Nygotisk kursiv

Nygotisk kursiv, nygotisk skrift, tysk(a) stil(en), svensk(a) stil(en), kurrentstil, eller (handskriven) frakturstil är namn på den skrivstil som användes i Sverige under de första århundradena efter medeltiden, från 1500‑talet fram till 1700‑talet och in på 1800‑talet, när man skrev för hand på papper. Detta är skrivstilen inom det system där frakturen är praktstilen. Det fanns också en mellannivå som kallades kanslistil.

Beteckningen ”nygotisk kursiv” (ibland ”nygotisk skrift”) är en modern vetenskaplig beteckning. De äldre namnen är ”tysk stil/skrift” (ibland ”svensk stil/skrift”) som uppkom när man fick anledning att skilja denna skrift från den till Sverige senare inkomna ”latinska skriften”. 

På andra språk kallas den typ av skrivstilar ofta kurrent, på tyska Kurrentschrift.

”Nygotisk” i paleografin har inget att göra med den sentida nygotiken i arkitektur och annan konst på 1800‑ och 1900‑talen.

Historia

Föregångare
Den första alfabetiska skriften i Sverige var karolingisk minuskel (cirka 1150–1250). Den följdes av äldre gotisk skrift (cirka 1250–1370) och yngre gotisk skrift (cirka 1370–1526). (De medeltida skrivstilarna kallas alltså ”gotiska” utan tillägget ny‑.) Under den gotiska skriftens tid utvecklades en skillnad mellan präntad (noggrant handskriven) skrift och en snabbare skriven skrift, som tenderade att bli kursiv, det vill säga sammanbindningar började förekomma och skriften blev mer löpande.

Båda orden kursiv och kurrent kommer ytterst från det latinska ordet för löpa, currere; snabbare skriven text kallas ”löpande”, och tenderar att vara sammanbunden och högerlutande, eftersom man lyfte pennan mer sällan.

Nygotisk skrift skapas och dominerar
Under nya tiden utvecklades den nygotiska skriften, som fullbordade utvecklingen till kursiv handskrift: skriften blev högerlutande och bokstäverna sammanbands vanligen inom ordet. Samtidigt kom boktryckarkonsten, och det viktigaste tryckta typsnittet i bland annat Sverige blev frakturstilen. Den handskrivna nygotiska kursiven och den tryckta frakturstilen hade vissa gemensamma drag, som att de gemena s och h gick ner under den tänkta baslinjen, och de var under århundraden de två pelarna i Sveriges skriftkultur. Lars Svensson har betecknat den nygotiska skriften som Sveriges nationalskrift (i handskrifter) från cirka 1526 till början av 1800‑talet.

Konkurrens och slutlig nedgång 
Ett konkurrerande par av stilar utvecklades i Europa samtidigt med den nygotiska kursiven och frakturstilen: handskriven latinsk skrift (också kallad humanistskrift) och den tryckta antikvan.

De två stilarna – latinsk skrift för handskrift och antikva för tryck – blev allmänna i flera länder i Europa, men var ovanliga som normalskrift för skriven svenska under de första århundradena efter medeltiden. Däremot hade de i Sverige en nischanvändning: de användes för latin och även mitt inne i nygotisk skrift och i frakturstil för latinska (klassiska, antika) ord och stundom i egennamn. Nygotisk skrift och tryckt frakturstil associerades alltså med svenska språket, och latinsk handskrift och tryckt antikva associerades med antikens latinska kulturarv.

Senare konkurrerade latinsk skrift och antikva ut den nygotiska kursiven och frakturtryckstilen i Sverige. Svenskskrivande övergav först den nygotiska kursiven vid handskrift. Vid mitten av 1700‑talet skrev många skribenter för hand med latinsk skrift; i början på 1800‑talet följde statens kanslier efter, och 1846 kom en skrivstilsbok för folkskolan som helt saknade övningar i nygotisk kursiv.

Den tryckta frakturstilen användes något längre i masspridda böcker, in på 1900‑talet. Under en övergångsperiod (ungefär senare delen av 1800‑talet) var alltså folkets breda lager vana vid tryckt frakturstil, men använde inte den motsvarande skrivstilen, nygotisk kursiv, utan en modernare skrivstil.

Betydelse i Sverige idag 

Större delen av det handskrivna arkivmaterialet i Sverige är skrivet med nygotisk kursiv, så yrkesforskare och amatörforskare behöver kunna läsa den. Detta fordrar studier och övning.
Skrivstilen var ofta individuell, men några (för dagens läsare) svårtydbara skrivsätt finns i alla varianter av nygotisk kursiv. En svår bokstav är lilla h, som dagens svenskar, om de kan läsa någon skrivstil, skulle uppfatta som ett f. Nutida svenskar får problem med enkla ord som ”har” i vidstående skriftprov i nygotisk kursiv. Samma svårighet finns vid lilla s, både i skrivstilen och i den tryckta frakturstilen.

I Tyskland används denna typ av stil, som där kallas Kurrentschrift, för att uppnå konstnärliga effekter, men nygotisk kursiv används ej så i Sverige,  eftersom minnet av stilen helt förbleknat.

Anmärkningar

Noter 

Handskrift