kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Höglandsstenskvätta

Höglandsstenskvätta (Oenanthe frenata) är en fågelart i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i Eritrea och Etiopien. Tidigare behandlades den som en del av Oenanthe bottae. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Höglandsstenskvättan är en knubbig brunfärgad stenskvätta. Noterbart är vitt ögonbrynsstreck, svart ögonmask, rent vit strupe och kanelbrun undersida. På stjärten syns den för stenskvättor ofta typiska T-formade teckningen, svart centralt och längst ut med vita sidor. Arten är mycket lik sahelstenskvättan, men de överlappar knappt. Höglandsstenskvätten är vidare större och ljusare, med mycket vitare strupe. Sången består av en lång och komplex blandning av olika komponenter, ibland avgiven i spelflykt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta områden i Eritrea och Etiopien.  Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Artstatus 
Höglandsstenskvättan kategoriserades tidigare som underart till svartpannad stenskvätta (Oenanthe bottae), idag jemenstenskvätta, men urskiljs sedan 2016 av BirdLife International som egen art, 2022 även av eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress. Längre tillbaka har arten behandlats som samma art som isabellastenskvätta (O. isabellina) och framför allt sahelstenskvätta (O. heuglinii), men den senare skiljer sig i både storlek, utseende, beteende och levnadsmiljö.

Familjetillhörighget 
Stenskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Höglandsstenskvättan hittas som namnet avslöjar i högöänta områden. Där ses den i bergsbelägna gräsmarker, på hedar och i odlade områden.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Andreas Lanærus

Andreas Lanærus, född 6 juli 1738 i Lunds domkyrkoförsamling, Malmöhus län, död 10 januari 1810 i Ingelstorps församling, Kristianstads län, vare en svensk präst, riksdagsledamot, skald, tecknare och silhuettklippare.

Han var son till klockaren Andreas Lanærus och Catharina Kolmodin och från 1768 gift med Eva Jacobina Cervin. Lanærus fick sin grundläggande undervisning genom en informator i föräldrahemmet. Han skrevs in som student vid Lunds universitet 1754 och prästvigdes för Lunds stift 1762 med missiv till Karlshamn. Han blev stadskomminister och hospitalspredikant i Karlshamn 1767 och kyrkoherde i  Ivetofta 1781. År 1786 blev Lanærus prost honoris causa. Han utnämndes 1798 till kyrkoherde i Ingelstorp och Valleberga, en tjänst han tillträdde 1800 och innehade fram till sin död. Han promoverades till teologie doktor 1800. Han tilldelades Patriotiska sällskapets belöning 1788 för uppsatsen Försök om Europeiska och i synnerhet Svenska Folkets seder och beskaffenhet. Som riksdagsman deltog Lanærus i riksdagarna 1792 och 1800. Han var ledamot av Apollini sacra i Uppsala från 1774. 

Lanærus gjorde han sig känd som god predikant och själasörjare i Karlshamn och som en tillfällighetspoet både i officiella och privata sammanhang. I samband med att domkapitlet i Lund arbetade med 1793 års provpsalmbok fick han med fyra egna psalmer i det slutliga förslaget. Som författare skrev Lanærus en serie Fabler som föranledde hans inval i Kungliga vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg och som senare publicerades i samhällets handlingar. De flesta av hans texter förblev opublicerade och förvaras i dag vid Lunds universitetsbibliotek. Där förvaras även mycket av hans konstnärliga produktion av silhuetter, teckningar, porträtt och skisser till gravmonument med deviser. Vid Gustav III:s besök i Karlshamn 1773 svarade Lanærus för stadens utsmyckning med tillfälliga dekorationer och äreportar. Av Kungliga vetenskaps- och vitterhetssamhället fick han uppdraget att komponera dess första sigill 1776, året för hans inval.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 451, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 288,

Externa länkar
 

Svenska prostar
Prästeståndets riksdagsledamöter
Svenska silhuettklippare
Fabeldiktare
Svenska poeter under 1700-talet
Svenskspråkiga poeter
Svenska psalmförfattare
Svenskspråkiga psalmförfattare
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Svenska författare under 1700-talet
Svenska tecknare under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
Födda 1738
Avlidna 1810
Män
Präster från Lund
Konstnärer från Lund
Författare från Lund
Politiker från Lund
Sjukhuspräster
Turdus confinis

Turdus confinis, "sanlucastrast", är en fågelart i familjen trastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter i södra Baja California (Sierra de la Laguna). Den betraktas oftast som underart till vandringstrast (Turdus migratorius), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och Handbook of Birds of the World.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Trastar
Turdus
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Turdus anthracinus

Turdus anthracinus, "sorgtrast", är en fågelart i familjen trastar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till chiguancotrast (Turdus chiguanco), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Taxonet förekommer i Sydamerika från västra Bolivia till nordöstra Chile (Atacama) och västra Argentina. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Trastar
Turdus
Fåglar i neotropiska regionen
Lamprotornis violacior

Lamprotornis violacior, "cuneneglansstare", är en fågelart i familjen starar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till mevesglansstare (Lamprotornis mevesii), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Taxonet förekommer i norra Namibia och sydvästra Angola. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Starar
Lamprotornis
Fåglar i etiopiska regionen
China Euro Vehicle Technology

China Euro Vehicle Technology AB, förkortat CEVT, är ett tekniskt forsknings- och utvecklingsföretag verksamt inom bilindustrin och ägs av kinesiska Geely Automobile. Bolaget har sedan  2020 sitt säte i Geely Innovation Centre på Lindholmen Science Park i Göteborg.

Verksamhet
CEVT utvecklar gemensam teknik, såsom. bilplattformar, arkitektur, kraftöverföring och drivlinor åt ägarens bilmärken Geely, Volvo, Polestar, Lotus, LEVC (London-taxi) och Zeekr. Men också hela bilar som till Lynk & Co och Zeekr.

Historia

När Geely köpte Volvo använde man plattformar och teknik från sin tidigare ägare Ford. Volvo värvade Mats Fägerhag, som tidigare varit utvecklingschef på Saab för att hitta en utvecklingspartner för sina mindre bilmodeller.

Geely planerade att köpa ett forsknings och utvecklingscenter i Europa, men istället grundades CEVT 2013 med Mats Fägerhag som VD i bilstaden Göteborg och med många ingenjörer med bakgrund från Saab i närliggande Trollhättan.

Första uppdraget var att utveckla bottenplattan, som kom att kallas CMA-platform, till de mindre Volvomodellerna och sedan även Lynk & Co och ett antal Geelymodeller. Skillnaden är dock att till Volvo och Geely utvecklade CEVT bara bottenplattan, men till Lynk utvecklade man hela bilarna, inklusive kaross och inredning och detta uppdrag resulterade i modellerna Lynk & Co 01, 02 och 03.

År 2016 presenterades Lynk & Co 01, (men släpptes på den svenska marknaden först 2021) och 2017 presenterades Volvo XC40, som byggdes på CMA-bottenplattan. 2019 presenterades en 7-växlad automatväxellåda med dubbelkoppling.

Den 4 september 2023 blev Giovanni Lanfranchi ny VD för CEVT och har under året innan börjat beskriva sig som det europeiska utvecklingscentret för Zeekr, men också att deras utvecklingsarbete går att hitta i Geelykocernens övriga varumärken såsom Geely, Volvo, Lynk & Co och Lotus.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Zhejiang Geely Holding Group
Företag bildade 2013
Företag i Göteborgs kommun
Lindholmen
Juan Ignacio Molina

Juan Ignacio Molina (född den 24 juni 1740 på Hacienda Huraculén i Villa Alegre i dagens Chile, då tillhörigt det Spanska imperiet, död 1829 i Bologna, då tillhörigt Kyrkostaten), även känd under titeln Abate Molina eller den italienska formen Giovanni Ignazio Molina, var en chilensk-spansk naturhistoriker, geograf, historiker och jesuitpräst.

Biografi
Abate Molina var son till Agustín Molina och Francisca González Bruna. Vid sju års ålder dog hans far och vid femton års ålder blev han jesuit och började studera vid San Francisco de Borja i Santiago. Vid 24 års ålder flyttade han till Talca där han verkade som lärare. 1757 utsågs han till bibliotekarie vid jesuitklostret i Santiago. 1767 utvisades alla jesuiter från Chile på den spanske kungens order och Molina flyttade då till Bologna, där han skrev (på italienska) sina vetenskapliga verk om Chile och om trakten kring Bologna.

Verk
 Compendio della storia geografica, naturale e civile del regno del Chile (1776) (Engelsk översättning 1809)
 Saggio sulla storia naturale del Chile (1782)
 Saggio della storia civile del Chile (1787)
 Memorie di storia naturale lette in Bologna (1825)

Övrigt
Franz von Paula Schrank uppkallade 1789 grässläktet Molinia efter honom.

Den 1834 grundade staden Molina i Chile är uppkallad efter Juan Ignacio Molina.

Källor
 Alejandro Mihovilovich Gratz, Las calles de mi ciudad: abate Juan Ignacio Molina González.
 El abate Juan Ignacio Molina (1740-1829) på Memoria Chilena, Biblioteca Nacional de Chile.
 Joseph Rompel, Juan Ignacio Molina i Catholic Encyclopedia.

Referenser

Botaniker under 1700-talet
Botaniker under 1800-talet
Chilenska jesuiter
Chilenska botaniker
Födda 1740
Avlidna 1829
Män
Ashambufnittertrast

Ashambufnittertrast (Montecincla meridionalis) är en hotad fågelart i familjen fnittertrastar som enbart förekommer i ett litet bergsområde i sydvästra Indien.

Utseende 
Ashambufnittertrasten är en liten (20,5 cm) fnittertrast med brunaktig hjässa och kastanjebrunt inslag på undersidan. Den liknar palanifnittertrasten (M. fairbanki) som den tidigare behandlades som en del av, men skiljer sig genom mer vitt på buk och undergump, tydligt grått och vitt på bröstet (palanifnittertrasten har otydliga grå och bruna streck) och endast ett kort ögonbrynsstreck. Den har vidare ljusare och mindre kontrasterande hjässa samt kallare grå ovansida.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i höglänta skogar i sydligaste Indien, söderut från Achankovil Gap i alla sydligaste Kerala och sydligaste Tamil Nadu. Den betraktades tidigare som underart till palanifnittertrast och vissa för det fortfarande. Den urskiljs numera dock vanligast som egen art efter studier.

Släktestillhörighet 
Ashambufnittetrasten och ytterligare tre nära släktingar, alla förekommande i södra Indien, inkluderades tidigare i Trochalopteron eller i Garrulax när den förra inkluderades i den senare. Genetiska studier har dock visat att arterna i släktet står närmare exempelvis prakttimalior (Liocichla) och sångtimalior (Leiothrix) och lyfts därför numera vanligen ut till det nyskapade släktet Montecincla.

Levnadssätt 
Ashambufnittertrasten hittas i buskage utmed rinnande vattendrag genom te- och kardemummaplantage, buskmarker och ungskog, ibland även i trädgårdar och skogsbryn. Utbredningsområdet sammanfaller med förekomsten av vildhallon. Fågeln lever av insekter, bär och frukt.

Status 
Ashambufnittertrasten tros ha en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis högst 10.000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN behandlar den därför som hotad och placerar den i kategorin sårbar (VU).

Namn 
Ashambu är namnet på ett bergsområde i sydvästra Indien.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fnittertrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Banasurafnittertrast

Banasurafnittertrast (Montecincla jerdoni) är en fågelart i familjen fnittertrastar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Banasurafnittertrasten är en liten (20,5 cm) fnittertrast med gråaktig ovansida och grå och ljust roströd undersida. På huvudet syns ett tydligt vitt ögonbrynsstreck, grå hjässa och svart haklapp. Den är mycket lik nilgirifnittertrasten som tidigare behandlades som underart till, men skiljer sig på smutsvita örontäckare istället för roströda, grått på bröst och halssidor med mörk streckning centralt (ostreckat rostorange hos nilgirifnittertrasten), ljusare rostrött på buken och hos honan kortare vinge och stjärt.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i höglänta skogar i Västra Ghats i regionen Coorg i sydvästra Indien. Tidigare betraktades den som underart till nilgirifnittertrast och vissa gör det fortfarande. Vanligen urskiljs den numera dock som egen art efter studier.

Släktestillhörighet 
Banasurafnittertrasten och ytterligare tre nära släktingar, alla förekommande i södra Indien, inkluderades tidigare i Trochalopteron eller i Garrulax när den förra inkluderades i den senare. Genetiska studier har dock visat att arterna i släktet står närmare exempelvis prakttimalior (Liocichla) och sångtimalior (Leiothrix) och lyfts därför numera vanligen ut till det nyskapade släktet Montecincla.

Status och hot 
Banasurafnittertrasten har ett mycket litet, kraftigt fragmenterat och krympande utbredningsområde till följd av skogsröjning för plantage, jordbruk och bosättning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad. Världspopulationen uppskattas till endast mellan 500 och 2500 vuxna individer.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar ornitologen Thomas Claverhill Jerdon (1811-1872).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fnittertrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
KKPK Medyk Konin

KKPK Medyk Konin är en polsk fotbollsklubb grundad år 1985 från Konin.

Ligaspel 
Laget har blivit polska mästare vid fyra tillfällen, säsongerna 2014, 2015, 2016 och 2017.

Placering tidigare säsonger

Uefa Women's Champions League 
Säsongen 2014/2015 tog sig klubben till sextondelsfinal i Uefa Women's Champions League efter att ha besegrat bosniska SFK 2000, finska Åland United och makedonska ZFK Kocani i kvalspelet. I sextondelsfinalen blev det förlust mot Glasgow City från Skottland med totalt 2-3.

Säsongen 2015/2016 tog sig klubben också till sextondelsfinal efter vinster mot irländska Wexford Youths, litauiska Gintra Universitetas och walesiska Cardiff Met. Ladies FC i kvalspelet. Där blev det förlust med totalt 0-9 mot Lyon.

Även säsongen 2016/2017 blev det en plats i sextondelsfinalen efter att ha vunnit mot rumänska Olimpia Cluj, estniska Pärnu JK och montenegrinska ZFK Breznica i kvalspelet. I sextondelsfinalen blev det förlust med sammanlagt 6-6 och färre gjorda bortamål mot italienska Brescia.

Referenser

Noter 

Fotbollsklubbar i Polen
Sportklubbar bildade 1985
Anders Lorentz

Anders Lorentz (Lorents), född omkring 1630, död 1692 i Stockholm, var en svensk dekorationsmålare och konterfejare.

Han var son till slottssnickaren Lars Tomasson och gift första gången med Catharina Lydersdotter och andra gången med Maria Börjesdotter och slutligen med Catharina Berleman. Lorentz kom 1662 i tjänst för Klas Tott i Paris där han utförde ett antal porträtt. Därefter for han till Stockholm där han blev mästare i Stockholms målarämbete. Han anställdes 1664 för att utföra inredningsarbeten vid Stockholms slott där han bland annat målade rikets och provinsernas vapen i Rikssalen. Han var under flera år sysselsatt med marmorerings- och förgyllningsarbeten av väggarna i kungens paradsängkammare, bibliotek och de kungliga våningarna i västra och norra längorna av slottet. I Kungsholms kyrka i Stockholm finns hans målning Kristus på korset och en målning föreställande madonnan med barnet dessutom utförde han enligt kyrkans förteckning ytterligare sex målningar som i dag är försvunna. Före branden i Klara kyrka 1751 fanns det ett epitafium över Lorentz och hans tre hustrur och i Johannes kyrka fanns Lorentz gesällprov målningen Syndafallet från 1656. Bland Lorentz övriga arbeten märks en målning i Kolbäcks kyrka. Hans konst består av porträtt och bibliska motiv.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 591, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 325, 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Män
Födda 1630
Avlidna 1692
Maghrebskata

Maghrebskata (Pica mauritanica) är en nyligen urskild fågelart i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar, enbart förekommande i nordvästra Afrika.

Utseende och läte 
Maghrebskatan är mycket lik skatan (P. pica) som den fram tills nyligen behandlades som underart till. Den har dock något annorlunda proportioner med mycket kortare vingar men längre stjärt. Karakteristiskt är en blåfärgad bar huvdfläck bakom ögat. Vidare är utbredningen av vitt på buken smalare. Lätena verkar också vara mer varierade.

Utbredning och systematik 
Maghrebskatan förekommer i Nordafrika från nordöstra Mauretanien till Marocko, Algeriet och Tunisien. Den betraktades tidigare som underart till skata (Pica pica) och visa gör det fortfarande. DNA-studier visar dock att den är genetiskt väl skild, systerart till hela skatkomplexet även innehållande amerikansk skata (Pica hudsonia) och gulnäbbad skata (Pica nuttalli). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Maghrebskatan förekommer i öppet landskap med spridda träd eller skogsdungar, även i jordbruksbygd. Den är liksom alla skator allätare, men intar mest ryggradslösa djur. Häckningsbiologin är inte särskilt väl beskriven, men den häckar troligen tidigt på året med bobygge observerat från och med december-januari.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Passerculus guttatus

Passerculus guttatus, "beldingsparv", är en fågelart i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln utgör en grupp av fyra underarter med följande utbredning:
 beldingi – kustnära södra Kalifornien (Santa Barbara County) till norra Baja California
 anulus – Bahía Vizcaino-området på Baja California
 guttatus – kustnära västra Baja California (Laguna San Ignacio-regionen)
 magdalenae – kustnära västra Baja California (Bahia Magdalena-regionen)

Den betraktas oftast som en del av gulbrynad grässparv (Passerculus sandwichensis), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Amerikanska sparvar
Passerculus
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Ancher Anchersen (biskop)

Ancher Anchersen, född den 17 januari 1644, död den 19 juni 1701, var en dansk biskop.

Anchersen var son till magister Ancher Sørensen, präst i Kolding och prost i Brusk Herred, och föddes i Kerteminde, dit hans föräldrar hade flytt, då svenskarna under kriget besatte Jylland. 

Anchersen fick sin undervisning i Odense skola och senare i denna stads gymnasium, fram till dess att han 1661 blev inskriven som student vid universitet. Under en vistelse i Tyskland 1665–1666 studerade han, särskilt i Wittenberg, teologi och orientaliska språk. 

Anchersen blev därpå rektor vid skolan i Kolding 1668 och disputerade 1671 för magistergraden. Då kungen under sina vistelser på Koldinghus ofta hade haft tillfälle att höra honom predika, blev denna bekantskap anledning till, att Anchersen 1692 blev hovpredikant hos kronprins Fredrik under dennes utlandsresa 1692–1693. 

Efter sin hemkomst blev Anchersen utnämnd till biskop över Ribe stift och genom en kunglig resolution samma år till doctor theologiae. En förkylning, som han ådrog sig på en visitationsresa, blev orsak till hans död. Universitetsprogrammet, som utfärdades med anledning av hans död, kallar honom "en Mand af gammeldags Sæder, som kun deri var ny, at han ikke havde den gamle Tids Fejl". 

Anchersen blev 1673 gift med Marie Pedersdatter. Med henne hade han fyra söner, bland vilka kan nämnas Mathias Anchersen, som också blev biskop i Ribe, och fyra döttrar, och efter hennes död 1688 med Anne Nielsdatter Obling. I litteraturen är han inte representerad.

Kilder 
  Biografi av V.A. Secher

Vidare läsning 
 Tønnes Bekker-Nielsen: En familiesaga i Nikolaj kirke, Kolding Bogen 2010, sidorna 173-184.

Biskopar i Ribe stift
Evangelisk-lutherska biskopar
Danska hovpredikanter
Präster i Danska folkkyrkan
Danska skolledare
Danska präster under 1600-talet
Personer från Kolding
Födda 1644
Avlidna 1701
Män
DBL
Einar Lynge-Ahlberg

Lars Einar Herman Fritiof Lynge-Ahlberg, född 8 september 1913 i Malmö, död 21 mars 1980 i Bromma, var en svensk konstnär konsthantverkare och keramiker.

Lynge-Ahlberg studerade målning vid Skånska målarskolan i Malmö 1934–1935 och för Bizzie Høyer i Köpenhamn 1935–1936 samt vid Otte Skölds målarskola i Stockholm och under talrika studieresor i Europa. Han medverkade i samlingsutställningar med Skånes konstförening, Riksförbundet för bildande konst, Sveriges allmänna konstförening och med konstnärsgruppen Blandningen som bildades 1938 samt senare även i gruppen Konkretisternas utställningar. Separat debuterade han med en utställning i Malmö 1945. Han anställdes som formgivare vid Rörstrands porslinsfabrik 1954 och efter tre år slutade han vid fabriken och fortsatte formgivningsarbetet som frilans. Hans keramikföremål från den tiden är unika och arkitektoniska föremål i stengods som exempelvis rörformiga eller tresidiga vaser, dekorerade med enkla ornament men han utförde även skålar, fat och andra stengodsföremål. Efter Rörstrandstiden tog han upp sitt målande på heltid och inrättade en ateljé i Bromma. Han var från 1951 gift med Görel Martha Margareta Adelborg. Hans bildkonst består av stilleben, figurmotiv, caféinteriörer, samt landskap i tempera eller linoleumsnitt och mönster för textil och möbler. Som illustratör medverkade han i tidskriften Utsikt. Hans arbeten från Rörstrand signerades Lynge-Ahlberg. Han är representerad vid Nationalmuseum, Moderna museet i Stockholm, Malmö museum samt med keramik i Faenza museum i Italien. Lynge-Ahlberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 43–44, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 336, 
 Lynge-Ahlberg, Lars Einar Herman på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska keramiker
Svenska formgivare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska illustratörer under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1913
Avlidna 1980
Män