kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gerda Fleetwood

Gerda Erika Margareta Carolina Fleetwood, född Frisch 5 april 1873 i Stockholm, död där 18 april 1927, var en svensk friherrinna, sångerska, sångpedagog och kompositör. 

Gerda Frisch var dotter till telegrafkommissarien Emil Fredrik Moritz Frisch. Hon studerade först sång för att utbilda sig till konsertsångerska, men drogs till teatern och var 1897–1898 anställd vid Hjalmar Selanders lyriska avdelning där hon hade framgångar som Laura i Tiggarstudenten. Hon var därefter engagerad vid Vasateatern 1898–1900, vid Emil Lindens operasällskap 1900–1901, vid Albert Ranfts resande operettsällskap 1901–1903 och 1908-1909 samt hos Axel Lindblad 1903–1904, 1905–1906 och 1909–1910. Bland hennes framgångar inom operettens område märks Fiorella i Frihetsbröderna. O Mimosa San i Geishan, Grevinnan Carlotta i Gasparone, Maritana i Don Cesar, Fiametta i Boccaccio. Gerda Fleetwood hade även framgångar med operapartier som Nedda i Pajazzo, Cherubin i Figaros bröllop, Micaela i Carmen och Bertha i Nürnbergerdockan. Sjukdom tvingade senare Gerda Fleetwood att överge scenen.

Fleetwood verkade vid Stora teatern i Göteborg 1907–1909. Hennes far var telegrafkommissarie och hon var 1902–1908 gift med kontorschefen  friherre  Fredrik Fleetwood.

Hon skrev också flera verk för röst och piano samt för kör.

Källor

Noter 

Kvinnor
Födda 1873
Avlidna 1927
Musiker från Stockholm
Svenska sångare
Svenska sångpedagoger
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Drakbåts-EM för landslag 2016

Drakbåts-EM för landslag 2016 anordnades av EDBF mellan 28 och 31 juli i Rom, Italien. Distanserna var 200 meter, 500 meter och 1500 meter. Det tävlades i dam-, mixed- och open-klasser på junior, u24-, senior- och master-nivå.

Medaljtabell
Resultatlista

Medaljsammanfattning 20manna

Premier

Junior

Senior A

Senior B

Medaljsammanfattning 10manna

Premier

U24

U18

Senior A

Senior B

Senior C

Källor
Resultat

Referenser 

Kanotsport
2016 i Italien
Sportåret 2016
Sport i Rom
Sportevenemang i Italien
Förvildad ungdom

Förvildad ungdom kan syfta på:

 Förvildad ungdom (film, 1933) – en amerikansk film från 1933 med bland andra James Cagney, originaltitel: The Mayor of Hell
 Förvildad ungdom (film, 1939) – en amerikansk film från 1939 med bland andra Humphrey Bogart, originaltitel: You Can't Get Away With Murder
 Förvildad ungdom (film, 1951) – en västtysk film från 1951, originaltitel: Sündige Grenze
 Förvildad ungdom (film, 1956) – en västtysk film från 1956 med bland andra Horst Buchholz, originaltitel: Die Halbstarken

Se även 
 Vild ungdom – en amerikansk film från 1953 med bland andra Marlon Brando, originaltitel: The Wild One
Carrizozo

Carrizozo är administrativ huvudort (county seat) i Lincoln County i den amerikanska delstaten New Mexico.

Historia
Lawrence Murphy ägde en ranch i området och deltog i Lincoln County War (1878).

1899 grundades staden då en järnvägsstation byggdes här istället för städerna White Oaks och Jicarilla som blev spökstäder. 
1909 blev Carrizozo administrativ huvudort (county seat) i Lincoln County.

kända personer
 Albert B. Fall - Första från delstaten New Mexico (1912-1921)
 William C. McDonald - Först guvernör av delstaten New Mexico (1912-1917) ägde en ranch utan för stan.

Externa länkar 

 
Orter i New Mexico
Lincoln County, New Mexico
Görvälnsbadet

Görvälnsbadet är ett friluftsbad i Viksjö i Järfälla kommun i Stockholms län. Friluftsbadet ligger utmed Mälarens strand i Görvälns naturreservat cirka 5 km från Jakobsbergs centrum. Görvälnsbadet ligger vid Mälaren där Mälarvägen slutar vid en bilparkering och där finns det en stor parkeringsplats. Badet har stora ytor med gräsmattor och ligger i en sluttning ner mot vattnet och det är ett sandstrandsbad på cirka 200 meter. Kultur- och fritidsnämnden i Järfälla kommun ansvarar för skötsel och tillsyn av Görvälnsbadet.

Historik
Jakobsberg blev kommunens huvudort med 1960-talets stora utbyggnad, småhusområden växte upp i rask takt och Jakobsbergs Centrum invigdes. Genom Järfälla kommuns köp av marken kring Görvälns område 1963 förvandlades Görväln till ett friluftsområde och sedan 1995 ingår Görvälnsbadet i Görvälns naturreservat.

Görvälnsbadet var färdigbyggt 1960. Några år efter Görvälnsbadets iordningställande 1960 tillkom hopptorn och uteservering. Parkeringen fanns inte då, det tillkom några år senare. Parkeringen vid Görvälnsbadet anlades på åkermark, fuktig gräsmark och kärr och har planteringar med exotiska växter ur 1970-talssortimentet. Ett naturvårdsområde sträcker sig längs Mälarens strand ända från Hässelby till Kallhäll och ingår i Görvälns naturreservat.

Stranden och service
Stranden är av sand och är cirka 200 meter lång. Under sommartid finns här badbryggor utlagda som ett H. Bara 5 m ut från stranden blir vattendjupet blir fort ca 1,5 - 2 m. I anslutning till Görvälnsbadet finns omklädningsrum, lekplats, gungor, beachvolleybollplan, grillplats, kanotuthyrning, dusch och toaletter samt skötrum och handikapptoaletter. Här finns också en caféteria, som är öppen under sommarmånaderna från juni till augusti. Vid serveringen finns också vattenklosetter.

Kommunikationer
Från Jakobsbergs centrum går bussturer fram till badplatsen under sommartid, från omkring maj-juni till augusti (buss 552X). Görvälnsbadet är ändstation för buss 552X och där finns en vändplan för bussen. Nära badet finns parkeringsplatser.

Bilder

Noter

Källor
 Badvattenprofil Mälaren, Görvälnsbadet.

Externa länkar

 Remissversion 2013-05-29 Skötselplan för Görvälns naturreservat.

Görvälns naturreservat
Badplatser i Sverige
Järfälla kommuns geografi
SS-Heimwehr Danzig

SS-Heimwehr Danzig eller Heimwehr Danzig var en SS-enhet som inrättades i Fria staden Danzig den 20 juni 1939 efter beslut av Danzigs senat. I SS-Heimwehr Danzig ingick även delar av SS-Wachsturmbann Eimann. Enheten upplöstes den 30 september 1939, då den införlivades med 3. SS-Panzer-Division Totenkopf.

SS-Heimwehr Danzig förövade ett antal massakrer mot den polska befolkningen, bland annat i byn Książki.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Fria staden Danzig
SS
Organisationer bildade 1939
Organisationer upplösta 1939
Książki

Książki (tyska Ksionsken, 1878–1920 Hohenkirch) är en by i Kujavien-Pommerns vojvodskap i norra Polen. Książki, som för första gången nämns i ett dokument från den 24 juli 1638, hade 1 900 invånare år 2006.

Andra världskriget 
Den 1 september 1939 invaderade Tyskland Polen. En vecka senare, den 8 september, förövade SS-Heimwehr Danzig en massaker på 33 personer i Książki.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Byar i Kujavien-Pommerns vojvodskap
M varken mer eller mindre

M varken mer eller mindre är en ungdomsbok och debutroman av den svenska författaren Petra Backström, som gavs ut januari 2016.

Handling
Maj, som M i titeln, är en nittonårig tjej bosatt på Södermalm, Stockholm. Framför allt tycker hon om lättkategoriserade och logiska saker, men under första året efter gymnasiestudenten får man följa hennes tilltrasslade kärleksliv som cirkulerar runt killarna hon frivilligt och ofrivilligt bjudit in i sitt liv.

Där finns exet hon fortfarande ligger med. Stalkern som aldrig ger sig. Kompisens pappa som stöter på henne. Och killen hon inte vet om hon borde falla för.

Fyra kärlekshistorier samtidigt, och hur Maj än försöker reda ut tillvaron blir det bara värre. Hon ger sig på ett känsloexperiment. Hur vore det att bara gå på känsla ett tag och se vad som händer?

Stil och form
Romanen är skriven i imperfekt, första person singular, och kan upplevas ha en dagbokskaraktär fastän den olikt en dagbok inte är uppbyggd med exakta datum. Den har ett enkelt och direkt språkbruk; stora delar upptas av dialoger och Majs tankegångar. Omfattande miljöbeskrivningar är få.

Recensioner
Mottagandet av "M varken mer eller mindre" har hittills varit överväldigande positivt:

"Jag förälskar mig i Maj redan under de första sidorna...", skriver Dagens Nyheter. 

"En annan styrka är språket. Roligt, exakt, och fullt av fantastiska detaljer...", skriver Bokhoran.se.

Bokomslag
Fotografiet som utgör romanens omslagsbild är tagen av Carl von Arbin; medlem i det svenska indiebandet, Shout Out Louds.

Källor
M varken mer eller mindre, Rabén&Sjögren

Fotnoter

Böcker utgivna på Rabén & Sjögren
Skönlitteratur 2016
svenska romaner
Södermalm i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Vadstena hospitalsbana

|-

|}
|}

Vadstena hospitalsbana var en hästdragen godsspårväg inom Vadstena hospital, främst använd för transporter av mat. Banan gick i gatuspår genom centrala Vadstena. Banan existerade från omkring förra sekelskiftet till 1930. Spårvidden var sannolikt 600 mm.

Historik
På 1890-talet förvärvade hospitalet den byggnad som ligger på Slottsgatan 10 och kom att kallas Asylen. Byggnaden började byggas 1871 som sockerbruk, men sockerbruket gick i konkurs redan 1879. Byggnaden inrymde sedan både gasverk och tobaksfabrik innan den förvärvades av hospitalet och 1895 öppnades som dess manliga avdelning. Avståndet till den nya avdelningen gjorde att behovet av inre transporter ökade. Samtidigt var stenläggningen i dåtidens gator mindre lämplig för hästtransport av mat.

1873 anlades en hästdragen godsspårväg mellan sockerbruket och Hofs gård, 9 km söderut, för transport av sockerbetor. Trafiken på banan blev dock kortlivad och upphörde troligen i samband med att betodlingen upphörde 1876. Delar av denna bana kan alltså ha funnits kvar när Asylen inrättades och utgjort grunden för hospitalets bana.

Sträckning
Den manliga avdelningen var som sagt inrättad i Asylen. De kvinnliga avdelningarna var dels inrättade i det före detta Vadstena kloster, i sin tur på 1300-talet inrättat i Bjälboättens palats; dels i anläggningen vid Lastköpingsgatan från mitten av 1800-talet. Centralköket var inrättat i den tornförsedda byggnaden norr om klostret. I Lastköpingsgatans nordvästra ände låg en vedgård. Längs Tycklingestigen låg svinhus och växthus och i "Stora Dårhuset" var det bageri. 

Godsspårvägen förband Asylen med centralköket via Slottsgatan, Sjögatan, Torggatan och Lasarettsgatan. Norr om centralköket grenade banan upp sig i en bana mellan klostret och köket mot Stora Dårhuset, och en bana norr om köket mot vedgården. Vedgården och Stora Dårhuset var i sin tur förbundna med en bana i Lastköpingsgatan, som gick fram till kvinnoavdelningens norra gavel. Bibanor fanns från Lastköpingsgatan till svinhuset och växthuset i Tycklingestigen, från centralköket till en kaj i Vättern, samt från Asylen dels till vallgraven vid slottet och Fågelsta–Vadstena–Ödeshögs Järnvägs dåvarande station, dels söderut längs järnvägen. Mötesspår fanns i Sjögatans nordöstra ände, samt i Lasarettsgatan vid Klostret. Behovet av mötesspår antyder att trafiken varit relativt livlig.

Banan transporterade främst lagad mat från centralköket till avdelningarna, och matavfall till svinhuset, men även andra varor som till exempel ved. Banan kom i folkmun att kallas "Dra-maten". Banan benämns "spårväg" i källorna.

Referenser

Externa länkar
 Eriksson, Lars; Gyllenberg, Bo, "Hästspårvägen i Vadstena" i:  3/1988, s. 4-6. Fulltext med karta
 Bild på hospitalsbanan

Historiska spårvägar i Sverige
Vadstenas historia
Ivar Andersson (konstnär, 1903–1964)

Ivar Viktor Andersson, född 18 september 1903 i Mölltorp, Skaraborgs län, död 1 december 1964 i Bromma, var en svensk konstnär och konstruktionsritare.

Han var son till arbetaren Johan Andersson och Hulda Karlsson och från 1944 gift med Märta Larsson. Andersson kom in på den konstnärliga banan när han var i 30-årsåldern efter att under flera år arbetat som konstruktionsritare. Han studerade konst för Torsten Palm och Karl Gullberg samt vid Tekniska skolan i Stockholm. Under en studieresa till Frankrike studerade han för Jean Souverbie vid Académie Julien i Paris och han företog senare studieresor till Norge, Italien och Nordafrika. Han debuterade separat med en utställning på De ungas salong i Stockholm 1941 och har därefter ställt ut separat på Gummesons konsthandel och konstsalong Samlaren. Han medverkade i samlingsutställningar med Västerås konstförening och Skara konstförening. Hans konst består av figurer, blommor och landskapsbilder från bland annat Öland. Han använde sig av signaturen IAN. Andersson är representerad vid Moderna museet  och Västerås konstförenings samlingar.

Ivar Andersson är begravd på Råcksta begravningsplats.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del I sid 66 Allhems Förlag, Malmö
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 27,

Noter 

 

Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1900-talet
Gravsatta på Råcksta begravningsplats
Födda 1903
Avlidna 1964
Män
Carl Henric Flintberg

Carl Henric Flintberg, född 1745 i Stockholm, död där 20 januari 1782, var en svensk författare. Han var bror till Jakob Albrekt Flintberg.

Carl Henric Flintberg var son till överdirektören vid kontrollverket Carl Magnus Flintberg. Han blev 1760 student vid Uppsala universitet och avlade 1761 en juridisk examen där och 1762 han auskultant i bergskollegium. Redan 1765 sparkades han från sin tjänst för "bristande flit", varpå han kom att försörja sig som författare. Han hade dock svårt att klara försörjningen och var långa tiden inspärrad på gäldstugan. I samband med Gustav III:s födelsedag 1774 uppfördes en pjäs författad av Flintberg Solen lyser för hela verlden, för vilken kungen belönade honom med en pension på 1.800 daler och fritt husrum i Ekebladska huset, samt erkännande som hovskald. Den kom därefter att spelas ytterligare två gånger. Trots detta verkar hans ekonomi även fortsättningsvis ha varit skral, han blev även efter detta flera gånger bysatt för sina skulder. Till kungens födelsedag 1778 lät Flintberg trycka ett Ode til fäderneslandet, vilket dock mötte hård kritik. Vid nyåret 1780 fick Johan Henric Kellgren det årliga anslag för författande av teaterpjäser som Flintberg tidigare innehaft, på grund av sin "oordentliga hushållning". Brodern Jakob Albrekt Flintberg försökte förgäves försvara sin äldre bror. Carl Henric Flintberg avled redan två år senare.

Källor 

Svenska författare
Svenska dramatiker
Födda 1745
Avlidna 1782
Män
Författare från Stockholm
Ivar Andersson (konstnär, född 1909)

Ivar Eugén Andersson, född 10 februari 1909 i Tunafors, Eskilstuna, död 20 juni 1994 i Falun, var en svensk grafiker, tecknare och målare.

Han var son till smärglaren Anders Gustaf Andersson och Maria Albertina Lundqvist och gift med Mary Kristina Andersson. Han bedrev teckningsstudier på egen hand och via korrespondenskurser och en period vid Grafiska skolan. För Dalarnas konstförening utförde han 1948 etsningen Fönstret som användes som föreningens årsgåva. Han medverkade i en utställning av dalamålare i Jönköping och han medverkade i samlingsutställningar med Dalarnas konstförening och Sveriges allmänna konstförenings utställningar på Liljevalchs konsthall. Hans konst består av teckningar i en naturalistisk och redovisande stil. Andersson är representerad vid Värmlands Museum, Stora Kopparbergs Bergslag, Falu kommun och Dalarnas museum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 66 Allhems Förlag, Malmö 

 
Svenska grafiker under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1994
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Mannen från Rio

Mannen från Rio () är en fransk äventyrsfilm från 1964 i regi av Philippe de Broca, med Jean-Paul Belmondo, Françoise Dorléac och Jean Servais i huvudrollerna. Den utspelar sig i Paris, Rio de Janeiro och Brasília och handlar om jakten på tre sydamerikanska statyetter som ska visa vägen till en gömd skatt i Amazonområdet.

Produktionen leddes av Les Films Ariane, Les Productions Artistes Associés och italienska Dear Film Produzione. Inspelningen ägde rum från 16 maj till 2 augusti 1963.

Filmen hade fransk premiär 5 februari 1964 och släpptes i Sverige 2 september samma år. Den sålde 4 800 626 biljetter i Frankrike. Den blev nominerad för bästa originalmanus vid Oscarsgalan 1965.

Medverkande
 Jean-Paul Belmondo som Adrien Dufourquet, fransk flygsoldat
 Françoise Dorléac som Agnès Villermosa, Adriens fästmö
 Jean Servais som professor Norbert Catalan, museiintendent, Agnès förmyndare
 Simone Renant som Lola, Catalans medhjälpare, kabaretsångerska
 Adolfo Celi som Senhor Mario de Castro, brasiliansk industriman
 Roger Dumas som Lebel, Adriens kamrat
 Daniel Ceccaldi som kommissarien
 Milton Ribeiro som Tupac, Catalans medhjälpare
 Ubiracy de Oliveira som Sir Winston, brasiliansk skoputsare
 Sabu Do Brasil som Maitoc

Källor

Brasilien på film
Filmer 1964
Filmer i regi av Philippe de Broca
Filmmusik av Georges Delerue
Franska kriminalfilmer
Franska äventyrsfilmer
Franskspråkiga filmer
Paris på film
Rio de Janeiro på film
Skattjaktsfilmer
Vilho Lampi

Vilho Henrik Lampi, född 19 juli 1898 i Uleåborg, död där 17 mars 1936, var en finländsk målare.

Lampis huvudsakliga yrke var jordbrukarens på ett hemman i Limingo, men han studerade 1921–1925 och 1926 vid Finska konstföreningens ritskola samt besökte bland annat Académie Colarossi i Paris. Han ägnade sig åt måleri på fritiden och var verksam som konstnär i elva år.

I sitt expressionistiska måleri tog Lampi starka intryck av Tyko Sallinen och Alvar Cawén. Efter en Parisresa 1931 övergick han till ett mera subtilt och inträngande figur- och landskapsmåleri. I en rad förfinade och intima landskap från sin hembygd närmar sig hans teknik pointillismen i stark kontrast till hans expressionistiska verk, bland annat talrika självporträtt från slutet av 1920-talet och 1930-talet.

I Limingo arbetar förutom ett Lampimuseum ett Vilho Lampi-sällskap, som 1980 arrangerade en stor utställning över Lampi i Konstens hus i Helsingfors. Ateneum i Helsingfors har i sina samlingar ett flertal av hans verk, däribland hans självporträtt från 1933.

Paavo Rintalas konstnärsroman Jumala on kauneus (1959) är inspirerad av Lampis liv och gärning.


Källor

Uppslagsverk

Noter

Externa länkar

Vilho Lampi-museet i Limingo

Finländska målare
Födda 1898
Personer från Uleåborg
Avlidna 1936
Män
Heinrich Will

Heinrich Will kan syfta på bland andra:

* Heinrich Will (1812–1890), tysk kemist
 Heinrich Will (1895–1943), tysk konstnär
 Heinrich Will (1926–2009), tysk spjutkastare
Carioca-akvedukten

Carioca-akvedukten (portugisiska: Aqueduto da Carioca) är en akvedukt i Rio de Janeiro i Brasilien. Akvedukten byggdes på 1700-talet för att föra färskvatten från Carioca älven till stadens befolkning. Den är ett fint exempel på kolonial arkitektur och ingenjörskonst.

Akvedukten ligger nära stadens centrum i stadsdelen Lapa och kallas Arcos da Lapa (Lapas båge) av brasilianare. I slutet på 1800-talet fanns moderna metoder att försörja staden med vatten. Akvedukten byggdes om och blev en populär spårvagnslinje till förorten Santa Teresa.

Historia
Rio de Janeiro grundades 1565 i närheten av Carioca älvens utflöde i Guanabarabukten. Färskvatten måste hämtas längre upp i älven och snart började man planera för att gräva ett kanalsystem från älvens källområde i Santa Teresa-bergen. I början av 1600-talet påbörjades kanalbygget, men på grund av tekniska och ekonomiska problem hade endast några hundra meter grävts i slutet av århundradet.

År 1706 bestämde kolonialförvaltningen att en akvedukt skulle byggas. Kanalen skulle färdigställas till Campo da Ajuda (dagens Cinelândia torg). Därifrån byggdes den första akvedukten till torget Santo Antônio (dagens Largo da Carioca). År 1723 flödade rent vatten i den vackra barockfontänen till stadsborna glädje.

År 1896 hade man löst Rios vattenförsörjning på annat sätt och man byggde om akvedukten så att den kunde bära en spårvagnslinje till den bergiga förorten Santa Teresa.

Referenser
Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia

Byggnader och anläggningar i Rio de Janeiro
Akvedukter
La Calisto

La Calisto är en opera (dramma per musica) i en prolog och tre akter med musik av Francesco Cavalli och libretto av Giovanni Faustini efter Ovidius mytologiska berättelse om Kallisto.

Historia
La Calisto är idag Cavallis mest spelade opera men var på sin tid hans minst lyckade opera. Faustini dog dessutom mitt under arbetet med librettot. La Calisto var Cavallis 15:e opera och den nionde han gjorde tillsammans med Faustini. Librettot är en sammanslagning av två historier från Ovidius Metamorfoser med många sexuella anspelningar, förklädnader och förstulna möten. Detta var för att möta publikens smak som nu hade börjat tröttna på de klassiska legenderna till förmån för komedier med lätt erotiskt innehåll. Cavalli komponerade personlig musik för de olika karaktärerna: sensuell sötma för Calisot; frodig lyrisk sång för Diana och hennes älskare Endymion (som i Endymions sång till månen "Lucidissma face"); och slagkraftiga ariosorecitativ för Pan och hans satyrer. Operan uruppfördes på Teatro Sant' Apollinare i Venedig 28 november 1651 och spelades elva gånger.

Personer
La Natura (Naturen) (alt)
L'Eternità (Evigheten) (sopran)
Il Destino (Ödet) (sopran)
Calisto (sopran)
Giove (Jupiter) (bas)
Diana (Diana) (bas)
Endiminoe (Endymion) (alt)
Giunone (Juno) (sopran)
Linfea (sopran)
Satirino (Satyr) (sopran)
Mercurio (Mercurius) (baryton)
Pane (Pan) (alt)
Sylvano (alt)

Handling
Prolog

Naturen och Evigheten firar de dödliga som har lyckats vandra odödlighetens väg. Ödet insisterar på att Calistos namn skall fogas till listan.

Akt I

Giove och Mercurio befinner sig i Arkadien. Giove ser nymfen Calisto, en av jaktgudinnan Dianas följeslagerskor, och försöker förföra henne. Hon motstår hans försök men faller slutligen till föga då han förklär sig till Diana. Under tiden kan Diana inte tillmötesgå den vackre herdepojken Endymions kärlek på grund av sina kyskhetslöften. Diana stöttas av en av sina nymfer, den gamla Linfea, som i hemlighet längtar efter en man men som tar tillfället i akt att förlusta sig med en satyr.

Akt II

Uppe på berget Lycaeus besjunger Endymion månen, Dianas symbol. När han har somnat överöser Diana honom med kyssar. Han vaknar och de sjunger om sin kärlek. Gioves otrohet upptäcks av hans hustru Juno, medan Dianas hemlighet upptäcks av Pan, skogsguden som länge har åtrått henne. Endymion straffas av Pan och hans satyrer.

Akt III

Furierna förvandlar Calisto till en björn på order av den arga Juno. Sorgset bekänner Giove allt till Calisto: hon måste leva resten av sitt liv som en björn men så småningom kommer hon att bli en stjärnbild. Diana räddar Endymion och de kommer överens om att kyssar kommer bli gränsen för deras kärlek. Giove, Mercurio och Calisto firar Calistos upphöjelse till himlen.

Källor

Italienskspråkiga operor
Operor av Francesco Cavalli
Bonaviks naturreservat

Bonaviks naturreservat ligger på Munsön i Ekerö kommun. Naturreservatet omfattar en areal om 24 hektar (därav land 16 ha) och inrättades år 2007. Markägare är Sand & Grus AB Jehander och förvaltare är Länsstyrelsen. Genom reservatet sträcker sig vandringsleden Ekerö-Munsöleden.

Beskrivning
Bonaviks naturreservat ligger på östra sidan av Munsön och gränser till Långtarmen som är en fjärd i Mälaren. Marken sluttar kraftigt ner i öster mot Långtarmen. Härifrån har man en storslagen vy över Svartsjölandet. Namnet anknyter dels till viken med samma namn, dels till gården Bonavik som ligger utanför reservatsgränsen i väster. 

Landskapet formades av inlandsisen och är en del av Uppsalaåsen som är en av Sveriges mäktigaste rullstensåsar. Mitt i området finns en åsgrop som bildades av ett isblock som var inbäddat i åsen under slutfasen av senaste istiden. När blocket smälte kvarlämnade den en grop efter sig.

Stora delar av Uppslaåsens avsnitt på Munsön har blivit exploaterade som grustäkt. Norr om reservatet pågår fortfarande verksamheten. Även inom reservatet finns några mindre täkter som inte längre är i bruk. Dessa täkter har inte blivit efterbehandlade, vilket innebär kraftiga lutningar med öppna sandpartier som ger livsmiljö för många sandlevande insektsarter. Inom reservatet finns även vedlevande insekter tack vare förekomsten av gamla, solbelysta träd och död ved.

Bilder

Källor
 Länsstyrelsen Stockholm: Naturreservatet Bonavik
 Informationstavla på platsen

Noter

Externa länkar

Naturreservat i Ekerö kommun
Naturskyddsområden bildade 2007
Åsgranskogar