kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maurice Connolly

Maurice Connolly, född 13 mars 1877 i Dubuque i Iowa, död 28 maj 1921 i en flygolycka i Maryland, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var ledamot av USA:s representanthus 1913–1915.

Connolly efterträdde 1913 Charles E. Pickett som kongressledamot och efterträddes 1915 av Burton E. Sweet.

Connolly ligger begravd på Mount Olivet Cemetery i Dubuque i Iowa.

Referenser 

Ledamöter av USA:s representanthus från Iowa
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Dubuque, Iowa
Födda 1877
Avlidna 1921
Män
AES Sonel

AES Sonel är ett elnätsföretag i Kamerun. I samband med att det statliga bolaget privatiserades 2001 köpte AES Corporation en ägarandel på 56 %.

Företaget ligger även bakom ett volleybollag. Både herr- och damlaget har deltagit i de afrikanska mästerskapen (Men's African Club Championship respektive Women's African Club Championship. Herrlaget har som bäst blivit tvåa (1991/1992) och damlaget som bäst trea.

Referenser

Kamerunska företag
Volleybollklubbar i Kamerun
Lars Wallin (språkforskare)

Lars Wallin, född 31 maj 1950 i Lyrestad, är en svensk teckenspråksforskare.

Wallin började som forskarassistent på institutionen för lingvistik vid Stockholms universitet i slutet av 1970-talet. Där disputerade han 1994 med avhandlingen Polysyntetiska tecken i svenska teckenspråket. Avhandlingen var den första vetenskapliga beskrivningen av polysyntetiska tecken, disputationen fördes helt på teckenspråk och Wallin blev världens första döva doktor i ämnet teckenspråk. Efter 37 år på institutionen gick han i pension från sin lektorstjänst år 2015.

Utmärkelser 
 2017 – Kruthmedaljen

Källor 

Svenska lingvister
Svenska universitetslektorer
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Personer med anknytning till teckenspråk
Födda 1950
Levande personer
Män
Personer från Lyrestads socken
Världsmästerskapen i friidrott 2022 – Herrarnas stavhopp

Herrarnas stavhopp vid världsmästerskapen i friidrott 2022 avgjordes mellan den 22 och 24 juli 2022 på Hayward Field i Eugene i USA. 

Svenska Armand Duplantis tog guld efter ett hopp på 6,21 meter, vilket blev ett nytt världsrekord. Silvret togs av amerikanska Chris Nilsen och bronset togs av filippinska Ernest John Obiena.

Rekord
Innan tävlingens start fanns följande rekord:

Program
Alla tider är lokal tid (UTC−7).

Resultat

Kval
Kvalregler: Hopp på minst 5,80 meter  eller de 12 friidrottare med längst hopp  gick vidare till finalen.

Final
Finalen startade den 24 juli klockan 17:25.

Referenser

Världsmästerskapen i friidrott 2022
Operation Aid

Operation Aid, av organisationen skrivet OperationAid, är en svensk hjälporganisation till stöd för Ukraina som grundades av förlossningsläkaren Elly Reinolds i mars 2022 tillsammans med Johan Petré och Ludvig Ramestam efter Rysslands angrepp på landet. Organisationen har sin adress i Stockholm. I svenska media har organisationen uppmärksammats för att den ger hjälp på plats på mer framskjutna platser än andra internationella organisationer, till exempel i Charkiv.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Biståndsorganisationer
Organisationer bildade 2022
Organisationer i Stockholm
Antonivka

Antonivka (, ) är en förstad till hamnstaden Cherson i södra Ukraina.

Antonivka ligger några kilometer ostnordost om centrala Cherson uppströms Dnepr på flodens högra (västra) sida. I Antonivka ligger norra brofästet till den nord-sydgående Antonivkas landsvägsbro som är huvudbron för fordonstrafik över södra delen av Dnepr. Den enda övriga landsvägsförbindelsen över södra delen av floden är den som går över kraftverksdammen vid Nova Kachovka, 50 kilometer norr om Antonivka. Sex kilometer norr om Antonivkabron ligger Antonivkas järnvägsbro,, som förbinder Cherson med järnväg till Krimhalvön och Melitopol. Järnvägsbron invigdes 1954 och landsvägsbron 1985.

Vid Rysslands invasion av Ukraina 2022 intogs Cherson dagen efter invasionens början. Området kring Cherson var dock det enda område väster om Dnepr som ryssarna erövrade. I juli 2022 började Ukrainas armé en motoffensiv i södra Ukraina med Cherson som mål. Antonivka, och speciellt Antonivkabron, fick därmed en stor strategisk betydelse.

Bildgalleri

Källor
Antonivka i Encyclopedia of Modern Ukraine''

Noter

Orter i Cherson oblast
Charles E. Pickett

Charles Edgar Pickett, född 14 januari 1866 i Van Buren County i Iowa, död 20 juli 1930 i Waterloo i Iowa, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1909–1913.

Pickett efterträdde 1909 Benjamin P. Birdsall som kongressledamot och efterträddes 1913 av Maurice Connolly.

Pickett ligger begravd på Elmwood Cemetery i Waterloo i Iowa.

Referenser 

Ledamöter av USA:s representanthus från Iowa
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Van Buren County, Iowa
Födda 1866
Avlidna 1930
Män
Don C. Edwards

Don Calvin Edwards, född 13 juli 1861 i Moulton i Iowa, död 19 september 1938 i London i Kentucky, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1905–1911.

Edwards efterträdde 1905 W. Godfrey Hunter som kongressledamot och efterträddes 1911 av Caleb Powers.

Edwards ligger begravd på begravningsplatsen A.R. Dyche Memorial Park i London i Kentucky.

Referenser 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Appanoose County
Födda 1861
Avlidna 1938
Män
Antonivkas järnvägsbro

Antonivkas järnvägsbro (, Antonivskyj zaliznytjnyj mist), är en broförbindelse i Ukraina över Dnepr. Den ligger sex kilometer norr om Chersons förort Antonivka och är försedd med ett järnvägsspår. Bron ligger sex kilometer uppströms Antonivkas landsvägsbro.

Bron, som är 500 meter lång över floden, invigdes 1954 och förbinder Cherson med Kertj.

Historik
Bron började byggas 1939. Under andra världskrigets tyska ockupation fortsatte brobyggande med krigsfångar våren 1943 och pågick i åtta månader. Först byggdes en pontonbro, över vilken två linbanor sträcktes. Sedan byggdes en två kilometer lång järnvägsbro på en höjd över vattenytan av tio meter, och med invigning i november 1943.

Bron, som låg något nedströms den nuvarande, vilade på sju armerade betongpelare. Bron stod i 50 dagar och sprängdes inför den ryska offensiven mot Cherson i december 1943.

År 1949 återupptogs arbetena med den ursprungligen påbörjade bron, och den invigdes efter fem års byggande.

Referenser
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Антонівський залізничний міст på ukrainska Wikipedia.

Källor 
Стаття «Херсонской мечте — 25 лет på mycity.kherson.ua (på ukrainska)

Broar i Ukraina
Järnvägsbroar
Broar invigda 1954
Byggnader och anläggningar i Cherson oblast
1954 i Sovjetunionen
DFL-Supercup 2022

DFL-Supercup 2022 var den 13:e upplagan av DFL-Supercup, tyska supercupen. En årlig fotbollsmatch som spelas mellan vinnarna från föregående säsongs Bundesliga och DFB-Pokal.

Matchen

Se även
 Fußball-Bundesliga 2022/2023
 2. Fußball-Bundesliga 2022/2023
 DFB-Pokal 2022/2023

Källor
 Bundesliga.com

2022
Bo Vahlne

Bo Gösta Vahlne, född 5 oktober 1943, är en svensk konsthistoriker.

Bo Vahlne disputerade i konstvetenskap på Stockholms universitet 1988 på avhandlingen Nyinredningen av Rosersbergs slott 1797-1818 – en ikonologisk studie.
Han arbetade på Kungliga Husgerådskammaren mellan 1972 och 1999, varav som överintendent och chef från 1987.

Han invaldes i Kungliga Vitterhetsakademien 1996.

Bibliografi i urval
Bo Vahlne: Nyinredningen av Rosersbergs slott 1797-1818 – en ikonologisk studie, avhandling, Kungliga Husgerådskammaren, Stockholm 1988, 
Bo Vahlne: Frihetstidens inredningar på Stockholms Slott – om bekvämlighetens och skönhetens nivåer, Skrifter från Kungl. Husgerådskammaren nr 12, Balkong förlag, Stockholm 2012, 
Bo Vahlne: Carl Fredric Adelcrantz försvarstal i statsdeputationen den 8 juli 1772 rörande slottsbygget, Balkong förlag, Stockholm 2017, 
Carl Frängsmyr, Bo Vahlne med flera: Kakelugnen i Sverige, Bokförlaget Stolpe, Stockholm 2021,

Källor
Bo Vahlne på www.balkongforlag.se

Noter

Externa länkar
Bild på Bo Vahlne

Svenska konsthistoriker
Födda 1943
Levande personer
Män
Svenska historiker under 1900-talet
Skara station

Skara station är idag en station på museijärnvägen Skara–Lundsbrunns Järnvägar men var tidigare en central knutpunkt i det smalspåriga järnvägsnätet i Västergötland och hade som mest trafik i fem riktningar. Stationen invigdes 1874 i samband med öppnandet av Lidköping–Skara–Stenstorps Järnväg.

Historik 

I samband med byggandet Västra stambanan rådde det delade meningar om dragningen genom Västergötland, skulle banan dras väster om Billingen via Skara och Mariestad eller öster om Billingen via Falköping och Skövde. Men Nils Ericson hade näringspolitiska mål med sin bana, att gynna de bygder som låg långt från inre vattenleder och stora allfarvägar. Kunglig Majestät biföll så Ericson genom beslut den 18 mars 1856, att banan skulle gå öster om Billingen. Efter Västra stambanans öppnande uppstod givetvis ett behov av att knyta de järnvägslösa städerna till denna 1871 arrangerade landshövdingen Malmsten ett järnvägsmöte i Skara, som gällde förslaget om en järnväg från Skara förbi Axvall till någon punkt på Västra stambanan. En av de drivande krafterna var Sigge Flach på Prinshaga. Från Skövde argumenterade man för en förlängning av den normalspåriga Karlsborgsbanan till Axvalla, något som riksdagen motsatte sig. Efter en omröstning så enades man om en smalspårig bana  som anslöt till stambanan i Stenstorp med en fortsättning till Lidköping.

Konstituerande bolagsstämma i Lidköping - Skara - Stenstorps Järnvägsaktiebolag, LSSJ, hölls i Skara 30 april 1872 och Koncession beviljades 4 oktober 1872. Den 19 november 1874 invigde Lidköping–Skara–Stenstorps Järnväg sin linje Lidköping–Stenstorp.  Redan 1887 stod Skara–Kinnekulle–Vänerns Järnväg klar och möjliggjorde snart (1889) järnvägstrafik även till Mariestad.

1 januari 1900 öppnade så Västergötland–Göteborgs Järnvägar sin huvudlinje från Göteborg och Vara till Skara.I samband med detta byggdes nu ett nytt stationshus i tegel. 1909 invigdes sidobanan till Dämman och Timmersdala, en bana som byggts med avsikten att förlängas till Moholm och Askersund.

Av betydelse för Skara var även Skövde–Axvalls Järnväg som från 1904 gav en smalspårig direktförbindelse också med Skövde.

Samtliga dessa järnvägar är alltså nedlagda idag. Förbindelserna bröts slutgiltigt med Timmersdala 1940, Dämman 1952, Stenstorp 1962, Skövde 1967, Lidköping 1969 samt Vara och sträckan norr om Lundsbrunn 1985. Sedan dess återstår således endast museijärnvägen till Lundsbrunn.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Skara
Järnvägsstationer i Västra Götalands län
Järnvägsstationer invigda 1874
1874 i Sverige
Transport i Skara kommun
Västergötland–Göteborgs Järnvägar
Jack Huston

Jack Huston, född 7 december 1982 i King's Lynn, England, är en brittisk skådespelare. Huston har medverkat som skådespelare i film och TV-produktioner sedan 2004. Han medverkade i fyra säsonger av TV-serien Boardwalk Empire 2010-2013 i rollen som Richard Harrow. Han har även haft större biroller i serier som Fargo och Mr. Mercedes. 

Hans farfar var regissören John Huston, och han är brorson till skådespelaren Danny Huston.

Filmografi, urval

Källor

Externa länkar 

Födda 1982
Män
Levande personer
Personer från King's Lynn
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Larry Keating

Larry Keating, född 13 juni 1899 i St. Paul, Minnesota, död 26 augusti 1963 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. I USA var Keating främst känd för sina biroller i TV-serierna The George Burns and Gracie Allen Show där han spelade Mr. Morton och Mister Ed där han gjorde rollen som grannen Roger Addison. Han medverkade även i biroller i Hollywoodfilmer, främst under 1950-talet, men även in på 1960-talet. Han avled i leukemi 1963.

Filmografi, urval

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1899
Avlidna 1963
Män
Personer från Saint Paul, Minnesota
Skådespelare från Minnesota
Dancing on the Edge of Danger

Dancing on the Edge of Danger är en sång skriven Mikael Rickfors och Hasse Huss, och inspelad av Mikael Rickfors på albumet Kickin' a Dream från 1979.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Sånger 1979
John Burgman

Johan John David Burgman, född 1764 i Stockholm, död 11 februari 1833, var en svensk grosshandlare, skeppsredare och varvsägare samt filantrop.

Biografi
John Burgman var son till Laurent Burgman (1723–1794) och Maria Elisabet Fahlborg (1734–1805). Burgman var delägare till det på Södra Djurgården belägna Lothsackska skeppsvarvet, uppkallat efter den tyskfödde köpmannen Ephraim Lothsack. Varvsområdet låg lite längre västerut än dagens Djurgårdsvarvet, ungefär vid Gröna Lund. Burgman drev varvet i kompanjonskap med sin svärson grosshandlaren Adolf Fredholm. Efter svärfaderns död 1833 blev Fredholm ensamägare och var i familjens ägo fram till mitten av 1860-talet då verksamheten lades ner.

Åren 1827 till 1828 lät Burgman uppföra den byggnad i Djurgårdsstaden som idag är känd som Djurgårdskyrkan. Dess huvudfunktion var ursprungligen att tjäna som skollokal för barnen till varvets många arbetare. 1830 donerade Burgman byggnaden till Ladugårdslands församling. Enligt donatorn fick byggnaden även användas som gudstjänstlokal vilket också skedde. Från och med 1865 användes byggnaden endast för skolverksamhet men omdanades 1880 till kyrka och har sedan dess fungerat som sådan. 

Burgman blev känd för sitt sommarnöje kallat Burgmans fåfänga som han lät bygga på Skansenbergets nordvästra sluttning. Anläggningen ligger idag inom friluftsmuseet Skansen. Från Burgmans tid återstår ”Röda längan”, ”Gula huset”, ”Sagaliden” och några exotiska växter.

Personligt
John Burgman var gift med Marianne Wharton, härstammande från North Yorkshire i England. Han hade en fosterdotter, Mary Barnes, född 1804 i London. Han efterlämnade en stor förmögenhet i form av kontanter, inventarier, fastigheter och fartyg.

Referenser

Noter

Källor
Burgman, från Biografiska anteckningar
RAÄ:s bebyggelseregister: DJURGÅRDSKYRKAN 1 - husnr 1, DJURGÅRDSKYRKAN

Djurgårdskyrkan

Svenska redare
Svenska grosshandlare under 1700-talet
Födda 1764
Avlidna 1833
Män
Näringslivspersoner från Stockholm
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Herrefolket

Herrefolket (Herrenpartie) är en tysk-jugoslavisk dramafilm från 1964 i regi av Wolfgang Staudte med manus av Werner Jörg Lüddecke.

Handling 
En tysk manskör på åtta personer befinner sig på semester i Jugoslavien. De anländer till en mindre ort där de konfronteras med illdåd begångna av tyskar under andra världskriget och sitt eget förflutna under eran. Körmedlemmarna försöker lätta upp den spända stämningen med sång, men ortens kvinnor reagerar snart fientligt.

Rollista 
Götz George – Herbert Hackländer
Hans Nielsen – Friedrich Hackländer
Friedrich Maurer – Karl Asmuth
Rudolf Platte – Werner Drexel
Reinhold Bernt – Willi Wirth
Gerhard Hartig – Kurt Siebert
Herbert Tiede – Ernst Sobotka
Gerlach Fiedler – Otmar Wengel
Mira Stupica – Miroslava
Olivera Markovic – Lia
Milena Dravic – Seja
Pavle Vuisic – Nikola

Källor 
Herrenpartie på filmportal.de (på tyska)
Herrefolket på Svensk Filmdatabas

Tyska dramafilmer
Västtyska filmer 1964
Filmer i regi av Wolfgang Staudte
Tyskspråkiga filmer
Serbokroatiskspråkiga filmer
Jugoslavien på film
Det fattas en karl

Det fattas en karl är en tysk komedifilm från 1940 i regi av Arthur Maria Rabenalt med manus av Géza von Cziffra.

Handling 
Hans Muth jr. är ägare till ett strumpföretag och en stor kvinnokarl. Han har för vana att uppvakta kvinnor med vita syrener. Han försöker genom sin charm få ägarinnan till ett annat strumpföretag att omförhandla ett avtal som han finner ofördelaktigt. Detta genomskådas dock av hennes dotter Anni som får modern på andra tankar.

Rollista 
Hannelore Schroth – Anni Rössler
Hans Holt – Hans Muth Jr.
Elga Brink – Charlotte
Mady Rahl – Ursula Schlüter
Paul Henckels – Brennert
Victor Janson – Hans Muth senior
Rudolf Schündler – Max Mohr

Källor 
Weißer Flieder på filmportal.de (på tyska)
Weisser Flieder / Det fattas en karl på Svensk Filmdatabas

Tyska filmer 1940
Tyskspråkiga filmer
Tyska komedifilmer
Svartvita filmer
Odin Tabac

Odin Tabac, född , död , var en svensk kallblodig travhäst.

Bakgrund 
Odin Tabac var en stickelhårig svartbrun hingst efter Moe Odin och under Emma Tabac (efter Toddy). Han föddes upp av Gerth-Ove Karlsson, Östervåla och ägdes av Five Riders AB, Heby. Han tränades och kördes av Håkan Wallberg (2005–13), Johanna Hedlund (2014–15), Jörgen Westholm (2016–18). Då han tävlade i monté reds han av Johanna Hedlund.

Karriär 
Odin Tabac tävlade mellan 2005 och 2018 och sprang in  kronor på 102 starter, varav 41 segrar, 21 andraplatser och 8 tredjeplatser. Han tog karriärens största segrar i Monté-SM för kallblod (2013), Svenskt mästerskap för kallblod (2016) och Unionskampen (2017). Bland andra större meriter räknas segrarna i Vårbjörken (2017), andraplatserna i Svenskt mästerskap för kallblod (2017, 2018) samt tredjeplatserna i Alm Svartens Æresløp (2017) och Åby Stora Kallblodspris (2018).

Som avelshingst 
Efter säsongen 2018 avslutade Odin Tabac sin tävlingskarriär för att istället vara verksam som avelshingst. Han blev far till 45 färdigregistrerade svenskfödda avkommor, varav den mest framgångsrika vid hans död var Höstbo Stig.

Odin Tabac dog den .

Referenser

Externa länkar

Hästar födda 2003
Hästar avlidna 2022
Svenska kallblodiga travhästar
You Can Call Me Al

You Can Call Me Al är en poplåt skriven och framförd av Paul Simon. Den var den första singeln från studioalbumet Graceland och utgavs 1986. Låten kom att bli en av Simons mest välkända låtar som soloartist. Låten har en musikvideo där komikern och skådespelaren Chevy Chase medverkar och "sjunger" (läppsynk) några av Simons sångpartier.

Låttexten är till del inspirerad av en händelse på en fest där Pierre Boulez, en fransk kompositör av misstag kallat Paul Simon för "Al" och hans dåvarande fru Peggy Harper för "Betty". Låtens text behandlar också till del en medelålderskris.

Listplaceringar

Källor 

Musiksinglar 1986
Engelskspråkiga sånger
1998 KA10

1998 KA10 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 maj 1998 av Beijing Schmidt CCD Asteroid Program vid Xinglong-observatoriet.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av SCAP
Astronomiska upptäckter 1998
Boulevard de Bonne-Nouvelle

Boulevard de Bonne-Nouvelle är en gata i Quartier de Bonne-Nouvelle och Quartier de la Porte-Saint-Denis i Paris andra och tionde arrondissement. Gatan är uppkallad efter kyrkan Notre-Dame-de-Bonne-Nouvelle. Boulevard de Bonne-Nouvelle börjar vid Rue Saint-Denis 291 och Rue du Faubourg-Saint-Denis 1 och slutar vid Rue Poissonnière 46 och Rue du Faubourg-Poissonnière 2.

Omgivningar
Notre-Dame-de-Bonne-Nouvelle
Square Jacques-Bidault
Rue Poissonnière
Rue de la Lune
Rue de la Ville-Neuve
Rue Notre-Dame-de-Recouvrance
Rue Thorel
Rue des Degrés
Porte Saint-Denis

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linjerna   – Bonne-Nouvelle
  Busshållplats  – Paris bussnät, linje

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris andra arrondissement
Gator i Paris tionde arrondissement
Quartier de Bonne-Nouvelle
Quartier de la Porte-Saint-Denis
Slaget vid Rosslau

Slaget vid Rosslau (Dessau) var ett slag under Sjätte koalitionskriget. Slaget stod mellan svenska och franska styrkor den 29 september 1813 vid Rosslau.

Bakgrund 
Under de allierade operationerna mot Napoleon år 1813 nådde nordarmén under kronprins Karl Johan i september Dessau. För att hindra de allierade styrkorna från en offensiv över Elbe fick Michel Ney order om att återerövra staden och han marscherade därför norrut. Den 27 september återockuperades Dessau utan strid efter att de allierade retirerade till sina broskansar vid Rosslau bakom Elbe. Mindre stridande skedde sedan mellan Dessau och Rosslau, dock utan resultat.

Slaget 
Den 29 samma månad avancerade Ney med en betydande styrka från Oranienbaum mot den vänstra allierade flanken. Där stod en mindre svensk avdelning under befäl av Johan August Sandels, vars främre förposter klockan 05:30 överrumplades av ett franskt anfall. Klockan 07:30 drevs till slut de svenska soldaterna in bakom broskansarna medan artillerielden ökade. Sandels hade order om att inte inlåta sig i något stridande med fienden, men han avancerade trots detta själv ut från försvarslinjen med en bataljon ur Skaraborgs regemente under befäl av Gustaf von Knorring. Tillsammans med dessa följde även värmländska jägare, som redan deltagit i morgonens strider. De svenska soldaterna stannade först när de var mellan 30 och 35 meter från fienden. Från detta avstånd avlossades en salva från alla tre leden, vilket omedelbart nermejade stora delar av de franska bataljonerna. Till följd av detta retirerade de franska avdelningarna till en skog öster om broskansarna. Striden där blev så intensiv att många svenska soldaters ammunition tog slut och musköterna blev så heta att de inte kunde vidröras. Från Skaraborg regemente anlände två bataljoner till för att stödja den första och kort därefter beordrades ett bajonettanfall mot den franska linjen, vilket drev de franska bataljonerna längre in i skogen. En brutal strid med bajonett följde, men efter att de franska soldaterna hårdnade sitt motstånd gick de till motanfall och tvingade svenskarna ur skogen. Samtidigt anlände från Älvsborgs regemente en bataljon till den svenska linjen. Snart kunde det franska artilleriet dock skjuta den svenska linjen från siden, efter vilket de svenska soldaterna verkställde en ordnad reträtt tillbaka till broskansarna. Jägare från båda sidor fortsatte sedan stridandet i några timmar fram till 13:00. Eftersom anfallet hade misslyckats förde Ney därefter en mer defensiv krigföring omkring Dessau.

Referenser 
 Götlin, Lars Erik (1815). Anteckningar under Svenska Arméens Fålttåg 1813 och 1814, Volym 1
 Von Vegesack, Eugène (1850). Anteckningar öfver Svenska furstliga personer samt officerare m. fl.
 Wild, Uwe. Das vergessene Gefecht der Schweden Roßlau 1813 (på tyska)

Noter

Rosslau
Rosslau
Rosslau
Rosslau
Rosslau
1813
Krigsåret 1813
Vårt hemland

Vårt hemland (ungerska: Mi Hazánk) är ett politiskt parti i Ungern. Partiet bildades som en utbrytning ur Jobbik och har beskrivits som neo-fascistiskt och högerextremt. Partiet har en paramilitär gren med namnet Nationella Legionen. 

Partiet har beskrivits som starkt HBTQ-fientligt, och medlemmar har deltagit i attacker mot Prideevenemang och filmvisningar i Budapest. 2020 höll partiets parlamentsledamot Dóra Dúró i en presskonferens där hon rev sönder en bok som hon beskrev som "homosexuell propaganda".

Efter valet 2022 tog partiet plats i Ungerns nationalförsamling.

Källor 

Politiska partier i Ungern
Högerextrema partier