kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sixten Marklund

Sixten Marklund, född 25 september 1921 i Jörn, Västerbotten, död 29 januari 2008, var en svensk pedagog och professor i pedagogik.

Biografi
Marklund utbildade sig folkskolelärare i Luleå. 

Delvis parallellt med sin lärartjänstgöring passerade han de akademiska graderna fil kand, fil lic och fil dr samt blev docent i pedagogik vid Stockholms universitet 1962.

År 1961 utnämndes han till undervisningsråd i skolöverstyrelsen,  där han blev chef för byrån för det obligatoriska skolväsendet och efter sju år chef för byrån för lärarutbildning och efter ytterligare ett år för byrån för pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete. Han var lektor (tjänstledig) i pedagogik vid Lärarhögskolan i Stockholm sedan 1965 och utnämndes senare till skolråd och avdelningschef i skolöverstyrelsen. Under ett par år var han tf professor i pedagogik vid Stockholms universitet och erhöll professors namn 1971. Hans utrednings- och forskningsuppdrag var många både i Sverige och utomlands, bland annat för Unesco, OECD och Europarådet. 1974 var han gästprofessor vid universitetet i Melbourne.

Sixten Marklund deltog det omfattande pedagogiska reformarbetet i Sverige under årtiondena efter mitten av förra seklet (grundskolereformen), i utformandet av den nydanande 1962 års läroplan och dess närmaste efterföljare och i moderniseringen av lärarutbildningen. Han har dokumenterat detta arbete i fyra volymer i Bonniers Uggleböcker: ”Grundskolan, framväxt och organisation” – tillsammans med Pär Söderberg (1964), ”Gymnasiet i förvandling” (1968), ”Vår nya skola” (1971) och ”Vår skola” (1974).

Referenser

Män
Födda 1921
Avlidna 2008
Svenska professorer i pedagogik
Gladstone's Library

Gladstone's Library, tidigare St Deiniol's Library (kymriska: Llyfrgell Deiniol Sant), är ett bibliotek i Hawarden i Wales i Storbritannien grundat av politikern
William Ewart Gladstone.

År 1895 skänkte Gladstone stora delar av sin  privata boksamling   samt  pund för inredning och drift av biblioteket. Med hjälp av sin dotter och sin betjänt transporterade han  böcker från sitt hem på Hawarden Castle till biblioteket och placerade dem i bokhyllor efter sitt eget system.

Biblioteksbyggnaden, som finansierades genom en insamling efter Gladstones död, ritades av arkitekten John Douglas. Byggnaden invigdes officiellt den 14 oktober 1902 av 
Earl John Spencer som ett minnesmärke över Gladstone. Familjen Gladstone finansierade en tillbyggnad med rum för övernattande gäster som invigdes den 29 juni 1906.

Samlingarna består av  bocker och tidskrifter och tillbyggnaden har   26 rum som hyrs ut till övernattande gäster.

Källor

Externa länkar
 officiell webbplats
Byggnader och anläggningar i Wales
Bibliotek i Storbritannien
Selma James

Selma James, född 15 augusti 1930 i Brooklyn, New York, är en amerikansk-brittisk journalist och aktivist. Hon har varit gift med C.L.R. James.

James har varit en ledande aktivist inom kvinnorörelsen och särskilt intresserad av denna rörelses internationella dimensioner. Hon har även  med iver verkat inom rörelserna för invandrare och svarta. Hon har skrivit flera böcker om kvinnofrågor, däribland The Power of Women and the Subversion of the Community (1972), ett viktigt bidrag till debatten om hushållsarbete. Efter att 1970 ha hört tre husmödrar tala på en kvinnokonferens i Oxford startade hon kampanjen Wages for Housework. År 1975 startade hon English Collective of Prostitutes och 1976 medverkade hon i grundandet av Women Against Rape.

Referenser 

Amerikanska journalister
Brittiska journalister
Amerikanska aktivister
Brittiska kvinnorättsaktivister
Födda 1930
Kvinnor
Levande personer
Charlotte Therkelsen

Charlotte Therkelsen Sætersdal, född 1981, är en norsk politiker tillhörande partiet Rødt. Sedan 2023 är hon vice ordförande i partiet. Efter kommunvalet samma år blev hon vald till kommunalråd i Kragerø kommun. Therkelsen är även suppleant för Telemark på Stortinget i perioden 2021–2025.

Therkelsen var 1:e vice KSO i Kragerø kommun från 2015 till 2019. Vid kommunalvalet i 2015 var hon den politikern i Telemark fylke som fick flest personröster.

Källor 

Personer från Kragerø kommun
Politiker från Rødt
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Per-Olof Eriksson (olika betydelser)

Per-Olof Eriksson och liknande namn kan avse:

 Per Olof Eriksson i Fanbyn (1844–1905), svensk hemmansägare och riksdagspolitiker
 Per Olof Eriksson (skådespelare) (1933–1988), svensk skådespelare
 Per-Olof Eriksson (civilingenjör) (född 1938), svensk civilingenjör och näringslivsprofil
 Per-Olof Ericsson (simmare) (född 1938), svensk simmare

Se även
 Per-Ola Eriksson (född 1946), svensk politiker och ämbetsman
Nils Kagg den äldre

Nils Kagg, död 29 juli 1601, var en svensk ämbetsman.

Han var son till Mattias Nilsson Kagg (Mattias Kagg) (1507-1592) och Elin Lindormsdotter (1507-1568) som var dotter till riksrådet Lindorm Brunsson (Forstenasläkten) (1460-1520). Han var från 1586 gift med Brita Hård (1563-1630) som var dotter till översten Lars Pedersson Hård (af Segerstad), Han blev far till nio barn varav de fyra sönerna överste Matts Kagg  (1590-1629), kapten Lennart Kagg (1592-1657), riksmarsk Lars Kagg  (1595-1661) och överste Nils Kagg (1598-1653) blev militärer.

Han begick 1578 ett dråp, för vilket han, enligt kung Johan III:s brev den 16 mars 1579, fängslades, men blev sedan benådad och frigiven. Kagg var 1594 kammarjunkare hos hertig Karls av Södermanland.
Kagg undertecknade som delegat Söderköpings riksdags beslut 1596. Kagg är begraven i Örslösa kyrka, varest hans gravsten finnes.

Källor
Kagg på Riksarkivet
Släkten Kagg på Adelsvapen

Svenska ämbetsmän
Avlidna 1601
Män
Nona Willis Aronowitz

Nona Willis Aronowitz, född 15 juli 1984, är en New York-baserad författare och redaktör, med huvudfokus på "kvinnor, sex, politik och ekonomi". Under 2022 var hon bland annat ansvarig för en frågespalt om sex och kärlek i Teen Vogue, redaktör för Splinter och författare av nyhetsbrevet "F*cking Through the Apocalypse". Hon är författare till boken Bad Sex, en självbiografi från 2022, och hon har fungerat som redaktör för sin mor Ellen Willis essäsamlingar. Aronowitz har arbetat för NBC, NPR och andra nyhetsmedier, och hennes skrivande har bland annat synts i The New York Times, The Washington Post, New York och The Guardian.

Biografi

Tidiga år 
Willis Aronowitz föddes 1984, som dotter till journalisten och feministen Ellen Willis och sociologen Stanley Aronowitz. 

Hon tog 2006 examen i amerikanska studier vid Wesleyan University.

Karriär 
Willis Aronowitz har varit kopplad till Roosevelt Institute, arbetat som reporter om utbildning och fattigdom för NBC News Digital och varit del av redaktionen på tidningen Good. Hon har dessutom skrivit för ett antal andra tidningar.

Tillsammans med Emma Bee Bernstein kom Willis Aronowitz 2013 med Girldrive: Criss-Crossing America, Redefining Feminism. Den här boken kretsar kring duons resan tvärs genom USA och deras samtal med kvinnor om feminism och om identiteten som kvinna.

2014 fungerade Willis Aronowitz som redaktör för The Essential Ellen Willis, en bok som samlade ett urval av hennes mors viktigare texter. Hon hade tre år tidigare även varit redaktör för Out of the Vinyl Deeps (University of Minnesota Press), den första samlingen med Ellen Willis' musikrecensioner och essäer. 2015 skapade hon "The Slice", en reportagesektion på den liberalt politiska webbplatsen Talking Points Memo.

Senare har hon varit redaktör på den vänsterpolitiska webbplatsen Splinter (2017–2019) och författat det veckovisa nyhetsbrevet "Fucking Through the Apocalypse". 2019 blev hon ansvarig för en frågespalt om sex och relationer i Teen Vogue. Hon har själv, i likhet med sin mor, kopplats samman med den sexpositiva feminismen. 

2019 började hon arbetet med Bad Sex, "en blandning av självbiografi, social historia och kulturkritik". Boken planerades utforska varför "sann sexuell frihet fortfarande undflyr oss, trots allt detta utbud av både sex och feminism". Den kom slutligen ut sommaren 2022.

Uppmärksammande 
The Essential Ellen Willis, den boksamling med moderns viktigare texter som Willis Aronowitz redigerat, vann 2014 års National Book Critics Circle Award i kategorin Kritik.

Willis Aronowitz figurerar i dokumentärfilmen She's Beautiful When She's Angry, som presenterar historien kring den andra vågens feminism.

Referenser

Noter 

Födda 1984
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska feminister
Sexpositiva feminister
Författare från New York
Journalister från New York
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Gliese 673

Gliese 673 eller HD 157881, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Ormbäraren. Den har en högsta kombinerad genomsnittlig skenbar magnitud av ca 7,49 och kräver en kraftig handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 129,65 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 25,2 ljusår (7,7 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca –24,4 km/s.

Egenskaper
Gliese 673 är en orange till gul stjärna i huvudserien av spektralklass K7 V. Den har en massa som är ungefär lika med 0,65 solmassa, en radie som är ca 0,56 solradie och utsänder energi från dess fotosfär motsvarande ca 0,11 gånger solen vid en effektiv temperatur av ca 4 000 K.

Gliese 673 är bland de närliggande stjärnorna av spektraltyp K av en typ i en "sweet spot" mellan solliknande stjärnor och M-stjärnor, när det gäller sannolikheten för liv och dess lätthet att upptäcka (i detta fall för exoplaneter i systemets yttre konservativa beboeliga zon), enligt analys av Giada Arney från NASA:s Goddard Space Flight Center.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/85295/gliese673.
 ARICNS

Stjärnbilden Ormbäraren
HD-objekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass K
Stangviks kommun

Stangviks kommun () var en kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Byn Stangvik utgjorde kommunens centralort.

Administrativ historik 
Stangviks kommun upprättades den 1 januari 1838 (som Stangvig formannskapsdistrikt) när Formannskapslovene från 1837 trädde i kraft. Kommunen omfattade då de nordliga och västliga delarna av nuvarande Surnadals kommun, den nordligaste delen av nuvarande Sunndals kommun samt ett mindre område i den sydöstra delen av nuvarande Tingvolls kommun.

Mellan 1874 och 1897 genomfördes ett antal gränsregleringar med grannkommuner:
 1 januari 1874: bebott område (61 invånare) till Tingvolls kommun
 1 januari 1877: bebott område (50 invånare) till Surnadals kommun
 1 januari 1879: bebott område (83 invånare) från Surnadals kommun
 1 januari 1879: bebott område (260 invånare) från Halsa kommun
 1 januari 1886: bebott område (gården Møklegjerdet med 29 invånare) till Surnadals kommun
 1 januari 1897: bebott område (gården Sjøflot med 27 invånare) till Surnadals kommun

Den 1 maj 1895 bröts Åsskards kommun (Åsgårds kommun) ut ur kommunen som då minskade från 2 983 invånare före delningen till 2 354 invånare efter. Den återstående delen omfattade ett område i den västra delen av nuvarande Surnadals kommun, den nordligaste delen av nuvarande Sunndals kommun samt ett mindre område i den sydöstra delen av nuvarande Tingvolls kommun.

Den 1 januari 1965 upplöstes kommunen och delades i tre. Huvuddelen (med 1 386 invånare) fördes, tillsammans med Åsskards kommun, till Surnadals kommun) medan Ålvundfjords krets (med 508 invånare) fördes till Sunndals kommun samtidigt som Åsprong-Sandnes (med 26 invånare) fördes till Tingvolls kommun. Kommunen hade vid delningen totalt 1 920 invånare.

Källor 

Tidigare kommuner i Møre og Romsdal fylke
Surnadals kommun
Sunndals kommun
Tingvolls kommun
Stangvik

Stangvik är en kyrkby i Surnadals kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Byn ligger vid fylkesväg 6144, på östra sidan av Stangvikfjorden. Här finns Stangviks kyrka.

Byn utgjorde tidigare centralort i dåvarande Stangviks kommun.

Referenser 

Orter i Møre og Romsdal fylke
Surnadals kommun
Helsingborgs Dagblads fotopris

Helsingborgs Dagblads fotopris utdelas sedan 2017 av Helsingborgs Dagblad för att årligen belöna viktig bildjournalistik.
Prissumman är på 25 000 kronor och syftet med priset är att uppmuntra bra bildjournalistik och bereda den ytterligare exponering i tider då medieutrymmet för bilden minskar. 

Juryn för priset är Jenny Maria Nilsson och Johan Malmberg.

Pristagare
2017: Nora Lorek  
2018: Alexander Mahmoud  
2020: Kicki Lundgren 
2021: Troy Enekvist  
2022: Ikram Abdulkadir  
2023: Nils Petter Löfstedt

Referenser

Noter

Övriga källor 
https://www.hd.se/2017-06-10/nu-instiftar-vi-helsingborgs-dagblads-fotopris/ Helsingborgs Dagblad, 10 juni 2017, om instiftandet av priset]

Kulturpriser i Sverige
Kultur i Helsingborg
Priser och utmärkelser instiftade 2017
Emin Hasic

Emin Hasic, född 8 februari 2003 är en svensk fotbollsspelare (försvarare) som spelar för IFK Värnamo i Allsvenskan.

Klubblagskarriär 
Emin Hasic moderklubb är BK Häcken, där han började spela i fotbollsskolan som liten knatte. Som 16-åring fick Hasic också A-lagsdebutera för klubben, då han stod för ett inhopp i träningsmatchen mot Norrby IF den 21 november 2019. Efter att ha spenderat säsongen 2020 i klubbens P19-lag såldes Hasic i januari 2021 till italienska Serie B-laget Lecce. Medieuppgifter gjorde gällande att BK Häcken dessförinnan nobbat ett bud från den allsvenska konkurrenten IFK Norrköping på Hasic.

De följande två och ett halvt åren levde Hasic som ungdomsproffs i Italien. Tiden i Lecce avslutades också succéartat då Hasic avgjorde Primavera-finalen mot Fiorentina den 9 juni 2023 med ett mål i den 122:a minuten, vilket innebar att Lecce blev italienska U19-mästare 2022/2023. Efter guldet löpte Hasic kontrakt med Serie A-klubben ut. Parterna befann sig till en början i förhandlingar om en kontraktsförlängning men den 25 augusti 2023 meddelade istället allsvenska IFK Värnamo att 20-åringen skrivit på ett tre och ett halvt år långt kontrakt med klubben.

Emin Hasic lämnade Italien ut att fått göra sin A-lagsdebut men fick den 1 oktober 2023 debutera i Allsvenskan, då han stod för ett kort inhopp när IFK Värnamo besegrade Mjällby AIF med 3-2.

Landslagskarriär 
Emin Hasic har representerat Sveriges U21-, U19- och U17-landslag. Förutom Sverige har han även möjlighet att spela för Bosnien och Hercegovina.

Hans första blågula framträdande kom den 18 september 2018 när det nybildade P15-landslaget förlorade med 1-3 mot Norge. Året därpå fanns Hasic med i truppen till den första kvalrundan till U17-EM 2020 och spelade då i en av tre matcher när Sverige tog sig vidare till Elite Round. Med anledning av coronavirusets utbrott ställdes både den andra kvalrundan och EM-slutspelet in.

Efter att ha gjort sitt enda U19-framträdande när P18-landslaget förlorade med 0-3 mot Finland den 7 september 2021 blev Hasic i mars 2023 för första gången uttagen till U21-landslaget. Debuten kom i 3-2-segern mot Skottland den 23 mars 2023, då Hasic hoppade in i den 87:e minuten. I matchen därpå, mot Colombia den 26 mars 2023, fick Hasic för första gången starta en U21-landskamp.

Statistik

Källor
 Svenska Fotbollförbundet
 Transfermarkt

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Värnamo
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 2003
Levande personer
Män
Personer från Göteborg
Personer från Göteborgs kommun
Svenska idrottare under 2000-talet
Oscar Fredericksen

Oscar Fredericksen (Fredriksen), var en dansk grosshandlare.

Naturhistoriska Riksmuseets etnografiska avdelning (nuvarande Etnografiska museet i Stockholm) mottog 1890 en gåva från Fredericksen, en samling naturhistoriska och etnografiska föremål insamlad av den danske maskinmästaren Arthur Feddersen som dött samma år i hamnstaden Matadi efter att den sista delen av sitt liv varit i Kongostatens tjänst. Museet hade tidigare gjort betydande inköp av Kongo-föremål från friherre Hans Hugold von Schwerin och andra svenska resande och kolonister. Denna gång gällde det dock föremål från de innersta delarna av Kongo, vilka museet saknade.

Feddersens samling, 154 föremål, bestod främst av vapen (spjut, knivar och sköldar), men även av ytterst egendomliga prydnader, från olika folkgrupper i trakterna av Bangala och Boyomafallen (Stanley Falls) vid Kongofloden samt dess bifloder Ubangi, Aruwimi och Lulami. För inköp av samlingen, ett anbud från von Schwerin på flera tusen kronor, saknades dock medel. Fredericksen överraskade då med att köpa samlingen och skänka den till museet.

Källor 

Män
Grosshandlare
Födelseår saknas
Olof Trätäljas hög

Olof Trätäljas hög i centrala Säffle är en storhög där Olof Trätälja sagokungen från Ynglingasagan ska vila.

Olof  Trätäljas hög i Säffle

Namn 
På en mindre bergsrygg i en park i centrala Säffle ligger Olof Trätäljahögen. Namnet fick graven 1773 av Erik Fernow  i  boken Beskrifning öfwer Wärmeland. 1683 benämndes högen Knutsbacken i Hadorphs uppgifter om Värmland.

Beskrivning 
Högen är 4 till 4,5 meter hög och  en omkrets som inte är rund utan mäter 43x33 meter. Högen är delvis kantskadad. Nedanför och söder om Storhögen har flera högar tidigare legat på kanalbolagets mark mitt för Hotell Royal. Storhögen har sålunda ingått i ett gravfält. Fyra av högarna har undersökts.  Toppen är avplanad på en yta av 14x12 meter. Djurklou  beskriver 1867 att högen skadats av potatisgropar och jordkällare runt högen. Graven ingick i ett gravfält med bland annat 4 gravar undersökta av Thure Langer 1912.  Hans fynd bestod av keramik, järnbeslag, delar av en bronsnål och en grön glaspärla. Langer hittade brända, och obrända, skelettdelar av människa, som senare har daterades till vikingatid. Olof Trätäljas hög är inte undersökt, men kan vara från samma tid.

Sagohistoria 
Olof Trälja omtalas i Ynglingatal, och i Ynglingasaga i Heimskringla som son till Ingjald Illråde. Han uppfostrades i av en fosterfar. Efter hans fader död bosatte Olof sig i Värmland och skapade sig en maktställning. I Svitjod fick han smädesnamnet "trätälja".  Men flera svear flyttade till Värmland som blev överbefolkat och det blev svält. Olof Trätäla fick bära skulden och folket innebrände honom och offrade honom alltså till Oden.

Andra högar utpekade som Träljas grav 
Storhögen i Säffle är inte enda platsen som utpekas för Olof Trätäljas grav. Två andra storhögar, en i Nysäter och en i Högsäter, utpekas också som hans sista viloplats.

Referenser 

Säffle kommun
Gravhögar i Sverige
Fornminnen i Värmland
Kensington Society

The Kensington Society, även Kensington Ladies' Discussion Group, var en brittisk politisk och litterär organisation för kvinnor.

Sällskapet startades 1865 av en grupp kvinnor i syfte att verka för bättre utbildning och anställningsmöjligheter för kvinnor. Sällskapet var en direkt föregångare till de rösträttssällskap som började bildas 1867. Efter ett möte angående kvinnlig rösträtt utarbetade flera medlemmar en petition, den första i sitt slag i Storbritannien, som krävde rösträtt åt "all householders, without distinction of sex". Denna samlade på mindre än två veckor 1 499 underskrifter och överlämnades till John Stuart Mill för att framläggas för brittiska underhuset den 7 juni 1867. Bland sällskapets medlemmar märktes Barbara Bodichon, Frances Buss, Dorothea Beale, Jessie Boucherett, Elizabeth Wolstenholme, Elizabeth Garrett Anderson, Bessie Rayner Parkes och Helen Taylor.

Referenser 

Kvinnoorganisationer i Storbritannien
Frideswide Strelley

Frideswide Strelley, död 1565, var en engelsk hovfunktionär. 

Hon var hovdam åt Maria I 1536-1553. Hon nämndes tillsammans med Susan Clarencieux och Jane Russell som Marias favorithovdamer. Hon uppges ha varit den som slutligen övertygade Maria om att hennes skengraviditet inte var verklig.

Referenser

Födda okänt år
Avlidna 1565
Henrik VIII:s hov
Engelska hovdamer
Kvinnor
Walpipe

Walpipe, möjligtvis vallpipan, är ett instrument som beskrivs i vissa engelskspråkiga källor från 1800-talet som en säckpipa, separat från en annan svensk säckpipa. Walpipe-instrumentet ska ha använts i Lappland. 

Beskrivningen av en "walpipe" kommer ursprungligen från brittiska Society of Antiquaries mötesanteckningar från 10 maj 1770. I texten refererar antikvarien Daines Barrington till ett samtal han haft med en herr Fougt från Lappland, möjligtvis svenske boktryckaren Henrik Fougt:Herr Barrington nämner vidare att han frågat Fougt om de har några andra antika instrument i Sveriges Lappland, på vilket Fougt nämnde två: Säckpipan ["the Sakpipe"] och Walpipan ["the Walpipe"], som han beskriver vara exakt densamma som säckpipan ["the Bagpipe", avseende Engelska/Skotska säckpipor]. 

Skulle skottarna hävda att de uppfann detta antika instrument så anser Herr Barrington att det är fullt lika möjligt att de lånade det från norrmännen, precis som svenskarna lärde sig användandet av säckpipan från dem.

Walpipan används av lappländska herdar, och består av ett kohorn i vilket de har gjort öppningar, med sådana avstånd från varandra det går att spela musikaliska intervall. Av texten framgår inte om herr Fougt menade att det var "Sakpipe" eller "Walpipe" eller båda två som var samma sak som "the Bagpipe".
Beskrivningen av walpipe-instrumentet som ett kohorn med öppningar för att spela olika toner (och utan att det nämns något om en säck) stämmer bättre överens med vallhorn. Ordet pipa förekommer i äldre svenska texter i s.k. vitter stil som "benämning på primitiva, likt en pipa formade träblåsinstrument", vilket skulle kunna förklara att ett horn kallas för walpipe eller vallpipa. Det är därför möjligt att texten innehåller ett syftningsfel, och att Barrington eller Fougt menade att Sakpipe var precis som andra säckpipor medan Walpipe nämndes som ett separat exempel, som svar på Barringtons fråga om det fanns andra antika instrument i norra Sverige.

Referenser

Säckpipor
Doppler (olika betydelser)

Doppler kan syfta på:

 Doppler (bok) – roman av Erlend Loe från 2004
 Doppler (månkrater) – nedslagskrater på månen
 3905 Doppler – en asteroid i huvudbältet
 Doppleravbildning – metod för att studera inhomogena strukturer på ytan av stjärnor
 Dopplereffekt – fysikaliskt fenomen
 Dopplerkoefficient – förändringen i reaktiviteten av kärnbränsle per grad förändring i bränsletemperaturen
 Dopplerradar – radartyp som utnyttjar dopplereffekten
 Dopplerspektroskopi –  föremåls hastighet som är riktad emot eller bort från en observatör
 Christian Doppler (1803–1853), österrikisk matematiker och fysiker
 Doppler Nunatak – nunatak i Antarktis