kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Šibeniks stadshus

Šibeniks stadshus (), lokalt kallat Stadshuset (Gradska vijećnica), är en kulturmärkt byggnad i Šibenik i Kroatien. Benämningen 'stadshus' har varit i bruk sedan 1900-talet. Namnet till trots används inte byggnaden av Šibeniks stadsfullmäktige mer än i ceremoniella sammanhang. Historiskt har byggnaden kallats Stadsloggian (Gradska loža). Det sistnämnda namnet används än idag i vissa sammanhang.

Stadshuset uppfördes åren 1533–1547 vid stadens huvudtorg och bär stildrag från renässansen. Det förstördes under andra världskriget men återuppbyggdes gradvis i ursprungligt skick åren 1949–1960. Byggnadens bottenvåning används idag till restaurangverksamhet. På den övre våningen finns en representativ sal som används vid olika evenemang eller ceremonier.

Historik 
Šibeniks stadshus eller Stadsloggian uppfördes mitt emot Sankt Jakobs katedral under 1500-talets första hälft och ersatte då en äldre loggia som i sin tur hade stått på platsen sedan det tidiga 1300-talet. Vid tiden för dess uppförande var loggian stadens mest representativa profana byggnad. Vem som är arkitekten bakom den ursprungliga byggnaden är okänt. Stildragen antyder dock och tillskrivs i viss litteratur den i det samtida Dalmatien verksamme venetianske arkitekten Michele Sanmicheli.       
    
Under andra världskriget och det tyska styret, den 13 december 1943, totalförstördes byggnaden då de allierade flygbombade Šibenik. Byggnaden återuppbyggdes därefter och återställdes i ursprungligt skick enligt ritningar av arkitekten Harold Bilinić.

Arkitektur 
Šibeniks stadshus har två våningar. Bottenvåningen har en öppen portik med nio stora bågar. Övre planet har en loggia med en balustrad. Centralt på den andra våningen finns en balkong.

Referenser

Externa länkar 

Arkitekturåret 1958
Palats i Šibenik
Stadshus i Kroatien
Bartholomeus Spranger

Bartholomeus Spranger, född 21 mars 1546 i Antwerpen, död 1611, var en flamländsk målare, tecknare, skulptör och etsare. Mellan 1565 och 1575 var han verksam i Paris, Milano, Parma och framförallt Rom. Från 1575 var han verksam vid Maximilian II:s hov i Wien och från 1580 hos Rudolf II i Prag. Hans mytologiska, allegoriska och religiösa ämnen utmärks av hans komplicerade kompositioner och förställda framställningar av människor. Han utövade inflytande på konstnärer som Karel van Mander, Cornelis van Haarlem och i synnerhet Hendrick Goltzius. Mander skrev senare en biografi om Spranger i sin Schilder-boeck (1604). Spranger räknas som den mest inflytelserike manieristen norr om Alperna.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

 

Avlidna 1611
Flamländska målare
Flamländska skulptörer
Födda 1546
Manieristiska målare
Målare under 1500-talet
Konstnärer från Antwerpen
Tecknare
Män
(I've Had) The Time of My Life

"(I've Had) The Time of My Life" är en sång från 1987 med text av Franke Previte och musik av John DeNicola och Donald Markowitz. 
Den spelades in av Bill Medley och Jennifer Warnes som ledmotiv till filmen Dirty Dancing från 1987. Låten har vunnit ett antal utmärkelser, inklusive en Oscar för bästa sång, en Golden Globe Award för "Best Original Song" och en Grammy Award för bästa poplåt av en duo eller grupp. År 2004 placerade sig låten som nummer 86 på listan AFI's 100 Years...100 Songs över de bästa amerikanska filmlåtarna genom tiderna.

Utdrag ur texten

Referenser 

Time of My Life
Tamla Celeber

Tamla Celeber, född 7 maj 2007 i Sverige, är en svensk varmblodig travhäst. Hon tränades av Roger Walmann och kördes av Örjan Kihlström.

Tamla Celeber tävlade åren 2010–2014 och sprang in 8,3 miljoner kronor på 44 starter varav 23 segrar. Bland hennes främsta meriter räknas segrarna i långa E3 (2010), korta E3 (2010), Svenskt Trav-Oaks (2010), Drottning Silvias Pokal (2011), Stochampionatet (2011), Grosser Preis von Deutschland (2011), Lovely Godivas Lopp (2012), Europeiskt championat för ston (2012) och Breeders Crown Open Mare Trot (2012). Hon utsågs till "Årets Sto" (2011) vid Hästgalan.

Hon tillhör den skara om sju hästar (Mascate Match 2019, Tamla Celeber 2010, Needles'n Pins 2004, Giant Diablo 2003, Rae Boko 2002, Monkey Ride 1999, Montana Chill 1998) som vunnit finalerna i både långa E3 och korta E3 i klassen för ston.

Efter tävlingskarriären har hon varit avelssto. Den 19 maj 2015 fick hon sin första avkomma Forfantone Am (efter Muscle Hill).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Hästar födda 2007
Svenska varmblodiga travhästar
Hästar som tränats av Roger Walmann
Hästar som vunnit Svenskt Trav-Oaks
Södra Bro

Södra Bro är en by i Gällersta socken i Örebro kommun. Här ligger Gällersta forngård.

Mellan 1990 och 2020 avgränsade SCB här en småort. Vid avgränsningen 2020 klassades den som en del av tätorten Ekeby.

Källor

Se även
Norra Bro

Orter i Örebro kommun
Tidigare småorter i Sverige
Årets Peer Gynt

Årets Peer Gynt, även kallat Peer Gynt prisen, är ett norskt årligt pris som delas ut av företaget Peer Gynt AS under kulturfestivalen Peer Gynt-stämman. Priset är uppkallat efter huvudpersonen Peer Gynt i Henrik Ibsens dikt från 1867 och gavs för första gången ut 1971. Det är avsett för individer eller organisationer som utmärkt sig genom samhällsnyttiga insatser och som har fått erkännanden internationellt. 

2008 ansökte företaget Peer Gynt AS om ensamrätten till att använda ordet Peer Gynt och flera andra ord i Ibsens verk som härstammar ur norsk folktro. Ansökan godkändes och skapade debatt i Norge om hur användningen av ord som länge funnits i norskan regleras.

Prismottagare 
 1971: Einar Gerhardsen, tidigare norsk statsminister
 1972: Per Aabel, skådespelare
 1973: Liv Ullmann, skådespelare
 1974: Erik Bye, artist och programledare
 1975: Erling Stordahl, jordbrukare, musiker och förkämpe för funktionshindrade 
 1976: Øivind Bergh, dirigent
 1977: Birgit och Rolf Sunnaas
 1978: Arve Tellefsen, violinist
 1979: Grete Waitz, långdistanslöpare
 1980: Anne Cath. Vestly, författare
 1981: Cato Zahl Pedersen, funktionshindrad elitidrottare
 1982: Jens Evensen, diplomat, jurist och politiker
 1983: Thorbjørn Egner, författare och tecknare
 1984: Kronprinsesse Sonja
 1985: Bobbysocks, popduo
 1986: Annie Skau Berntsen, sjuksköterska och missionär 
 1987: a-ha, popgrupp
 1988: Oslo Filharmoniske orkester
 1989: OS-kommittén med Ole Sjetne
 1990: Thorvald Stoltenberg, politiker 
 1991: Hans-Wilhelm Steinfeld, journalist
 1992: Bjørn Dæhlie och Vegard Ulvang, längdskidåkare
 1993: Kjetil André Aamodt, alpinist
 1994: Mona Juul och Terje Rød-Larsen, politiker och diplomater
 1995: Johann Olav Koss, skridskoåkare
 1996: Jostein Gaarder, författare
 1997: Gro Harlem Brundtland, tidigare statsminister och FN-ledare
 1998: Norges damlandslag i handboll med Marit Breivik
 1999: Thor Heyerdahl, etnograf, zoolog och författare
 2000: Miljöstiftelsen Bellona
 2001: Knut Vollebæk, politiker, diplomat och civilekonom 
 2002: Eva Joly, jurist och korrumptionsbekämpare
 2003: Åsne Seierstad, journalist och författare
 2004: Arne Næss, filosof, bergsklättare och författare
 2005: Jan Egeland
 2006: Kjell Inge Røkke, entreprenör och näringsutvecklare
 2007: Leif Ove Andsnes, pianist
 2008: Snøhetta AS, arkitektfirma
 2009: Ole Gunnar Solskjær, fotbollsspelare
 2010: Dissimilis
 2011: Magnus Carlsen, schackspelare 
 2012: Marit Bjørgen, längdskidåkare, och Jens Stoltenberg, statsminister
 2013: Jo Nesbø, författare
 2014: Norway Cup
 2015: May-Britt Moser och Edvard Moser, hjärnfoskare.
 2016: Deeyah Khan
 2017: Skam, TV-serie
 2018: Elisabeth Hoff
 2019 Kjetil Jansrud och Aksel Lund Svindal
 2020 Maja Lunde
 2021 Birgit Skarstein

Referenser

Externa länkar 
 peergynt.no

Priser i Norge
Pleshina (Ferizaj)

Pleshina (albanska: Pleshina, serbiska: Plešina) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 4 506 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Pojatisht

Pojatisht (albanska: Pojatisht/Pojatë, serbiska: Pojatište) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 1 235 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Prelezi i Jerlive

Prelezi i Jerlive (albanska: Prelezi i Jerlive, serbiska: Jerli Prelez) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 1 510 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Prelezi i Muhaxherëve

Prelezi i Muhaxherëve (albanska: Prelezi i Muhaxherëve, serbiska: Muhadžer Prelez) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 982 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Rahovica (Ferizaj)

Rahovica (albanska: Rahovica, serbiska: Rahovica) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 1 257 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Rakaj

Rakaj (albanska: Rakaj, serbiska: Raka) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 976 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Sazlia

Sazlia (albanska: Sazlia, serbiska: Sazlija) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Ferizaj. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 782 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Ferizaj
Lilla Nyborg

Lilla Nyborg är ett byggnadsminne i Borgholm.

Lilla Nyborg är en köpmangård, som uppfördes omkring 1865 vid infartsvägen Storgatan, då strax utanför stadens centrum. Huvudbyggnaden, som är från slutet av 1700-talet, köptes från Småland av lantbrukaren Olof Sjögren (1817–1883) på gården Nyborg, fraktades över isen på Kalmarsund och återuppfördes i Borgholm. Han startade handelsrörelse efter det att Förordningen för utvidgad näringsfrihet från 1864 tillät handel även utanför städerna. 

Huvudbyggnaden är en tvåvånings knuttimrad byggnad från 1700-talet, som försetts med fasader av stående, gråblåmålad locklistpanel. Mitt på fasaden mot gatan finns en öppen veranda i två våningar, som byggdes till 1871. I bottenvåningen låg handelsboden och övervåningen var bostad. På gården finns förutom huvudbyggnaden en rödfärgad timrad magasins- och stallbyggnad, ett murat tidigare brygghus i kalksten och ett vagnslider. 

Från 1910-talet till 1979 var huvudbyggnaden (husnummer 1, Blåklinten 12) sommarbostad för Vera Nilsson, som var barnbarn till Olof Sjögren. Hon lät inreda sin första ateljé i vindsvåningen. Hon lät också 1955 bygga om magasinet till ateljé. Byggnaderna på fastigheten är byggnadsminnen sedan 1980.

Källor
Riksantikvarieämbetet 21300000012293&

Noter

Byggnader och anläggningar i Borgholm
Byggnadsminnen i Kalmar län
Huvudskärs fyr

Huvudskärs fyr är en fyr på Ålandsskär som är huvudön i ögruppen Huvudskär.

Den första fyren byggdes 1882 och var ett kombinerat bostads- och fyrhus i trä ritat av Gustaf Emil Höjer. Lanterninen och fyrapparaten kom ifrån Korsö fyr som avvecklades samma år.

Den nuvarande fyren i armerad betong byggdes 1931 och är 16 meter hög. Den hade en helautomatisk fyrlykta som drevs av acetylengas vilket gjorde att fyrplatsen kunde avbemannas. Det gamla huset flyttades till Näskubben vid Simpnäs i Norrtälje kommun. År 1992 byggdes fyren om, Dalén-apparaten för acetylen togs bort och ersattes av en elektrisk fyrlykta som drevs av batteri och solceller.

Referenser

Noter

Webbkällor

Vidare läsning
 

Byggnader och anläggningar i Haninge kommun
Fyrar i Stockholms skärgård
Fyrar i Sverige
Projekt 1153 Orjol

Project 1153 Orjol eng.(Orel) (Ryska: Орёл: örn) var en plan på 1970-talet att ge den sovjetiska flottan en riktig flygvapenkapacitet på djupt vatten. Hangarfartyget skulle ha cirka 72 000 ton deplacement, med en kärnreaktor och förmågan att kunna ha 70 flygplan ombord på fartyget. Hangarfartyget blev aldrig byggt.

Källor

Sovjetiska hangarfartyg under kalla kriget
Sovjetiska hangarfartyg
Trifon av Petsamo

Trifon av Petsamo eller Trifon den helige (ryska: Преподобный Трифон Печенгский, finska: Pyhittäjä Trifon Petsamolainen, skoltsamiska: Pââʹss Treeffan) var en rysk munk och asket i den rysk-ortodoxa kyrkan på Kolahalvön och det norsk-ryska gränsområdet vid Barents hav under 1500-talet. Han anses vara den som grundade Petsamo kloster vid det som är den nutida orten Luostari ("Kloster"), strax söder om orten Petsamo, och var den första missionären bland skoltsamerna. 

Trifons dopnamn var Mitrofan. Han var son till en präst från Novgorod-trakten. Han ansågs vid unga år kallad att sprida evangeliet hos de hedniska samiska stammarna. Trots att han möttes av motstånd av hedningarna, var han lyckosam i att omvända många till kristendomen. Orsaken till hans framgång anses ha varit att han i grunden lärde sig deras språk och religiösa trosföreställningar.

Med tillåtelse av ärkebiskopen Macarius av Novgorod att grunda en bebådelsekyrka i norr, blev Mitrofan vigd till munkpräst under det kyrkliga namnet Trifon. Han blev därefter ledare för Heliga treenighetsklostret i Petsamo vid stranden av Petsamoälven och fortsatte missionera till bebyggare i klostrets närhet. Han har också grundat Borisoglebsk kyrka vid den nuvarande rysknorska gränsen och Sankt Georgs kapell i Neiden i Norge.

Trifon den helige dog 1583 vid 88 års ålder och åminns i den rysk-ortodoxa kyrkan den 15 december. Han tillbeds av tradition vid fara av ryska sjömän.

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Tryphon of Pechenga på engelskspråkiga Wikipedia.

Ryska helgon
Petsamo
Födda 1495
Avlidna 1583
Män
Personer i Ryssland under 1500-talet
Muskö kanal

Muskö kanal är en kanal mellan östra och västra Muskö i Haninge kommun, Stockholms län. Kanalen är totalt cirka en kilometer lång och förbinder Mysingens Hammarviken i söder med Horsfjärdens Nesselviken i norr. På platsen har det funnits två kanaler. Den första kanalen grävdes 1719 av ryska trupper och den andra, nuvarande kanalen byggdes mellan 1933 och 1934 av arbetslösa svenska män.

Den första kanalen

Den naturliga sjövägen mellan Muskös östra och västra del försvann genom landhöjningen. I början av 1700-talet var sundet ofarbart. Under ledning av den ryska amiralen Feodor Apraxin grävdes den första kanalen av mannar ur den ryska galärflottan som hemsökte den svenska Östersjökusten 1719, sedermera kallad rysshärjningarna. Kanalen skulle bli en flyktväg undan den belägrande svenska flottan. Ryssarnas galärer var grundgående och här fick de möjlighet att lätt smita ut till havs. Om kanalen därefter fick strategisk betydelse är inte utredd men skärgårdsbönderna uppskattade den nya vattenvägen som sparade mycket tid.  

Under 1840-talet kunde man fortfarande (men bara vid högvatten) ro genom den smala vasskantade kanalen som liknade mer ett dike. Med tiden växte kanalen igen helt och genom den fortsatta landhöjningen försvann den slutligen. I början av 1900-talet  kunde man bara ana att det funnits en vattenväg här. På 1930-talet väcktes idén av yrkesfiskarna på Muskö om att åter kunna passera med båt här. En kanal skulle innebära en besparing på en timmes körtid i vardera riktningen. Fiskegrunderna låg på Mysingen och fångsten brukade levereras till Vitså brygga på fastlandet.

Nuvarande kanal

År 1933 igångsattes ett så kallat AK-arbete, organiserat av Statens Arbetslöshetskommission, som gav 52 arbetslösa män ett avlönat arbete. Den nya, cirka 350 meter långa anlagda delen av kanalen grävdes för hand. Flera oväntade ras inträffade under arbetets gång. Kanalen fick ett djup av 1,7 meter, en bottenbredd på 3 meter och en bredd vid vattenytan på 8 meter. Strandkanten kläddes med huggen natursten som förhindrade ras. Längst i norr, där vägen går mot Muskös östra del, uppfördes även en med handkraft öppningsbar klaffbro. Hela kanalen blev knappt en kilometer lång. Anläggningskostnaderna för projektet stannade vid 360 000 kronor.

Invigningen skedde i september 1934 under festliga former och i närvaro av landshövdingen i Stockholms län Nils Edén. Sedan Edén förklarat kanalen öppnad, spelade en musikorkester ”Triumfmarschen” i Giuseppe Verdis opera Aida (samma verk som spelades när Suezkanalen invigdes) medan första båten gled genom kanalen. 

Den handdrivna bron var besvärlig att öppna, varför den ganska snart byggdes om till en fast bro som fick en segelfri höjd på tre meter. Därefter kunde mastförsedda båtar inte längre passera kanalen. Denna bro har på 1970-talet kompletterats av en modern bro norr om den gamla. Föregångaren finns kvar men är numer endast avsedd för gång- och cykeltrafik.

Bilder

Källor
Muskö kanal, källa Musköbladet nr 4 år 1983.
Muskö.nu:  Muskö kanal.

Externa länkar

Muskö
Kanaler i Sverige
Giant Magellan Telescope

Giant Magellan Telescope (GMT) är ett markbaserat extremt stort teleskop under uppbyggnad i Chile, planerat för färdigställande år 2025. Det kommer att bestå av sju 8,4 m diameter primära segment, som kommer att observera optiskt och nära infrarött (320-25000 nm) ljus, med en upplösning som motsvarar en 24,5 m diameter stor spegel. Teleskopet förväntas få en upplösning 10 gånger större än Hubble rymdteleskopet, och kommer att bli det största optiska observatoriet i världen vid tidpunkten för sitt "första observerade ljus" planerat till år 2022. I december 2015 hade fyra speglar gjutits och byggandet av toppfundamentet hade börjat.

Totalt planeras sju primära speglar, men det börjar med fyra. $1 miljardersprojektet är USA-lett i partnerskap med Australien, Brasilien och Korea, med Chile som värdland.

Källor

Noter

Externa länkar 

Jordbaserade teleskop
Observatorier i Chile
Teleskop i Chile
Gråtyglad brednäbb

Gråtyglad brednäbb (Serilophus rubropygius) är en fågelart i familjen praktbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från nordöstra Indien, Bhutan och nordöstra Bangladesh österut till västra och nordöstra Myanmar (Arakan, Chin Hills och övre Chindwin österut till Irrawaddyfloden). Den kategoriserades tidigare oftast som underart till silverbröstad brednäbb (Serilophus lunatus), men urskiljs som egen art av Birdlife International och Internationella naturvårdsunionen, sedan 2023 även av International Ornithological Congress.

Familjetillhörighet 
Familjerna praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae) behandlades tidigare som en och samma familj, Eurylaimidae, med det svenska trivialnamnet brednäbbar. Genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Praktbrednäbbar
Serilophus
Fåglar i orientaliska regionen
Eurylaimus harterti

Eurylaimus harterti, är en fågelart i familjen praktbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas in i fyra underarter med följande utbredning: 
 E. h. friedmanni – sydöstra Myanmar, Thailand (söderut till Kranäset) och Indokina 
 E. h. pallidus – södra Thailand (söder om Kranäset) och Malackahalvön; tidigare även Singapore
 E. h. harterti – Sumatra, Riauarkipelagen (Bintan) samt öarna Bangka och Belitung
 E. h. brookei – Borneo och norra Natunasöarna

Den betraktas oftast som underart till bandad brednäbb (Eurylaimus javanicus), men urskiljs som egen art av Birdlife International, Internationella naturvårdsunionen och Handbook of Birds of the World. 

 Familjetillhörighet 
Familjerna praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae) behandlades tidigare som en och samma familj, Eurylaimidae, med det svenska trivialnamnet brednäbbar''. Genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn hedrar den tyska samlaren och ornitologen Ernst Hartert (1859-1933).

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Praktbrednäbbar
Eurylaimus
Fåglar i orientaliska regionen
Kate Lamb

Kate Lamb, född 18 januari 1988 i Cardiff, är en brittisk skådespelare. Hon har bland annat gjort rollen som  Delia Busby i BBC:s Barnmorskan i East End.

Bakgrund 
Lamb föddes i Cardiff, men växte upp i Tenby i Wales. Hon studerade vid United World College i Swaziland, vid Bristol University och London Academy of Music and Dramatic Art. Lamb har berättat i en intervju att när hon var fyra år gammal insåg hon att människorna på TV spelade olika roller och att skådespelare var ett jobb. Efter det ville hon inte bli något annat.

Hon har turnerat runt i Europa med Shakespeare’s Globe Theatre Company och fick 2015 en återkommande gästroll i BBC:s Barnmorskan i East End. Lamb lämnade serien 2017 efter säsong 6.

Filmografi

Filmer

TV

Referenser 

Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Personer från Cardiff
Alumner från universitetet i Bristol
Gunnar Landgren (fysiker)

Karl Gunnar Landgren, född 2 december 1954 i Oscars församling i Stockholm, är en svensk fysiker och professor.

Gunnar Landgren är son till fysiologen, professorn Sven Landgren och sjuksköterskan Barbro, ogift Lind. 

Han blev filosofie doktor då han vid Göteborgs universitet 1982 disputerade på avhandlingen Structure and properties of the aluminium-galliumarsenide interface prepared by molecular beam epitaxy. 1997 blev han professor i halvledarmaterial vid fakulteten för elektronik och informationsteknik på Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm. Landgren blev senare vicerektor vid KTH.

Gunnar Landgren gifte sig 1982 med Karin Mellström (född 1954), men är numera sambo med Victoria Marklund (född 1958).

Källor

Externa länkar
Gunnar Landgren på Linkedin

Svenska fysiker under 1900-talet
Svenska professorer
Forskare från Stockholm
Födda 1954
Levande personer
Män
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Stig Brink

Stig Holger Einar Brink, född 25 maj 1932 i Göteborg, död 13 december 2018, var en svensk jurist.

Stig Brink avlade juris kandidatexamen vid Lunds universitet 1955. Efter tingsmeritering blev han fiskal i Svea hovrätt 1959 och tf rådman i Kristinehamns rådhusrätt 1960. Han var vattenrättssekreterare i Mellanbygdens vattendomstol 1961–1965 och adjungerad ledamot i Vattenöverdomstolen 1965–1968. Brink utnämndes till assessor i Svea hovrätt 1967. Han var biträdande sekreterare och tf sekreterare i riksdagens 3:e lagutskott 1968–1970, kanslichef i riksdagens lagutskott 1971–1973, sakkunnig i Justitiedepartementet 1972–1973 och expeditionschef i Bostadsdepartementet 1973–1980. Stig Brink utnämndes 1974 till hovrättsråd. Han var regeringsråd (domare i Regeringsrätten) 1980–1998, från 1994 som ordförande på avdelning i Regeringsrätten. Han var ledamot av lagrådet 1983–1985. Brink är begravd på Fleninge kyrkogård.

Utmärkelser 
  Kommendör av Nordstjärneorden, 3 december 1974.

Referenser 
 
 
 SvJT 1994 s. 766
 Stig Holger Einar Brink på Gravar.se
Noter

Kommendörer av Nordstjärneorden
Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Jurister från Göteborg
Alumner från Lunds universitet
Svenska jurister under 1900-talet
Födda 1932
Avlidna 2018
Män
Gunnar Landgren

Gunnar Landgren kan avse någon av följande:

Gunnar Landgren (sångare) (1914–1974), sångare och musiker
Gunnar Landgren (fysiker) (född 1954), fysiker, professor, vicerektor för KTH