kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gammeltida och andra tider

Gammeltida och andra tider, polsk originaltitel Prawiek i inne czasy, är en roman av den polska författaren och Nobelpristagaren Olga Tokarczuk. Romanen publicerades första gången på polska 1996, och i svensk översättning av Lennart Ilke på Ariel förlag 2006. Det var den andra romanen av författaren som gavs ut på svenska.

Romanen har blivit en stor läsarframgång, och läses ofta som en del av den polska undervisningen. Till engelska har romanen översatts som Primeval och Other Times av Antonia Lloyd-Jones. Den har filmatiserats av Sebastian Majewski. 

Den svenska översättningen recenserades i bland annat Svenska Dagbladet och Göteborgs-Posten. Den fick viss kritik för att vara för lik en saga i GP, samtidigt som recensenten såg Tokarczuk som en av de mest intressanta författarna i Öst- och Centraleuropa, och i SvD kallades hon för en enastående berättare.

Handling 
Romanen utspelar sig i den fiktiva byn Gammeltida, en liten by på den polska landsbygden. Romanen skildrar de vardagliga händelserna i byn liksom de stora världshändelserna, inklusive de två världskrigen och kommunismens uppgång och fall, från andra världskrigets början till nittonhundratalets slut. Den tar form av många små, i vissa fall nästan självstående, noveller.

Mottagande 
Romanen har mottagit flera priser och översatts till fler än tjugo språk. Den nominerades till och mottog läsarnas NIKE-pris. Tokarczuk mottog också det prestigefyllda Paszport Polityki som ges ut av tidningen Polityka 1996, liksom Kościelskipriset 1997.

Flera svenskspråkiga tidningar recenserade romanen när den gavs ut i svensk översättning. Michel Ekman kallade i Svenska Dagbladet författaren för en "enastående berättare, en mytskapare med en överflödande och sinnlig fantasi som förenar stora historiska och existentiella linjer med ett uppmärksamt intresse för enskilda människoöden och platser." Ekman menar också att Tokarczuk har en osviklig känsla för platsen hon beskriver, och att det är platsbeskrivningarna och de konkreta beskrivningarna av huvudpersonernas liv som man minns. Malte Persson jämför i Göteborgs-Posten romanen med H.C. Andersens sagor. Han menar även att romanen emellanåt alltför mycket närmar sig en saga, men att "det landskap som Tokarczuk skriver fram ett av de mest speciella och besöksvärda på en även i övrigt spännande öst- och centraleuropeisk litterär karta."

Utgåvor

Referenser 

Skönlitteratur 1996
Skönlitteratur 2006
Romaner av Olga Tokarczuk
Polska romaner
Polskspråkig skönlitteratur
Polen i skönlitteratur
1900-talet i skönlitteratur
Första världskriget i skönlitteratur
Andra världskriget i skönlitteratur
Romaner som blivit film
Adaptiv farthållare

Adaptiv farthållare (ACC) är ett tillgängligt farthållningssystem för vägfordon som automatiskt justerar fordonets hastighet för att upprätthålla ett säkert avstånd från fordon framåt. Fram till 2019 är den känd under 20 unika namn som beskriver den grundläggande funktionaliteten. Detta är också känt som Dynamic Cruise Control.

Användning 
Farthållaren är särskilt användbar vid långkörningar på stora vägar då man slipper att hela tiden hålla ett öga på hastighetsmätaren samtidigt som högerbenet avlastas. Den är mindre lämplig att användas på mindre vägar som kräver en mer aktiv anpassning av hastigheten.

Moderna personbilar, lastbilar och bussar är i regel utrustade med farthållare.

Referenser

Noter 

Fordonsteknik
Trafiksäkerhet
Nordisk ADB

Ingenjörsfirman Nordisk ADB AB, grundades 1959 av Åke Bengtsson, Bo Hallmén och Göran Waernér. Nordisk ADB utvecklade dataprogram för väg- och vattenbyggnadsteknik. 1981 blev Nordisk ADB uppköpt av NordCad AB.

1961 gjorde företaget en datorbaserad animering (ca 50 sekunder lång) av den då nyprojekterade bilvägen mot Nacka sett ur ett förarperspektiv. (En annan källa hävdar att det är motorvägen mellan Würtsburg och Düsseldorf i Tyskland som visas). Perspektiven beräknades fram av datorn BESK och presenterades på ett oscilloskop vars bild automatiskt fotograferades för varje 20 framräknade meter. Filmen visades på Aktuellt den 9 november 1961. Av vissa betraktas den här animeringen som den första datoranimering som gjorts.

Referenser

Företag bildade 1959
Ej längre existerande svenska IT-företag
Datoranimering
System för övervakning av döda vinkeln

System för övervakning av döda vinkeln  eller döda-vinkel-varnare är en fordonsbaserad sensorenhet som upptäcker andra fordon som ligger på förarens sida och bakom. Varningar kan vara visuella, hörbara, vibrerande eller taktila.

Blindfärgskärmar är emellertid ett alternativ som kan göra mer än att övervaka sidorna och baksidan av fordonet. De kan också innehålla "Cross Traffic Alert", "som varnar förare som backar ut från en parkeringsplats när trafiken närmar sig från sidorna."

Referenser

Noter 

Fordonsteknik
Trafiksäkerhet
Vergemoli

är en ort och frazione i kommunen Fabbriche di Vergemoli i provinsen Lucca i regionen Toscana i Italien. 

 upphörde som kommun den 1 januari 2014 och bildade med den tidigare kommunen Fabbriche di Vallico den nya kommunen Fabbriche di Vergemoli. Den tidigare kommunen hade  invånare (2013).

Referenser 

Orter i Toscana
Fabbriche di Vallico

är en ort och frazione i kommunen Fabbriche di Vergemoli i provinsen Lucca i regionen Toscana i Italien. 

 upphörde som kommun den 1 januari 2014 och bildade med den tidigare kommunen Vergemoli den nya kommunen Fabbriche di Vergemoli. Den tidigare kommunen hade  invånare (2013).

Referenser 

Orter i Toscana
Fabbriche di Vergemoli

är en kommun i provinsen Lucca i regionen Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Kommunen  bildades den 1 januari 2014 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Fabbriche di Vallico och Vergemoli.

Referenser 

Kommuner i provinsen Lucca
Luís Carlos Patraquim

Luís Carlos Patraquim, född 26 mars 1953 i Lourenço Marques, Moçambique, är en poet, journalist och dramatiker. Han kom till Sverige som politisk flykting 1973. Två år senare återvände han till Moçambique och grundade Mozambique Information Agency tillsammans med Mia Couto. Från 1977 arbetade Patraquim vid National Film Institute of Mozambique (INC) som manusförfattare och redaktör för filmtidskriften Kuxa Kanema.

1986 lämnade han Moçambique och flyttade till Portugal och bosatte sig i Loures utanför Lissabon.

Författarskap
Patraquims lyrik reflekterar hans erfarenheter som flykting från Moçambique. Efter självständigheten 1975 verkade han i sitt hemland, men oro och inbördeskrig tvingade honom att åter flytta och bosätta sig i Portugal.

Bibliografi
1982 – Monção
1985 – A Inadiável Viagem
1991 – Vinte e Tal Novas Formulações e uma Elegia *Carnívora
1992 – Mariscando Luas, medförfattare Ana Mafalda Leite och Roberto Chichorro
1998 ­– Lindenburgo Blues
2005 – O Osso Côncavo e Outros Poemas, diktsamling.

Priser och utmärkelser
1995 – Prémio Nacional de Poesia de Moçambique.

Kommentarer

Referenser

Noter

Moçambikiska författare
Portugisiskspråkiga författare
Födda 1953
Män
Levande personer
Staffan Löf

Olof Staffan Zakarias Löf, född 10 september 1945 i Ströms församling i Jämtlands län, är en svensk företagsledare.

Biografi
Löf avlade filosofie kandidat-examen vid Uppsala universitet 1972 och anställdes samma år som lärare och forskare vid universitetet. Han var vice verkställande direktör för Epitec AB 1984–1990 och verkställande direktör för Pitch Technologies AB 1991–2010. Åren 1995–1996 var Löf tillika teknisk attaché i San Francisco.

Staffan Löf invaldes 1999 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Referenser

Män
Födda 1945
Levande personer
Personer från Ströms socken
Alumner från Uppsala universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Svenska företagsledare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Richard Vakil

Richard Vakil, folkbokförd Vákil, född 20 februari 1965 i Skaftö församling i Göteborgs och Bohus län, är en svensk konstnär. Han har illustrerat diplomen till tre Nobelpris.

Biografi 

Vakil växte upp i Västra Frölunda och visade tidigt fallenhet för teckning, men det var först på 80-talet som han i födelseorten Fiskebäckskil inspirerades att börja med akvarellmåleri. Efter vapenfri tjänst studerade han journalistik på Komvux. Hans första utställning kom till stånd efter ett ALU-arbete en tid senare. Efter att ha bott en tid i Falkenberg flyttade Vakil tillbaka till Lysekil där han driver Galleri Tint tillsammans med keramikern Margareta Melin och fotografen Lars Nyfjäll.

I början var Vakil mest intresserad av att skriva, men senare tog måleriet över. Han är autodidakt, och hans verk är ofta akvareller relaterade till Bohuslän, havet och skärgården där. Vakils bilder är i olika format, en del så stora som 1 x 1,5 meter. För större verk arbetar han även i akryl.

2015 var Vakil involverad i en kontrovers inför samlingsutställningen "Öppen salong" på Lysekils konsthall. Han tog ställning för konstnären Cecilia Lindstrand som fick sitt verk Bonjour tristess refuserat då det ansågs "högst olämpligt". Vakil stödde henne genom att dra in sin medverkan vid utställningen. Det kontroversiella verket föreställde tre erigerade penisar stående i en bädd av mossa, av vilka en hade en gul kyckling på toppen. Affären fick spridning långt utanför Lysekil.

Nobeldiplom 
Vid en utställning i Stockholm 2014 fick Vakil en intresseförfrågan om att illustrera ett Nobeldiplom, vilket ledde till att han ett år senare fick en officiell förfrågan av Kungliga Vetenskapsakademin. Efter det har han illustrerat kemipriset 2016 till Jean-Pierre Sauvage, Fraser Stoddart och Bernard L. Feringa, fysikpriset 2017 till Rainer Weiss, Barry C. Barish och Kip S. Thorne samt ekonomipriset 2018 till William D. Nordhaus och Paul M. Romer. Samtliga verk i diplomen är akvareller och de flesta motiven är inspirerade av hav, vatten och stränder.

Utställningar (i urval) 
1995 Galleri Beckman, Stockholm
1997 Konstfrämjandet, Uddevalla
2001 Orust konstförening, Orust
2003 Sundsbergs Gård 
2006 Orust Konsthall Kajutan
2007 Galleri Hagström, akvarell
2009 Galleri Rita, Göteborg
Ett flertal samlingsutställningar på Lysekils konsthall

Referenser

Externa länkar 
Richard Vakils webbplats

Män
Födda 1965
Levande personer
Personer från Skaftö socken
Svenska målare under 1900-talet
Syndikalistiska kvinnoförbundet

Syndikalistiska kvinnoförbundet var en fristående sammanslutning i Sverige för syndikalistiska kvinnoklubbar, bildad 1937. Förbundet bestod som mest av ca 30 klubbar med ett sammanlagt medlemstal om ca 600 medlemmar.

Syfte 
Förbundets verksamhet syftade till att utbreda förståelse bland främst husmödrar för nödvändigheten av att bryta hemmets isolering och som en organiserad del av arbetarrörelsen verka för samhällelig samordning av sociala och ekonomiska frågor, samt för deras egen roll i arbetarklassens frigörelse. Övriga viktiga frågor var fredsarbete, nykterhetsfrågan, hygieniska bostäder samt sexualupplysning.

Vid förbundets konstituerande kongress angavs följande riktlinjer såsom dess ändamål:"Det Syndikalistiska Kvinnoförbundet utgör en sammanslutning av landets syndikalistiska kvinnoklubbar. Dess uppgift är att skola medlemmarna på det socialistiska området, samt att genom studier och diskussioner intressera kvinnorna för alla de problem som i något avseende kan vara till fördel för arbetarklassens frigörelsesträvanden. Förbundet betonar dessutom sin vilja att deltaga i den socialistiska kampen, därvid stödjande den ekonomiska kamporganisationen SAC, vilken kämpar för arbetarklassens övertagande av produktionen samt danandet av ett fritt socialistiskt samhälle."

Historik 
På initiativ av Stockholms syndikalistiska kvinnoklubb och SACs arbetsutskott (AU) tillsattes en kommitté för sammankallandet av landets syndikalistiska kvinnoklubbar till en konstituerande kongress för bildandet av ett landsomfattande kvinnoförbund. Denna avhölls i Stockholm den 15 och 16 april 1937 med närvaro av 12 klubbar samt representanter från SAC, SUF och Anarkistiska propagandaförbundet.

Vid det första verksamhetsårets slut bestod förbundet av klubbar i följande orter: Alunda, Alingsås, Bispfors, Gävle, Hallstavik, Karlstad, Linköping, Loos, Motala, Munsö, Nyköping, Riddarhyttan, Skoghall, Stockholm, Umeå, Uppsala, Visby, Västervik, Västerås och Örebro. Antalet klubbar ökade snabbt till över 20 och låg sedan de två följande decennierna på mellan 25 och 30.

1969 upphörde Syndikalistiska Kvinnoförbundets centrala verksamhet, då tidens förändrade syn på mäns och kvinnors respektive roller gjorde att de senares särorganisering i mindre grad ansågs lämpligt. Klubbverksamhet fortsatte dock på ett mindre antal orter.

Trycksaker 

 1938 - Vad är och vad vill Syndikalistiska Kvinnoförbundet?, Stockholm, libris länk
 1940 - Kvinnor i beredskap (av Emy Melin), Stockholm, libris länk
 1945 - Syndikalismens idé

Noter 

Syndikalism i Sverige
Kvinnoorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1937
Dicksonsgatan

Dicksonsgatan är en gata i Lorensbergs villastad i stadsdelen Lorensberg i Göteborg. Den är cirka 70 meter lång och sträcker sig från Skyttegatan till Lyckans väg.

Gatan fick sitt namn år 1914 till minne av affärsmannen och mecenaten Oscar Dickson. Dickson stödde särskilt geografiska och naturvetenskapliga forskningar, bland annat Andrée-expeditionen och Vegaexpeditionen. Under en period hade den naturgeografiska institutionen vid Göteborgs universitet sina lokaler vid Dicksonsgatan.

Referenser 

Gator i Göteborg
Lorensberg
Tor San Giovanni

Tor San Giovanni är Roms femte zon och har beteckningen Z. V. Zonen är uppkallad efter det medeltida tornet Tor San Giovanni. Zonen Tor San Giovanni bildades år 1961.

Kyrkobyggnader
 Sant'Alessandro
 San Domenico di Guzmán
 Santo Stefano alla Marcigliana (ruin)

Övrigt
 Tor San Giovanni
 Casale Capobianco
 Casale Olevano
 Casale Coazzo
 Casale Cesarina
 Breve tratto del basolato della antica via Nomentana
 Villa di Cinquina
 Mausoleo di Cinquina
 Torraccio di Capobianco eller Torre Castiglione

Bilder

Källor

Noter

Externa länkar

 
Bildanden 1961
Skyttegatan

Skyttegatan är en gata i Lorensbergs villastad i stadsdelen Lorensberg i Göteborg. Den är cirka 150 meter lång och sträcker sig från Bengt Lidnersgatan.

Gatan fick sitt namn år 1914 efter en skyttepaviljong, som låg i närheten. Göteborgs skyttegille, som bildades år 1882 och var det första skyttegillet i Göteborg, övade på denna skyttebana. Skyttegillets skyttebana kom senare att flytta till Godhem i Majorna, senare till Landala, därefter till nuvarande Wavrinskys plats och numera ligger den i Högsbo.

Referenser 

Gator i Göteborg
Lorensberg
A24 (företag)

A24, tidigare A24 Films, är ett amerikanskt film- och TV-producerings- och distribueringsbolag. Företaget grundades den 20 augusti 2012 av Daniel Katz, David Fenkel och John Hodges. Företaget ligger bakom filmer som Moonlight (2016), Lady Bird (2017) och The Lighthouse (2019).

Referenser 

Amerikanska TV-produktionsbolag
Amerikanska filmbolag
Företag bildade 2012
Företag i New York
5969 Ryuichiro

5969 Ryuichiro eller 1991 FT är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 mars 1991 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter japanen Ryuichiro Goto.

Den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1991
Setsuko Sasaki

Setsuko Sasaki, född 16 oktober 1944, är en japansk före detta volleybollspelare.
Sasaki blev olympisk guldmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Japanska volleybollspelare
Japanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Japan
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1964
Födda 1944
Levande personer
Kvinnor
Volleybollspelare i Unitika Phoenix
5962 Shikokutenkyo

5962 Shikokutenkyo eller 1990 HK är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 april 1990 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter Shikoku Ten-mon Kyōkai.

Den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1990
5966 Tomeko

5966 Tomeko eller 1990 VS6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 november 1990 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter japanskan Tomeko Goto.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1990
Giuncugnano

är en ort och frazione i kommunen Sillano Giuncugnano i provinsen Lucca i regionen Toscana i Italien. 

 upphörde som kommun den 1 januari 2015 och bildade med den tidigare kommunen Sillano den nya kommunen Sillano Giuncugnano. Den tidigare kommunen hade  invånare (2015).

Referenser 

Orter i Toscana
Sillano Giuncugnano

är en kommun i provinsen Lucca i regionen Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Kommunen  bildades den 1 januari 2015 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Giuncugnano och Sillano.

Referenser 

Kommuner i provinsen Lucca
Montecarlo, Lucca

Montecarlo är en ort och kommun i provinsen Lucca i regionen Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Lucca
Senatens ekonomiedepartement

Senatens ekonomiedepartement, ursprungligen departementet för allmänna hushållningen, handhade i Finland under den ryska tiden den civila styrelsen och den administrativa lagstiftningen i sista instans, och bildade tillsammans med senatens andra avdelning, justitiedepartementet, den egentliga regeringen. 

Senatens ekonomiedepartement delades på 1860-talet i sju expeditioner: civil-, finans-, kammar-, kommunikations-, militie-, ecklesiastik- och jordbruksexpeditionen. Senare tillkom handels- och industriexpeditionen och justitieexpeditionen, medan militieexpeditionen indrogs.

Viceordförande för ekonomiedepartementet 

 Carl Erik Mannerheim (1822–1826)
 Samuel Fredrik von Born (1826–1828)
 Anders Henrik Falck (1828–1833)
 Gustaf Hjärne (1833–1841)
 Lars Gabriel von Haartman (1841–1858)
 Johan Mauritz Nordenstam (1858–1882)
 Edvard Gustaf af Forselles (1882–1885)
 Werner von Troil (1885–1891)
 Sten Carl Tudeer (1891–1900)
 Constantin Linder (1900–1905)
 Emil Streng (1905)
 Leopold Henrik Stanislaus Mechelin (1905–1908)
 Edvard Immanuel Hjelt (1908–1909)
 August Johannes Hjelt (1909), t.f.
 Anders Wirenius (1909), t.f.
 Vladimir Ivanovitj Markov (1909–1913)
 Mihail Mihailovitj Borovitinov (1913–1917)
 Anders Wirenius (16.03.1917–26.03.1917), t.f.
 Oskari Tokoi (26.3.1917-17.8.1917)
 E. N. Setälä (17.8.1917-27.11.1917), t.f.

Källor

Senatens ekonomiedepartement i Förvaltningshistorisk ordbok.

Finlands historia under ryska tiden
Ej längre existerande regeringsorgan
Olga Ahtinen

Olga Adela Ahtinen, född 15 augusti 1997, är en finländsk fotbollsspelare som spelar för Tottenham Hotspur.

Klubbkarriär
Ahtinens moderklubb är GBK. Därefter spelade hon för Kokkola Futis 10 och Pallokissat. Inför säsongen 2017 skrev Ahtinen på för PK-35 Vantaa. Hon spelade 16 matcher och gjorde tre mål för klubben.

I augusti 2017 värvades Ahtinen av danska Brøndby IF, där hon skrev på ett tvåårskontrakt.

I juli 2019 värvades Ahtinen av Limhamn Bunkeflo. Den 29 november 2019 värvades Ahtinen av Linköpings FC, där hon skrev på ett tvåårskontrakt. I november 2021 förlängde Ahtinen sitt kontrakt med två år.

I augusti 2023 värvades Ahtinen av engelska Tottenham Hotspur, där hon skrev på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär
Ahtinen debuterade för Finlands landslag den 18 januari 2017 i en landskamp mot Ryssland.

Källor

Olga Ahtinen på Finlands fotbollsförbunds webbplats

Noter

Finländska fotbollsspelare
Spelare i IF Limhamn Bunkeflo
Spelare i Linköpings FC
Spelare i Tottenham Hotspur FC Women
Spelare i Damallsvenskan
Spelare i FA Women's Super League
Spelare i dam-EM i fotboll 2022
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Santo Stefano alla Marcigliana

Santo Stefano alla Marcigliana var en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige martyren Stefanos. Den var belägen i närheten av Via Cesarina i zonen Marcigliana i norra Rom.

Kyrkans historia
Kyrkan återfinns på en karta, publicerad av uppfinnaren och urmakaren Eufrosino della Volpaia år 1547. 

En övervuxen halvrund absid i rött tegel är vad som återstår av kyrkan.

Referenser

Noter

Webbkällor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (zone)
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Stefanos
Roma Z. III Marcigliana
Kyrkoruiner i Rom
Unter den Linden (Berlins tunnelbana)

Unter den Linden är en tunnelbanestation i stadsdelen Mitte, Berlin. Stationen ligger under boulevarden Unter den Linden och Friedrichstrasse. Det är en bytesstation mellan linje U5 och U6. Stationen öppnade 4 december 2020 för allmänheten. Med öppningen av stationen blev förlängningen av U5 klar mellan Hauptbahnhof och Alexanderplatz och sträckan mellan Brandenburger Tor station och Alexanderplatz började trafikeras. 2009-2020 gick korta linje U55 endast mellan Hauptbahnhof och Brandenburger Tor. Stationen Französische Strasse, som låg endast 200 meter söder om nya stationen Unter den Linden på linje U6, stängdes på grund av det korta avståndet och ersattes av den nya stationen.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Berlin-Mitte
Järnvägsstationer invigda 2020
2020 i Tyskland
Berlins tunnelbanestationer
5967 Edithlevy

5967 Edithlevy eller 1991 CM5 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 februari 1991 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter den kanadensika astronomen David H. Levy mor, Edith P. Levy.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hungaria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hungaria-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1991
Comano, Toscana

Comano är en ort och kommun i provinsen Massa-Carrara i regionen Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Massa-Carrara
Rotes Rathaus (Berlins tunnelbana)

Rotes Rathaus är en tunnelbanestation som öppnade 4 december 2020 i centrala Mitte, Berlin och som ligger framför Rotes Rathaus och nära Nikolaiviertel. Det är en station på linje U5 och är en del av U5:s förlängning från Alexanderplatz till Hauptbahnhof. Tidigare slutade linje U5 vid Alexanderplatz. En nedre våning finns med spår byggda för linje U10, men som används som uppställningsplats för tåg. Arkitekten gjorde pelare som liknar jättelika svampar.

Bilder

Referenser 

Berlin-Mitte
Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 2020
2020 i Tyskland
Museumsinsel (Berlins tunnelbana)

Museumsinsel är en tunnelbanestation i centrala Mitte, Berlin, vid Museumsinsel och Berlins stadsslott. Stationen ligger på linje U5 och invigdes 2021.  

Museumsinsel har en central plattform och ligger i den östra änden av  Unter den Linden, mellan  Deutsches Historisches Museum och  Humboldtforum vid Museumsinsel. En del av stationen ligger strax söder om Schlossbrücke under Spree. Entréer finns vid Museumsinsel, Humboldtforum, Kronprinzenpalais och Deutsches Historisches Museum.

Stationens dekor formgavs av Max Dudler och inspirerades av Karl Friedrich Schinkels berömda scendekor från 1816 för en uppsättning av operan Trollflöjten av Wolfgang Amadeus Mozart och Emanuel Schikaneder. Taket över spåren är utformat med en akvamarin stjärnhimmel med 6662 små lampor som lyser upp taket. Väggarna utformades med utgångspunkt i den klassicistiska arkitekturen hos de omkringliggande byggnaderna och är inklädda i ljus natursten med granit från Fichtelgebirge. Väggarna bakom spåren visar fotografier av Stefan Müller föreställande byggnaderna vid Museumsinsel.

Referenser 

Berlin-Mitte
Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 2021
2021 i Tyskland