kommun behöll ändå Åvalla en lång tid. Lokal scouter, Sjundeå strömstarar (finska: Siuntion koskikarat), använde byggnaden som scoutlokal för en liten tid. 

År 2015 sålde Sjundeå kommun Åvalla till en privatperson för cirka 60 000 euro.

Se även 
 Sjundeå sockenstuga
 Sjundeå kommunhus
 Sjundeå

Källor 

Byggnader och anläggningar i Sjundeå
arkitekturåret 1907
1907 i Finland
Villor i Finland
Sad Café

Sad Café är ett brittiskt rockband som bildades 1976 i Manchester. Sad Café nådde stor framgång i Storbritannien i slutet av 1970-talet och början av 1980-talet.

Historik 
Sad Café bildades som ett resultat av att medlemmarna i Manchester-rockgrupperna Mandalaband och Gyro slog sig samman. Bandets ursprungliga medlemmar var Paul Young (sång), Ian Wilson (gitarr), Vic Emerson (keyboard), Ashley Mulford (gitarr), John Stimpson (elbas) och Tony Cresswell (trummor). Harvey Lisberg, mest känd som manager för 10cc, ordnade bandets första skivkontrakt. Eric Stewart från 10cc producerade bandets tredje album, Facades.

Sad Café är mest kända för singlarna Every Day Hurts, Strange Little Girl, My Oh My och I'm in Love Again, som alla nådde topp 40 på UK Singles Chart. Även singlarna Run Home Girl och La-Di-Da intog Billboard Hot 100 i USA.

Bandet splittrades ursprungligen 1990, men återförenades som hastigast 1998 och ytterligare en gång 2000. De kvarvarande bandmedlemmarna anordnade då en minneskonsert för sångaren Paul Young, som avled 15 juli 2000. Sedan 2018 har Sad Café åter varit aktiva.

Diskografi 
Studioalbum

 1977 – Fanx Ta-Ra
 1978 – Misplaced Ideals
 1978 – Misplaced Ideals (utgiven enbart i USA)
 1979 – Facades
 1980 – Sad Café
 1981 – Olé
 1985 – Politics of Existing
 1989 – Whatever It Takes

Referenser 

Brittiska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1976
Joanna av Durazzo

Joanna av Durazzo, född 1344, död 1387, var regerande hertiginna av hertigdömet Durazzo i nuvarande Albanien mellan 1348 och 1387. 

Hon var dotter till hertig Karl av Durazzo och Maria av Kalabrien. Hon gifte sig 1365 med Louis av Évreux och 1376 med Robert IV av Artois, greve av Eu. 

Hon föddes i Neapel, där hennes föräldrar hade gift sig året innan, och ärvde Durazzo av sin far vid fyra års ålder. Hon kvarblev dock i Neapel. 

1368 erövrades Durazzo av Karl Thopia, och under resten av sin regeringstid bedrev Joanna krig mot Karl med hjälp av sina makar. Hon avled barnlös, och Durazzo övertogs slutgiltigt av Karl Thopia.

Referenser

Kvinnor
Födda 1344
Avlidna 1387
Personer i Albanien under 1300-talet
Kvinnliga regenter under 1300-talet
Personer från Eure
Volino

Volino (kyrillisk skrift: Волино) är ett samhälle i kommunen Debarca i sydvästra Nordmakedonien, belägen väster om floden Sateska som rinner genom de östra delarna av bebyggelsen, och bara några kilometer norr om den något större byn och historiska fyndplatsen Trebeništa. Volino tillhörde tidigare kommunen Mešeišta, som inkorporerades i den större kommunen Debarca under 2000-talet. 

Ortens postkod är 6340 och byn hade uppskattningsvis 462 invånare år 2002, men ingen folkräkning har gjorts i Nordmakedonien sedan dess.<ref>{{webbref |url=http://www.stat.gov.mk/publikacii/knigaX.pdf |titel= Book 5 - Total population according to the Ethnic Affiliation, Mother Tongue and Religion |verk= The State Statistical Office, Skopje |år= 2002 |sid= 139. |språk=en |hämtdatum=2021-05-03}}</ref> Demografiskt sett bestod då Volino uteslutande av makedonier.

Byns kyrka heter Sv. Bogorodica och ligger i den sydöstra delen av byn. Volino har även en marknad, flera barer och ett hotell. Fotbollslaget FK Sateska Volino (ФК Сатеска Волино'') grundat år 1949 är baserat i Volino och spelar i Nordmakedoniens tredje division.

Referenser 

Orter i Debarca
Saint-Pierre-aux-Bœufs

Saint-Pierre-aux-Bœufs var en kyrkobyggnad i Paris, helgad åt aposteln Petrus. Kyrkan var belägen vid dagens Rue d'Arcole på Île de la Cité i fjärde arrondissementet. Tillnamnet ”Bœufs” (franska: bœuf, "oxe", "nötkreatur", "oxkött") kommer av att kyrkan var belägen vid Paris första slakthus – Boucherie du Parvis-Notre-Dame. En morgon fördes det heliga Sakramentet i procession från kyrkan och det församlade folket knäböjde. Även två oxar, vilka fördes till slakthuset, ska ha knäböjt. Detta föranledde att man skulpterade två oxhuvuden på kyrkans fasad.

Historia
Kyrkan grundades förmodligen på 900-talet. Den omnämns för första gången i ett dokument från år 1136. En ombyggnad av kyrkan företogs under 1200-talet. 

I samband med franska revolutionen stängdes kyrkan Saint-Pierre-aux-Bœufs år 1791, dekonsekrerades och nyttjades som förrådslokal. Den nedrevs år 1837. Kyrkans portal bevarades och uppfördes två år senare på västfasaden till kyrkan Saint-Séverin av arkitekten Jean-Baptiste-Antoine Lassus. På kyrkans plats är i dag Hôtel-Dieu de Paris beläget.

Den 17 november 1780 begravdes den franske skalden Nicolas Gilbert (1750–1780) i kyrkan, innan hans kropp överfördes till Cimetière de Clamart.

Kommentarer

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader helgade åt aposteln Petrus
Kyrkobyggnader invigda under 900-talet
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Paris
Romersk-katolska kyrkobyggnader rivna under 1800-talet
Paris fjärde arrondissement
Romersk-katolska kyrkobyggnader på Île de la Cité
Akta dig för kitt

"Akta dig för kitt" är en tecknad serie av Carl Barks, publicerad i september 1944. Serien är på tio sidor och publicerades i Sverige för första gången i Kalle Anka & C:o nummer 17 år 1976.

Handling 
Kalle håller på att täta ett fönster på sitt hus och ber Knattarna att hämta kittet i garaget. Knattarna påminner Kalle om att grannen Olsson har lånat kittet. När Kalle ger sig iväg till Olsson, upplyser Knattarna honom om att det faktiskt är Olssons kitt, men Kalle hör inte på det örat. Kalle anklagar Olsson för att ha snott hans kitt; Olsson blir då arg och kastar iväg Kalle från sin tomt. Kalle ilsknar till på allvar och störtar tillbaka till Olsson, som dock stänger sin grind och Kalle kraschar rakt in i den. Olsson har därtill installerat vattenspridare i grinden och Kalle blir dyblöt. 

Kalle försöker sedan att forcera Olssons grind med en stock, men det går inte alls. Kalle får en ny briljant idé: Han lånar Knattarnas ångmaskin och ansluter den till ett par rullskridskor och tror sig på detta sätt få upp tillräckligt med fart för att kunna bryta sig igenom Olssons grind med stocken. Kalle saknar dock bromsar på sin snillrika uppfinning och brakar in i Olssons hus, där denne sitter och äter mat. Villervalla uppstår och Kalle snurrar runt på Olssons mage med en grillad kyckling på huvudet. Olsson utbrister då: "Det här är det värsta jag sett i hela mitt liv!"

Olsson tänker då lära Kalle en läxa och binder fast denne vid skridskomaskinen, med en bindel för ögonen. Han låter Kalle handlöst puttra iväg, tills han åker utför ett stup ner till en soptipp. Knattarna försöker att förmå Kalle att avbryta fejden, men Kalle är fast besluten att hämnas på Olsson. Kalle inhandlar tio tunnor kitt och gräver sedan en stor grop på sin tomt och häller allt kitt i denna och förseglar den noggrant. 

Nästa morgon ser man Kalle i en rullstol med bandage över hela kroppen, snyftande och stönande. Olsson ser Kalle och blir helt förkrossad. Olsson rusar ut till Kalle och försäkrar att han inte alls ville att detta skulle hända. Olsson dråsar ner i Kalles i förväg preparerade kitt-fälla. Olsson sjunker ner i kittet och Knattarna befarar att han ska drunkna. Kalle famlar ängsligt i kittet, men då drar Olsson ner honom. Då det är en varm och solig dag i Ankeborg, stelnar kittet tämligen snabbt. Knattarna använder en lyftanordning för att hala upp de bägge kombattanterna ur kittet. Kalle och Olsson liknar två statyer och Knattarna skenar iväg för att köpa linolja, som de tror ska lösa upp kittet. I affären är linoljan slut och serien slutar med att Kalle och Olsson står och grälar när det har blivit natt, överhöljda av stelnat kitt.

Publikationer (urval)

Källor

Webbkällor 
  

Kalle Anka-serier
Serieåret 1944
Toberonochy

Toberonochy är en by på ön Luing i Argyll and Bute, Skottland. Byn är belägen 25 km från Oban. Orten hade  invånare år 1961.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Argyll and Bute
Girl in Red

Marie Ulven Ringheim, känd under artistnamnet Girl in Red, född 16 februari 1999 i Horten i Vestfold og Telemark fylke, är en norsk singer-songwriter. Ulven Ringheim började 2015 spela in egenskriven musik på sitt rum hemma i Horten, och slog 2018 genom med låten "I Wanna Be Your Girlfriend".

Referenser

Externa länkar 

Födda 1999
Norska sångare
Norska gitarrister
Kvinnor
Levande personer
Personer från Hortens kommun
Gamla mastkranen

Gamla mastkranen är ett byggnadsminne på Trossö i Karlskrona. Mastkranen, som är 42 meter hög, byggdes mellan 1803 och 1806, och är sedan 1969 ett byggnadsminne. För konstruktionen svarade överstelöjtnant Jonas Lidströmer och för arkitekturen Fredrik Blom. Lidströmer var då chef för byggandet vid örlogsbasen, och även arkitekt bakom byggnadsminnet Lyckeby källa. Vad gäller Blom var det hans första större uppgift som arkitekt.

Mastkranen är byggd av putsat tegel, med hörnkedjor av natursten. Kranarmen är byggd av trä och klädd med kopparplåt. Den är sex våningar hög, och tornets underdel är tolv gånger tolv meter. Kranen användes för att masta av örlogsfartyg innan de lades in i dockan. Byggnadens maskineri är fortfarande intakt. 

På andra och tredje våningen i mastkranen finns det två stycken stora gångspel. Dessa gångspel har i sin tur tolv bommar vardera. Varje bom krävde två man, vilket totalt innebar att 96 man behövdes för att kunna få full fart på spelen. Vinschar och draglinor gick från bommarna via kanaler i murväggarna upp till kranhuvudet. I kranhuvudet hjälpte ett flerskuret block till att ytterligare förbättra lyftkraften. Denna konstruktion var unik i Sverige.

1960 ersattes mastkranen med Portalkran 14. 1969 blev mastkranen ett byggnadsminne. Idag ägs masten av SAAB Kockums, och används framförallt som sammanträdesrum.

Källor 

Byggnadsminnen i Blekinge län
Byggnader och anläggningar i Karlskrona
Byggnader ritade av Fredrik Blom
Arkitekturåret 1806
1806 i Sverige
Frida Ohlsson Sandahl

Frida Anna-Karin Ohlsson Sandahl, folkbokförd Olsson Sandahl, född 5 februari 1980, är en svensk präst, föreläsare och författare med fokus på jämställdhet, normer och hbtq-frågor.

Biografi 
Ohlsson Sandahl avlade filosofie kandidatexamen i sociologi vid Göteborgs universitet 2009 med inriktning på arbetsliv, mångfald och jämställdhet . Hon har uppmärksammats för att 2013 ha dragit i gång Jönköpings första Pridefestival "Jönköping Qom Ut" samt för sin bok {Inkludera}: jämställdhet och hbtq i organisationen som kommit ut i två upplagor. Hon har bland annat medverkat vid Mänskliga Rättighetsdagarna 2016.

Hon utsågs 2019 till "Årets förnyare i Svenska kyrkan" för att bland annat ha skapat redskapet "Regnbågsnyckeln" och sitt arbete med podden "Behåll hatten på". I podden reflekterar programledarna med inbjudna gäster kring teologi, normer och hbtq.

Den 22 januari 2023 prästvigdes hon av biskop Fredrik Modéus i Växjö domkyrka.

Utmärkelser 

 2013 – Shortcuts uppstickare, svenskar under 40 som inspirerar, engagerar och gör Sverige bättre. "Frida Ohlsson Sandahl, 33 år, Jönköpings första HBTQ-konsult som anordnat stadens första pridefestival (Jönköping Qom Ut).
 2014 – Jönköping Qom Ut - årets initiativ 2014, Jönköpingsgalan, med motiveringen ”Genom det lyckosamma genomförandet av pridefestivalen Jönköping Qom Ut har föreningen skapat en möjlighet för Jönköpings län att ta ett viktigt steg i arbetet med öppenhet, mångfald och hållbarhet. Festivalen och den avslutande paraden blev en mötesplats för tusentals deltagare och åskådare som manifesterade ett mer inkluderande Jönköping.”
 2019 – Årets förnyare i Svenska kyrkan, tillsammans med Erik Gyll, med motiveringen ”Genom sitt nydanande arbete och sin telogiska reflektion samt valet av arena för kommunikation bidrar de till normkritik samt frågor om identitet och makt. Regnbågsnyckeln med tillhörande hbtq-märkning erbjuds nu samtliga församlingar i Svenska kyrkan.”

Bibliografi 
 2013 – 
 2015 – 
 2016 – 
 2018 –

Referenser

Externa länkar

Officiell blogg

Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet
Födda 1980
Levande personer
Kvinnor
Michael Houser

Michael Houser, född 13 september 1992, är en amerikansk professionell ishockeymålvakt som är kontrakterad till Buffalo Sabres i National Hockey League (NHL) och spelar för Rochester Americans i American Hockey League (AHL).

Han har tidigare spelat för San Antonio Rampage; Ontario Reign; Cleveland Monsters och Tucson Roadrunners i AHL; Cincinnati Cyclones; Manchester Monarchs och Fort Wayne Komets i ECHL; London Knights i Ontario Hockey League (OHL) samt Des Moines Buccaneers i United States Hockey League (USHL).

Houser blev aldrig NHL-draftad.

Referenser

Externa länkar
Michael Houser NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Michael Houser hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1992
Levande personer
Personer från Youngstown
Idrottare från Ohio
Amerikanska ishockeymålvakter
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare i Des Moines Buccaneers
Spelare i London Knights
Spelare i Cincinnati Cyclones (ECHL)
Spelare i San Antonio Rampage
Spelare i Ontario Reign (2015–)
Spelare i Manchester Monarchs (2015–2019)
Spelare i Cleveland Monsters
Spelare i Tucson Roadrunners
Spelare i Fort Wayne Komets (2012–)
Spelare i Buffalo Sabres
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Spelare i Rochester Americans