kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ainomyten

Ainomyten är en triptyk från 1891 av den finländske konstnären Akseli Gallen-Kallela. Den är utställd på Ateneum i Helsingfors. 

De tre målningarna är utförda med oljefärg på duk. Gallen-Kallela har även formgett ramen. Hela triptyken inklusive ram är 200 cm hög och 413 cm bred. 

Triptyken var Gallen-Kallelas första verk med motiv från det finska nationaleposet Kalevala. Den berättar i tre bilder om den unga jungfrun Ainos tragiska öde. Efter att hennes bror Joukahainen förlorat en magisk sångtävling blir Aino bortlovad till den vise Väinämöinen. Aino ville dock inte gifta sig med den gamle mannen och rymmer hemifrån. Den vänstra målningen i triptyken visar Aino och Väinämöinens första möte i skogen. Den högra målningen visar hur Aino sitter på en sten vid vattnet och sörjer sitt öde. Där hör hon Vellamos vattennymfer och beslutar sig för att dränka sig. Målningen i mitten visar deras sista möte när Väinämöinen under en fisketur får syn på Aino som själv blivit en vattennymf. Hon undkommer dock hans utsträckta armar.

Det finns en äldre version som utfördes i Paris 1889 och tillhör Finlands bank. Skisserna till den mer berömda andra målningen tillkom på Gallen-Kallelas bröllopsresa i Karelen. Han arbetade i strikt naturalistisk anda och det var hans hustru Mary Helena Slöör som stod modell för Aino.

Källor 
Ateneums webbplats

Målningar 1891
Målningar av Akseli Gallen-Kallela
Målningar på Ateneum
Målningar med mytologiska motiv
Kalevala
Nazistiska bojkotten av judiska företag

Den nazistiska bojkotten av judiska företag () i Tyskland började den 1 april 1933 och påstods vara en defensiv reaktion på den judiska bojkotten av tyska varor, som hade initierats men snabbt övergavs i mars 1933. Den var i stort sett misslyckad, eftersom den tyska befolkningen fortsatte att använda judiska företag, men avslöjade nazisternas avsikt att undergräva judarnas livskraft i Tyskland. 

Det var en tidig regeringsåtgärd mot judarna i Tyskland av den nya nationalsocialistiska regeringen, åtgärder som kulminerade i den "slutliga lösningen". Det var en statsstyrd kampanj med ständigt ökande trakasserier, arresteringar, systematisk plundring, tvångsöverföring av äganderätten till nazistpartiets aktivister (förvaltade av handelskammaren) och i slutändan mord på ägare definierade som "judar". Enbart i Berlin fanns det 50 000 judiskt ägda företag.

Referenser 

Förintelsen i Tyskland
1933 i Tyskland
Sidor med ogranskade översättningar
Die Aktion

Die Aktion (tyska för handlingen eller aktionen) var en litterär och politisk tidskrift, som bidrog till den tyska expressionismens genombrott. Den började utges 1911 i Tyska kejsardömets huvudstad Berlin av Franz Pfemfert och existerade fram till 1932. Den stod för en odogmatisk vänsterpolitik och utkom till en början veckovis, från 1919 var fjortonde dag, från 1926 oregelbundet.

Noter

Externa länkar 

Nedlagda tyska tidskrifter
Tidskrifter startade 1911
Tidskrifter nedlagda 1932
5253 Fredclifford

5253 Fredclifford eller 1985 XB är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 december 1985 av den amerikanske astronomen Stephen C. Singer-Brewster vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter amerikanen Fred Clifford.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hungaria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hungaria-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Stephen Singer-Brewster
Astronomiska upptäckter 1985
Cornelius Rhaneus den yngre

Cornelius Rhaneus den yngre, född  1671 i Liepāja, död 1719 i Kuldīga. Han var en lettisk orgelbyggare.

Biografi
Rhaneus var son till organisten och orgelbyggaren Cornelius Rhaneus den äldre (cirka 1633-1707).

Orgelverk

Källor
GOArt: The Nordic-Baltic Organ Book - History and Culture (2003), sid. 46-50, 

Lettiska orgelbyggare
Födda 1671
Avlidna 1719
Män
Patrioten-Marsch

Patrioten-Marsch (Patriotmarsch), op. 8, är en marsch av Johann Strauss den yngre.

Historia
Tyrolerkrögaren Franz Lechner hade bjudit in sina landsmän till en "utomordentlig Tyroler-Glädjefest" den 18 augusti 1845 på nöjesetablissemanget Tivoli i stadsdelen Obermeidling (dagens Meidling). Tivoli, som låg i närheten av slottet Schönbrunn, hade sett sina bästa dagar: tiden var sedan länge förbi då en påhittig entreprenör arrangerade utfärder med nobla droskor nedför kullens sluttning och därmed lockade dit folk i massor i den för övrigt rätt ensliga trakten. (Fadern Johann Strauss den äldre komponerade den gången "Tivoli-Rutsch-Walzer", op. 39.) Nu ämnade Lechner anordna en Glädjefest för alla tyrolare i Wien och deras vänner: minnet av nationalhjälten Andreas Hofer från frihetskriget 1809 skulle ihågkommas och en storartad festkuliss byggdes upp. Den absolut nödvändiga musiken till en sådan fest skulle bestå av, förutom ett militärkapell, Johann Strauss och hans orkester. Lechners förhoppningar om en massinvasion av besökare besannades med råge: den 21 augusti kunde tidningen "Theaterzeitung" rapportera att mer än 3 000 besökare hade kommit till festen, som började på dagen och höll på långt in på följande natt. Det var den dittills största konserten som Strauss och hans orkester hade medverkat vid och han hade noga förberett sig för detta uppdrag.

Under sommaren 1845 stärkte Strauss sin position i Wiens musikliv då han accepterade inbjudan från Wiens 2:a Borgarregemente att bli dess kapellmästare. Detta step uppåt i karriären ökade bara på folkets vetskap om den rivalitet som rådde mellan Johann och hans fader, då den senare var kapellmästare för det 1:a regementet. Som ett tack för äran som vederfarits honom tillägnade Strauss sin Patrioten-Marsch till regementet och framförde den tillsammans med valsen Berglieder op. 18.

Om marschen
Speltiden är ca 2 minuter och 37 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1845 med kommentarer om Slaget vid Bergisel och Andreas Hofer
 Patrioten-Marsch i Naxos-utgåvan.

Referenser

Musikåret 1845
Marscher av Johann Strauss den yngre
Lemminkäinens moder

Lemminkäinens moder är en temperamålning av den finländske konstnären Akseli Gallen-Kallela från 1897. Den är utställd på Ateneum i Helsingfors. 

Gallen-Kallela målade flera tavlor med motiv från det finska nationaleposet Kalevala. I den här målningen har hjälten Lemminkäinen dött och hans kropp har blivit styckad och slängd i den mörka floden som rinner till dödsriket Tuonela. Hans mor samlar dock ihop hans kroppsdelar. Målningen visar scenen när hon sytt ihop hans kropp och vänt sitt huvud mot himlen där hon väntar på ett bi som ska komma med honung från guden Ukko som kan återge sonen livet. Hennes minuttryck har stora likheter med kristna Pietàskulpturer.

Källor 
Ateneums webbplats

Målningar 1897
Målningar av Akseli Gallen-Kallela
Målningar på Ateneum
Målningar med mytologiska motiv
Kalevala
62 Serpentis

62 Serpentis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Örnen, framför en mörk strimma i Vintergatan. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Ormens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns efter bytet av stjärnbild ofta med sin HD-beteckning, HD 175515. Den har en kombinerad skenbar magnitud på ca 5,57 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 11,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 283 ljusår (ca 87 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 23 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 62 Serpentis A är en gul till vit jättestjärna  av spektralklass G9 III, som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och utvecklats bort från huvudserien. Den ingår i röda klumpen och befinner sig för närvarande på den horisontella jättegrenen och genererar energi genom termonukleär fusion av helium i dess kärna. Den har en massa som är ca 1,5  solmassor, en radie som  är ca 10,5 solradier och utsänder ca 53 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 4 700 K. Stjärnan har en mycket låg rotation och den projicerade rotationshastigheten är för liten för att kunna mätas.  

62 Serpentis är en misstänkt variabel, som har visuell magnitud +5,57 och varierar inom vissa våglängder med en periodicitet som inte är fastställd. Den är en enkelsidig spektroskopisk dubbelstjärna med en omloppsperiod på 8,2 år och en excentricitet på 0,24.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/92872/62serpentis.

Stjärnbilden Örnen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Gula jättar
Dubbelstjärnor
Misstänkta variabler
HMS Artemis

HMS Artemis är ett svenskt signalspaningsfartyg vars verkstadsprovturer påbörjades i november 2022.

Historik
Regeringen beslutade i april 2010 att Försvarsmakten skulle anskaffa ett nytt signalspaningsfartyg att ersätta . I april 2017 beställde Försvarets materielverk en ersättare till HMS Orion av Saab Kockums AB för 730 miljoner kronor. Till det kommer signalspaningsutrustning som av experter bedöms kosta ca 500 Mkr. Fartygets uppgifter kommer, i likhet med HMS Orion, att bestå av underrättelseinhämtning och havsövervakning i närområdet kring Sveriges territorium, främst i Östersjön. Fartyget, som var planerat att levereras under 2020, är 74 meter långt och utgörs av ett klassgodkänt stålskrov med ett deplacement på omkring  ton. HMS Artemis är det första ytfartyget som Saab Kockums AB står bakom. Skrovet har byggts av Stocznia Marynarki Wojonnej i Gdynia i Polen och sjösattes 16 april 2019, med kölsträckning ett år tidigare – i mars 2018. Fartyget skulle därefter byggas färdigt 2019–2020 av Saab Kockums i Karlskrona, men det blev inte klart förrän i november 2022 då det polska varvet gick i konkurs och skrovet färdigställdes i Sverige.

Vid sjösättningen 2019 tillkännagavs att det nya marinfartyget kommer benämnas HMS Artemis, efter jaktgudinnan Artemis i den grekiska mytologin.

Försening i bygget 
I mars 2021 framkom det att färdigställandet av fartyget hade försenats. Detta då det polskägda varvet hade råkat i ekonomiska svårigheter och var under rekonstruktion. Dåvarande försvarsminister Peter Hultqvist meddelade att Försvarsmakten tittade på möjligheten att livstidsförlänga HMS Orion ytterligare tills det nya fartyget har färdigställts.

Namnet Artemis 
Marinens namngivningskommitté föreslog namnet HMS Artemis redan 2019, varefter det godkändes av kung Carl XVI Gustaf. Artemis var natur- och jaktgudinnan under antikens Grekland. Namnet har tidigare använts i militära och marina sammanhang, till exempel vid operation Artemis.

Referenser

Noter

Webbkällor
Marinens nya fartyg har fått ett namn – och sjösätts i Blekinge Läns Tidning den 17 april 2019

Svenska trängfartyg
Svenska örlogsfartyg
Fartyg sjösatta 2019
Fartyg byggda i Polen
Fartyg byggda i Karlskrona
Amazonen-Polka

Amazonen-Polka (Amasonpolka), op. 9, är en polka av Johann Strauss den yngre.

Historia 
Den unge och ambitiöse Johann Strauss den yngre stod länge i skuggan av sin, än så länge, mer berömde och älskade fader, med vilken han konkurrerade. För att komma i rampljuset var han tvungen att komponera verk som slog an hos publiken med en gång. Inom den kategorin hamnar denna polka, vars titel Strauss hämtade från den grekiska mytologin och kvinnokrigarna amasoner. Verket framfördes under karnevalstiden i Sträußel-Saal i stadsdelen Josefstadt någon gång i januari 1845 (det exakta datumet har inte kunnat fastställas). Evenemanget gick dock tämligen spårlöst förbi, då Johann Strauss den äldre ännu dominerade på alla betydande musik- och dansställen under årets karnevalsfester.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 43 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1845 med kommentarer om Amazonen-Polka.
 Amazonen-Polka i Naxos-utgåvan.

Anmärkningar

Referenser

Polkor av Johann Strauss den yngre
Musikåret 1845
14 Sagittae

14 Sagittae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Örnen. Trots dess Flamsteed-beteckning tillhör den inte Pilens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns efter bytet av stjärnbild ofta med sin HD-beteckning, HD 190229. Den har en skenbar magnitud på ca 5,89 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 4,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 660 ljusår (ca 203 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -22 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 14 Sagittae A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B9p HgMn, som är en kemiskt speciell kvicksilver-mangan-stjärna. Den har en radie som  är ca 2,4 solradier och utsänder ca 292 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 13 200 K.

14 Sagittae är en enkelsidig spektroskopisk dubbelstjärna med en omloppsperiod av 61,5 dygn och en excentricitet av 0,49.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/98754/14sagittae.

Stjärnbilden Örnen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Kvicksilver-mangan-stjärnor
Bjarne Commondt

Bjarne Frithiof Commondt (ursprungligen Kommonen), född 9 december 1911 i Helsingfors, död 2 februari 1985 i Åbo, var en finländsk regissör, teaterchef och skådespelare.

Commondt studerade 1927–1930 vid Helsingfors konservatorium och genomgick 1932–1934 Svenska Teaterns elevskola. Han hade på 1930-talet engagemang som bland annat skådespelare och organisatör vid Åbo Svenska Teater och Wasa Teater, verkade 1942–1944 som ledare för frontkören och orkestern Roospiggarna samt startade 1943 Frontteatern. Han gjorde 1945–1962 en kulturellt betydelsefull insats som upprätthållare av en egen turnéteater, Landsteatern. Han var därefter 1963–1965 chef för Kuusankoski teater, 1965–1969 regissör och skådespelare vid Åbo stadsteater och 1969–1976 vid Åbo Svenska Teater. Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1960 och utgav 1981 memoarboken Roospiggar-Frontteater-Landsteater 1981.

Källor

Finländska teaterregissörer
Finländska teaterchefer
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Regissörer från Helsingfors
Skådespelare från Helsingfors
Födda 1911
Avlidna 1985
Män
Frontteatern

Frontteatern bildades 1943 av den finländske skådespelaren löjtnant Bjarne Commondt vid ett svenskspråkigt regemente på Aunusnäset. 

Frontteatern, som spelade i en barack, fick förstärkning av manliga skådespelare från andra truppförband, medan Svenska Teaterns elevskola bidrog med kvinnliga. På Frontteatern uppfördes både komedi, operett och revy till ackompanjemang av regementsorkestern, ledd av Einar Englund. Till programmet bidrog även mindre grupper från Svenska Teatern med Gerda Wrede i spetsen. Frontteatern besökte även andra truppförband och krigssjukhusen. Medverkande skådespelare var bland andra Leif Wager och Greta Brotherus.

Källor

Ej längre existerande teatrar i Finland
Fortsättningskriget
Ej längre existerande svenskspråkiga teatrar i Finland
5254 Ulysses

5254 Ulysses eller 1986 VG1 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 7 november 1986 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid Haute-Provence-observatoriet. Den är uppkallad efter det romerska namnet på Odysseus.

Asteroiden har en diameter på ungefär 76 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1986
5257 Laogonus

1988 RS10 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L5. Den upptäcktes 14 september 1988 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Cerro Tololo. Den är uppkallad efter Laogonus i den grekiska mytologin.

Referenser 

Jupiters trojaner, trojanska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1988
En komikers uppväxt (olika betydelser)

En komikers uppväxt kan syfta på:

 En komikers uppväxt – en svensk roman från 1992, skriven av Jonas Gardell
 En komikers uppväxt (TV-serie) – en svensk miniserie från 1992, regisserad av Jonas Cornell
 En komikers uppväxt (film) – en svensk film från 2019, regisserad av Rojda Sekersöz
5258 Rhoeo

5258 Rhoeo eller 1989 AU1 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 1 januari 1989 av den japanska astronomen Yoshiaki Oshima vid Gekko-observatoriet. Den är uppkallad efter Rhoeo i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 53 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av Yoshiaki Oshima
Astronomiska upptäckter 1989
Matti Ranin

Matti Helge Ranin, född 21 november 1926 i Tammerfors, död 24 november 2013 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare och teaterchef. Han var son till Helge och Saara Ranin.

Ranin studerade 1946–1950 vid Helsingfors universitet och var 1948–1975 engagerad vid Finlands nationalteater, chef för Intimiteatteri 1975–1987, för Teatteri pieni Suomi 1987–1988, chef och skådespelare vid dockteatern Kasper-teatteri 1960–1988. Han blev 1955 känd med en gång över hela landet tack vare rollen som Kariluoto i Edvin Laines film Okänd soldat. Också Ranins tafatta polismedhjälpare Virta i kommissarie Palmu-filmerna bidrog till hans folkgunst, liksom fortsättningen av Väinö Linna-filmatiseringarna. Han medverkade också i populära tv-serier som Hemgatan och var en trogen gäst på Pyynikki sommarteater 1958–1966. På Finlands nationalteater var han bland annat Andrej i Tre systrar, Kurt i Dödsdansen, Horatio i Hamlet och Källarmästaren i Lars Noréns Natten är dagens mor.

Ranin hade många förtroendeuppdrag, bland annat medlem av styrelsen för Finlands nationalteaters skådespelarförening 1963–1975, ordförande 1964–1975, medlem av styrelsen för Finlands skådespelarförbund 1964–1975, vice ordförande 1970–1975, medlem av direktionen för Finlands nationalteater 1969–1974 och projektchef för påskdramat Via Crucis sedan 2000. Han publicerade 2004 memoarerna Käsi otsalla!. Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1988 och teaterråds titel 2001.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska teaterchefer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska innehavare av teaterråds titel
Födda 1926
Avlidna 2013
Män
Skådespelare från Tammerfors
Intimiteatteri

Intimiteatteri var en teater i Helsingfors. 

Intimiteatteri grundades 1949 av Mauno Manninen i avsikt att föra in nya teaterströmningar och spela både moderna pjäser och klassisk dramatik med förankring i de aktuella händelserna. Teatern fick 1981 en egen lokal i Östra Böle. Intimiteatteri spelade en betydande roll i teaterlivet i Helsingfors under Manninens ledning. Han efterträddes 1969 av Tommi Rinne. Då hade teatern redan bytt linje och alltmer blivit en komediteater. Åren 1975–1987 var Matti Ranin chef för teatern, och då Intimiteatteri och barnteatern Penniteatteri 1987 förenades till en ny barn- och ungdomsteater Pieni Suomi fortsatte han chefskapet några år. På grund av Pieni Suomis ekonomiska problem beslöt stadsstyrelsen 2000 att Pieni Suomi och Helsingfors stadsteater skulle fusioneras. I Intimiteatteris gamla lokaler öppnade stadsteatern en ny scen, Studio Pasila.

Källor

Ej längre existerande teatrar i Helsingfors
Gullinmuseet

Gullinmuseet är ett svenskt personmuseum över jazzmusikern Lars Gullin i Sanda på Gotland.

Gullinmuseet, som invigdes 2011, ligger i Sanda stationshus, där Lars Gullin föddes 1928. Museet drivs av Sanda hembygdsförening och visar en utställning om Gullins liv och musik. Lars Gullin var en av de stora nydanarna i den svenska jazzmusiken och en av de mest kända svenska jazzmusikerna internationellt. Lars Gullin avled 1976.

Sedan 2015 finns en vandringsled från Gullinmuseet till Tjuls Järnvägsmuseum.

Se även 

 Lars Gullin-priset
 Lars Gullin
 Hesselby

Referenser

Externa länkar
Webbplats för Gullinmuseet

Personmuseer i Sverige
Museer i Gotlands kommun
Tusenfryd og grå hverdag

Tusenfryd og grå hverdag är norska vissångaren Finn Kalviks debutalbum, utgivet 1971 av skandinaviska skivbolaget NorDisc.

Låtlista
 "En tur rundt i byen" (Ralph McTell/Finn Kalvik) – 4:30
 "Makten og æren" – 2:50
 "Måken" (André Bjerke/Finn Kalvik) – 2:15
 "Du er som vinden" ("Catch the Wind" – Donovan/Finn Kalvik) – 2:41
 "Min onkel triller piller" (Inger Hagerup/Finn Kalvik) – 1:29
 "Cecilie" – 2:03
 "Takk for en deilig dag" – 2:15
 "Som alltid før" – 2:10
 "Eventyr" (Inger Hagerup/Finn Kalvik) – 1:37
 "Den korsfestede sier" (Inger Hagerup/Finn Kalvik) – 3:28
 "To tunger" (Inger Hagerup/Finn Kalvik) – 1:53
 "Oliver møter stressmann" – 2:09
 "Osean" ("The Ocean" – George Gordon Byron/André Bjerke/Finn Kalvik) – 2:58
 "Berceuse (André Bjerke/Finn Kalvik) – 2:54

Alla låtar skrivna av Finn Kalvik där inget annat anges.

Medverkande
Musiker
Finn Kalvik – sång, gitarr
Nils Petter Nyrén – gitarr
Lillebjørn Nilsen – ukulele, körsång
Christian Reim – piano, cembalo
Brynjar Hoff – oboe
Lars Ørstavik – flöjt
Arild Andersen – kontrabas
Bjørn Holmvik – basgitarr
Gunnar Aas — trummor
Øyvind Ekorness – cello
Sigurd Haugen – cembalo (på "Cecilie")
Fred Nøddelund – orkesterarrangement
Kringkastingsorkesteret – orkester
Oslo-Filharmonien – orkester

Produktion
Stein Robert Ludvigsen – musikproducent
Egil Eide – ljudtekniker
Harold Clark – ljudtekniker
Bjørn Saastad – fotograf

Externa länkar
Tusenfryd og grå hverdag på Discogs
Musikalbum 1971
HMS Edöfjärd

HMS Edöfjärd (V76) var en vedettbåt i svenska flottan av dubbelskrovstyp som byggdes på Götaverken i Sverige. Båten var en av cirka 40 A-slupar som tillfördes kustartilleriet vid tiden runt andra världskriget.

Fartygsdata 
Längd överallt: 21,2 meter
Största bredd: 3,8 meter
Djupgående: 1,5 meter
Deplacement: 28 ton
Material: stål
Motor: 4-cylindrig “Ellwe”-råoljedieselmotor med trebladig propeller
Motorstyrka: 92 kW
Besättning: 6 man
Bestyckning: 1-37 mm kanon M/89  på fördäck

Referenser

^ vedettbåt i Nationalencyklopedins nätupplaga. Läst 28 juli 2019.
https://www.ne.se/uppslagsverk/encyklopedi/l%C3%A5ng/vedettb%C3%A5t

Tryckta källor

Fartyg sjösatta 1933
Fartyg byggda i Sverige
Svenska vedettbåtar
Gunnar Wallin (skådespelare)

Gunnar Wallin, född 5 maj 1895 i Nystad, död 9 februari 1944 i Esbo, var en finländsk skådespelare.

Biografi
Wallin utbildade sig vid Svenska Teaterns elevskola 1914–1916 och var därefter engagerad vid denna teater ända till sin död. Sitt verkliga genombrott gjorde han 1922 i Hjalmar Procopés Medaljongen, där han spelade han den ryske greven Lanin. Som den nervsvage Hilbert i Männen vid fronten och som den ondsinte Sintram i Gösta Berlings saga visade Wallin prov på mångsidigheten i sin skådespelarkonst. 

Wallin hade konstnärliga anlag även som målare och var en skicklig karikatyrtecknare, och en ypperlig maskeringskonstnär. I otaliga operetter förlänade han sina operettkrumelurer tokroliga fysionomier. Vid sitt 25-årsjubileum på scenen 1942 skapade han ett djupt inträngande, känsligt porträtt av den gamla läraren doktor Drewett i A.J. Cronins Gudarna le. Wallin var en anlitad instruktör i Arbetets vänners och Brages teatercirklar. En samling av hans radiokåserier utkom postumt 1944 under titeln Filip.

Källor

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1895
Avlidna 1944
Män
Personer från Nystad