kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kyrkstad gård

Kyrkstad gård (finska: Kyrkstadin kartano) är en herrgård och före detta rusthåll i Lojo i det finländska landskapet Nyland. Gårdens nuvarande huvudbyggnad i empirestil uppfördes 1876. Gården är idag i privat ägo.

Kyrkstad gård ligger vid Lojo sjö. Gården samt den omgivande parken är skyddade som värdefulla kulturmiljöer.

Historia och arkitektur 
Byn Kyrkstad omnämndes första gången i skriftliga källor år 1420 när byn köptes av Tomas Tomasson. I slutet av medeltiden fanns det två hemman i Kyrkstad som sammanlades år 1643 av Martin Pavalsson. Gården förblev därefter i samma släkts ägo i över 200 år. På 1700-talet bildades Kyrkstad till ett rusthåll. År 1894 blev också hemmanen Lassi och Markku i Kittfall by delar av Kyrkstad gård. Kyrkstad fungerade också som ett gästgiveri från 1830-talet till början av 1900-talet. Gästgiveribyggnaden fanns i Kyrkstad gårds ursprungliga gårdscentrum i hörnet av de nutida vägarna Tynnisåvägen och Jermugränden.

Axel Gustav Hornborg köpte gården 1874 men sålde den 1875 till bolaget Kyrkstad Ångsåg Ab som han själv var delägare i. Efter konkurs kom gården i släkten Dahlbergs ägo mellan 1885 och 1980. År 1906 köptes 1/6 av Kyrkstad av Lojo kalkverk och nästan alla kalkverkets byggnader uppfördes på gårdens före detta mark. Även Virkby kyrka är byggd på mark som ägdes av Kyrkstad gård. I slutet av 1930-talet var Kyrkstad gård cirka 250 hektar stor.

År 1980 köpte Lojo kommun gården. Kommunen sålde sedan gården till en privatperson år 1994.

Arkitektur 
Fram till 1980-talet fanns det tre olika byggnader på gårdens mark som alla en gång hade varit huvudbyggnader. Den äldsta byggnaden var byggd strax efter stora ofreden och byggnaden användes senare som en skola. Den andra byggnaden fungerade senare som arbetarbostad.

Den nuvarande huvudbyggnaden i empirestil färdigställdes år 1876. Byggnaden är en gul timmerbyggnad med sadeltak. Det finns bara en våning i byggnaden. I början av 1900-talet gjorde arkitekt Bauffin ritningar för byggandet av en andra våning i huvudbyggnaden, men den blev dock aldrig byggd. Kyrkstad gårds huvudbyggnad har renoverats år 1900 och 1932 och senast år 1995 när hela byggnaden renoverades grundligt. Då fick gården till exempel nya takfönster med sadeltak. Likadana fönstren kan man se på ett gammalt foto av gården från 1931. På andra sidan av Kyrkstad gårds huvudbyggnad finns en glasveranda som uppfördes 1980. Vid verandan finns gårdens kontor och vinterträdgård. Det finns 10 rum i huvudbyggnaden.

En lång träallé leder till Kyrkstad gård. Omkring gården finns en park i engelsk stil som grundades på 1880-talet. Det finns bland annat två dammar i parken.

Nuförtiden kvarstår endast ett spannmålsmagasin i tegel av gårdens ekonomibyggnader. Gårdens alla andra gamla byggnader, såsom gråstensladugård från 1893, arbetarbostäder och portvaktens stuga, revs på 1980-talet.

Ägare 
Lista över Kyrkstad gårds ägare:

Källor 

Byggnader och anläggningar i Lojo
Herrgårdar i Nyland
Byggnader invigda under 1800-talet
1876 i Finland
Camilla Weitzel

Camilla Weitzel, född 11 juni 2000 i Hamburg, Tyskland är en beachvolley- och volleybollspelare (center) som spelar med Chieri '76 Volleyball och Tysklands landslag.

Weitzel spelade som barn tennis, gymnastik och friidrott. Genom sin syster kom hon att börja spela volleyboll, där hon spelade med ASV Landau. Hon flyttade 2013 till Dresden för spel med Dresdner SC:s utvecklingslag VC Olympia Dresden och spelade där först med utvecklingslaget och sedan seniorlaget. Efter säsongen 2016/17 tänkte Weitzel på att lägga av på grund av stress. I november 2017 började hon spela med Dresdens förstalag då Ivana Mrdaks var skadad och spelade sina första matcher under Bundesliga-säsongen 2017/18, då laget gick till semifinal i tyska mästerskapet. Hon ingick också i laget som vann DVV-Pokal samt deltog i CEV Cup, där laget förlorade en heltysk kvartsfinal mot Allianz MTV Stuttgart. Säsongen 2018/19 var mindre framgångsrik för Dresden. Laget slogs ut i åttondelsfinalen i DVV-Pokal mot Stuttgart, i den första omgången av CEV Cup mot UYBA Volley och i kvartsfinalen i Bundesliga. Säsongen 2019/20 vann hon DVV-Pokal med Dresden mot Stuttgart i finalen. I CEV Challenge Cup hade laget nått semifinal när säsongen avbröts p.g.a. Covid-19-pandemin, medan de låga fyra i Bundesligasäsongen. Säsongen 2020/21 vann de tyska mästerskapet. Efter att ha vunnit mästerskapet lämnade Weitzel Dresdner SC för den italienska förstadivisionsklubben Chieri '76 Volleyball. 

Weitzel har spelade med både de tyska juniorlandslaget och seniorlandslaget. Sommaren 2019 gjorde Weitzel sina första framträdanden i det tyska landslaget och har spelat med dem vid EM 2019 och EM 2021, liksom vid VM 2022. 

Weitzel har spelat beachvolley, främst under period 2014 till 2017. Med Maike Henning blev hon tysk U17-mästare 2015 och med Meghan Barthel blev hon 2017 tvåa i tyska U19-mästerskapet.

Referenser

Noter 

Födda 2000
Levande personer
Kvinnor
Tyska idrottare under 2000-talet
Tyska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Tyska beachvolleybollspelare
Volleybollspelare i VC Olympia Dresden
Volleybollspelare i Dresdner SC 1898
Volleybollspelare i Chieri '76 Volleyball
Kristi begråtande (Dürer)

Kristi begråtande är två oljemålningar av den tyske renässanskonstnären Albrecht Dürer. Den första målades omkring 1499 och ingår sedan 1800 ingår i samlingarna på Germanisches Nationalmuseum i Nürnberg och den andra målades omkring 1500 och är utställd på Alte Pinakothek i München. 

Målningarna var beställningsverk ursprungligen avsedda som epitafium i Sankt Sebaldskyrkan (där en kopia finns idag) respektive Predigerkirche (Dominikanerklostret), båda belägna i Dürers hemstad Nürnberg. Beställarna, familjerna Holzschuher respektive Glim, är inmålade som miniatyrfigurer i förgrunden. I den första versionen knäböjer till vänster Karl Holzschuher (som varit död sedan 1480) och sönerna, däribland Hieronymus Holzschuher som Dürer porträtterade 1526. Till höger avbildas hans hustru Gertraud Gruber och döttrarna. I den andra versionen syns guldsmeden Albrecht Glim, hans hustru Margareth Holzhausen som avled 1500 och deras två barn samt deras vapensköldar. En av sönerna avlägsnade målningen från kyrkan omkring 1545 och sålde den. Miniatyrfigurerna övermålades senare men togs åter fram 1924.

Målningarna är ej kopior, men skildrar samma nytestamentliga motiv: Kristi begråtande som var ett vanligt motiv inom konsten från medeltiden och till barocken. Den döde Jesus har tagits ner från korset som syns i bildens bakgrund. I den första versionen syns Golgata till vänster där de två rövarna som korsfästes samtidigt som Jesus är kvar på sina kors. Det är samma persongalleri i förgrunden som avbildas i de båda målningarna. I den andra versionen håller Josef från Arimataia Jesu döda kropp som närmast sörjs av fyra kvinnor däribland den åldrade Jungfru Maria. Den tre stående figurerna är från vänster Johannes evangelisten, Maria från Magdala och Nikodemos. I målningens mellangrund syns grottan med Jesu sarkofag och grinden till Getsemane trädgård. I bakgrunden avbildas Jerusalem och ett berglandskap som mer påminner om Sydtyskland än Heliga landet.

Dürer verkade i skarven mellan två världsåskådningar vilket tydligt framträder i hans religiösa verk: dels tolkar de medeltidens religiösa innerlighet, dels hyllar de renässansens nya antikinspirerade formsträvan. Han verkade även inom en religiös brytningstid. Några år efter dessa tavlors tillkomst, år 1517, publicerade Martin Luther sina 95 teser som sedermera ledde till protestantismens uppkomst. Dürer anslöts sig till Luther och citerade honom i sitt sista stora verk, De fyra apostlarna.

Referenser 

Alte Pinakotheks webbplats
Web Gallery of Art
Germanisches Nationalmuseums webbplats

Externa länkar 

Målningar av Albrecht Dürer
Målningar från 1500-talet
Målningar på Alte Pinakothek 
Kulturella återgivningar av Maria från Magdala
Kulturella återgivningar av aposteln Johannes
Jungfru Maria i konsten
Jesus i konsten
Målningar från 1400-talet
Målningar med motiv från Nya testamentet
Målningar på Germanisches Nationalmuseum
Westholm

Westholm är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 
 Carl-Johan Westholm (1947–2022), svensk organisationsledare
 Jörgen Westholm (född 1972), svensk travtränare och -kusk
 Karl Gustaf Westholm (1864–1935), svensk jurist
 Sigurd Westholm (1871–1960), svensk arkitekt
 Sten Westholm (1898–1986), svensk arkitekt

Svenska efternamn
Jul i Skomakergata

Jul i Skomakergata är en norsk julkalender i NRK från 1979 regisserad av Grete Høien med manus och musik av Bjørn Rønningen. Serien har sedan premiären visats på TV i repris 1981, 1984, 1988, 1993, 1998 och i 2003 och har sedan 2014 funnits på NRK TV.

Handling 
Henki Kolstad spelar huvudrollen som Jens Petrus Andersen, en skomakare som har det stressigt före jul, men som ändå tar sig tid åt de många som kommer in till verkstaden på besök. Varje dag försöker han leverera ett par barnskor som han inte kan minnas vart han fick dem ifrån. Men de blir kvar i butiken ända fram till julafton, då han till slut ger dem till ett nyfött barn (Jørgens broder) som han menar behöver dem.

FN:s barnkonvention 
Varje av de 24 avsnitten har ett inslag av den östtyska dockanimerade serien John Blund och "dagens rättighet". Dessa inslag hade en egen vinjett. Rättigheten som blev lästes upp var ett citat ur FN:s internationella barnkonvention. Inslaget kom mitt i varje avsnitt, och bakgrunden för detta är att 1979 var FN:s internationella barnår. Tøfflus som visade dessa filmerna och ofta måste Jens Petrus förklara vad rättigheten betyder för Tøfflus.

Rollista

Produktion 
Serien spelades in i Studio 2 i Fjernsynshuset i Oslo, inspelningarna inleddes på hösten 1978 och pågick i ungefär ett år.

Det fanns också planer på att samtidigt utge en papperskalender till sändningen av julkalendern. Dessa genomfördes dock inte.

Visningar och utgivning 
Serien har sedan premiären visats på TV i repris 1981, 1984, 1988, 1993, 1998 och i 2003. I november 2011 meddelande NRK att de inte längre kommer visa julkalendern eftersom den "blivit irrelevant för dagens ungdomar". Detta fick ett negativt mottagande på sociala medier med protester som följd. 2014 mottog NRK 1 200 förfrågningar om att visa serien och valde samma år att ladda upp serien på NRK TV.

Serien finns också utgiven på DVD.

I andra medier 
Serien utkom 1980 som bok på förlaget Grøndahl, och samma år utkom sången på LP-skivan Jul i Skomakergata (CBS).

2003 utkom serien som ett datorspel med samma namn.

Temapark 
År 2000 byggdes det en fullskalig version av Skomakergata i Kristiansands djurpark som invigdes 26 juni 2000 av Henki Kolstad.

Attraktionen stod fram till 2014 då parken ersattes av en Afrika-inspirerad by. Orsakerna till att attraktionen stängdes angavs vara för att serien var för okänd för den tidens barn då NRK inte längre sände serien på TV. Dessutom hade attraktionen svårt att locka folk utanför juletider.

Julföreställningar på teater 
Teater Winge producerade i början av 2000-talet en teaterföreställning med samma titel som i flera år spelades på kulturhus över hela Norge från november fram till jul. Henki Kolstads barnbarn Marius Kleppe Kolstad spelade Jens Petrus Andersen jr. i dessa föreställningar. Teaterföreställningen byggde i mycket på originalversionen, men skulle ha en modernare prägel.

Referenser

Externa länkar 

 Jul i Skomakergata på NRK TV
 Jul i Skomakergata på Filmfront
 
Marionetteater i Norge
Norska TV-serier från 1970-talet
Julkalendrar i NRK
Norska barnserier
Evil May Day

Evil May Day eller Ill May Day var ett främlingsfientligt upplopp som ägde rum i april 1517 mot utlänningar bosatta i London. Folkmobbar ledda av främst lärlingar, drog under flera timmar omkring i staden och förföljde utlänningar som flamländare och fransmän. Ingen utlänning tros dock ha dödats. Upploppen slogs ned med hjälp av förstärkningar under Thomas Howard, 2:e hertig av Norfolk. Trehundra personer arresterades och tretton av dem avrättades för förräderi genom hängning den 4 maj 1517, men Henrik VIII benådade de övriga sedan drottningen, Katarina av Aragonien, hade bett om nåd för dem.

Referenser 

London under 1500-talet
1517 i Europa
Kravaller i England
Tye Kartye

Tye Kartye, född 30 april 2001, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Seattle Kraken i National Hockey League (NHL) och spelar för Coachella Valley Firebirds i American Hockey League (AHL).

Han har tidigare spelat för Sault Ste. Marie Greyhounds i Ontario Hockey League (OHL).

Kartye blev aldrig NHL-draftad.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Tye Kartye NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Tye Kartye hockey stats and profile at hockeydb.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Sault Ste. Marie Greyhounds
Spelare i Windsor Spitfires
Spelare i Coachella Valley Firebirds
Spelare i Seattle Kraken
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Idrottare från Kingston, Ontario
Födda 2001
Levande personer
Män
Bernadotteprogrammet

Bernadotteprogrammet är ett stipendieprogram instiftat 2016 med anledning av kung Carl XVI Gustafs 70-årsdag. Stipendieprogrammet instiftades av de kungliga akademierna Kungliga Akademien för de fria konsterna, Kungliga Vitterhetsakademien, Kungliga Musikaliska Akademien, Svenska Akademien och Kungliga Gustav Adolfs Akademien för svensk folkkultur och delar varje år ut ett antal stipendier, Bernadottestipendiet, om 120 000–125 000 kronor vardera till postdoktorala forskare och yngre konstnärliga utövare.

Referenser 

Stipendier
Litteratur och revolution

Litteratur och revolution () är en bok av den ryske politikern och revolutionären Lev Trotskij, utgiven 1924. I boken analyserar och bedömer Trotskij utifrån marxismens hållningssätt de strömningar som präglade den ryska litteraturen mellan 1905 och 1917. Därtill kommenterar Trotskij bland annat Vladimir Majakovskijs självmord, futurismen samt Ignazio Silones roman Fontamara.

I förordet kommenterar Trotskij begreppet "proletär kultur":

Källor

Noter

Verk av Lev Trotskij
Verk 1924
August Wittgenstein

Prins August Fredrik av Sayn-Wittgenstein-Berleburg (), mer känd under namnet August Wittgenstein, född 22 januari 1981 i Siegen i Nordrhein-Westfalen i Tyskland, är en tysk-svensk skådespelare och medlem av den furstliga ätten Sayn-Wittgenstein-Berleburg.

Wittgenstein har bland annat medverkat i TV-serierna Ku'damm 56, Ku'damm 59 och Ku'damm 63. Han har även medverkat i Das Boot (2018–2020), Hidden: Förstfödd från 2019.

Han är yngre bror till journalisten och författaren Anna av Bayern.

Filmografi (i urval) 

 2016 – Ku'damm 56
 2018 – Ku'damm 59
 2018–2020 – Das Boot
 2019 – Hidden: Förstfödd
 2021 – Ku'damm 63

Referenser

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1981
Män
Levande personer
Le Roman d'Elvire

Le Roman d'Elvire (även uppförd med titeln Fantaisie de marquise) är en opéra comique i tre akter med musik av Ambroise Thomas och libretto av Alexandre Dumas den äldre och Adolphe de Leuven. Den hade premiär 4 februari 1860 på Théâtre Impérial de l'Opéra-Comique. Handlingen utspelas i 1600-talets Palermo och blandar inslag av realism och saga i historien om en ung vällusting som upptäcker att den gamla rika kvinna han trodde han hade gift sig med i själva verket är den unga och vackra han försakade.

Bakgrund och uppförandehistorik
Även om Alexander Dumas var en flitig författare av romanet och pjäser, så skrev han mycket sällan för operascenen. Le Roman d'Elvire var hans fjärde och sista sådant verk. Hans medförfattare var Adolphe de Leuven som hade författat libretti till Thomas fyra tidigare operor, alla inom genren opéra comique. Premiären på Théâtre Impérial de l'Opéra-Comique av Le Roman d'Elvire ägde rum 4 februari 1860 med Achille-Félix Montaubry och Mademoiselle Monrose i huvudrollerna som Gennaro och Elvire. Uppsättningen regisserades av Toussaint-Eugène-Ernest Mocker. Operan spelades 33 gånger,, men dess blandade kritik och ljumma mottagande ledde till att Thomas övergav operakomponerandet de följande sex åren. Han skulle återkomma 1866 med Mignon som skulle komma att bli en stor framgång både i Frankrike och utomlands.

Svensk premiär som Drottning Elviras saga 26 april 1864 på Operan i Stockholm där den spelades tio gånger.

Personer

Handling

Plats: Palermo på 1600-talet

Den unge vällustingen Gennaro d'Abani vägrar att gifta sig med den vackra och rika Elvire. Han föredrar att leva ett liv av ohämmat slöseri och fullfölja sina drömmar att bli en förmögen diamanthandlare. För att få sin hämnd utger sig Elvire för att vara en gammal kvinna medelst en magisk dryck som hon fått av spåkvinnan Lilla. I denna förklädnad tilldrar hon sig uppmärksamheten från Malatesta, Palermos polischef. Under tiden har Gennaros planer gått i stöpet och han förföljs av ockrare. I sin desperation antar han anbuder om giftermål från den "gamla kvinnan" och det ekomiska stöd hon kan bidra med.

Men Gennaro plågas av Elivres hårda regemente och planerar att fly. Han ber Lilla ordna en sömndryck till Elvire så han kan fly. Istället ger Lilla Elivre en dryck som förvandlar henne tillbaka till den unga vackra kvinna hon en gång var. Folket i Palermo är övertygade om att Gennaro har mördat sin hustru och ersatt henne med den nya unga kvinnan. Han döms av Malatesta till hängning. För att rädda sin make erbjuder sig Elivre att dricka ytterliga en dryck som ska förvandla henne till den gamla kvinnan. Förfärad av tanken erkänner Gennaro att han hellre blir hängd. Som ett bevis på hans kärlek och ändrade levnad avslöjar Elvire sanningen om vad som skett och paret kan fortsätta leva lyckligt tillsammans.

Referenser

Anmärkningar

Noter

Verk av Ambroise Thomas
Franskspråkiga operor
1860 i Frankrike
Musikåret 1860
Kultur i Paris
Franska operor
Bertil Öhlin

Bertil Zacharias Öhlin, född den 10 oktober 1889 i Böne församling, Älvsborgs län, död den 23 september 1969 i Växjö, var en svensk jurist. Han var bror till Paul Öhlin.

Öhlin avlade juris kandidatexamen vid Lunds universitet 1916. Han blev assessor i Göta hovrätt 1923, tillförordnad revisionssekreterare 1929, hovrättsråd 1930, revisionssekreterare 1933 och åter hovrättsråd 1936. Öhlin var häradshövding i Östra Värends domsaga 1937–1956. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1933 och kommendör av andra klassen av samma orden 1948.

Källor 

 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020

Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättsråd
Svenska revisionssekreterare
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Böne socken
Födda 1889
Avlidna 1969
Män
Lista över sonater av Domenico Scarlatti

Den italienske kompositören Domenico Scarlatti (1685–1757) skrev 555 sonater under sin livstid. Dessa är erkända som ett betydande bidrag för utvecklingen av de musikaliska och tekniska standarderna för klaviaturmusik.

Versioner
Lista över sonater för Cembalo eller Piano.
Listan kan sorteras efter vilken som helst av de fyra versionerna av katalognummer:
 K: Ralph Kirkpatrick (1953; ibland Kk. eller Kp.)
 L: Alessandro Longo (1906)
 P: Giorgio Pestelli (1967)
 CZ: Carl Czerny (1840)

Referenser 

Verk av Domenico Scarlatti
Ragnar Wahrgren

Carl Ragnar Wahrgren, född 11 oktober 1888 i Sollefteå, död 28 december 1981 i Lidingö församling, var en svensk bergsingenjör och företagare.

Ragnar Wahrgren var son till disponenten Carl Petrus Wahrgren och Louise Josefina Eugenia Lind. Han avlade mogenhetsexamen i Stockholm 1907 och utexaminerades som bergsingenjör vid Tekniska högskolan 1912. Efter anställning som chefskemist vid Höganäs-Billesholms AB 1912 var han konstruktör och affärsingenjör hos Julian Kennedy, Sahlin & Co. i Bryssel 1913–1914 samt byråingenjör vid Stockholms gasverk 1915 och därjämte överingenjörsassistent vid Jernkontoret samma år. Han var VD i AB Nordströms linbanor i Stockholm 1915-1934 och i AB Svenska Järnvägsverkstäderna i Linköping (med anläggningar även i Falun och Arlöv) 1934–1939, och sedan Svenska Järnvägsverkstädernas Aeroplanavdelning byggts ut och ombildats till Svenska Aeroplan AB i Linköping och Trollhättan med tillverkning av militära och civila plan samt bilar, var Wahrgren bolagets VD 1939–1950. Från 1950 var han på nytt VD i AB Svenska Järnvägsverkstäderna, för vars utveckling han utförde ett omfattande arbete. Wahrgren  gjorde studieresor till många europeiska länder samt USA och Kanada. Han tillhörde bland annat styrelsen för Sveriges verkstadsförening och för Flygtekniska försöksanstalten i Stockholm. Socialt verksam var han bland annat ordförande i Linköpings barnensdagsförening.

Källor 

 

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska ingenjörer
Personer från Sollefteå
Födda 1888
Avlidna 1981
Män
Perkasie

Perkasie är en kommun (borough) i Bucks County i Pennsylvania. Vid 2010 års folkräkning hade Perkasie 8 511 invånare.

Källor 

Orter i Pennsylvania
Bucks County
Penndel

Penndel är en kommun (borough) i Bucks County i Pennsylvania. Vid 2010 års folkräkning hade Penndel 2 328 invånare.

Källor 

Orter i Pennsylvania
Bucks County
Sellersville

Sellersville är en kommun (borough) i Bucks County i Pennsylvania. Vid 2010 års folkräkning hade Sellersville 4 249 invånare.

Kända personer från Sellersville 
 Jamie Moyer, basebollspelare

Källor 

Orter i Pennsylvania
Bucks County
Riegelsville

Riegelsville är en kommun (borough) i Bucks County i Pennsylvania. Vid 2010 års folkräkning hade Riegelsville 868 invånare.

Källor 

Orter i Pennsylvania
Bucks County
Carl Gustaf Walberg

Carl Gustaf Walberg, född 28 september 1788 i Jönköping, död 20 oktober 1821 i Stockholm, var en svensk tjänsteman och författare.

Carl Gustaf Walberg var son till stadsfogden Magnus Wahlberg och Britta Christina Appelgren. Han kom efter studier i Jönköpings skola och Växjö gymnasium 1805 till Lunds universitet, flyttade 1806 till Uppsala och avlade där samma år hovrättsexamen. Han blev auskultant i Svea hovrätt 1806 samt tjänstgjorde även en tid vid postverket och i Kammarkollegium. 1812 blev han kanslist vid Dramatiska teatern och var sedan auskultant och därefter notarie i Stockholms stads justitiekollegium. Walberg utgav en mängd tidskrifter, pamfletter, tillfällighetsdikter, noveller och romaner. Särskilt med romanerna, som räknades till tidens usla litteratur, vann han en vidsträckt herostratisk ryktbarhet. Främst från nyromantiskt håll utsattes Walberg för en fullständigt nedgörande kritik med anledning av alstrens "afgjorda elände". Mest känd blev han genom romanen Uggelviks Balen (1-4, 1814–1815), där han skildrade "den sämre verlden i sin brokighet" i en rad tavlor från krogar, jungfruhus och bindmössebaler i 1810-talets Stockholm. Att han inte drog sig för att påpeka förekomsten av prostitution och fosterfördrivning, syns främst ha ådragit honom benämningen "pasquillant af det förkastligaste slag". Genom ämnesvalet blev han dock en tidig representant för realismen och hans romaner haft stort kulturhistorisk betydelse. Walberg var genom sitt oordentliga levnadssätt väl bekant med miljöerna han skildrade i sina romaner.

Källor 
 

Svenska ämbetsmän
Svenska författare
Personer från Jönköping
Födda 1788
Avlidna 1821
Män
Bristol, South Dakota

Bristol är en ort i Day County i South Dakota. Vid 2010 års folkräkning hade Bristol 341 invånare.

Källor 

Orter i South Dakota
Day County
Waubay

Waubay är en ort i Day County i South Dakota. Vid 2010 års folkräkning hade Waubay 576 invånare.

Källor 

Orter i South Dakota
Day County
Bristol, Indiana

Bristol är en kommun (town) i Elkhart County i Indiana. Vid 2010 års folkräkning hade Bristol 1 602 invånare.

Källor 

Orter i Indiana
Elkhart County
Millersburg, Indiana

Millersburg är en kommun (town) i Elkhart County i Indiana. Vid 2010 års folkräkning hade Millersburg 903 invånare.

Källor 

Orter i Indiana
Elkhart County