kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Semester i Prostokvasien

Semester i Prostokvasien (ryska: Каникулы в Простоквашино, Kanikuly v Prostokvasjino) är en sovjetisk animerad film från 1980, den andra delen av trilogin om byn Prostokvasien. Filmen bygger på Eduard Uspenskijs berättelse Djadja Fjodor, pjos i kot.

Handling 
Onkel Fjodor bestämmer sig för att inte tillbringa sin sommarsemester i Sotji, utan istället i byn Prostokvasien tillsammans med sina vänner - katten Matroskin och hunden Sjarik. Matroskin får inte nog av sin ko Murka och överflöd av mjölk, samt kalven Gavriusjas födelse. Sjarik blir i sin tur osjälviskt intresserad av fotografi.

Röstrollista 

 Maria Vinogradova – onkel Fjodor
 Oleg Tabakov – katten Matroskin
 Lev Durov – hunden Sjarik
 Boris Novikov – Igor Ivanovitj Petjkin (brevbärare)
 Valentina Talyzina – onkel Fjodors mamma (i boken – Rimma)
 German Katjin – onkel Fjodors pappa (i boken – Dmitrij)
 Zinaida Narysjkina – kaja (i boken – Chvatajka) / annonsör på tågstationen
 Georgij Vitsin – bäver (okrediterad)

Filmteam 

 Manusförfattare – Eduard Uspenskij
 Regissör – Vladimir Popov
 Kompositör – Jevgenij Krylatov
 Scenograf – Levon Chatjatrjan, Arkadij Sjer
 Filmfotograf – Kabul Rasulov
 Ljudingenjör – Boris Filtjikov
 Klippare – Natalia Stepantseva
 Scenografiassistenter – Elvira Maslova, Renata Mirenkova, Marina Rogova, Natalia Bogomolova, Jurij Kuziurin, Vladimir Vysjegorodtsev, Marina Voskanjants, Sergej Marakasov, Irina Svetlitsa, Dmitrij Anpilov
 Redaktör – Raisa Fritjinskaja
 Assistenter – Zinaida Plechanova, Ljudmila Krutovskaja
 Producent – Ljubov Butyrina

Externa länkar 

 Om filmen på NashFilm.ru 

Animerade kortfilmer
Animerade filmer 1980
Sovjetiska animerade filmer
Madeleine Frieden-Kinnen

Madeleine Frieden-Kinnen, född 1915, död 1999, var en luxemburgsk politiker.

Hon var vice familje-, ungdoms-, social solidaritet- hälso, och kulturminister, 1967-69, och minister för samma områden 1969-72. Hon var sitt lands första kvinnliga minister.

Referenser

Kvinnor
Födda 1915
Avlidna 1999
Luxemburgs ministrar
Luxemburgska politiker under 1900-talet
Personer från Esch-sur-Alzette
Célestine Ouezzin Coulibaly

Célestine Ouezzin Coulibaly, född 1914, död 1997, var en burkinsk politiker.

Hon var socialminister 1958-1959. 

Hon var sitt lands första kvinnliga minister.

Referenser

Kvinnor
Födda 1914
Avlidna 1997
Burkinska politiker
Burkina Fasos ministrar
Personer i Burkina Faso under 1900-talet
Youdith Imre

Youdith Imre, född 1929, är en etiopisk politiker.

Hon var assisterande utrikesminister 1966-71 och biträdande utrikesminister 1971-75. 

Hon var sitt lands första kvinnliga minister.

Referenser

Kvinnor
Etiopiens ministrar
Personer i Etiopien under 1900-talet
Födda 1929
Subarna Prabha Devi

Subarna Prabha Devi, född 1779, var drottning av Nepal som gift med kung Rana Bahadur Shah.

Hon var Nepals regent som förmyndare för sin styvsonkung Girvan Yuddha Bikram Shah 1802-1806. 

Hennes make abdikerade år 1799, och lämnade därefter landet. Maken återvände till landet och tog kontroll över sin sons förmyndarregering. År 1806 mördade Sher Bahadur Shah hennes man, exkung Rana Bahadur Shah. Efter mordet tvingade Sher Bahadur Shah alla exkungens hustrur och konkubiner att begå sati med två undantag: exkungens yngsta änka Tripurasundari, som var tolv år gammal, utsågs nominellt till nästa förmyndarregent för barnakungen. Det är känt att även Subarna Prabha Devi undantogs från sati-tvånget, men det är inte känt vad som skedde med henne efter det, utöver att hon förlorade sin plats i regeringen.

Referenser

Kvinnor
Födda 1779
Nepals regenter
Kvinnliga regenter under 1800-talet
Personer i Nepal under 1700-talet
Personer i Nepal under 1800-talet
Prix Victor Cavey

Prix Victor Cavey är ett montélopp för femåriga hingstar och Ston som äger rum i juni på Hippodrome de Vincennes i Paris i Frankrike. Det är ett Grupp 2-lopp, man måste minst ha sprungit in 45 000 euro för att få starta.

Loppet travas över 2700 meter på stora banan på Vincennes, med voltstart. Den samlade prissumman är 120 000 euro, och 54 000 euro i första pris.

Vinnare

Referenser

Noter 
Victor Cavey
Inledande omgångar i Svenska cupen i fotboll 2022/2023

Huvudartikel: Svenska cupen i fotboll 2022/2023. För damcupens inledande omgångar, se Inledande omgångar i Svenska cupen i fotboll för damer 2022/2023.

Inledande omgångar i Svenska cupen 2021/2022 inleddes den 15 juni och avslutades den 1 september 2022.

Omgång 1

Sammanfattning

Matcher

Omgång 2

Sammanfattning

Matcher

Källor
Svenskfotboll.se

Referenser
Nils Anagrius

Nils Anagrius, född 11 juni 1718 i Lindesbergs församling, Närkes och Värmlands län, död 9 november 1775 i Himmeta församling, Västmanlands län, var en svensk präst.

Biografi
Nils Anagrius föddes 1718 i Lindesbergs församling. Han var son till kyrkoherden Anton Anagrius och Emfred Aspman i Ramsbergs församling. Anagrius blev 10 september 1733 student vid Uppsala universitet och prästvigdes 14 maj 1741 i Storkyrkan, Stockholm av biskopen Andreas Kallsenius i Västerås stift. Han blev adjunkt hos sin far och senare samma år vice pastor i Ramsbergs församling. Anagrius blev 1744 komministeradjunkt i Sankt Nikolai församling och 1745 pastorsadjunkt i Ulrika Eleonora församling. Den 19 augusti 1746 avlade han pastoralexamen och blev 21 november 1746 komminister i Ulrika Eleonora församling, tillträde 1 maj 1747. Han blev 10 oktober 1751 kyrkoherde i Himmeta församling, tillträde 1 maj 1752. Anagrius avled 1775 i Himmeta församling. 

Anagrius var respondens vid prästmötet i Västerås 1765.

Familj
Anagrius gifte 22 oktober 1749 med Catharina Elisabeth Westbeck (1727–1804). Hon var dotter till kyrkoherden Zacharias Westbeck och Hebbla Apollonia Kolbeckius i Österlövsta församling. De fick tillsammans barnen Apollonia Euphrosina Anagrius (1750–1830) som var gift med komministern Carl Niclas Hammar i Himmeta församling, Zacharias Gustaf Anagrius (1752–1752), Zacharias Anton Anagrius (1753–1761), Catharina Elisabeth Anagrius (1754–1755), Maria Charlotta Anagrius (1756–1811) var gift med vaktmästaren Lars Åkerlund, Olof Lindquist och byggmästaren Nils Sundberg, Petrina Ulrica Anagrius (1757–1757), Sofia Albertina Anagrius (född 1758) som var gift med rusthållaren Jan Jansson i Västerås och vice häradshövdingen Magnus Lindgren, klockaren Nils Anagrius (1760–1822), apotekargesällen Zacharias Anagrius (född 1761), Benedictus Anagrius (född 1762), Carl Anagrius (1764–1764), viktualiehandlare Jonas Anagrius (1766–1832), Benjamin Anagrius (född 1767) och Cajsa Lisa Anagrius (1770–1771).

Källor

referenser

Svenska präster under 1700-talet
Födda 1718
Personer från Lindesberg
Avlidna 1775
Män
Red Bull Racing RB18

Red Bull Racing RB18 är en formel 1-bil designad och konstruerad av Red Bull Racing och tävlar i världsmästerskap i Formel 1 2022. Bilen körs av Max Verstappen och Sergio Pérez. Chassit är Red Bulls första bil under 2022-års tekniska reglemente.

Resultat
† – Föraren körde inte färdigt loppet men blev ändå klassificerad eftersom han körde färdigt mer än 90% av racedistansen.

Referenser

Formel 1-bilar
Lanseringar 2022
Villa Kolkis

Villa Kolkis är en kulturhistoriskt betydelsefull byggnad på ön Leros i Grekland belägen ovanför gamla fiskarbyn Pandeli. Byggnaden uppstod ursprungligen i början av 1800-talet. Den köptes år 1965 av finlandssvenska författare Göran Schildt och hans fru Christine Schildt. Huset renoverades pietetsfullt, och Christine bor fortsättningsvis i huset efter Görans död 2009. Huset har blivit en mötesplats för seminarier, kulturresor och kontakter mellan skolor och föreningar.Villa Kolkis Vänner rf. (grundad 2018) och Christine och Göran Schildts stiftelse utvecklar verksamhet kring Göran Schildts livsverk, förståelse för medelshavskultur, Ville Kolkis samt Villa Skeppet i Ekenäs, Finland.

Bilder

Publikationer om Villa Kolkis 
 Kirjailijan talossa : Schildt & Villa Kolkis. Andersson, Iris (2019).

Referenser

Externa länkar 
 Villa Kolkis hemsida

Göran Schildt
Byggnader och anläggningar i Grekland
Sharuhen

Sharuhen () var en forntida stad som troligtvis var belägen i Negevöknen eller i Gaza. Efter att egyptierna drev ut hyksos från Egypten vid slutet av 1500-talet f.Kr. skall de ha flytt till Sharuhen och befäst staden. Farao Ahmose I ledde en egyptisk armé till staden som belägrades i tre år innan den föll. Sharuhen brändes sedan ned.

Historia 
Kriget mot Hyksos hade varit långdraget och var dessutom personligt för den 17:e dynastin. Det första försöket att driva ut dem gjordes av Sekenenre som härskade över Övre Egypten men hans försök att återta Nedre Egypten slutade katastrofalt och han själv dräptes i strid. Sekenenres son Kamose gjorde även han ett misslyckat försök att inta Hyksos huvudstad Avaris och det var först i och med att hans yngre bror Ahmose I kom till makten som egyptierna slutligen lyckades driva ut Hyksos.

Efter att ha drivit ut Hyksos ur Nedre Egypten insåg Ahmose att det enda sättet att hindra att något liknande inträffade igen var att skaffa sig en buffert i Mellanöstern som sedan kunde skydda den östra passagen till Egypten och förstörelsen av Sharuhen var därmed endast början på en ny policy av förebyggande anfall mot möjliga hot mot Egypten. Ahmoses utrikespolitik av ett mer aggressivt Egypten fortsattes av hans son Amenhotep I och sedan av Amenhoteps son Thutmosis I. Thutmosis kom i sin tur att utvidga Egyptens gränser till att innefatta hela Levanten vilket gjorde riket större än någonsin tidigare. 

Sharuhen nämns även i Josua 19:6 i Gamla Testamentet, där staden beskrivs tillhöra Simeonstammen.

Identifiering 
Följande platser, samtliga i ett område längs Besor- och Gerar-floderna har identifierats som platsen där Sharuhen låg.

 Södra Tell el-Farah: Den plats som flest forskare anser vara Sharuhen. Tell el-Farah ligger vid Besorfloden nära gränsen till Gaza och utgrävdes för första gången av arkeologen Flinders Petrie på 1920-talet. Petrie identifierade platsen som Beth-Pelet från Josua 15:27 men arkeologen William F. Albright lade senare grunden för teorin om att ruinen var Sharuhen.
 Tell el-Ajjul: Även denna ruin i Gaza utgrävdes av Petrie och han trodde att Ajjul var den forntida staden Gaza vilket senare har åtminstone delvis motbevisats. Arkeologen Aharon Kempinski föreslog 1970 att Tell el-Ajjul egentligen var ruinerna efter Sharuhen. Utgrävningar påbörjades igen 1999 av ett svensk-palestinskt team under ledning av Peter M. Fisher och Moain Sadeq.
 Tel Heror: Professor Anson Rainey har istället föreslagit att Tel Heror vid Gerarfloden vid gränsen till Gaza är Sharuhen. Tel Heror är beläget cirka 15 kilometer nordöst om Tell el-Farah och Raineys teori har fått stöd av arkeologen Donald Redford då ruinen visar att staden var den största i området under antiken samt att staden är geografiskt välplacerad.

Källor

Externa länkar 

Egyptens geografi
Palestinas geografi
Israels geografi
Johan Christian Strand

Johan Christian Strand, född 15 mars 1710 , död 1765 i Ripsa församling, Södermanlands län, var en svensk präst.

Biografi
Johan Christian Strand föddes 1710. Han var son till kyrkoherden Benedictus Olai Strand och Anna i Gryts församling. Strand blev 20 januari 1727 student vid Uppsala universitet och prästvigdes 13 november 1731 i Strängnäs domkyrka. Han blev huspredikant hos grevinnan Beata Margareta Douglas och 2 mars 1733 komminister i Ulrika Eleonora församling, tillträde 1 maj 1734. Strand föreslogs som kyrkoherde i Toresunds församling 1741 men blev istället 19 maj 1744 kyrkoherde i Ripsa församling. Han avled 1765 i Ripsa församling. 

Strand var respondens vid prästmötet i Strängnäs 1753.

Familj
Strand gifte sig 10 juli 1733 i Jakob och Johannes församling med Agneta Scherf (född 1708). Hon var dotter till fältkommissarien Johan Skärf och Helena Svebilius. De fick tillsammans barnen en son (1734–1736), en dotter (1735–1736), Beata Catharina Strand (1737–1738), lantbrukaren Bengt Strand (1738–1790), kyrkoherden Johan Christian Strand (1741–1820) i Bettna församling och Jöran Strand (1743–1744).

Källor

referenser

Svenska präster under 1700-talet
Födda 1710
Avlidna 1765
Män
Johannes Döparen (Leonardo)

Johannes Döparen är en oljemålning av den italienske renässanskonstnären Leonardo da Vinci. Den målades omkring 1513–1516 och är utställd på Louvren i Paris.

Leonardo målade detta porträtt av Johannes Döparen under sin tid i Rom dit han begivit sig tillsammans med sin elev och medhjälpare Francesco Melzi 1513 för att vinna påven Leo X:s gunst. När Leonardo 1517 reste till Frankrike för att tjänstgöra hos kung Frans I tog han med sig tre tavlor, förutom Johannes Döparen, även Mona Lisa och Anna själv tredje. Johannes Döparen tros vara Leonardos sista större målning och är en av inte särskilt många vars attribuering till honom anses vara helt säkerställd. 

Den mystiska stämningen som präglar verket beror till stor del på att den är utförd i sfumatoteknik. Tekniken utvecklades av Leonardo och består av en blandning av färger och nyanser som är så subtil att allt smälter samman och ger en "disig" konturlös effekt. Johannes står mot en skuggig bakgrund och tycks vara upplyst av en ljuskälla framifrån vilket framhäver övergångarna mellan ljus och skugga, så kallad chiaroscuro.

Referenser 
Louvrens webbplats
Web Gallery of Art
Joconde
Universal Leonardo

Externa länkar 

Målningar av Leonardo da Vinci
Målningar från 1500-talet
Målningar på Louvren
Johannes döparen i konsten
PaJaMa

PaJaMa var ett konstnärskollektiv med fokus på fotografi bildat 1937 i Provincetown, av de amerikanska konstnärerna Paul Cadmus, Jared French och Margaret French.

Kollektivet tog sitt namn från de två första bokstäverna i respektives tilltalsnamn, PaJaMa. 

Redan på 1940-talet fanns det i Provincetown dragqueens, och under sommarmånaderna (då som nu) var staden välbesökt av samkönade par, och en naturlig plats för kollektivets aktiviteter.

Vid havet och längs stränderna mellan Provincetown, Truro, Fire Island och New York, iscensatte de olika svartvita fotografier  av sig själva, och med sina vänner, både nakna och klädda. De flesta av dessa vänner var bland New Yorks unga konstnärer, dansare och författare, och de flesta var homosexuella. Modefotografen George Platt Lynes var en av deras vänner, och hans bilder på kollektivet finns bevarade. På en serie bilder, varav 14 finns på Museum of Modern Art, växlar Cadmus och French mellan helt naket och delvis påklätt, med French som regel den mer exhibitionistiske av de båda. När Paul Cadmus 1940 inledde en relation med konstnären George Tooker, blev den senare under en tid en del av kollektivet, och han finns med på många av deras bilder. PaJaMa upplöstes 1945.

Referenser

Externa länkar
"En intim cirkel" – Grupputställning med de i artikeln nämnda konstnärerna

Konstnärsgrupper i USA
Amerikanska fotografer under 1900-talet
Ægidius Strauch

Ægidius Strauch, född 25 mars 1647 i Brettin, Sachsen, död 11 maj 1709 i Tyska församlingen, Stockholms stad, var en svensk präst.

Biografi
Ægidius Strauch föddes 1647 i Brettin i Sachsen. Han var son till pastorn Samuel Strauch och Magdalena Dauth. Strauch blev 21 april 1667 student vid Wittenbergs universitet oich avlade magisterexamen där 1669. Han fortsatte sedan sina studier vid Danzigs universitet, Königsbergs universitet och Greifswalds universitet. Strauch blev 1675 huspredikant hos greve Carl Gustaf Wrangel och utnämndes 25 september 1676 till prost i Wolgast församling. Han tillträde inte tjänsten utan blev huspredikant i Malmö hos generalguvernören Fabian von Fersen. Den 8 januari 1678 blev han andre pastor i Tyska församlingen, Stockholm, tillträde 27 januari 1678 och blev 13 februari 1678 assessor vid Stockholms konsistorium. Strauch blev 27 maj 1696 kyrkoherde i församlingen. Han avled 1709 i Tyska församlingen och begravdes 13 juni 1709 i Storkyrkan. 

Ett porträtt av Strauch ägs av Tyska församlingen.

Familj
Strauch gifte sig 3 september 1678 med Elisabeth Bezelius (1658–1709). Hon var dotter till kyrkoherden Christopher Bezelius och Barbara Scherl i Tyska församlingen, Stockholm. De fick tillsammans barnen Anna Barbara Strauch (1679–1749) som var gift med hovapotekaren Samuel Ziervogel och borgmästaren Joel von Brehmer, Elisabet Charitas Strauch (1680–1721) som var gift med ingenjörskaptenen David Gerdes och kommissarien Erik Essen, notarien Christopher Strauch (1682–1710), auditören Samuel Strauch (1685–1708), Johannes Strauch (1686–1687), Ægidus Strauch (1688–1688), borgmästaren Carl Gustav Strauch (1691–1760), Christina Magdalena Strauch (1694–1754) som var gift med handelsmannen Christopher Scharenberg, Augustus Strauch (1696–1696), Euphrosina Strauch (1698–1737) som var gift med apellationsrath Paul Christopher Schröter i Dresden och Anna Magdalena Strauch (1701–1732) som var gift med brukspatronen Hans Lindstedt i Norrköping.

Fastigheter
Strauch ägde många fastigheter i Stockholm. Han blev 2 november 1689 ägare till kvarteret Latona nummer 5 (Västerlånggatan 67), hälften fick han av sin hustru och den andra hälften köpte han av sin svåger Martin Ziervogel. Strauch köpte 8 september 1691 kvarteret Latona nummer 7 (Västerlånggatan 71) och den 14 oktober 1698 köpte han kvarteret Echo nummer 1 (Stortorget 20).

Källor

Referenser 

Svenska präster under 1600-talet
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Sachsen
Födda 1647
Avlidna 1709
Män
Leijonmarck (efternamn)

Leijonmarck är ett svenskt efternamn, som stavas på flera olika sätt.

Personer med efternamnet Leijonmarck eller med varianter av detta namn 
 Johan Ludvig Leijonmarck (1846–1924), kanslisekreterare
 Carl Leijonmarck (1855–1926), jurist och ämbetsman
 Gustaf Adolph Leyonmarck (1734–1815), ämbetsman
 John Adolf Leyonmarck (1775–1853), statistiker och ämbetsman
 Sven Leijonmarck (1649–1728), ämbetsman

Offentlig statistik tillgänglig i juni 2015 ger följande antal personer registrerade i Sverige respektive Finland:
 Leijonmarck: Sverige 70, Finland under 5
 Lejonmark: Sverige 28, Finland 13
 Leijonmark: Sverige 3, Finland 0
 Leyonmarck: Sverige 1, Finland 0
Tillsammans blir detta för Sverige 101 personer, för Finland 14–17 personer. De svenska siffrorna avser bosatta personer, de finländska omfattar även utflyttade.

Referenser

Svenska efternamn
Efternamn i Finland
Borough of Kingswood

Kingswood var ett distrikt i Avon i England. Distriktet hade  invånare år 1992. Distriktet upprättades den 1 april 1974 genom att stadsdistrikten Kingswood och Mangotsfield slogs ihop med landsdistriktet Warmley. Det avskaffades 1 april 1996 och blev en del av South Gloucestershire.

Referenser

Externa länkar 

Tidigare distrikt i England
Gloucestershire
Curarayfloden

Curarayfloden (även kallad Ewengunofloden eller Rio Curaray) är en flod i östra Ecuador och Peru. Det är en biflod till Napofloden, som är en del av Amazonasbassängen. Landet längs floden är hem för flera inhemska folkgrupper inklusive Kichwa och Huaorani. Floden själv är hem för kajaner och piranhas.

”Palm Beach” 
År 1956, på en sandstrand på Curaray, dödades fem kristna missionärer av Huaoranistammar under Operation Auca, ett försök att evangelisera Huaorani. Missionärernas kroppar kastades sedan i floden. Ett räddningsteam bärgade senare fyra av kropparna och begravde dem i en massgrav på flodstranden. Den femte, Ed McCullys påstods ha upptäckts nedströms av en grupp infödda som producerade McCullys armbandsur. Men hans kropp lokaliserades aldrig.

Missionärerna hade anlänt med flygplan och valde sandstranden som en lämplig plats att landa på, eftersom det var det enda landområdet i närheten som var fri från träd. De byggde ett läger på stranden som de kallade "Palm Beach". De byggde också en trädkoja i närheten.

Efter attacken tog Huaorani bort planets tygklädsel och övergav det sedan till floden. Det försvann och upptäcktes inte förrän 1994. Någon gick längs stranden och märkte en bit bar metall som stack ut ur sanden. Det upptäcktes senare vara en del av metallramen av Piper-flygplanet som flögs av Nate Saint. Floden hade nästan helt begravt resterna i sanden. Planets ram visas nu i huvudkontoret för Mission Aviation Fellowship.

Idag använder Huaoranis kristna samfund ofta Curarayfloden som en plats för dop. Steve Saint och hans barn döptes alla där.

Området antas vara ursprunget till criollo kakao, den mest sällsynta typen.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Wikimapia link
 map of Oriente region of Ecuador; town marked Dayuma
 Uncontacted: A field study of the Huoarani

Vattendrag i Ecuador
Vattendrag i Peru
Christopher Bezelius

Christopher Bezelius, född 1628 i Magdeburg, död 26 maj 1689 i Stockholms stad, var en svensk präst.

Biografi
Christopher Bezelius föddes 1628 i Magdeburg. Han var son till boktryckaren Bezelius och hans hustru. Bezelius studerade vid Wittenbergs universitet och Helmstedts universitet. Han avlade magisterexamen i Helmstedt och prästvigdes. Bezelius blev 1650 fältpredikant i svenska armén och senare hovpredikant och biktfader hos drottning Maria Eleonora. Den 24 juli 1655 blev han kaplan i Tyska församlingen, Stockholm och från 1 juli 1666 komminister i församlingen. Bezelius blev 27 november 1677 kyrkoherde i församlingen. Han avled 1689 i Stockholm och begravdes 2 juli 1689 i Storkyrkan. 

Ett porträtt av Bezelius ägs av Tyska församlingen.

Familj
Bezelius gifte sig 25 september 1655 i Tyska församlingen med Barbara Scherl (död 1686). Hon var dotter till kungliga musikern Ambrosius Scherl och hans hustru. De fick tillsammans barnen Elisabeth Bezelius (1656–1657), Elisabeth Bezelius (1658–1709) som var gift med kyrkoherden Ægidius Strauch i Tyska församlingen, Christopher Dieterich Bezelius (1660–1660), Margareta Charitas Bezelius (1662–1727) som var gift med livmedikus Johan Martin Rothlöben, Anna Rosina Bezelius (1664–1674) och Christopher Dieterich Bezelius (1668–1668).

Fastigheter
Bezelius köpte 26 augusti 1672 kvarteret Laton nummer 5 (Västerlånggatan 67). Han fick 19 september 1659 ett trähus på Södermalm genom ett fastebrev.

Källor

referenser

Svenska präster under 1600-talet
Personer från Magdeburg
Födda 1628
Avlidna 1689
Män
Snöbollsmelon

Snöbollsmelon eller Matissemelon är en melon av arten Cucumis melo. Den odlas främst i Brasilien men har sitt ursprung på Koreahalvön. I Sverige importeras den från Spanien. På engelska heter den Ivory Gaya Melon.

Melonen är gräddvit till färgen med små gröna fläckar och väger vanligtvis ungefär ett kilo mogen. Den är mycket söt.

I vissa länder har den varumärkesnamnet Sugar Baby Matisse.

Referenser

Externa länkar 

Meloner
Privacy International

Privacy International (PI) är en välgörenhetsorganisation baserad i Storbritannien som försvarar och främjar rättigheten till integritet i världen. Privacy International bildades 1990, registrerade sig som en ideell organisation 2002 och registrerade sig som en välgörenhet 2012. Välgörenhetens nuvarande verkställande direktör är Dr Gus Hosein som tog rollen under 2012. Ett av Privacy International mest uppmärksammade fall var när de uppmanade den interamerikanska domstolen för mänskliga rättigheter att slå fast att Colombia genom olaglig övervakning av medlemmar i Jose Alvear Restrepo Lawyers Collective" (CAJAR) kränkte mänskliga rättigheter, bland annat rätten till integritet, yttrandefrihet och organisationsfrihet.

Referenser

ideella organisationer
välgörenhetsorganisationer
Regeringen Kishida II

Regeringen Kishida II är sedan den 10 november 2021 den sittande regeringen i Japan. Den leds av Fumio Kishida och består nästan enbart av politiker från Liberaldemokratiska partiet.

Regeringen Kishida I tillträdde den 4 oktober 2021 när Kishida blev landets premiärminister. Bland det första han gjorde var att utropa nytt val, varefter den nytillträdda regeringen skulle avgå. LDP fick egen majoritet i parlamentet och den nya regeringen kunde väljas den 11 november 2021.

Den 10 augusti 2022 presenterade Kishida en större regeringsombildning där de flesta ministrarna byttes ut.

Ministrar

Ursprunglig ministär 
Från 10 november 2021 till 10 augusti 2022.

Första ombildningen 
Från 10 augusti 2022 till 13 september 2023.

Andra ombildningen 
Från 13 september 2023.

Källor 

Japans regeringar
Politik i Japan
Bildanden 2021