kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Viggo Gøtzsche

Carl Viggo Gøtzsche (också känd som C.V. Gøtzsche), född den 15 januari 1833 i Finderup på Jylland, död den 24 juni 1901 i Ribe, var en dansk biskop. Han var son till Henning Christopher Gøtzsche och far till Johannes Gøtzsche. 

Gøtzsche blev student från Slagelse 1849 och teologisk kandidat 1855. Efter att under någon tid ha varit teologisk manuduktor och efter att ha företagit en utlandsresa blev han 1861 kateket i Fredericia och 1868 sognepræst i Sæby och Gershøj på Själland. År 187 vände han tillbaka till Fredericia som sognepræst vid Sankt Michaelis Kirke med annexet Erritsø, en post på vilken han var verksam fram till dess att han 1895 blev biskop i Ribe. Han blev riddare av Dannebrogorden 1888 och Dannebrogsman 1896.

Gøtzsche kan närmast sägas ha tillhört Indre Mission, men han hörde till dem, som eftersträvar att inte vara partimän, och han arbetade för att de olika folkkyrkliga riktningarna skulle kunna mötas i enighet. Till detta ändamåls främjande utgav han 1867–1868 "Kirkeligt Maanedsblad". Han var författare till Det babyloniske Fangenskab, ti bibelske Foredrag (1883) och Vor Herres Jesu Christi Gjenkomst, Bibellæsninger over Matth. 24. (1888). Han var dessutom medutgivare av Forslag til Fornyelse af Salmebogens rituelle Del, 2:a upplagan (1888).

Källor 

  Biografi av Vilhelm Schousboe

Biskopar i Ribe stift
Evangelisk-lutherska biskopar
Präster i Danska folkkyrkan
Riddare av Dannebrogorden
Danska präster under 1800-talet
Personer från Jylland
Födda 1833
Avlidna 1901
Män
DBL
Spies & Glistrup

Spies & Glistrup är en dansk dramafilm från 2013 i regi av Christoffer Boe, med Pilou Asbæk och Nicolas Bro i huvudrollerna. Den handlar om affärsmannen Simon Spies och advokaten och politikern Mogens Glistrup. Filmen utspelar sig från 1965 till 1984 och skildrar de två männens vänskap.

Filmen tilldelades det danska filmpriset Robert i fyra kategorier.

Medverkande
 Pilou Asbæk som Simon Spies
 Nicolas Bro som Mogens Glistrup
 Trine Pallesen som Lene Glistrup
 Jesper Christensen som Dommer Bergsøe
 Martin Hestbæk som Robert Koch-Nielsen
 Linda Avanu som Miss Cynthia
 Morten Hebsgaard som Holger Dam
 Jakob Højlev Jørgensen som Jurij Moskvitin
 Kasper Leisner som Jan Schmidt
 Camilla Lehmann som Inger Weile
 Thomas Corneliussen som Ragnar Jensen
 Sarah-Sita Lassen som Lilian
 Marie Tourell Søderberg som Janni 
 Frederik Tolstrup som Pedro

Visningar
Filmen hade dansk biopremiär 29 augusti 2013. Den visades bland annat vid Toronto International Film Festival och Stockholms filmfestival 2013. Den gavs ut på hemvideo i Sverige 4 november 2014.

Mottagande

Recensioner
Ekstra Bladets Henrik Queitsch skrev att det är "mycket svårt att känna sympati" för huvudpersonerna "och att det därför blir en film man mer betraktar än egentligen upplever". Queitsch skrev om huvudrollsinnehavarna Asbæk och Bro: "De utkämpar bägge en tapper kamp för att skapa liv bakom maskerna (och penisattrappen), oftast med stor framgång. Men är också så våldsamma i sin framtoning att de reducerar alla andra till statister."

I Ekko skrev Morten Piil: "politisk korrekthet kommer man lyckligtvis inte långt med när man utsätter sig för denna berättar- och anekdotglada film". Piil skrev att det knappast är "en ren tillfällighet att regissören heter Christoffer Boe, för som ung var han starkt anstruken av ultraliberala tankar och bidrog till tidskriften Libertas på den yttersta anarkistiska högerkanten", men "trots all solidaritet skonar Christoffer Boe inte sina 'hjältar' på deras väg nedför branten". Piil skrev om utförandet: "Det är elegant gjort, och filmen är som helhet en lyckad debut i mainstreamgenren för Boe, som för första gången skippar raffinerade meta-lager och manisk urspårning som dominerande element".

Utmärkelser
Filmen tilldelades Robert för bästa manliga biroll (Nicolas Bro), scenografi (Thomas Greve), kostym (Manon Rasmussen) och smink (Thomas Foldberg, Morten Jacobsen och Lone Bidstrup Knudsen). Den var också nominerad för bästa film, manus, manliga huvudroll (Pilou Asbæk), kvinnliga biroll (Trine Pallesen), fotograf, klippare, ljuddesigner (Morten Green), originalmusik, visuella effekter (Jeppe Bingestam och Toke Blicher Møller) och publikpriset.

Källor

Externa länkar
 Filmens beskrivning hos den svenska distributören

1960-talet på film
1970-talet på film
1980-talet på film
Danska biografifilmer
Danska dramafilmer
Danskspråkiga filmer
Danska filmer 2013
Lennart Ring

Torsten Bertil Lennart Ring, född 23 juni 1930 i  Sankt Matteus församling, Stockholm, död 4 februari 2006 i Gustavsbergs församling, Värmdö kommun, var en svensk handbollsmålvakt.

Karriär 
Lennart Ring var född på Södermalm i Stockholm och började spela handboll i Lundens BK. 1955 bytte han klubb till AIK och spelade för AIK fram till 1961. Då hade AIK åkt ur allsvenskan och Ring bytte klubb till SoIK Hellas. Där spelade han till och med säsongen 1963/1964 och gjorde sedan sporadiska inhopp fram till 1968. Handbollskarriären blev framgångsrik och Lennart Ring representerade Sverige i 56 landskamper. Han spelade i tre VM-turneringar 1958, 1961 och 1964. Lennart Ring blev världsmästare 1958 med svenska landslaget. På nationell nivå lyckades han aldrig bli svensk mästare.

Efter avslutad handbollskarriär blev Lennart Ring framgångsrik företagare i databranschen.

Referenser 

Födda 1930
Avlidna 2006
Män
Svenska handbollsmålvakter
Världsmästare i handboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Spelare i Lundens BK
Spelare i AIK Handboll
Handbollsspelare i SoIK Hellas
Idrottare från Stockholm
Manuduktion

Manuduktion (av latin manus, hand, och ducere, föra) är en undervisningsform.

Manuduktion kallas särskilt den handledning, som lärjungen åtnjuter av läraren, vilken därför ända in i nyare tider stundom kallats manuduktor, handledare. Benämningen tycks ha förekommit i synnerhet vid universiteten om privatlärare åt studenter, sålunda motsvarande vad som vid de engelska högskolorna kallas coach (egentligen "forvagn").

Källor 

 

Undervisning utanför det ordinarie skolväsendet
Ugglan
Förförarens dagbok

Förförarens dagbok () är en roman av den danske filosofen Søren Kierkegaard. Den ingår i Kierkegaards verk Antingen-eller från 1843. Den är skriven i dagboksform och handlar om den egocentriske och begåvade Johannes som dyrkar konsten att förföra en kvinna, och skriver om sin strävan att förföra den unga och föräldralösa Cordelia. Romanen gavs ut på svenska 1902.

Johannes är en variant av Don Juan-figuren; romanen börjar med ett citat ur Wolfgang Amadeus Mozarts opera Don Juan. Romanens tema är intigheten som uppstår när grundläggande värden har förlorat sin giltighet, det som senare blev känt som nihilism hos författare som Ivan Turgenjev och Friedrich Nietzsche. Cordelias sexualitet framställs som ett erbjudande om frihet, men "en frihet som arabernas i öknen".

Lasse Horne Kjældgaard skrev i Politiken 2007, när boken gavs ut i Danmark i en språkligt uppdaterad version: "Förförarens dagbok är en text med många lager, som handlar om mycket annat än raggningskonsten. Den är skriven i en tid då många av olika anledningar bekymrade sig för om den estetiska blicken på världen hade drivits för långt. Denna blick är Johannes Förföraren en genial iscensättning av, varför hans projekt heller inte går ut på att besitta Cordelia, 'men konstnärligt att njuta henne'."

Källor

Externa länkar
 

Dagboksromaner
Danska romaner
Danskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1843
Verk av Søren Kierkegaard
Anders Wiman

Anders Wiman kan syfta på:

 Anders Wiman (entreprenör), född 1961, svensk entreprenör och författare.
 Anders Wiman (matematiker), 1865-1959, svensk matematiker.
Uno Danielsson

Rolf Uno Danielsson, född 8 juli 1932 i Sölvesborg, är en svensk inte längre aktiv handbollsspelare. Han är högerhänt och spelade mittnia i anfall.

Karriär 
Uno Danielsson växte upp i Kristianstad och började spela handboll i Näsby IF:s pojklag 1944. Han började spela som målvakt och stod bland annat i en junior-dm final i Skåne. Senare spelade han som utespelare, först som linjespelare, sedan kantspelare för att sluta som niometersspelare. Första större framgången var en final i SM för svenska läroverk. Han var en av de viktigaste spelarna i laget då Näsby IF tog sig till allsvenskan 1950. Han debuterade i landslaget 1950 i en landskamp i Lund mot Danmark, det blev svensk seger 17–9 och Uno Danielsson gjorde två mål. Han spelade för Näsby tills de åkte ur serien 1953 och flyttade sedan till Stockholm och spel i AIK. Där blev han några säsonger innan han fick en anställning på Åkerlund & Rausing i Lund och värvades till Lugi. Det var i Lugi han fick sitt stora genombrott som handbollsspelare. Han spelade i Lugi i tio säsonger 1955–1965. Under sex av dessa blev han lagets bästa målskytt och sammanlagt blev det 757 mål. Han var med och förde upp klubben från division fyra till allsvenskan på några år. Totalt gjorde Uno 146 matcher och 518 mål i Allsvenskan.

Det blev inte många landskamper efter 1950 för Danielsson förrän i slutet av 1950-talet. Lugi spelade ju i de lägre divisionerna. Men med Lugi i allsvenskan kom Uno Danielsson att bli bofast i landslaget. Han var med i VM 1958 och tog guld. Han var också med i VM 1961 och tog brons. Uno Danielsson var också en god spelare utomhus och deltog i VM utomhus 1955 och 1959. Det blev 60 landskamper 1950–1962. Uno är Stor Grabb. Uno Danielsson var duktig friidrottare i KFUM Kristianstad, han var snabb (10,9 sekunder på 100 m löpning), spänstig (7 meter i längdhopp) och hade mycket gott spelsinne. Gamle förbundskaptenen Bengt "Bengan" Johansson har gett uttryck för åsikten att Uno Danielsson var Sveriges bästa handbollsspelare genom tiderna. Uno Danielsson sågs som världens bästa handbollsspelare åren kring 1960.

Referenser 

Födda 1932
Levande personer
Män
Svenska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Spelare i Lugi HF
Spelare i AIK Handboll
Personer från Sölvesborg
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Trinomys

Trinomys är ett släkte av gnagare i familjen lansråttor med 10 eller 11 arter som förekommer i östra Brasilien. Taxonet listades tidigare som ett undersläkte till Proechimys men en genetisk undersökning bekräftade 1996 att Trinomys är ett självständigt släkte.

Det vetenskapliga namnet syftar på att arterna har tre veck i molarerna.

Utseende 
I motsats till Proechimys har arterna inga åsar av ben på skallens topp. Pälsen på ovansidan är allmänt rödbrun och den kan innehålla några borstiga täckhår. Svansen kan vara lite kortare eller lite längre än huvud och bål tillsammans (86 till 106 %). Hos några arter förekommer en tofs av längre hår vid svansspetsen.

Arter 
IUCN listar följande arter:
 Trinomys albispinus, lever i de brasilianska delstaterna Sergipe, Bahia och Minas Gerais.
 Trinomys dimidiatus, finns i delstaten Rio de Janeiro och kanske i angränsande delstater.
 Trinomys eliasi, förekommer i norra delen av delstaten Rio de Janeiro.
 Trinomys gratiosus, hittas i kulliga områden i delstaterna Minas Gerais och Rio de Janeiro.
 Trinomys iheringi, lever i delstaterna São Paulo och Rio de Janeiro.
 Trinomys mirapitanga, finns i delstaten Bahia.
 Trinomys moojeni, är endemisk i en bergstrakt i Minas Gerais.
 Trinomys paratus, hittas i delstaterna Espirito Santo och Minas Gerais.
 Trinomys setosus, har ett stort utbredningsområde i östra Brasilien vid Atlanten.
 Trinomys yonenagae, lever vid floden São Francisco i delstaten Bahia.

Wilson & Reeder (2005) listar ytterligare en art.
 Trinomys myosuros, den betraktas av IUCN som synonym till Trinomys setosus.

Referenser 

Lansråttor
Echimyidae
Kilimanjaroglasögonfågel

Kilimanjaroglasögonfågel (Zosterops eurycricotus) är en fågelart i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kilimanjarosolfågeln är en liten sångarlik fågel med spetsig näbb, olivgul fjäderdräkt och mycket stora vita ringar runt glasögonen. Den liknar afrikansk glasögonfågel och kenyaglasögonfågel, men hittas i högre terräng och har mycket bredare vitt runt ögat. Vanligaste lätet är ett hurtigt fallande skaller, medan sången är en dämpad pratig ramsa.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i norra Tanzania i bergen Kilimanjaro och Mount Meru samt i Arusharegionen. Den betraktades tidigare som underart till Zosterops poliogastrus, och vissa gör det fortfarande, men urskiljs numera allt oftare som egen art efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Kilimanjaroglasögonfågeln hittas i bergsskogar, skogsbryn, lummiga trädgårdar och buskmarker. Den påträffas vanligen i mycket aktiva flockar.

Status 
Kilimanjaroglasögonfågeln har ett litet utbredningsområde och beståndsutvecklingen anses vara oklar. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanzania
Zosterops kaffensis

Zosterops kaffensis, "kaffaglasögonfågel", är en fågelart i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till höglandsglasögonfågel (Zosterops poliogastrus), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer i höglänta områden i västra och södra Etiopien, söder om Tanashön och väster om Omofloden. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Glasögonfåglar
Zosterops
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Etiopien
Andreas Fotiadis

Andreas Fotiadis, född 22 november 1977, är en svensk-grekisk kroppsbyggare. 

Han är fyrfaldig svensk mästare i Classic Bodybuilding, två gånger nordisk mästare och en gång europeisk mästare. Han är därmed en av Sveriges mest meriterade kroppsbyggare. Av tidningen Body har kan kallats för "den fysiska urtypen inom klassisk kroppsbyggning med sina symmetriska linjer".

Avstängning 
Fotiadis blev, av okänd anledning, avstängd 14 maj 2015 från allt tävlande i fyra år av Svenska Kroppskulturförbundet.

Referenser

Noter 

män
Födda 1977
Levande personer
Svenska kroppsbyggare
The Underworld Regime

The Underworld Regime är det första studioalbumet med det norska black metal-bandet Ov Hell. Albumet utgavs 2010 av skivbolaget Indie Recordings.

Låtlista
 "Devil's Harlot" – 3:25
 "Post Modern Sadist" – 4:45
 "Invoker" – 4:30
 "Perpetual Night" – 3:36
 "Ghosting" – 6:17
 "Acts of Sin" – 5:43
 "Krigsatte Faner" – 3:36
 "Hill Norge" – 5:45

Text: Shagrath (spår 1, 4, 6–8), Silenoz (spår 2), King ov Hell och Christian Anfinnsen (spår 3), King ov Hell och Sarah Owens (spår 5)
Musik: King ov Hell

Medverkande
Musiker (Ov Hell-medlemmar)
 Shagrath (Stian Thoresen) – sång, sampling
 King ov Hell (Tom Cato Visnes) – bakgrundssång, basgitarr 

Bidragande musiker
Teloch (Morten Bergeton Iversen) – gitarr
Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad) – trummor
Ice Dale (Arve Isdal) – gitarr
Herbrand Larsen – elektronik
Trym Hartmark Visnes – elektronik

Produktion
King ov Hell – producent
Herbrand Larsen – producent, ljudtekniker, ljudmix
Pytten (Eirik Hundvin) – ljudtekniker
Bjørnar Nilsen – ljudtekniker
Espen Berg – mastering
Shagrath – mastering
Tobe – omslagsdesign
Mantus (Marcelo Henrique Vasco) – omslagskonst
Tove Asum Forwald – foto
Madelen Engeseth – foto

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: The Underworld Regime

Musikalbum 2010
École des technologies numériques appliquées

École des technologies numériques appliquées, ETNA, är en fransk Grande École som utexaminerar informatikingenjörer i norra Frankrike (Ivry-sur-Seine), och som är medlem av IONIS Education Group.

Externa länkar 
 ETNA

Ecole des technologies numeriques appliquees
Tekniska universitet och högskolor
Utbildningsinstitutioner bildade 2005
Supermarine S.5

Supermarine S.5 var ett brittiskt tävlingsflygplan designat av Reginald Joseph Mitchell för 1927 års tävling om Schneidertrofén. Flygplanet var en vidareutveckling av den tidigare Supermarine S.4 som förolyckades strax innan tävlingen 1925.

Jämfört med S.4 hade S.5 inte bara en starkare motor, den var helt byggd i metall. Vingarna på S.4 var byggda i trä och råkade i självsvängning vid hög fart vilket ledde till haveriet 1925. Medan S.4 var midvingat och helt utan stöd för vingarna var S.5 lågvingat och hade vajrar till stöd mellan vingarna och pontonerna. Dessutom hade S.5 ett nytt kylsystem där ytan på vingarna fungerade som kylare.

S.4 hade varit ett privat initiativ av Supermarine och förlusten av det flygplanet gjorde att Storbritannien inte hade någon maskin som kunde delta i 1926 års tävling. År 1927 däremot stod brittiska staten som sponsor vilket gjorde att man kunde tillverka tre flygplan för att gardera sig. Villkoret var att maskinerna skulle flygas av flygvapenofficerare.

Tävlingen om Schneidertrofén gick av stapeln 26 september 1927 i Venedig. Löjtnant Sidney Norman Webster vann tävlingen i sin S.5 med en genomsnittshastighet på 453,28 km/h. Hans kollega löjtnant Oswald Worsley i en annan S.5 med något starkare motor kom tvåa med 439,21 km/h. Webster fick motta Air Force Cross för segern.

En tredje S.5 kraschade under ett rekordförsök 12 mars 1928 varvid piloten löjtnant Samuel Kinkead omkom.

Källor

Externa länkar

Tävlingsflygplan
Flygplan tillverkade av Supermarine
Simon Makienok

Simon Makienok Christoffersen, född 21 november 1990, är en dansk fotbollsspelare som spelar för AC Horsens.

Klubbkarriär
Den 29 augusti 2020 värvades Makienok av tyska FC St. Pauli, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 31 augusti 2022 värvades Makienok av AC Horsens, där han skrev på ett ettårskontrakt.

Landslagskarriär
Makienok debuterade för Danmarks landslag den 22 mars 2013 i en 3–0-vinst över Tjeckien, där han byttes in i den 85:e minuten mot Andreas Cornelius.

Källor

Noter

Danska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Herfølge BK
Spelare i HB Køge
Spelare i Brøndby IF
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Preston North End
Spelare i FC Utrecht
Spelare i Dynamo Dresden
Spelare i FC St. Pauli
Spelare i AC Horsens
Spelare i Superligaen
Spelare i Serie A
Spelare i English Football League
Spelare i Eredivisie
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Födda 1990
Levande personer
Män
La Gnose

La Gnose var en fransk månadstidskrift grundad i Paris av religionsfilosofen René Guénon. Tidskriften täckte ämnen som musik, matematik, geometri, alkemi och frimureri.  Den svenske konstnären Ivan Aguéli publicerade här regelbundet artiklar om sufism.

Referenser

Franska tidskrifter
Tidningar startade 1909
Tidningar nedlagda 1912
Sufism
Margareta Ljunggren

Margareta Ljunggren även känd som syster Margareta Teresa, född 17 juli 1926 i Stockholm, död 30 september 2008, var en svensk kemist, målare, grafiker och nunna.

Ljunggren utbildade sig till kemist och jobbade med att fram botemedel mot sjukdomar som njursten och gallsten och på Barnängen där hon tog fram bland annat tandkräm. Hon studerade konst vid Académie Libre och för Evert Lundquist vid Konsthögskolan i Stockholm samt under några år i Frankrike. Separat ställde hon bland annat ut på Färg och Form i Stockholm. Hon beslöt sig för att sluta måla och välja kallet som benediktinnunna men efter några år började hon måla igen och inredde en ateljé i sin lilla cell. Hennes konst består av förstorade ansikten, fantasifigurer, romantiska landskap, porträtt, naturtavlor och stilleben i olja eller grafik. Ljunggren är representerad vid Moderna museet, Gustav VI Adolfs samling och Eskilstuna konstmuseum. En minnesutställning med delar av hennes konst visades på Mariavalls kloster 2016.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 323, 

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Svenska romersk-katolska nunnor
Födda 1926
Avlidna 2008
Svenska grafiker under 1900-talet
Personer från Stockholm
Birgitta Lundberg-Söderström

Birgitta Lundberg-Söderström, född 1935 i Stockholm, död 2018 i Nice, Frankrike, var en svensk målare, tecknare, grafiker och konsthantverkare.

Hon var dotter till disponenten Ernst Lundberg och Elsa Lorin och från 1960 gift med Gunnar Söderström. Hon studerade vid Maj Laurents konsthantverksskola i Stockholm 1953 och dekorativt måleri vid Konstfackskolan 1952–1957 samt vid Kungliga konsthögskolan 1957–1962 och med självstudier under resor till England, Norge, Tyskland, Italien och Frankrike. Hon tilldelades stipendium från Svensk-norska samarbetsfonden och H Ax:son Johnsons stiftelse och var Ester Lindahl stipendiat 1963–1964. Separat ställde hon ut på Lilla Paviljongen i Stockholm, Köping, Lilla konstsalongen i Malmö och på de Ungas Salong i Stockholm. Tillsammans med sin man och Steintor Sigurdsson ställde hon ut på Galerie S:t Nikolaus i Stockholm 1956 och tillsammans med sin man och Lars Hofsjö på Galleri Maneten i Göteborg 1959. Hon medverkade i ungdomsbiennalen i Gorizia i Italien, Liljevalchs Stockholmssalonger och grafiktriennalen på Nationalmuseum 1966. Hon var en av deltagarna i folkbildningsprojektet Multikonst som arrangerades av Konstfrämjandet, Sveriges Radio-TV och Riksutställningar 1967. Hon tilldelades Ester Lindahls resestipendium 1963. Hennes konst består av gouacher med varierande motiv. Lundberg-Söderström är representerad i Gustav VI Adolfs samling och Nationalmuseum, Stockholm, Kalmar konstmuseum, Norrbottens museum och Eskilstuna konstmuseum.

Referenser

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 379-380, Allhems Förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 329,

Noter 

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1935
Levande personer
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Lars Lundin

Lars Birger Lundin, född 19 september 1898 i Mellansjö, Ramsele församling, Ångermanland, död 16 april 1988 i Östersund, var en svensk konstnär och grafiker.

Han var son till Jonas Peter Lundin och Anna Dea Hällqvist och från 1929 gift med Anna Brita Eliasson.
Lundin studerade konst vid Edvin Ollers och Grünewalds målarskolor i Stockholm. Hans konst består av fjällmotiv med karg natur och gammal bebyggelse med gråtonade fiskebodar, samt grafiska blad.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 332, 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska landskapsmålare
Män
Födda 1898
Avlidna 1988
Svenska grafiker under 1900-talet
Riksrådsdräkt

Riksrådsdräkten (ibland riksherredräkt) var en klädsel som utvecklades under 1600- och 1700-talen till riksrådets medlemmar. Den bars under högtidliga ceremonier såsom kröningar, dop och begravningar i kungahuset. Dräkten användes av riksråden, rikets herrar och från 1809 av statsråden. Sista gången riksrådsdräkten användes var troligen vid ståndsriksdagens avskaffande under Riksdagen 1865–1866; därefter tog ämbetsuniformer och hovuniformer över.

Riksrådsmanteln samt hatten 
Drottning Kristina införde till sin kröning 1650 den karmosinröda manteln i sammet med kanter och bräm i hermelin. Den kallas ibland för talar. Till detta kom en vidbrättad hatt i samma material.

Riksrådsdräkten 

Gustav III införde till Riksdagen 1792 i Gävle en ny dräkt för riksråden att bäras under den röda manteln. Denna dräkt är till utförandet och snitt samma som den furstliga dräkten, men inte av samma tyg. Den furstliga dräkten är av tyg i silver, medan riksrådets dräkt är blommigt vitt siden med gallerspetsar. Till detta kom även höga stövlar i rött sammet med kant av hermelin.

Bilder

Se även
Sveriges riksregalier
Svenska kröningar
Svenska begravningsregalier
Svenska furstliga mantlar

Referenser 

Formella kläder
Svenska riksråd
Österrike i olympiska sommarspelen 1928

Österrike deltog med 73 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1928 i Amsterdam. Totalt vann de två guldmedaljer och en bronsmedalj.

Medalj

Guld
 Franz Andrysek - Tyngdlyftning.
 Hans Haas - Tyngdlyftning.

Brons
 Leo Losert och Viktor Flessl - Rodd, dubbelsculler.

Källor 
 

1928 i Österrike
Nationer i olympiska sommarspelen 1928
1928