kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Åsard

Johan Henrik Åsard, född 6 april 1961, är en svensk journalist och TV-producent.

Åsard är framför allt uppmärksammad för sitt arbete som chef för Kalla fakta i TV4 samt för den flerfaldigt prisbelönta granskningen av drottning Silvias far Walther Sommerlaths förflutna, Sanningen om Sommerlath (internationell titel: A Royal Nazi Secret) .

Biografi
Åsard har sin bakgrund i dagspressen och hade sin första anställning som vikarierande reporter på Avesta Tidning 1983. Han är utbildad på Poppius Journalistskola och Stockholms Universitet. Via Lidingö Tidning, Svenska Dagbladet och Expressen kom han att arbeta nära tre år som reporter på Aftonbladet fram till 1994, då han övergick till att bli frilansande redaktör, reporter och producent för TV4 och produktionsbolag som Dabrowski TV, Meter Television och Svensk Filmindustri. Han har även medverkat som skribent i tidningar som Magazine Café, Veckans Affärer och Vision. 

Åsard har producerat flera uppmärksammade och internationellt prisbelönta dokumentärer såsom Hederns Pris (Price of Honor) om mordet på Pela Atroshi, Dödligt Spel (Killing games) om den omdebatterade forskningen kring våldsamma dataspels påverkan på ungdomar, Dödligt Begär (Fatal Addiction) om tobaksindustrins strategier för att värva nya konsumenter samt Guldrushen (The Gold Rush - i samarbete med Folke Rydén), i vilken dokumentärfilmarna följde världens snabbaste människor i deras jakt på guldmedaljer och berömmelse inför OS i Sydney. Guldrushen visades i närmare 30 länder.

Åsard har varit chef och ansvarig utgivare för Nyhetsmorgon, TV4, 2005-2006 samt för nyhetsredaktionen på Aftonbladets TV-kanal TV7 2007. 2008 anställdes han som chef för Kalla fakta, TV4. 2013 kom han ut med boken Drottningens hemlighet. Sedan juni 2018 arbetar han på nytt som frilansande TV-producent i eget bolag, Asard Productions AB, med inriktning på granskande journalistik och dokumentärproduktion.

Åsard är sedan 2015 ledamot i Guldspadejuryn, Föreningen Grävande Journalister. 

1984-1987 var Åsard medlem i det svensk-amerikanska funkbandet Fred´s Laundry, där han spelade keyboards. 1985 gav Fred´s Laundry ut LP:n Big Man.

TV-produktion i urval

Redaktör
Stina om ..., TV4
Lag och Moral, TV4
Svart eller vitt, TV4
Efter sju, TV4
Nyheterna, TV4
Nyhetsmorgon, TV4
Helt ärligt, TV4
Drevet, TV4
Kvällsöppet med Ekdal, TV4
Sverige möts, SVT

Redaktionschef
Kalla fakta, TV4
Nyhetsredaktionen, TV7/Aftonbladet
Nyhetsmorgon, TV4

Dokumentärproducent

Guldrushen (The Gold Rush)
Dödligt begär (Fatal Addiction)
Hederns Pris (Price of Honor)
Dödligt Spel (Killing Games)
Tre dagar med Victoria
A Royal Nazi Secret
Ett tal blir till

Bibliografi

Utmärkelser 
 Kristallen 2011
 The New York Festivals
 Banff Rockie Awards
 Guldklappan

Källor

Noter 

Män
Födda 1961
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska dokumentärfilmare
Svenska journalister under 2000-talet
Petra Lantz

Petra Maria Lantz, född 28 november 1955 i Övertorneå församling, Norrbottens län, är en svensk ekonom.

Lantz, som är dotter till stationsinspektor Lars-Göran Lantz och Margareta Lantz, avslutade sina gymnasiala studier 1974, utexaminerades från Handelshögskolan i Stockholm 1979 och deltog därefter i forskarutbildning 1979–1982. Hon bedrev ekonomisk forskning vid Ekonomiska forskningsintitutet (EFI) 1979–1980 samt vid Industrins utredningsinstitut (IUI) 1981–1982. Hon var utredningssekreterare i SOU 1979:89 Arbetsmarknad och industrirekrytering och arbetade med jämställdhetsfrågor i relation till ekonomisk utveckling. Hon anställdes vid FN:s utvecklingsprogram (UNDP) 1982, där hon arbetade med bland annat projektadministration och ekonomisk styrning i Moçambique, USA, Senegal och Guinea-Bissau innan hon blev direktör för dess representationskontor i Genève.

Bibliografi
Löneskillnader mellan kvinnor och män – en empirisk analys (EFI, 1978)
Hemarbetets kostnader (ingår i Kvinnors Arbete, 1980)
Var finns det kvinnliga ekonomer? (ingår i Kvinnor och Ekonomi, medförfattare Glad och Saro, 1980)
Arbetsmarknad och industrirekrytering (ingår i Industrin inför 80-talet, 1981)
Arbete och löner. Ekonomiska teorier och fakta kring skillnader mellan kvinnor och män  (IUI och Arbetslivscentrum, medförfattare Siv Gustafsson, 1985)

Källor

Svenska ekonomer
Födda 1955
Kvinnor
Levande personer
Personer från Övertorneå socken
Rho Gruis

Rho Gruis (ρ Gruis, förkortat Rho Gru, ρ Gru) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Tranan. Den har en skenbar magnitud på 4,85 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 14,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 230 ljusår (ca 71 parsek) från solen.

Egenskaper
Rho Gruis är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K0 III och är en röd jättestjärna som genererar energi genom fusion av helium i dess kärna. Den har en massa som är ca 90 procent större än solens massa, en radie som är ca 10 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 72 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 700 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/rhogruis

		
Stjärnbilden Tranan
Bayerobjekt	
Orangea jättar
HD-objekt
Command & Conquer: Rivals

Command & Conquer: Rivals är ett free-to-play realtidsstrategispel till mobiltelefoner. Den släpptes till Android och IOS.

Spelupplägg
Command & Conquer: Rivals spelas i matcher mellan två spelare i multiplayer. Spelaren kan välja att spela som en av rivalerna, GDI eller Brotherhood of Nod, varje fraktion har unika egenskaper. Spelaren ska ta över plattformar som är omringad kring en missil silo. Om spelaren har tagit över två eller fler plattformar under en tid avfyras missilen mot motståndarens bas.

Utveckling
Spelet visades på EA Play 2018 med ett spelbart demo, vilket blev första det Commad & Conquer-spelet sen Command & Conquer: Tiberium Alliances från 2012. En alpha-version av spelet släpptes till Google Play samma dag. Greg Black som arbetade på andra Command & Conquer-spel anlitades för att designa spelets strider.

Mottagande
Command and Conquer: Rivals blev kritiserad av spelare för att vara ett mobilspel istället för ett realtidstrategispel som spelserien är känd för. Redwood Studios general manager Michael Martinez svarade att teamet hoppades att kunna släppa ett bra realtidsstrategispel till mobila plattformar. Han bad fansen till serien att ge spelet en chans.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Android-spel
IOS-spel
Realtidsstrategispel
Command & Conquer
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel utvecklade av Electronic Arts
Ingegärd Oskarsson

Ingegärd José Oskarsson, född 17 mars 1932 i Skatelövs församling i Kronobergs län, är en svensk politiker tillhörande Centerpartiet. Hon var riksdagsledamot mellan 1974 och 1982 och blev i riksdagsvalet 1973 den första kvinnan att väljas in från Kronobergs läns valkrets. Utöver den politiska karriären har hon bland annat varit ledamot i SEB:s styrelse. Oskarsson är uppvuxen och bosatt i Grimslöv.

Referenser

Externa länkar 
 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Personer från Skatelövs socken
Födda 1932
Levande personer
Kvinnor
La Truche

La Truche är en bergstopp i Schweiz. Den ligger i distriktet Aigle och kantonen Vaud, i den sydvästra delen av landet,  km söder om huvudstaden Bern. Toppen på La Truche är  meter över havet.

Källor 

Berg i Vaud
Berg i Schweiz 1000 meter över havet eller högre
Crêt des Moulettes

Crêt des Moulettes är en bergstopp i Schweiz. Den ligger i distriktet Aigle och kantonen Vaud, i den sydvästra delen av landet,  km söder om huvudstaden Bern. Toppen på Crêt des Moulettes är  meter över havet.

Källor 

Berg i Vaud
Berg i Schweiz 1000 meter över havet eller högre
Alskogsrestauratorn

Alskogsrestauratorn är ett anonymnamn på en gotländsk glasmålare från omkring 1300.

Alskogsrestauratorn har blivit känd efter att han på 1300-talet restaurerade en glasmålning med passionsscener i Alskogs kyrka. Målningen framställer Kristi uppståndelse där Kristusfigurens huvud råkat bli sönderslaget. Rutan har en stark patetisk stämning och troligtvis blev helhetsintrycket av målningen bättre efter Alskogsrestauratorns arbete. Förutom målningen i Alskog finns endast ett figuralt verk känt av denne målare och då genom en akvarellkopia från en uppståndelsescen i Endre kyrka som förvaras vid Riksantikvarieämbetets bildarkiv i Stockholm. Alskogsrestauratorn tillhörde samma konsthistoriska grupp som Alskogaren och Ardremästaren.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I, sid 53, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1300-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Anonymnamn
Othemsmästaren

Othemsmästaren är ett anonymnamn på den kyrkomålare som i början av 1400-talet smyckade korväggarna i Othems kyrka på Gotland.

Othems kyrka som var rik på dekorationsmålningar från olika tidsepoker, korvalvet är målat någon gång under 1200-talet och triumfbågen målades under 1300-talet. För att komplettera målningarna i koret anlitades Othemsmästaren under 1400-talet för att utföra dekorationsmålningar på korväggarna. Målningarna som framställer en tronande Kristus omgiven av apostlar samt Sankt Dionysius har genom åren delvis blivit hårt restaurerade. Var och en av figurera är placerade inom ett rektangulärt ramverk som omges av det för det tidiga 1400-tals måleriets rankor med bladverk. De monumentalt utförda gestalterna är i besittning av en harmonisk resning som ackompanjeras av de mjuka och sirliga veck som framställs i klädedräkterna. Troligtvis var Othemsmästaren bara verksam på Gotland tillfälligt eftersom det inte finns några andra målningar som kan tillskrivas honom. Han har en viss släktskap med Unionsmästarens arbeten men hans närmaste stilfrände hittar man i sydvästra Tyskland som också hade beröring med den burgundiska konsten som har vissa gemensam drag med Othemsmästarens gestalter.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 341, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1400-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Anonymnamn
Bob Ottenberg

Boris (Bob) Friedrich Ottenberg, född i december 1891 i Sankt Petersburg, död 1946 i Stockholm, var en estnisk-svensk målare.

Han var son till speditören Friedrich Ottenberg och Elisabeth Michelsen samt gift med Erna Julian Katarina Edelmann. Ottenberg studerade vid Föreningen för bildande konst skola i S:t Petersburg och genom självstudier under resor till Finland, Norge, Sverige och Tyskland. Innan han bosatte sig i Sverige på 1940-talet ställde han ut separat i bland annat Haag och Belgrad i Sverige ställde han ut separat på Thurestams konstgalleri i Stockholm 1945. Han medverkade i samlingsutställningar i Estland, Nederländerna, Lettland, Litauen och Tyskland samt i utställningen Estnisk och lettisk konst på Liljevalchs konsthall 1946. En minnesutställning med hans konst visades på Modern konst i hemmiljö 1947. Hans konst består av ett 1880-talsmässig valör och Landskapsmåleri. Ottenberg är representerad på museum i Estland.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 341, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1891
Avlidna 1946
Män
Personer från Sankt Petersburg
Estländare i Sverige
Oti

Oti var en gotländsk guldsmed. 

Oti utförde på ett tunt silverbleck en framställning av en tronande Kristus. Bilden omges av texten Majestas, Oti me fecit. Den enkelt stiliserade lilla bilden visar på grund av framställningssätt och motivutformning att Oti troligen var en lokal gotländsk guldsmed som efterbildat ett kontinentalt kompositions- och stilmönster. Bilden fördes från Vallstena socken till Statens historiska museum där den nu ingår i samlingarna.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 341, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska guldsmeder
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Grenaderkorpset

Grenaderkorpset (på svenska: Grenadjärkåren), var ett danskt kungligt elitförband verksamt mellan 1701 och 1763 då det införlivades i Livgarden til fods.

Historia 
Grenaderkorpset upprättades av Fredrik IV den 15 september 1701 som ett kungligt regemente, högst i rang efter Livgarden til fods. Kungen själv stod som förbandets befälhavare, men i praktiken leddes det av en annan kommendör. Förbandet bildades genom att lägga samman alla grenadjärkompanier från övriga infanteriregementen, som innan dess haft ett grenadjärkompani vardera, förutom livgarden som hade två. Med tiden kom dock grenadjärkompanierna i de övriga infanteriregementena att återupprättas, så att de åter nådde full styrka. Till en början bar manskapet samma uniformer som deras tidigare regementen, men senare fick Grenaderkorpset egen uniform. Den bestod av en röd vapenrock med blå fodring och blå slag, blå väst och blå knäbyxor. Knapparna var av tenn med vita knappslingor. Som grenadjärer bar de grenadjärmössor, som var röda med regementets vapen på främre mässingsplåten. 

Regementets fana var vit med ett vitt kors på röd bakgrund i övre inre hörnet. I fanans centrum var Fredrik IV:s monogram omgärdat av Elefantorden, krönt av en kungakrona. Utanför ordensbandet var en gyllene lagerkrans en blå banderoll bärande mottot "AVT MORI AVT VINCERE" ovanför. Texten var i guld och svart.

Grenaderkorpset ingick inte i de trupper som danska kungen 1690–1714 hyrde ut till olika krigsskådeplatser på europeiska kontinenten, men när kungen 1709 beslutade att åter dra in landet i Stora nordiska kriget deltog regementet i invasionen för att återta Skånelandskapen. Under fälttåget var regementet en del av garnisonen i Helsingborg. Fälttåget slutade i ett katastrofalt nederlag vid Slaget vid Helsingborg, där Grenaderkorpset var placerat centralt på den danska vänstra flanken. Källor hävdar att regementet envist stod emot de svenska trupperna även efter att ha lämnats isolerade då andra danska regementena tagit till flykten. Regementet kunde till slut dra sig tillbaka och största delen av regementet lyckades ta sig i säkerhet innanför Helsingborgs vallar.

Den 3 augusti 1763 genomfördes en omfattande reformation av den danska armén då Grenaderkorpset, som var mycket dyrt att upprätthålla, lades ner och införlivades i Livgarden til fods. I gengäld utökades både Livgarden til fods och Livgarden til hest.

Namn och beteckningar

Referenser

Noter

Källor 
 
 

Ej längre existerande danska regementen
Danska militära enheter bildade 1701
Danska militära enheter upplösta 1763
Jukka Keskitalo

Jukka Keskitalo, född 10 januari 1962 i Karunki, är biskop i Uleåborgs stift inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Han tillträdde tjänsten 1 november 2018. Fram till dess var han kanslichef på Kyrkostyrelsen. Hans föregångare som biskop är Samuel Salmi.

Keskitalo är teologie doktor. Han blev prästvigd 1988. Innan han utnämndes till kanslichef fungerade han som kyrkoherde i Jyväskylä församling 2000-10. Församlingen är med nästan 100 000 medlemmar den största inom kyrkan och hör till Lappo stift. 

Keskitalo valdes till biskop i Uleåborg med 59,4 % av de avgivna rösterna i den första valomgången den 15 augusti 2018. Hans motkandidater var kyrkoherde Niilo Pesonen och rektorn vid Raudaskylä kristliga institut Jukka Hautala.

Keskitalo anser att äktenskapet är ett förbund för endast en man och en kvinna och vill därför inte viga samkönade par, en fråga som är mycket aktuell inom kyrkan.

Referenser 

Levande personer

Män
Födda 1962

Biskopar i Uleåborgs stift
Evangelisk-lutherska biskopar
Nils Ström

För brukspatronen se Nils Ström (1714–1783)

Nils Teodor Ström, född 3 juli 1910 i Häverö församling, Stockholms län, död 1971 i Västerås, var en svensk ämbetsman.

Ström, som var son till lantbrukare Ernst Ström och Sofia Nylin, avlade studentexamen vid Hermods 1937 och blev filosofie kandidat i Stockholm 1942. Han blev direktörsassistent vid länsarbetsnämnden i Eskilstuna 1940, inspektör vid Arbetsmarknadsstyrelsen 1942, revisor och förste byråinspektör vid Socialstyrelsen 1944, förste byråinspektör vid Arbetsmarknadsstyrelsen 1948, byrådirektör där 1951 och var länsarbetsdirektör i Västmanlands län från 1956.

Ström tjänstgjorde vid socialdepartementet 1945–1951, var expert för Internationella arbetsorganisationen (ILO) i Chile 1956–1958, i Teheran 1964-1965, Taipeh 1966-1967 och Bagdad 1969-1970. Han var expert för Intergovernmental Committee for European Migration (ICEM) i Sydamerika 1959, generalsekreterare i kommittén för partiellt arbetsföra 1945–1949 och 1950 års arbetsförmedlingsutredning 1950–1951. Han var styrelseledamot i Västmanlands läns företagarförening. Han skrev De partiellt arbetsföra och samhället (1949).

Han var far till Siv Gustafsson som 2015 skrev en biografi över hans liv baserat på hans efterlämnade arkiv.

Källor

Gustafsson, Siv, (2015, Längtan efter studier och en annan värld, , Seveus& Co)

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1910
Avlidna 1971
Män
Personer från Häverö socken
L'Aiguille, Ollon

L'Aiguille är en bergstopp i Schweiz. Den ligger i distriktet Aigle och kantonen Vaud, i den sydvästra delen av landet,  km söder om huvudstaden Bern. Toppen på L'Aiguille är  meter över havet.

Källor 

Berg i Vaud
Berg i Schweiz 1000 meter över havet eller högre
Carl Gustaf Cederlund

Carl Gustaf Cederlund, född 14 december 1805 i Kungsholms församling, Stockholm, död 4 januari 1884 i S:t Johannes församling, Stockholm, var en svensk orgelbyggare och instrumentmakare i Stockholm. Han samarbetade på 1850-talet med organisten och orgelbyggaren Jonas Wengström i Ovanåker. Cederlund fick burkskap 8 januari 1850. Han var även korsångare mellan 1828 och 1848 på Kungliga Dramatiska Teatern i Stockholm.

Cederlund byggde mindre orglar i Mellansverige.

Biografi
Cederlund föddes 14 december 1805 i Kungsholms församling, Stockholm. Han var son till svarvaren Carl Fredrik Cederlund (född 1764) och Elisabeth Thunholm. 

1828 började Cederlund arbeta som korsångare. 1832 flyttade han till kvarteret Österbotten 8 i Jakob och Johannes församling. 1839 flyttade Cederlund till kvarteret Torviggen i Jakob och Johannes församling, Stockholm. 1843 flyttade de till kvarteret Ugglehuvudet i Klara församling, Stockholm. 1846 flyttade de till kvarteret Duvan i samma församling. 1847 flyttade de till kvarteret Lappen 1 i Klara församling, Stockholm. Omkring 1849 slutade Cederlund som korsångare och började arbeta som musikinstrumentmakare. 1852 flyttade de till kvarteret Gösen i samma församling. 1853 flyttade de till kvarteret Höga Loft i Maria Magdalena församling.

1865 flyttade familjen till Tappström i Ekerö. 1867 flyttade familjen till kvareret Jungfrun i Hedvig Eleonora församling, Stockholm. 1868 flyttade familjen till kvarteret Riddaren i samma församling. 1874 flyttade Cederlund till Damtorp i Solna.

Familj
Cederlund gifte sig första gången november 1828 med Bothilda Josefsson (1795–1862). Cederlund gifte sig andra gången 11 april 1863 med Clara Gustafva Setterberg (1831–1873). De fick tillsammans barnen Carl Fredric (född 1863) och Gustaf Rudolf (född 1866).

Lista över orglar

Medarbetare
1850 - Nils Linus Alin (född 1837). Han var lärling hos Cederlund.
1851–1852 - Emanuel Carlström (född 1827). Han var lärling hos Cederlund.
1851–1852 - Johan Oscar Olsson (född 1823). Han var lärling hos Cederlund.
1855–1856 - Ferdinand Eriksson (född 1835). Han var gesäll hos Cederlund.

Litteratur och källor

Jakob och Johannes Fla:6 (sida 314)
Klaverens hus - Svenska pianobyggare och pianofabriker
Överståthållarämbetet, Skatteverket. Rotemännens arkiv. Rote 6 Observatorieroten (A, AB) DIa:453 (1878–1926) Sida: 1a
Överståthållarämbetet, Skatteverket. Rotemännens arkiv. Rote 8 Roslagsroten (A, AB) DIa:62 (1878–1926) Sida: 16a
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:594 (1862) Sida: 150
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:644 (1874) Sida: 8
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:694 (1884) Sida: 66

Noter

Svenska orgelbyggare
Män
Avlidna 1884
Födda 1805
Svenska pianotillverkare
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
Sven Otto Creutz

Sven Otto Creutz, född 9 augusti 1844 i Björkö socken, Jönköpings län, död 1 april 1900 i Mariefred, var en svensk orgelbyggare och instrumentmakare i Mariefred. Han byggde mindre orglar i Mellansverige.

Biografi
Sven Otto Creutz föddes 9 augusti 1844 i Björkö socken. Creutz var son till husaren Johan Peter Nilsson Creutz och Stina Johansdotter. De var bosatta på husartorpet Strömmen under Nömme. 1866 flyttade Creutz till Stockholm.

Lista över orglar

Litteratur och källor

Adolf Fredrik (A, AB) AI:83 (1868) Sida: 227
Mariefred-Kärnbo (D) AI:15 (1861–1865) Sida: 83
Mariefred-Kärnbo (D) AI:17 (1871–1875) Sida: 15, 53, 58
Mariefred-Kärnbo (D) AI:18 (1876–1880) Sida: 15, 20
Mariefred-Kärnbo (D) AI:19 (1881–1885) Sida: 131
Mariefred-Kärnbo (D) AI:20 (1886–1890) Sida: 108, 119
Mariefred-Kärnbo (D) AI:21 (1891–1895) Sida: 110
Mariefred (D) AIIa:1 (1896–1900) Sida: 115, 118, 180

Noter 

Svenska orgelbyggare
Män
Avlidna 1900
Födda 1844
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
Personer från Björkö socken
Col de Bretaye

Col de Bretaye är ett bergspass i Schweiz. Det ligger i distriktet Aigle och kantonen Vaud, i den sydvästra delen av landet,  km söder om huvudstaden Bern. Col de Bretaye ligger  meter över havet.

Källor 

Bergspass i Vaud
Lars Ersson (orgelbyggare)

Lars Ersson var en svensk orgelbyggare och borgare i Enköping. Han byggde på 1600-talet mindre orglar i Uppland och Västmanland

Lista över orglar

Litteratur och källor

Noter

Svenska orgelbyggare
Män
Svenska orgelbyggare under 1600-talet
Arvid Bernhard Maunsbach

Arvid Bernhard Maunsbach, född 21 januari 1905 i Gävle, död 21 maj 1972 i Katrineholm, var en svensk tandläkare och ämbetsman.

Arvid Bernhard Maunsbach var son till disponenten Arvid Maunsbach. Efter studentexamen vid Norrköpings högre allmänna läroverk 1924 studerade han vid tandläkarinstitutet 1925–1927. Efter tandläkarexamen hade Maunsbach tandläkarpraktik i Katrineholm 1927–1938 och var föreståndare för skoltandvården där 1928–1937. Han var assistent, extra lärare och tillförordnad laborator vid tandläkarinstitutets tandfyllnadsavdelning 1931–1936, inskrevs 1931 vid Karolinska Institutet och blev 1934 medicine kandidat där 1934. Maunsbach var biträdande lärare i tandfyllnadskonst vid tandläkarhögskolan 1937–1939, tandvårdsinspektör i Södermanlands län 1937–1939, blev byrådirektör för tandvårdsärenden i Medicinalstyrelsen och odontologisk sakkunnig i försäkringsrådet. Han var ledamot av försvarsväsendets tandvårdsutredning 1941–1944, blev medicine licentiat 1942, var ledamot av 1946 års folktandvårdssakkunniga 1946-1948, medicinalråd och byråchef i Medicinalstyrelsen 1947–1960 och ledamot av statens medicinska forskningsråds subkommitté för kariesforskning. Maunsbach var även ledamot av 1951 års tandläkarkommission 1951–1958, ledamot av direktionen för svenska diakonissällskapet 1952–1969, ordförande i styrelsen för Östfora alkoholistanstalt 1953–1965, ledamot av 1957 års folktandvårdssakkunniga 1957–1959, ledamot av kommittén angående nordiskt samarbete om odontologisk materialprövning 1960–1961, ledamot av styrelsen för svenska sektionen av Lutherska världsförbundet 1963–1969, ledamot av styrelsen för Lövsta skolhem och yrkesskola 1963–1969 och ledamot av styrelsen för International Conference of Social Work 1963–1969. Maunsbach blev 1969 odontologie hedersdoktor vid Lunds universitet.

Källor 

Svenska tandläkare under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Födda 1905
Avlidna 1972
Män
Ämbetsmän från Gävle
Leidesdorf

Leidesdorf är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Maximilian Leidesdorf (1816–1889), österrikisk psykiater
 Maximilian Josef Leidesdorf (1787–1840), österrikisk pianist och  tonsättare
 Samuel David Leidesdorf (1881–1968), amerikansk bokhållare

Tyska efternamn
Jacob Moverare

Jacob Carl Christian Moverare, född 31 augusti 1998 i Östersund, Sverige är en svensk professionell ishockeyspelare som spelar för Ontario Reign i AHL.

Meriter (i urval) 
2018 - JVM-silver
2019 - CHL-guld
2019 - SM-guld
2020 - CHL-guld

Externa länkar 

Män
Födda 1998
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Östersund
Spelare i Frölunda HC
Spelare i Mississauga Steelheads
Ishockeyspelare i HV71
Spelare valda i NHL Entry Draft 2016
Spelare valda av Los Angeles Kings i NHL Entry Draft