kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Non-Partisan Equal Suffrage Association of Colorado

Non-Partisan Equal Suffrage Association of Colorado (CNPESA) var en organisation för kvinnors lika rättigheter i delstaten Colorado i USA, aktiv mellan 1876 och 1920 (med avbrott 1877–90). Det var delstatens lokalförening för den nationella rösträttsföreningen National American Woman Suffrage Association (NAWSA). 

Liksom i andra nybyggarstater i den amerikanska Västern, var myndigheterna i Colorado initialt länge för införandet av kvinnlig rösträtt, eftersom det fanns få kvinnor i nybyggarstaterna och en önskan att locka ditt kvinnor genom att förbättra deras rättigheter. Myndigheterna föreslog därför redan på 1860-talet införandet av kvinnlig rösträtt i Colorado. 

Föreningen bildades av Margaret W. Campbell på en kvinnokonferens 1876 under namnet Territorial Woman Suffrage Society, med Alida C. Avery som ordförande. Föreningen ändrade namn till Women’s Suffrage Association of Colorado när Colorado blev en delstat 1877. Föreningen deltog i kampanjen för kvinnors rösträtt inför folkomröstningen 1877. När omröstningen resulterade i nejsidans seger, upphörde föreningens verksamheten. 

År 1890 återupptog föreningen sin verksamhet under namnet Non-Partisan Equal Suffrage Association of Colorado. Den kampanjade inför 1893 Colorado women's suffrage referendum, som resulterade i seger för jasidan och införandet av kvinnlig rösträtt i delstaten Colorado. 

Föreningen upphörde inte med sin verksamhet efter den lokala framgången, utan fortsatte sin verksamhet på nationell nivå, särskilt som Colorado efter 1893 sågs som ett föredöme i delstater som inte hade kvinnlig rösträtt.

Referenser

 
 https://coloradoencyclopedia.org/article/non-partisan-equal-suffrage-association

Kvinnoorganisationer i USA
Organisationer bildade 1877
Ej längre existerande organisationer i USA
Organisationer upplösta 1920
Kvinnlig rösträtt i USA
Colorados historia
1877 i USA
California Equal Suffrage Association

California Equal Suffrage Association var en organisation för kvinnors lika rättigheter i delstaten Kalifornien i USA. Det var delstatens lokalförening för den nationella rösträttsföreningen National American Woman Suffrage Association (NAWSA). 

Frågan om rösträtt för kvinnor togs upp i Kalifornien 1868. Föreningen grundades 1870 med namnet California State Woman Suffrage Society eller California Woman Suffrage Association av Laura de Force Gordon. Föreningen bytte 1896 namn från California Woman Suffrage Association till California State Suffrage Association. Kalifornien införde rösträtt för kvinnor på delstatlig nivå 1911.

Referenser

 Rebecca Mead How the Vote was Won: Woman Suffrage in the Western United States, 1868-1914
 Robert W. Cherny, Mary Ann Irwin, Ann Marie Wilson California Women and Politics: From the Gold Rush to the Great Depression

Kvinnoorganisationer i USA
Organisationer bildade 1870
Ej längre existerande organisationer i USA
Organisationer upplösta 1920
Kvinnlig rösträtt i USA
Kaliforniens historia
1870 i USA
Västergötlands runinskrifter 222

Vg 222 är en medeltida (mitt på 1300-t) kyrkklocka av malm i Malma kyrka, Malma socken och Essunga kommun.

Ödekyrkogård 47x43 m är omgiven av en kallmurad stenmur 0,8-1 m hög och 1,2-1,5 m tjock. I NV hörnet av muren ett fyrkantigt rum 3x3 m omgiven av en stenmur 1,5 m hög och 1 m bred. Den norra och västra väggen bildas med hjälp av kyrkogårdsmuren. På södra sidan finns en 1 m bred öppning. Mitt på murens norra sida finns en port 2 m bred, omgiven av två kallmurade stenpelare 1,2x1,2 m och 2,5 m h. På toppen av varje pelare står ett stenkors 0,6 m hög och 0,5 m bred. Stengrunden mot stenmurens NV hörn är enligt uppgift grunden för klockstapel. Klockorna flyttades till Fridhems kyrka.

Inskriften 

Den gjutna inskriften är retrograd som på klockorna i Hössna (Vg 247) och Älvsered (Vg 253). Doesjka Tilkin översätter hela som "Var hälsad Maria Jesus. Mäster Håkan". Mäster Håkan signerade fyra klockor (Vg 222, Vg 245, Vg 247 och Vg 253), på Vg 247 finns även ett datum 16 juli 1345.

Källor 

 
Västergötlands runinskrifter
Essunga kommun
Woman Suffrage Party of Louisiana

Woman Suffrage Party of Louisiana (WSP) var en organisation för kvinnors rösträtt och rättigheter i delstaten Louisiana i USA, aktiv 1913-1917. 

Föreningen grundades av en grupp rösträttskvinnor i New Orleans. Dessa utgjorde en utbrytargrupp ur Southern States Woman Suffrage Conference (SSWSC), som tidigare varit associerad med National American Woman Suffrage Association (NAWSA) men som hamnat i konflikt med NAWSA därför att SSWSC främst stödde kvinnlig rösträtt på delstatnivå snarare än nationell nivå, och detta främst för att säkerställa vit makt i Sydstaterna. 
WSP kom att få ett bättre samarbete med den nationella paraplyföreningen NAWSA.

Referenser

 https://digitalcommons.law.lsu.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=5926&context=lalrev
 https://www.hnoc.org/publications/first-draft/what-role-did-louisianans-play-womens-suffrage-movement
 https://exhibits.tulane.edu/exhibit/history_political/womans-suffrage-party-of-louisiana/

Kvinnoorganisationer i USA
Organisationer bildade 1913
Ej längre existerande organisationer i USA
Organisationer upplösta 1917
Kvinnlig rösträtt i USA
Louisianas historia
1913 i USA
Era Club of New Orleans

Era Club of New Orleans var en organisation för kvinnors rösträtt och rättigheter i delstaten Louisiana i USA. 

Föreningens ursprung var Portia Club, den första kvinnoorganisationen i Louisiana, som grundades av Caroline E. Merrick som lokalavdelning till 
National Woman Suffrage Association (NAWSA). Portia Club smälte sedan samman med en annan klubb och bildade Era Club år 1896. 

Era Club diskuterade frågor i kvinnors rättigheter på delstatsnivå. Det var den enda organisationen i Louisiana som arbetade för kvinnlig rösträtt. Frågan om kvinnlig rösträtt och frigörelse var ännu mer känslig i Sydstaterna än i Nordstaterna, då den kolliderade med uppfattningen om att kvinnor redan levde ett privilegierat liv i den ridderlighetskultur man ansåg sig leva efter i Södern, och för att kvinnorörelsen associerades med Norden och med abolitionismen. Era Club var diskret och ägnade sig bland annat mycket åt välgörenhet vid sidan av kvinnofrågor. 

År 1913 sprack Era Club och splittrades i Southern States Woman Suffrage Conference (SSWSC) och Woman Suffrage Party of Louisiana. Dessa två klubbar upplöstes sedan båda några år senare.

Referenser

 The Hist The History of the W y of the Woman's Suffr s Suffrage Movement in Louisiana ement in Louisiana Armantine M. Smith 
 What role did Louisianans play in the women's suffrage movement? Published: Friday, March 20, 2020 By Eric Seiferth, curator/historian
 The Era Club. Louisiana Women’s Collection: A History of Political Activism Louisiana Women’s Collection: A History of Political Activism / The Era Club /

Kvinnoorganisationer i USA
Organisationer bildade 1896
Ej längre existerande organisationer i USA
Organisationer upplösta 1913
Kvinnlig rösträtt i USA
Louisianas historia
1868 i USA
Umirajusjtjij lebed

Umirajusjtjij lebed (ryska: Умирающий лебедь, fritt översatt Den döende svanen) är en rysk stumfilm från 1917, regisserad av Jevgenij Bauer.

Rollista 
 Vera Karalli – Gizella, stum balettdansare
 Aleksandr Cheruvimov – Gizellas far
 Vitold Polonskij – Viktor Krasovskij, advokat
 Andrej Gromov – Greve Valerij Glinskij, konstnär
 Ivan Perestiani – Glinskijs vän

Referenser

Externa länkar 
 

Ryska filmer 1917
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Filmer i regi av Jevgenij Bauer
Nanna Kristensen-Randers

Nanna Kristensen-Randers, född 1864, död 1908, var en dansk jurist.

Hon blev 1887 den första kvinnan i Danmark som tog examen i juridik. Hon blev dock inte formellt erkänd som advokat, då kvinnor inte accepterades som advokater förrän efter en reform 1909, då Henny Magnussen blev Danmarks första kvinnliga advokat.

Referenser 

kvinnor
Födda 1864
Avlidna 1908
Danska advokater
Personer i Danmark under 1800-talet
Sarmiza Bilcescu

Sarmiza Bilcescu, född 1867, död 1913, var en rumänsk jurist.

Hon blev 1884 den första kvinnan att studera juridik vid Parisuniversitetet, fick sin licens 1887, blev 1890 den andra kvinnan i Europa efter Marie Popelin att bli fil kand i juridik, och 1891 den första kvinna att erkännas som advokat i Rumänien.

Referenser 

kvinnor
Födda 1867
Avlidna 1913
Rumänska advokater
Personer i Rumänien under 1800-talet
Alumner från Paris universitet
Korol Parizja

Korol Parizja (ryska: Король Парижа, fritt översatt Kungen av Paris) är en rysk stumfilm från 1917, regisserad av Jevgenij Bauer. Filmen baserades på en roman av Georges Ohnet, Lev Kulesjov stod för scenografin.

Rollista 
 Vjatjeslav Svoboda – Roger ("kungen av Paris")
 Nikolaj Radin – Raval Vencocq
 Emma Bauer – hertiginnan av Dernstein
 Michail Stalskij – Jean, skulptör, hertiginnans son
 Maria Boldyreva - Juliette
 Lidia Koreneva – Lucienne Marechal
 Maria Kulikova
 Jelena Juzjnaja

Referenser

Externa länkar 

Ryska filmer 1917
Ryska stumfilmer
Svartvita filmer
Filmer baserade på franska romaner
Filmer i regi av Jevgenij Bauer
Constance Stone

Constance Stone, född 1856, död 1902, var en australisk läkare. 

Hon blev 1890 den första kvinnliga läkaren i sitt land.

Referenser 

kvinnor
Födda 1856
Avlidna 1902
Läkare under 1800-talet
Australiska läkare
Personer i Australien under 1800-talet
Emily Siedeberg

Emily Siedeberg, född 1873, död 1968, var en nyazeeländsk läkare. 

Hon blev 1896 den första kvinnliga läkaren i sitt land. 

Hon var 1928 sitt lands delegat till Pan-Pacific Women's Conference.

Referenser 

kvinnor
Födda 1873
Avlidna 1968
Läkare under 1800-talet
Personer i Nya Zeeland under 1800-talet
Alumner från University of Otago
Marie Heim-Vögtlin

Marie Heim-Vögtlin, född 1845, död 1916, var en schweizisk läkare. 

Hon blev 1874 den första kvinnliga läkaren i sitt land.

Referenser 

kvinnor
Födda 1845
Avlidna 1916
Alumner från Zürichs universitet
Läkare under 1800-talet
Schweiziska läkare
Personer i Schweiz under 1800-talet
Fader Sergius (film, 1917)

Fader Sergius (ryska: Отец Сергий, Otets Sergij) är en rysk dramafilm från 1917, regisserad av Jakov Protazanov. Manuset av Aleksandr Volkovs är baserat på Lev Tolstojs novell med samma namn.

Rollista 
Ivan Mozzjuchin – Kasatskij
Olga Kondorova – Korotkova
Vera Dzjenejeva
Vladimir Gajdarov
Nikolaj Panov

Referenser

Externa länkar 

Ryska filmer 1917
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Filmer i regi av Jakov Protazanov
Lev Tolstoj-filmatiseringar
Ryska filmatiseringar efter upphovsman
Za stjastjem

Za stjastjem (ryska: За счастьем) är en rysk stumfilm från 1917, regisserad av Jevgenij Bauer.

Rollista  
 Nikolaj Radin – Dmitrij Gzjatskij, advokat
 Lidia Koreneva – Zoja Verenskaja, rik änka
 Taisia Borman – Li, hennes dotter
 Lev Kulesjov – Enrico, målare (även scenografi)
 Aleksandr Cherubimov – läkare
 N. Dennitsyna – Lis guvernant
 Emma Bauer (som Emotjka Bauer)

Referenser

Externa länkar 

Ryska filmer 1917
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Filmer i regi av Jevgenij Bauer
Satana likujusjtjij

Satana likujusjtjij (ryska: Сатана ликующий, fritt översatt Jublande Satan) är en rysk stumfilm i två delar från 1917, regisserad av Jakov Protazanov. 

Filmen har inte överlevt i sin helhet, sluten saknas i båda delarna. En del av filmens textkort hade gått förlorade. De restaurerades tack vare hjälp Rolf Lindfors på Svenska Filminstitutets filmarkiv, som hittade filmens inskriptioner i den svenska filmcensurens arkiv. Det blev också känt att filmen totalförbjöds för visning 1919 av Statens biografbyrå.

Rollista 
 Pavel Pavlov – Pavel
 Aleksandr Tjabrov
 Natalja Lisenko
 Ivan Mosjoukine
 Vera Orlova – Inga

Referenser

Externa länkar 
 

Ryska filmer 1917
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Filmer i regi av Jakov Protazanov
Anna Tomaszewicz-Dobrska

Anna Tomaszewicz-Dobrska, född 1854, död 1918, var en polsk läkare. 

Hon blev 1877 den första kvinnliga läkaren i sitt land.

Referenser 

kvinnor
Födda 1854
Avlidna 1918
Läkare under 1800-talet
Personer i Polen under 1800-talet
Moltji, grust, moltji

Moltji, grust, moltji (; fritt översatt: Tyst, sorg, tyst) är en sovjetisk stumfilm från 1918, regisserad av Pjotr Tjardynin.

Rollista 
 Vera Cholodnaja – Pola, Lorios partner
 Pjotr Tjardynin – Lorio
 Vladimir Maksimov – Volyntsev, konstnär
 Ivan Chudolejev – Prachov, affärsman
 Osip Runitj – Zarnitskij, Prachovs vän
 Konstantin Chochlov – Olekso Presvitj, hypnotisör-illusionist
 Janina Mirato – Dam i demimonden
 Vitold Polonskij – Telepnev, en rik gentleman
 Olga Rachmanova – Volyntsevs mor
 Michail Massin – Innokentij, Prachovs betjänt

Referenser

Externa länkar 
 

Ryska filmer 1918
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Barysjnja i chuligan

Barysjnja i chuligan (, fritt översatt: Unga fröken och huliganen) är en sovjetrysk stumfilm från 1918, regisserad av Jevgenij Slavinskij och Vladimir Majakovskij. Manus baserades på La maestrina degli operai (1895) av den italienske författaren Edmondo de Amicis. Filmen är den enda med Majakovskij som finns bevarad.

Rollista 
 Vladimir Majakovskij – huliganen
 Aleksandra Rebikova -–lärarinnan
 Fjodor Dunajev – rektorn 
 Jan Niwiński – mobbbande elev

Referenser

Externa länkar 
 

Ryska filmer 1918
Ryska stumfilmer
Dramafilmer
Ryska filmer baserade på böcker
Sofia Okunevska

Sofia Okunevska, född 1865, död 1926, var en ukrainsk läkare. 

Hon blev 1896 den första kvinnliga läkaren i sitt land. 

Hon är den första kvinnan i Galicien som fick ett gymnasiecertifikat och fick en universitetsutbildning. Hon är också den första kvinnliga doktorn i medicin och den första kvinnliga doktorn i Österrike-Ungern.

Referenser 

kvinnor
Födda 1865
Avlidna 1926
Läkare under 1800-talet
Personer i Ukraina under 1800-talet
Ukrainska läkare
Posledneje tango

Posledneje tango (ryska: Последнее танго), fritt översatt Den sista tangon) är en sovjetisk stumfilm från 1918, regisserad av Vjatjeslav Viskovskij.

Rollista 
 Vera Cholodnaja – Cloë, dansare (Klo)
 Osip Runitj – Joe, Cloës partner (Dzjo)
 Ivan Chudolejev – Stone, en rik engelsk turist (Stojn)
 A. Aleksandrov – servitör

Referenser

Externa länkar 
 

Ryska filmer 1918
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Vjatjeslav Viskovskij

Vjatjeslav Viskovskij, ursprungligen Vjatjeslav Kazimirovitj Viskovskij, född 1881 i Odessa, Kejsardömet Ryssland, död 1933 i Leningrad, Sovjetunionen, var en rysk filmregissör, manusförfattare och skådespelare.

Filmografi

Regi
 1918 - Posledneje tango

Referenser

Externa länkar
 

Ryska filmregissörer
Födda 1881
Avlidna 1933
Män
Gabriele Possanner

Gabriele Possanner, född 1860, död 1940, var en österrikisk läkare. 

Hon blev 1897 den första kvinnliga läkaren i sitt land.

Referenser 

kvinnor
Födda 1860
Avlidna 1940
österrikiska läkare under 1800-talet
Alumner från Wiens universitet
Alumner från Zürichs universitet
Teodora Krajewska

Teodora Krajewska, född 1854, död 1935, var en österrikisk-ungersk läkare, verksam i Bosnien. 

Hon blev 1891 den första kvinnliga läkaren i Bosnien.

Referenser 

kvinnor
Födda 1854
Avlidna 1935
läkare under 1800-talet
Personer i Bosnien och Hercegovina under 1800-talet
Alumner från Genèves universitet
Projekt inzjenera Prajta

Projekt inzjenera Prajta (ryska: Проект инженера Прайта, fritt översatt "Ingenjör Prites projekt") är en sovjetisk stumfilm från 1918, regisserad av Lev Kulesjov. Manus skrevs av hans bror, ingenjören Boris Kulesjov, som även spelar filmens huvudroll. Filmen är delvis bevarad, med rekonstruerade textkort.

Filmens handling 
Ingenjör Prajt skapar ett banbrytande projekt  baserat på torvutvinning för att generera elektricitet. Direktören för ett rivaliserande oljebolag får reda på detta och organiserar en kidnappning av Prajt för att sabotera projektet. De två första delarna av filmen har bevarats, som visar hur Prajts fiender lär sig om uppfinningen, förbereder och sedan påbörjar en operation för att stjäla projektet.

Rollista 
 Boris Kulesjov – Mak Prajt (Mac Prite)
 Leonid Polevoy – Gem Torrinuol
 N. Gardi – Orvill (Orville) Ross, direktör för "Nordisk Naphta Trust"
 E. Komarova – Betsi (Betsy) Ross, dottern 
 Eduard Kulganek – Rill, tekniker
 Lev Kulesjov

Referenser

Externa länkar 
 

Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Ryska filmer 1918
Filmer i regi av Lev Kulesjov
Kristín Ólafsdóttir

Kristín Ólafsdóttir, född 1889, död 1971, var en isländsk läkare.

Hon blev 1911 den tredje kvinnan på Island att ta examen, och 1917 den första kvinnliga läkaren i sitt land.

Referenser 

kvinnor
Födda 1889
Avlidna 1971
läkare under 1900-talet
Isländska läkare
Tovarisjtj Abram

Tovarisjtj Abram (ryska: Товарищ Абрам, fritt översatt: Kamrat Abram) är en rysk stumfilm från 1919, regisserad av Aleksandr Razumnyj.

Handling 
Filmen berättar om en ung judisk pojke, Abram Hersh, som efter att ha överlevt en pogrom. där alla hans släktingar dödades. lämnar han sin hemstad för Moskva. Där möter han en rysk officer som, när han sårats i första världskriget, räddades av sin familj. Officeren hjälper Abram att få arbete i ett tryckeri, där han bekantar sig med kommunistiska idéer och blir en underjordisk aktivist. Efter oktoberrevolutionen går Abram med i Röda armén, där han så småningom blir detachementsbefäl.

Rollista 
 Dmitrij Buchovetskij – Abram Hersh
 Polikarp Pavlov - Hersh, fadern
 A. Francescetti - Hersh dotter
 Vera Orlova – Generalens dotter
 Pjotr Baksjejev

Referenser 

Artikeln är delvis baserad på artikeln Товарищ Абрам på ryskspråkiga Wikipedia.

Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Propagandafilmer
Ryska filmer 1919
Judendom i Ryssland
Aleksandr Razumnyj

Aleksandr Jefimovitj Razumnyj (), född 1 maj 1891 i Jelizavetgrad i guvernementet Cherson i Kejsardömet Ryssland (nu Kropyvnytskyj i Kirovohrad oblast
i Ukraina), död 16 november 1972 i Moskva, Sovjetunionen, var en sovjetisk filmregissör, manusförfattare och filmfotograf, även verksam i Tyskland för Prometheus Film.

Filmografi i urval

Regi 
 1919 - Tovarisjtj Abram (även filmfoto)

 1947 – Humanismens riddare

Referenser

Externa länkar 
 
 

Sovjetiska filmregissörer
Sovjetiska manusförfattare
Sovjetiska filmfotografer
Sovjetiska scenografer
Födda 1891
Avlidna 1972
män
Personer från Kirovohrad
Żarnowiec pumpkraftverk

Żarnowiec pumpkraftverk är ett vattenkraftverk som ligger nära samhället Żarnowiec i Powiat pucki i Polen. Anläggningen är av typen pumpkraftverk, där vattenmassor utbyts mellan två vattenreservoarer. Pumpkraftverket är konstruerat för att ha en installerad kapacitet på 680 MW. Bygget startade 1976.

Anläggningen har fyra aggregat på vardera vardera 170 MW.

Anläggningen är en typ av reservkraftverk som under en kortare tid kan leverera elkraft när elbehovet är högt. Kraftverket fungerar då som ett vanligt vattenkraftverk, där vattenmassor går från den övre reservoaren till lägre.

Referenser

Noter 

Kraftverk i Polen
Pumpkraftverk
Jane Elizabeth Waterston

Jane Elizabeth Waterston, född 1843, död 1932, var en sydafrikansk läkare.

Hon blev 1880 den första kvinnliga läkaren i Sydafrika

Referenser 

kvinnor
Födda 1843
Avlidna 1932
läkare under 1800-talet
sydafrikanska läkare
Personer i Sydafrika under 1800-talet
Personer från Inverness
Troy Kotsur

Troy Michael Kotsur, född 24 juli 1968, är en amerikansk skådespelare. Hans biroll i filmen CODA (2021) gav honom Oscar för bästa manliga biroll, BAFTA Award för bästa manliga biroll, Screen Actors Guild Award och Critics' Choice Movie Award. Han är den första döva skådespelaren att vinna de tre sistnämnda utmärkelserna, och den första döve mannen och den andra döva artisten totalt att vinna de förra.

Referenser

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1968
Levande personer
Skådespelare från Arizona
Personer från Mesa
Internationella Marx-Engels-stiftelsen

Internationella Marx-Engels-stiftelsen (IMES) är ett internationellt vetenskapligt nätverk som grundades i Amsterdam 1990 på initiativ av International Institute of Social History (IISH). Stiftelsens syfte är att ge ut en historisk-kritisk komplett utgåva av Karl Marx och Friedrich Engels verk (Marx-Engels-Gesamtausgabe - MEGA). Stiftelsen publicerade MEGA-Studien som en tidskrift vilken åtföljde den fullständiga upplagan,  och från 2003 Marx-Engels-Jahrbuch som ett forum för Marx-Engels-forskningen.

Förutom Amsterdaminstitutet deltar även Berlin-Brandenburgs vetenskapsakademi (BBAW), Karl Marx-huset (KMH) vid Friedrich Ebert-stiftelsen i Trier, "Ryska statsarkivet för politik- och samhällshistoria" (RGA) och " Oberoende ryska institutet för forskning kring sociala och nationella problem” (RNI), båda baserade i Moskva. Stiftelsens arbete stöds av ett stort internationellt vetenskapligt råd och team från flera länder.

Referenser

Stiftelser
Ljudi gibnut za metall

Ljudi gibnut za metall (ryska: Люди гибнут за металл, fritt översatt Människor dör för metall) är en sovjetisk stumfilm från 1919, regisserad av Aleksandr Volkov. Filmens titel anspelar på en strof i den ryska översättningen  av texten till visan om guldkalven (Le veau d'or est toujours débout! i andra akten av Gounods opera Faust). Filmen ansågs förlorad tills den upptäcktes 1963 på det danska filmmuseet med tyska textkort under titeln "Das Verkaufte Leben".

Rollista 
 Zoja Karabanova – ballerinan Ilona
 Iona Talanov – Gornostajev, miljonären
 Jurij Jurovskij – Belinskij, hans vän
 Nikolaj Rimskij – Aleksej, en ung arbetare
 Jelizaveta Valerskaja – Masja, Aleksejs fästmö

Referenser

Externa länkar 
 
 Люди гибнут за металл på Kinoteatr (ryska)

Ryska filmer 1919
Ryska stumfilmer
Ryska dramafilmer
Filmer i regi av Alexandre Volkoff
Alexandre Volkoff

Alexandre Volkoff, född som Aleksandr Aleksandrovitj Volkov (), den 27 december 1885 i Moskva, Kejsardömet Ryssland, död 22 maj 1942 i Rom, Italien, var en rysk-fransk filmregissör, manusförfattare och skådespelare.

Filmografi i urval 
 1917 – Fader Sergius (tillsammans med Jakov Protazanov)
 1919 – Ljudi gibnut za metall 
 1923 – Alla kvinnors avgud
 1924 – Skuggor som försvinna
 1926 – Casanova
 1928 – Orientens hemligheter
 1930 – Den vita demonen
 1933 – I Bagdads harem 
 1936 – Stjenka Rasin
 1941 – Amore imperiale

Referenser

Externa länkar 
 
 

Ryska filmregissörer
Ryska stumfilmsregissörer
Sovjetiska stumfilmsregissörer
Personer från Moskva
Män
Födda 1885
Avlidna 1942
Sven Petter Svanberg

Sven Petter Svanberg (i riksdagen kallad Svanberg i Norra Solberga), född 22 maj 1868 i Norra Solberga församling, Jönköpings län, död där 8 april  1920 , var en svensk fabriksarbetare och politiker. 

Hans föräldrar var statardrängen Sven Peter Svensson och Helena Kristina Petersdotter, Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1918–1920 och tillhörde Socialdemokraterna. I riksdagen skrev han en egen motion om provisionen vid försäljning av frankotecken.

Källor

Noter 

Män
Födda 1868
Avlidna 1920
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Norra Solberga socken
Johan Riström

Johan Riström, född 18 januari 1802 i Prästholm, Råneå socken, död 19 november 1868 i Skellefteå, var en svensk frikyrkoman.

Johan Riström var son till hammarsmeden Erik Riström. Han arbetade först som vävskedsmakare, blev sedan murare och slutligen bonde. I Persön kom han med i väckelserörelsen, och hans begåvning och ledaregenskaper uppmärksammades snart. Tillsammans med en annan bonde sändes Riström 1844 till Stockholm för att hos Kunglig Majestät å nyläsarnas vägnar utverka antingen de nya kyrkohandböckernas avskaffande eller åtminstone rätt att få barnen döpta och absolutionen avkunnad enligt gamla handboken. Petitionen avslogs, varför man anhöll om att få utträda ur statskyrkan och bilda eget trossamfund. Under Riströms ledning bildades en församling i Norrbotten, där barnen döptes och nattvarden utdelades av lekmän, första gången 1848. Kort tid därefter överflyttade Riström till Lunds by i Skellefteå församling, där han blev lärare för separatisterna. På 1860-talet övergick han till baptisterna och råkade i våldsamma stridigheter med sina före detta anhängare, kallade "riströmarna" vilket resulterade i att han utstöttes ur det samfund han själv bildat. Riström företog omfattande missionsresor i Norrbotten. Mot slutet av sitt liv kom han att inta en mer försonlig inställning till statskyrkan.

Källor 
 

Personligheter i svensk frikyrkorörelse
Personer från Råneå socken
Födda 1802
Avlidna 1868
Män
Personer i Sverige under 1800-talet