kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Östergötlands runinskrifter 234

Ög 234 är en runsten som står om står rest på kyrkogården vid Östra Stenby kyrka.

Stenen
Stenen består av rödgrå granit. Den är 1,6 m hög, 0,9 m bred, och 0,3 m tjock. Runhöjden är 11-12 cm.

Tillsammans med fem andra runstenar (Ög 232, Ög 233, Ög 235, Ög 236, och Ög ATA580/75) står den uppställd längs den gång som leder från kyrkogårdens västra ingång fram till kyrkans ingång genom tornet. Ytterligare en runsten, Ög 231, finns inne i kyrkan.

Inskriften

Historia
Ög 234 påträffades tillsammans med fem andra runstenar i grunden till det gamla medeltida kyrktornet när det revs vid ombyggnaden av kyrkan 1858-60. Ög 232-Ög 236  murades in i den södra korsarmens innerväggar (Ög 231 placerades på kyrkans vind och har sedermera placerats inne i kyrkan), med inskriptionerna synliga. När kyrkan återigen renoverades och byggdes om 1939 så togs runstenarna ut från muren och placerades på kyrkogården, tillsammans med en sjätte runsten,  Ög ATA580/75, som återfunnits liggande i kyrkans yttermur i vinkeln mellan långhuset och södra korsarmen.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Östergötlands runinskrifter

Källor 

 
Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Norrköpings kommun
Östergötlands runinskrifter 235

Ög 235 är en runsten som står om står rest på kyrkogården vid Östra Stenby kyrka.

Stenen
Runstenen består av ljusgrå granit. Den är 1,3 m hög, 1 m bred, och 0,25 m tjock. Runhöjden är 11 cm.

Tillsammans med fem andra runstenar (Ög 232, Ög 233, Ög 234, Ög 236, och Ög ATA580/75) står den uppställd längs den gång som leder från kyrkogårdens västra ingång fram till kyrkans ingång genom tornet. Ytterligare en runsten, Ög 231, finns inne i kyrkan.

Inskriften

Historia
Ög 235 påträffades tillsammans med fem andra runstenar i grunden till det gamla medeltida kyrktornet när det revs vid ombyggnaden av kyrkan 1858-60. Ög 232-Ög 236  murades in i den södra korsarmens innerväggar (Ög 231 placerades på kyrkans vind och har sedermera placerats inne i kyrkan), med inskriptionerna synliga. När kyrkan återigen renoverades och byggdes om 1939 så togs runstenarna ut från muren och placerades på kyrkogården, tillsammans med en sjätte runsten,  Ög ATA580/75, som återfunnits liggande i kyrkans yttermur i vinkeln mellan långhuset och södra korsarmen.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Östergötlands runinskrifter

Källor 

 
Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Norrköpings kommun
Östergötlands runinskrifter 236

Ög 236 är en runsten som står om står rest på kyrkogården vid Östra Stenby kyrka.

Stenen
Runsten består av grå granit. Den är 1,8 m hög, 1,1 m bred, och 0,25 m tjock. Runhöjden är 12-14 cm. Ristningen är mycket tydlig och väl bibehållen.

Tillsammans med fem andra runstenar (Ög 232, Ög 233, Ög 234, Ög 235, och Ög ATA580/75) står den uppställd längs den gång som leder från kyrkogårdens västra ingång fram till kyrkans ingång genom tornet. Ytterligare en runsten, Ög 231, finns inne i kyrkan.

Inskriften

Historia
Ög 236 påträffades tillsammans med fem andra runstenar i grunden till det gamla medeltida kyrktornet när det revs vid ombyggnaden av kyrkan 1858-60. Ög 232-Ög 236  murades in i den södra korsarmens innerväggar (Ög 231 placerades på kyrkans vind och har sedermera placerats inne i kyrkan), med inskriptionerna synliga. När kyrkan återigen renoverades och byggdes om 1939 så togs runstenarna ut från muren och placerades på kyrkogården, tillsammans med en sjätte runsten,  Ög ATA580/75, som återfunnits liggande i kyrkans yttermur i vinkeln mellan långhuset och södra korsarmen.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Östergötlands runinskrifter

Källor 

 
Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Norrköpings kommun
Reincidentes

Reincidentes är ett spanskt punk/rockband från Sevilla (Andalusien) som varit aktivt sedan 1987. Bandets låttexter är samhällskritiska och rör varierade ämnen som bland annat misshandel, aborträtt, kommunism, andalusisk nationalism, antikapitalism och även Arab-israeliska konflikten. Bandet har även musikaliserat dikter av Miguel Hernández och gjort covers på låtar av León Gieco, Silvio Rodríguez, Víctor Jara och Alí Primera.

Medlemmar

Nuvarande 
 Manuel J. Pizarro Fernández - Trummor.
 Fernando Madina Pepper - Bas och sång.
 Juan M. Rodríguez Barea - Gitarr och sång.
 Javi Chispes - Gitarr och sång.
 Carlos Domínguez Reinhardt - Ljudtekniker.

Tidigare medlemmar 
 José Luis Nieto "Selu" - Saxofon och bakgrundsång (fram till 1993, avliden 2020)
 Finito de Badajoz "Candy" - Gitarr och sång (1993-2021)

Diskografi 
Reincidentes. Discos Trilita, 1989, återutgiven av Discos Suicidas.
Ni un paso atrás. Discos Suicidas, 1991.
¿Dónde está Judas? Discos Suicidas, 1992.
Sol y Rabia. Discos Suicidas, 1993.
Nunca es tarde... si la dicha es buena. Discos Suicidas, 1994.
Materia Reservada. Discos Suicidas, 1997.
¡Te lo dije!. BMG Ariola/RCA, 1997.
Los Auténticos. Discos Suicidas, 1998.
Algazara, BMG Ariola/RCA, 1998.
¿Y ahora qué? BMG Ariola/RCA, 2000.
La otra orilla. La otra orilla, 2001.
Cosas de este mundo. Locomotive Music, 2002.
Acústico. Locomotive Music, 2004.
El comercio del dolor. Locomotive Music, 2005.
Dementes. Locomotive Music, 2006.
América: Canciones de ida y vuelta, Realidad Musical, 2008.
Tiempos de ira, Maldito Records, 2011.
Aniversario, 2013.
Awkan Haciendo hablar Al Silencio, 2015.
Vergüenza, 2017.

Externa länkar 
Officiell hemsida (på spanska)
Reincidentes på allmusic.com
Spanska punkband
Spanska rockgrupper
Spanskspråkig musik
Falkvarv

Falkvarv AB är ett svenskt reparationsvarv i Falkenberg, som bildades 1993. Det är en uppföljare av det tidigare nybyggnadsvarvet Falkenbergs Varv AB på samma lokal. Falkvarv bedriver reparations-, underhålls- och ombyggnadsarbeten och förfogar över två flytdockor: nummer 1 på 120x19 meter upp till 4.500 ton och nummer 2 på 155x24 meter på 7.500 ton.

Varvet fick 2020 i uppdrag att slutföra nybyggnaden av Göteborgs universitets forskningsfartyg R/V Skagerak.

Källor

Noter

Externa länkar
Falkvarvs webbplats

Svenska skeppsvarv
Företag bildade 1993
Företag i Falkenberg
Trolldomskommissionen

Trolldomskommission kallades det organ som hade till uppgift att utreda trolldomsmål och utföra häxprocesser i Sverige under det stora oväsendet (1668-1676). 

1668 hade en allmän häxhysteri utbrutit i Sverige. Lokala trolldomskommissioner utsågs från 1669 av Stockholm på begäran av de olika landskapen för att handha fallen. Till slut organiserades på uppdrag av regeringen en nationell kontrollkommission, Trolldomskommissionen, för att ta kontroll över de allt fler processerna. Dess uppgift var att utreda de alltfler anklagelserna om häxeri som hade blossat upp i allt större antal. Kommissionens reglemente fastställdes 1673. Ett nytt reglemente kom 1674. Häxprocessen i Katarina 1675-76, där vittnena avslöjades med mened i september 1676, ledde till att kommissionens arbete lades om till att avveckla trolldomsprocesserna. Den upplöstes 1677.

Referenser

Externa länkar 

 Arkiv relaterade till Trolldomskommissionen. Källa: Nationella arkivdatabasen, Riksarkivet.
Det stora oväsendet
Statliga myndigheter
Kommissioner i Sverige
1673 i Sverige
Organisationer bildade 1673
Peter Lilliehorn

Peter Lilliehorn, före adlandet 1719 Berg, född 5 april 1688 i Karlskrona, död 17 januari 1753 på Kråkerum i Mönsterås socken, var en svensk adelsman och militär.

Biografi
Lilliehorn var son till handelsmannen Per Jönsson Berg i Karlskrona. 1709 blev han volontär vid Kalmar regemente och redan 1710 deltog han under Slaget vid Helsingborg. 1711 kommenderades han till Gotland där han tog befälet över den då nyuppförda skansen Stålhatten. Därefter blev han överskeppad med delar av regementet till Rügen där han på egen begäran fick befälet över en äsping med några soldater som utanför Greifswald lyckades uppbringa ett fientligt danskt fartyg lastat med spannmål. Han befordrades till löjtnant 1714 och samma år deltog han ombord på en eskader som seglade mot Finland och man lyckades jaga bort en rysk styrka som låg på Hangö udd. Han befordrades till sekundkapten 1717 och redan den 23 oktober samma år till premiärkapten. 1718 deltog han i Karl XII:s andra norska fälttåg. Efter hemkomsten adlades han för sina insatser den 10 oktober 1719 och blev därmed stamfar till den adliga ätten Lilliehorn.

År 1726 erhöll han avsked med majors grad. Han dog 1753 på Kråkerum.

Familj
Lilliehorn gifte sig 1710 med biskopsdottern Ulrika Cederstierna och fick med henne tre barn, varav ett barn, sonen Samuel Carl Lilliehorn, blev vuxen. Hustrun dog 1715 i barnsäng. Han gifte om sig den 20 oktober 1720 med diplomatdottern Dorotea Leijoncrona och fick med henne 14 barn varav 10 nådde vuxen ålder. Han var far till amiralen och lantmarskalken Per Lilliehorn.

Utmärkelser
Riddare av Svärdsorden: 4 december 1751

Referenser 

 Lilliehorn på Adelsvapen.com

Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1700-talet
Födda 1688
Avlidna 1753
Män
Militärer från Karlskrona
Personer i stora nordiska kriget
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Anna i Holta

Anna i Holta eller Anna i Holte, död 4 juli 1669, var en av de åtalade för häxeri under det stora oväsendet. 

Anna i Holta ställdes 8 juni 1669 i Marstrand inför Trolldomskommissionen  under Gripenklou. Hon anklagades av Söfren Muremester för att ha gjort honom impotent med hjälp av trolldom. Efter den första anklagelsen inkom alltfler vittnen som anklagade Anna för olika former av trolldom, bland annat för att ha fått båtar att sjunka genom trolldom. Signe Larsdotter anklagade henne för att ha gjort hennes dotter sjuk. Detta skilde sig från häxprocesserna i övriga Sverige under stora oväsendet, som snarare cirklade kring bortförande av barn till Blåkulla.

Anna nekade allt i förhör. Hon underkastades då ett häxprov, vattenprovet. Under häxprovet flöt Anna på vattnet utan att sjunka, vilket togs som bevis på hennes skuld. Några dagar därefter begick hon självmord genom hängning i fängelset.  

Anna är känd som det första offret för häxprocesserna i Bohuslän under det stora oväsendet, och målet mot henne utlöste häxprocesserna i detta landskap, som slutade med åtal mot omkring 50 personer innan processen var över.

Referenser

 Gripenklous trolldomskommision på Marstrand, Orust & Tjörn 1669-1672
 Per Sörlin: TROLLDOMS- OCH VIDSKEPELSEPROCESSERNA I QÖTA HOVRÄTT 1635-1754

Kvinnor
Avlidna 1669
Det stora oväsendet
Falkenbergs Varv

Falkenbergs Varv AB var ett svenskt skeppsvarv i Falkenberg 1946–1988. Varvets första nybygge var tankfartyget Sinbad 1949 och det sista färjan Jan Sniadecki 1987. 

Varvet ägdes av Thunbolagen mellan 1955 och 1985.  Varvet hade under den perioden som mest 350 anställda.

Reparationsvarvet Falkvarv AB är en uppföljare på samma lokal.

Byggda fartyg i urval
Tankfartyget Sinbad, 1949
Paddan 5, 1948
 Färjan David Carnegie, varvsnr 112, 1951
Färjan Bolm, varvsnr 113, 1951
M/S Fröja, varvsnr 178, 1980
 Färja 61/325, varvsnr 185, 1985
Färja 61/327, varvsnr 187, 1987
Färjan Jan Sniadecki, 1987

Källor

Noter

Svenska skeppsvarv
Företag bildade 1946
Företag i Falkenberg
Hugo Landelius

Hugo Frans Johan Oscar Landelius, född 22 mars 1886 i Stockholm, död där 21 juli 1967, var en svensk ämbetsman.

Hugo Landelius var son till grosshandlaren Hugo Wilhelm Johan Petterson. Han avlade mogenhetsexamen i Stockholm 1904 och blev juris kandidat i Uppsala 1910. Efter tingstjänstgöring 1910–1912 var han amanuens vid Civildepartementet och i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1912–1916 samt biträdande sekreterare och ombudsman i Vattenfallsstyrelsen 1916–1917. han blev förste kanslisekreterare i Civildepartementet 1918 och i Kommunikationsdepartementet 1920, extra byråchef i Kommunikationsdepartementet och föredragande i Regeringsrätten 1920, kansliråd i Kunglig Majestäts kansli 1926 och expeditionschef i Socialdepartementet 1929. Han blev tillförordnad chef för Försäkringsrådet 1934, utnämndes till rådets ordförande och chef 1936 och erhöll generaldirektörs namn 1940. Landelius var sekreterare hos sakkunniga inom Kommunikationsdepartementet för utredning angående de under departementet lydande affärsdrivande verkens förnyelsefonder 1924–1925, sekreterare hos sakkunniga inom Kommunikationsdepartementet för utredning angående de under departementet lydande affärsdrivande verkens förnyelsefonder 1924–1925, sekreterare hos sakkunniga för utredning av frågan om järnvägarnas godssamtrafik 1928 och ordförande hos läkarintygssakkunniga 1939–1940 samt blev ordförande i specialitetsnämnden (angående handel med farmaceutiska specialiteter) 1934, i apotekens löne- och skiljenämnd 1935 och allmänna lönenämnden för tjänsteplikt 1943.

Källor

Noter 

Svenska generaldirektörer
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Ämbetsmän från Stockholm
Födda 1886
Avlidna 1967
Män
Immanuelskyrkans församling, Norrköping

Immanuelskyrkans församling är ansluten till Equmeniakyrkan (tidigare Svenska Missionskyrkan).

Församlingen verkade i Immanuelskyrkan, Norrköping fram till 2023-03-12.

Tidigare hade församlingen ett hus på Nya Rådstugugatan, som invigdes den 28 december 1884. I den fanns en orgel byggd 1898 av Åkerman & Lunds Orgelfabriks AB, Stockholm, en orgel med 14 stämmor, två manualer och pedal. Orgeln flyttades till Vasakyrkan, Hedemora.

Referenser 

Svenska equmeniaförsamlingar
V745 Scorpii

V745 Scorpii, eller Nova Scorpii 1937, är en av cirka 10 kända rekurrenta novor i Vintergatan. Den ligger i Skorpionens stjärnbild och upptäcktes av astronomen Lukas Plaut 1937.

Stjärnan är normalt av visuell magnitud +19,3 och har vid utbrott nått magnitud 9. V745 Sco är en dubbelstjärna som består av en vit dvärg och en röd jätte. Förutom rekurrent nova är den också katalogiserad som ellipsoidisk variabel och halvregelbunden variabel och har sålunda varibelbeteckningen NR+ELL+SRB. Den har variationer i ljusstyrkan med perioderna 78,63 och 510 dygn vid sidan av novautbrotten.

Se även 
 Rekurrent nova
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Skorpionen
Vita dvärgar
Rekurrenta novor
Röda jättar
Ellipsoidiska variabler
Halvregelbundna variabler
Amandla (fartyg)

S.A. Amandla är en sydafrikansk havsbogserare, som byggdes 1976 med specifikationer för att kunna vara havsbogserare och bärgare i de krävande vintervattnen utanför Godahoppsudden.

Amandla (zulu: "styrka") levererades som S.A. John Ross till South African Marine Corporation (Safmarine) i Kapstaden 1976 från varvet James Brown & Hamer i Durban. Systerfartyget S.A. Wolraad Woltemade levererades samma år från Robb Caledon Shipbuilders Ltd. på Victoria Shipyard i Leith i Storbritannien. De två fartygen var på sin tid världens största havsbogserare och hade ett pollaredrag på 187 ton vardera. Safmarine bildade med dessa två havsbogserare bärgningsdivisionen Saftug. År 1986 gick Saftug ihop med sydafrikanska "Land & Marine Salvage", ägt av byggnadsföretaget "Murray & Roberts", till samriskföretaget "Peninsula Towing" (Pentow Marine).

Smit Internationale köpte en majoritetsandel 1999 och blev senare helägare 2004. Företaget namnändrades till Smit Amandla Marine. S.A. John Ross och systerfartyget S.A. Wolraad Woltemade hade kontrakt med Sydafrikas transportministerium och South African Maritime Safety Authority (SAMSA) om att ett av dem skulle ligga i beredskap i Kapstadens hamn för sjöolyckor längs Sydafrikas kust. Det som var fritt disponibelt ingick i bogseringsalliansen Global Towing Alliance tillsammans med ... för bärgning och havsbogsering.

Wolraad Woltemade skrotades 2010 och Smit Amandla övergick 2017 med ägarbolaget till sydafrikanska African Marine Solutions (AMSOL) och namnändrades till Amandla.

Källor 
 SA John Ross på www.tugboatlars.se
Smit Amandla på /www.giantmarine.com

Noter

Bogserbåtar
Sydafrikanska fartyg
Fartyg sjösatta 1974
Fartyg byggda i Sydafrika
Impasse Bonne-Nouvelle

Impasse Bonne-Nouvelle är en återvändsgata i Quartier de la Porte-Saint-Denis i Paris 10:e arrondissement. Impasse Bonne-Nouvelle, som börjar vid Boulevard de Bonne-Nouvelle 20–24, är uppkallad efter den närbelägna kyrkan Notre-Dame-de-Bonne-Nouvelle. Tidigare har gatan hetat Impasse des Filles-Dieu och senare Cul-de-sac des Filles-Dieu, vilket åsyftar klostret Filles-Dieu.

Omgivningar
Notre-Dame de Bonne-Nouvelle
Boulevard de Bonne-Nouvelle
Boulevard Poissonnière
Saint-Eugène-Sainte-Cécile
Conservatoire national supérieur de musique et de danse de Paris
Square Jacques-Bidault
Square Yilmaz-Güney

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linjerna   – Bonne-Nouvelle
  Busshållplats  – Paris bussnät, linje  
  Busshållplats  – Paris bussnät, linje

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris tionde arrondissement
Återvändsgator i Paris
Quartier de la Porte-Saint-Denis
Tetrarch

Tetrarch är ett amerikanskt metalcore-band, bildat 2007 av Diamond Rowe och Josh Fore. Bandets första EP, The Will to Fight, utgavs 2011.

Nuvarande medlemmar
Diamond Rowe – sologitarr (2007–)
Josh Fore – sång, kompgitarr (2007–)
Ryan Lerner – basgitarr (2009–)
Rubén Limas – trummor, slagverk (2015–)

Diskografi
Studioalbum
 Freak (2018)
 Unstable (2021)

EP
 Relentless (2013)

Singlar
 "I'm Not Right" (2020)
 “You Never Listen” (2021)

Källor
Tetrarch | Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives

Amerikanska metalcore-grupper
Musikgrupper bildade 2007
Räkmånglerskan

Räkmånglerskan () är en oljemålning av den engelske konstnären William Hogarth. Den målades omkring 1740–1745 och ingår i National Gallerys samlingar i London sedan 1884.   

Detta livfulla porträtt gjordes inte på beställning, tvärtom så var det kvar i konstnärens ägo vid hans död 1764. Antagligen var den porträtterade kvinnan ingen han kände, utan en gatuförsäljare han fångat i flykten och som hade sina varor till försäljning i en korg på huvudet. Denna typ av försäljare var ett vanligt yrke för hustrur och döttrar till fisk- och skaldjurshandlarna i Billingsgate i London. Verket är en snabbt utförd skiss i olja, en ovanlig form av porträttmåleri, men det ger precis den rätta ögonblicksbilden av ett ansikte sett i förbigående.

Källor 

National Gallerys webbplats

Målningar från 1700-talet
Målningar av William Hogarth
Målningar på National Gallery
Porträttmålningar
Impasse de la Boule-Rouge

Impasse de la Boule-Rouge är en återvändsgata i Quartier du Faubourg-Montmartre i Paris 9:e arrondissement. Impasse de la Boule-Rouge, som börjar vid Rue Geoffroy-Marie 7, är uppkallad efter en gammal skylt som visade en röd boll.

Omgivningar
Saint-Eugène-Sainte-Cécile
Conservatoire national supérieur de musique et de danse de Paris
Notre-Dame de Bonne-Nouvelle
Rue Geoffroy-Marie
Rue du Faubourg-Montmartre
Folies Bergère

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linjerna   – Grands Boulevards
  Busshållplats  – Paris bussnät, linjerna

Referenser

Webbkällor

Gator i Paris nionde arrondissement
Återvändsgator i Paris
Quartier du Faubourg-Montmartre
Gillis Bergenstråhle

Carl Gillis Alexander Bergenstråhle, född den 30 maj 1855 i Sala, död den 31 december 1919 i Stockholm, var en svensk militär. Han var far till Eric Bergenstråhle.

Bergenstråhle avlade mogenhetsexamen 1874. Han blev underlöjtnant vid Upplands regemente 1875 och löjtnant där 1882. Bergenstråhle blev regementskvartermästare 1885 och adjutant i 5. arméfördelningens stab 1895. Han blev kapten vid regementet 1894 och vid generalstaben 1898, major där 1900. Bergenstråhle blev major vid Göta livgarde 1902 och överstelöjtnant där 1904. Han var överste och chef för Västerbottens regemente 1907–1915. Bergenstråhle blev riddare av Svärdsorden 1898, kommendör av andra klassen av samma orden 1910 och kommendör av första klassen 1914.

Källor 

 
 
 
 Bergenstråhle nr 1696, tab. 42 på Adelsvapen-Wiki

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Sala
Gillis
Födda 1855
Avlidna 1919
Män
Eric Bergenstråhle

Eric Thorsten Bergenstråhle, född den 7 februari 1889 i Uppsala, död den 4 februari 1942 i Stockholm, var en svensk bankman.

Bergenstråhle var son till Gillis Bergenstråhle.

Bergenstråhle genomgick Schartaus handelsinstitut 1905–1907 och handelsskola i London 1913–1914. Han var anställd i banker i Sverige och utlandet, Bankaktiebolaget Stockholm-Öfre Norrland 1907–1911, Banque des pays du Nord i Paris 1912–1913, Norrköpingsbanken 1914–1916 och Göteborgs bank 1916–1917. Bergenstråhle grundade Diskontoaktiebolaget i Stockholm 1918 och var verkställande direktör där till 1927, i aktiebolaget Diskontobanken från 1927.

Källor 

 
 

Svenska företagsledare
Personer inom svenskt bankväsen
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Uppsala
Eric
Födda 1889
Avlidna 1942
Män
Georg Bergenstråhle

Fredrik Georg Rudman Bergenstråhle, född den 5 september 1872 i Västerhaninge församling, Stockholms län, död den 13 juli 1943 i Stockholm, var en svensk militär. Han var far till Carl Bergenstråhle.

Bergenstråhle blev underlöjtnant vid fortifikationen 1895, löjtnant där 1897, kapten där 1904 och major där 1915. Han var lärare vid krigsskolan 1906–1912, fortifikationsofficer vid III. arméfördelningens stab 1912–1915 och chef för Göta ingenjörkår 1917–1922. Bergenstråhle befordrades till överstelöjtnant 1921 och till överste 1925. Han var chef för truppavdelningen vid fortifikationens huvudstation 1923–1926 och chef för fortifikationsstaben 1926–1932. Bergenstråhle blev adjutant hos kungen 1915 och överadjutant 1925. Han blev riddare av Svärdsorden 1916 och av Vasaorden 1925, kommendör av andra klassen av Svärdsorden 1928 och kommendör av första klassen 1931. Bergenstråhle vilar på Solna kyrkogård.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 överste Fredrik Georg Rudman Bergenstråhle på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Västerhaninge socken
Georg
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1872
Avlidna 1943
Män
Gustaf Aron Tranér

Gustaf Aron Tranér, född 10 februari 1843 i Säby socken, död 16 juli 1914 i Stora Åby socken, var en svensk präst i Stora Åby församling och Skedevi församling.

Biografi 
Gustaf Aron Tranér föddes 10 februari 1843 på Göljamålen i Säby socken. Han var son till hemmansägaren Gustaf Samuelsson och Eva Danielsdotter. Tranér blev 1862 student vid Uppsala universitet, Uppsala. Han blev 5 maj 1869 filosofie kandidat och 31 maj 1872 filosofie doktor. Tranér blev 1880 student vid Lunds universitet, Lund och tog 14 december 1880 teoretisk teologisk examen. Han fick besked 14 mars 1881 att han inte behövde ta praktisk teologisk examen. Den 28 juni 1881 prästvigdes Tranér och började arbeta i Stockholm. Från 12 juni 1873 till 31 december 1883 var han föreståndare för Krafftska friskolan, Stockholm. Tranér tog 14 augusti 1882 pastoralexamen. Han blev 29 oktober 1883 kyrkoherde i Skedevi församling, tillträde 1884 och blev 10 juni 1898 kyrkoherde i Stora Åby församling, tillträde direkt. Tranér var från 2 mars 1904 till 1911 kontraktsprost i Lysings kontrakt. Han var mellan 1887 och 1892 folkskoleinspektör. Tranér avled 16 juli 1914 i Stora Åby socken.

Familj
Tranér gifte sig 22 november 1877 med Augusta Sofia Ehrling (född 1837). Hon var dotter till garvaren Karl Gustaf Ehrling och margareta Gustafva Sundfors i Strängnäs. De fick tillsammans barnen Anna Eva Augusta (1879–1901) och Carl Gustaf (född 1881).

Bibliografi
Konung Carl IX:s fälttåg i Livland år 1601, Uppsala 1872.
Konung Carl IX:s fälttåg i Livland åren 1602–1605, Stockholm 1876.
Farrar, Kristendomens första dagar, översättning, Stockholm 1884–1885.
Folkskoleinspektörsberättelser.

Källor

Noter 

Män
Födda 1843
Avlidna 1914
Svenska präster under 1800-talet
Svenska präster under 1900-talet
Personer från Säby socken, Småland
Folkskoleinspektörer