kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Allehanda (veckoblad)

Allehanda var Nya Dagligt Allehandas veckoblad, en lördagsbilaga i form av en familjetidskrift som gavs ut under utgivningsperioden den 25 november 1899 till 25 november 1905. Tidningens fullständiga titel var Allehanda / Nya dagligt allehandas veckoblad. Tidningen var en periodisk bilaga till Nya Dagligt Allehanda. Någon uppgift om att det gick att prenumerera på Allehanda som en självständig tidning finns ej utan den ingick i prenumerationen på stora upplagan eller national upplagan mot en höjning av avgiften på 1 kr .

Redaktion 
Redaktionsort var Stockholm och  redaktörer var Johan Abraham Björklund från start till 3 juni 1905 sedan från 19 juni 1905 tidningens upphörande John Wigfors. Samma personer fungerade som ansvariga utgivare. Tidningen kom ut på lördagar.

Tryckning 
Förlag  för tidningen var Nya dagligt allehandas tidningsaktiebolag i Stockholm. Tidningen trycktes till 25 november 1905 på Nya dagligt allehandas tryckeri  men under tiden 18 mars 1905 till 25 november 1905 även på Aktiebolaget Förenade tidningars tryckeri i Stockholm. Man använde antikva och tryckte i svart + 1 färg. Tidningen hade 4 sidor på en satsyta 47 x 33 cm stor hela tiden.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1899
Dagstidningar nedlagda 1905
Little Bavington

Little Bavington är en ort i civil parish Bavington, i grevskapet Northumberland i England. Orten är belägen 16 km från Hexham. Little Bavington var en civil parish 1866–1958 när det uppgick i Bavington. Civil parish hade  invånare år 1951.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Northumberland
Tidigare civil parishes i Northumberland
Bahador Shahidi

Bahador Shahidi Haghigi, född 20 september 1975 i Rasht, Iran, är en svensk regissör, manusförfattare och filmproducent.

Shahidi regidebuterade med kortfilmen Minnet av ett rum (2010), vilken följdes bland annat av Fagins oskrivna monolog (2013), Iranian Kiss (2019) och Leyla (2021). Han har även ägnat sig åt dokumentärfilmande.

Källor

män
Födda 1975
Levande personer
Svenska filmregissörer
Svenska filmproducenter
Svenska manusförfattare under 2000-talet
Personer från provinsen Gilan
Sven Björck Svensson

Sven Björck Svensson, född den 17 oktober 1777 i Stockholm, död där den 28 februari 1815, var en svensk skald och grosshandlare.

Björck Svensson utbildade sig till vältalare under Magnus Lehnbergs omedelbara ledning. År 1802 vann han Svenska akademiens mindre pris i vältalighet. Sedermera ägnade han sig åt diktkonsten med en sådan flit och ihärdighet, att "han fyllde flera af den tidens dagblad med verser". En del av dessa finns intagna i den av honom utgivna Polymnia eller samling af skaldestycken af åtskilliga författare (1807).

Källor

Vidare läsning 

 

Svenska grosshandlare under 1800-talet
Svenskspråkiga poeter
Svenska poeter under 1700-talet
Författare från Stockholm
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1777
Avlidna 1815
Män
Ugglan
Elimination (farmakologi)

Läkemedelselimination är den process där ett läkemedel bryts ned och/eller utsöndras. Elimination av läkemedel sker antingen genom exkretion via urin eller galla/avföring, eller genom metabolism. Delar av vissa läkemedel kan också avlängas genom svett och anestesigaser avlängsnas genom utandningsluften. 

Ett mått på elimination är clearance eller halveringstid (t½). Levern och njurarna är de två organ med absolut störts inverkan på elimination av läkemedel ur blodet. Detta förklarar varför äldre personer, unga barn/spädbarn och personer med njur- eller leversjukdom måste få justerade läkemedelsdoser för att undvika toxiska nivåer av läkemedel i blodet.

Ett läkemedels löslighet avgör på vilket sätt det elimineras. Läkemedel består av delar av lipid- och vattenlösliga ämen, därmed elimineras ett läkemedel dels via metabolism i levern, dels via njurarna.

Se även
metabolism (farmakologi)

Referenslista 

farmakologi
Prix Jean Riaud

Prix Jean Riaud är ett årligt travlopp för 4-10-åriga varmblodiga travhästar som körs på Vincennesbanan utanför Paris i Frankrike varje år i slutet av januari. Det är ett Grupp 3-lopp, det vill säga ett lopp av tredje högsta internationella klass. Förstapris är 40 500 euro. Loppet körs över distansen 2850 meter.

Vinnare

Referenser

Noter

Jean Riaud
Magnus Iacobson

Carl Magnus Iacobson, född den 20 januari 1890 i Sundsvall, död den 10 maj 1980 i Stockholm, var en svensk militär.

Iacobson avlade studentexamen 1908. Han blev marinunderintendent 1912 och marinintendent av andra graden 1917, av första graden 1922. Iacobson var regementsintendent vid Vaxholms kustartilleriregemente 1921–1926. Han befordrades till kapten i intendentbefattning vid flygvapnet 1926, till major 1934, till överstelöjtnant 1938 och till överste 1941. Iacobson var chef för flygförvaltningens intendenturavdelning 1941–1950. Han var verkställande direktör i aktiebolaget Carlson & Weslien 1952–1955 och styrelseledamot där 1950–1961. Iacobson blev riddare av Vasaorden 1933 och av Nordstjärneorden 1946 samt kommendör av första klassen av sistnämnda orden 1950. Han vilar på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 Iacobson, Carl Magnus på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska flygvapnet
Svenska företagsledare
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Militärer från Sundsvall
Näringslivspersoner från Sundsvall
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1890
Avlidna 1980
Män
Alfred Braun

Alfred Braun, född 3 maj 1888 i Berlin, död 3 januari 1978 i samma stad, var en tysk radioreporter, journalist, manusförfattare, samt regissör. Under det tidiga 1900-talet var han verksam som skådespelare vid bland annat Schillertheater. På 1920-talet och tidigt 1930-tal var hans röst välbekant för Berlinare då han ofta hördes på radiostationen Funk-Stunde Berlin i politiska och kulturella sammanhang.

Liksom flera kollegor inom media aktiva under Weimarrepubliken arresterades Braun 1933 vid nazisternas maktövertagande. Han sattes i fångenskap i KZ Oranienburg, men blev frisläppt 1935. Under 1940-talet agerade han trots, eller kanske därför, sina tidigare upplevelser, och tidigare sympatier för SPD opportunistiskt och rapporterade för regimen vid flera tillfällen för radio och journalfilm. Han var också bland annat regiassistent och manusförfattare till Veit Harlan då han spelade in flera av sina ökända propagandafilmer. Trots kopplingarna till nazistregimen kunde han efter krigsslutet få anställning på Radio Stuttgart, den sovjetstödda Berliner Rundfunk, och senare stationen Freies Berlin. Han kom även efter kriget att stå för regin till några spelfilmer. Bland dessa kan nämnas en biografifilm om Gustav Stresemann 1956.

Källor 
Alfred Braun på filmportal.de (på tyska)
Alfred Braun på deutsche-biographie.de (på tyska)

Noter 

Tyska journalister under 1900-talet
Tyska filmregissörer
Tyska skådespelare under 1900-talet
Personer från Berlin
Födda 1888
Avlidna 1978
Män
Leonatus (häst)

Leonatus, född 1880 i Kentucky, död 1898 i Kentucky, var ett engelskt fullblod, mest känd för att ha segrat i Kentucky Derby (1883).

Bakgrund 
Leonatus var en brun hingst efter Longfellow  och under Semper Felix (efter Phaeton). Han föddes upp av John Henry Miller och ägdes av Jack P. Chinn & George W. Morgan. Han tränades under tävlingskarriären av Raleigh Colston Sr. och John McGinty.

Leonatus tävlade mellan 1882 och 1883 och sprang in totalt  dollar på 11 starter, varav 10 segrar och 1 andraplats. Han tog karriärens största seger i Kentucky Derby (1883). Han segrade även i Illinois Derby (1883), Hindoo Stakes (1883), Blue Ribbon Stakes (1883), Tobacco Stakes (1883), Woodburn Stakes (1883), Ripple Stakes (1883), Himyar Stakes (1883), Dearborn Stakes (1883) och Green Stakes (1883).

Karriär 
Leonatus gjorde endast en start som tvååring, där han slutade på andra plats. Som treåring förblev han obesegrad på tio starter, alla i antingen Kentucky eller Illinois, inom loppet av 49 dagar. Även om det inte gavs några officiella utmärkelser förrän 1936, utsågs Leonatus i efterhand till American Champion Three-Year-Old Male Horse 1883.

Leonatus startade i 1883 års upplaga av Kentucky Derby som favoritspelad, och reds av jockeyn Billy Donohue, som tidigare ridit Sligo till en fjärdeplats i 1881 års Derby. Hans främsta motståndare var Drake Carter, tränad av Green B. Morris, som hoppades ta sitt andra raka Derby (han hade segrat med Apollo 1882).

I löpet tog Drake Carter ledningen, men Leonatus övertog ledningen efter en kvarts mile, och efter en halv mile var Leonatus tre längder före Drake Carter. Leonatus segrade över Drake Carter med tre längder. Leonatus utmärkte sig genom att äta upp segerrosorna vid prisceremonin.

Som avelshingst 
Leonatus stallades efter treåringssäsongen upp som avelshingst på Clay Brothers Runnymede Farm nära Paris, Kentucky. Han stannade där tills han var arton år gammal och avled 1898. Han blev en framgångsrik avelshingst och blev far till bland annat 1898 års segrare av American Derby, Pink Coat, samt 1898 års segrare av Suburban Handicap, Tillo.

Leonatus ligger begravd i en omärkt grav i vid Elkhorn Creek som går genom Runnymede Farm. Nära honom ligger Hindoo, Billet och Sir Dixon begravda.

Referenser

Hästar födda 1880
Hästar avlidna 1898
Amerikanska galopphästar
Hästar som vunnit Kentucky Derby
Hästar uppfödda i Kentucky
Fullblodsfamilj 12-b
Figaro och Cleo

Figaro och Cleo (engelska: Figaro and Cleo) är en amerikansk animerad kortfilm från 1943. Filmen är den första av tre filmer med katten Figaro i huvudrollen.

Handling 
Figaro gör allt vad han kan för att komma åt guldfisken Cleo som simmar runt i en glasskål. Men när Figaro råkar illa ut visar han sig dock trots allt vara en snäll katt.

Om filmen 
Filmens två huvudfigurer katten Figaro och guldfisken Cleo medverkade tidigare i mindre roller i Disneys långfilm Pinocchio från 1940.

I filmen förekommer en mörkhyad hushållerska, som i några TV-sändningar i USA klipptes bort helt och hållet.

Svenska visningar 
Filmen hade svensk premiär den 11 december 1944 på Sture-Teatern i Stockholm och ingick i kortfilmsprogrammet Kalle Anka på turné, tillsammans med de andra kortfilmerna Jan Långben som uppfinnare, Pluto i Brasilien, Kalle Anka får punktering, Pojkarnas paradis (ej Disney), Kalle Anka som luftbevakare och Jan Långben ohoj.

Filmen hade svensk nypremiär den 1 december 1956 på biografen Aveny i Göteborg och ingick i ett nytt kortfilmsprogram; Kalle Ankas snurriga gäng. Där ingick kortfilmerna Kalle Ankas kusin, Plutos lekkamrat, Kalle Ankas bättre jag, Kalle Ankas aktersnurra och Piff och Puff och Kalle Anka. Stockholmspremiären av kortfilmsprogrammet ägde rum 3 december samma år på Sture-Teatern.

Filmen finns sedan 1996 dubbad till svenska.

Rollista

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1943
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1943
Filmer i regi av Jack Kinney
Filmer i regi av Ben Sharpsteen
Animerade filmer med katter
Kortfilmer med Figaro
Animerade filmer med fiskar
Bruno Mondi

Bruno Mondi, född 30 september 1903 i dåvarande Schwetz, Västpreussen, nu Świecie, Polen, död 18 juli 1991 i Berlin, var en tysk filmfotograf. Mondi började sitt arbete som filmfotograf under Weimarrepubliken och blev snabbt en etablerad filmarbetare. Efter nazisternas maktövertagande kom han så småningom att bli regissören Veit Harlans föredragna fotograf och stod under 1940-talet för fotot till några av tidens mest pregnanta propagandafilmer. Flera av dessa spelades in i färg i det dyra formatet Agfacolor. Efter kriget kunde han fortsätta arbeta och filmade bland annat Wolfgang Staudtes antifascistiska Människor i Berlin 1949. På 1950-talet fotade han flera av Romy Schneiders populära kostymfilmer. Mondi var verksam till 1960-talets slut.

Filmfoto (i urval)

Källor
Bruno Mondi på filmportal.de (på tyska)

Noter

Tyska filmfotografer
Födda 1903
Avlidna 1991
Män
Personer i Tyskland under 1900-talet
Personer från Kujavien-Pommerns vojvodskap
Gråsteinsbygningen

Gråsteinsbygningen, eller Det nye hospital, är en byggnad i Medeltidsstaden i Oslo. Den byggdes 1735–1737 som en förlängning av Gamlebyen kirke vid Ekebergsveien och var då Oslo Hospitals huvudbyggnad.

Oslo Hospital har sitt ursprung som spetälskesjukhus och del av Franciskanklostret i Oslo. Sjukhuset brändes ned 1567 av svenska soldater, men byggdes upp igen omkring 1580 på order av kung Fredrik II. Gråsteinsbygningen ritades av den invandrade tyske arkitekten Gabriel Bätzman (död 1755) och uppfördes i lokal kalksten, lerskiffer och gnejs.

Gråsteinsbygningen är ett byggnadsminne.

Källor
Oslo Hospitals historie på /www.ekebergveien1.no, läst den 15 februari 2022
Gråsteinsbygningen på /www.ekebergveien1.no, läst den 15 februari 2022

Noter

Medeltidsstaden, Oslo
Byggnader och anläggningar i Oslo
Byggnadsminnen i Norge
Arnold Iacobi

Ernst Arnold Henrik Iacobi, född den 17 oktober 1876  i Uddevalla, död den 8 november 1944 i Motala, var en svensk sjömilitär. Han var far till Ian Iacobi.

Iacobi blev underlöjtnant vid flottan 1900, löjtnant där 1902 och kapten där 1908. Han tjänstgjorde i marinförvaltningen från 1911 och var under sin sista tid i aktiv tjänst chef för Sjömanskårens skolor i Karlskrona. Iacobi befordrades till kommendörkapten av andra graden 1919 och av första graden 1923. Han övergick till övergångsstat 1926 och till reserven 1931. Iacobi invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1916. Han blev riddare av Svärdsorden 1921 och av Vasaorden 1922.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 
 Minnesteckning i Tidskrift i sjöväsendet 1944, nummer 11

Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Uddevalla
Födda 1876
Avlidna 1944
Män
Gabriel Bätzman

Gabriel Bätzman, född okänt år i Tyskland, död 1744 i Norge, var en tysk byggmästare och arkitekt, som verkade i Norge.

Gabriel Bätzman var inblandad i ett flertal av det samtida Norges största byggnadsarbeten. Hans namn är känt första gången 1722, då han genomförde ett uppdrag beträffande Immanuels kirke i Halden för stiftsdirektionen i Kristiania. 

Som arkitekt är han känd för två byggnader som uppfördes i Oslo: Gråsteinsbygningen och Christiania Tugt- og Manufacturhus. Gråsteinsbygningen, eller Det nye hospital, är en sjukhusbyggnad, som uppfördes i Gamlebyen 1735–1737 och som idag är ett byggnadsminne. Tukthusset vid Storgata 33, var stadens arbets- och straffanstalt. Det togs i bruk 1741, lades ned på 1930-talet och revs 1938.

Gabriel Bätzman byggde också Kongsberg kirke i Kongsberg.

Källor
 Gabriel Bätzman i Norsk Kunstnerleksikon

Tyska byggmästare
Norska arkitekter
Födda okänt år
Avlidna 1744
Arkitekter under 1700-talet
Personer i Norge under 1700-talet
Män
Alfvesta Tidning

Alfvesta Tidning var en endagars dagstidning som kom ut från 8 oktober (provnummer) 1898 och sedan ordinarie från 14 oktober 1898 till 2 juni 1899

Tidningen trycktes hos Oscar Lindström i Växjö med typsnittet antikva. Utgivningsbeviset utfärdades för handlanden Carl Oscar Lindström den 24 september 1898 .Tidningen kom ut på fredagar hela utgivningstiden. Tidningen hade 4 sidor med 5 spalter och spaltytan 44 x 28 cm. Prenumeration kostade 1 kr. Redaktionsort var Växjö.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1898
Dagstidningar nedlagda 1899
Timi Zajc

Timi Zajc, född 26 april 2000, är en slovensk backhoppare. Han har tävlat för Slovenien i två olympiska spel (Pyeongchang 2018 och Peking 2022).

Karriär
I februari 2022 vid olympiska vinterspelen 2022 i Peking tog Zajc guld i den mixade lagtävlingen och silver i herrarnas lagtävling. Följande månad tog han silver individuellt samt guld tillsammans med Domen Prevc, Peter Prevc och Anže Lanišek i lagtävlingen vid VM i skidflygning i Vikersund.

Källor
Timi Zajc på Internationella skidförbundets webbplats

Noter

Slovenska backhoppare
Världsmästare i skidflygning
Slovenska olympiska guldmedaljörer
Slovenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2022
Olympiska silvermedaljörer 2022
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Slovenien
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Slovenien
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 2000
Levande personer
Män
Slovenska idrottare under 2000-talet
Damernas stafett i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2022

Damernas stafett i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2022 (4 × 5 km) hölls på anläggningen Kuyangshu skid- och skidskyttecenter i Zhangjiakou i Kina den 12 februari 2022. 

Julija Stupak, Natalja Neprjajeva, Tatjana Sorina och Veronika Stepanova som tävlade för ROC blev guldmedaljörer. Tyskland tog silvret och Sverige tog bronset.

Resultat
Tävlingen startade klockan 15:30.

Källor 

Damernas stafett
Jacques Laperrière

Joseph Jacques Hughes Laperrière, född 22 november 1941, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyback som tillbringade tolv säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för Montreal Canadiens. Han producerade 282 poäng (40 mål och 242 assists) samt drog på sig 679 utvisningsminuter på 692 grundspelsmatcher. Han spelade också för Canadien junior de Montréal i OHA-Jr.

Laperrière blev årets rookie när han vann Calder Memorial Trophy för säsongen 1963–1964. Han utsågs också till NHL:s bästa back när han fick motta James Norris Memorial Trophy för säsongen 1965–1966. Under sin spelarkarriär vann han även Stanley Cup för säsongerna 1964–1965, 1965–1966, 1967–1968, 1968–1969, 1970–1971 och 1972–1973.

Efter sin aktiva spelarkarriär har han varit tränare för Club de hockey junior de Montréal (LHJMQ) samt assisterande tränare för Montreal Canadiens, Boston Bruins, New York Islanders och New Jersey Devils. Under sin tid som assisterande tränare för Canadiens vann han Stanley Cup för säsongerna 1985–1986 och 1992–1993. År 1987 blev Laperrière invald i Hockey Hall of Fame.

Han är far till Daniel Laperrière, som själv spelade i NHL mellan 1992 och 1996.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Jacques Laperriere NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Jacques Laperriere (b.1941) hockey stats and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1941
Levande personer
Idrottare från Québec
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Spelare i Canadien junior de Montréal
Spelare i Montreal Canadiens
Vinnare av Calder Memorial Trophy
Stanley Cup-mästare 1965
Vinnare av James Norris Memorial Trophy
Stanley Cup-mästare 1966
Stanley Cup-mästare 1968
Stanley Cup-mästare 1969
Stanley Cup-mästare 1971
Stanley Cup-mästare 1973
Kanadensiska ishockeytränare
Personer verksamma inom Montreal Canadiens
Stanley Cup-mästare 1986
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Stanley Cup-mästare 1993
Personer verksamma inom Boston Bruins
Personer verksamma inom New York Islanders
Personer verksamma inom New Jersey Devils
Daniel Laperrière

Daniel Jacques "Dan" Laperrière, född 28 mars 1969, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyback som tillbringade fyra säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för St. Louis Blues och Ottawa Senators. Han producerade sju poäng (två mål och fem assists) samt drog på sig 27 utvisningsminuter på 48 grundspelsmatcher.

Laperrière spelade också för Schwenninger Wild Wings och Eisbären Berlin i Deutsche Eishockey Liga (DEL); Prince Edward Island Senators och Portland Pirates i American Hockey League (AHL); Peoria Rivermen, Atlanta Knights och Kansas City Blades i International Hockey League (IHL); Arizona Sundogs i Central Hockey League (CHL); HC Ajoie i Nationalliga B (NLB); EV Duisburg i 2. Eishockey-Bundesliga samt St. Lawrence Saints i National Collegiate Athletic Association (NCAA).

Han draftades av St. Louis Blues i femte rundan i 1989 års draft som 93:e spelare totalt.

Efter spelarkarriären har Laperrière varit assisterande tränare för Arizona Sundogs och Lake Erie Monsters samt talangscout för Colorado Avalanche, en position som han fortfarande innehar.

Han är son till Jacques Laperrière, som spelade själv i NHL mellan 1962 och 1974 och vann sex Stanley Cup med Montreal Canadiens.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Daniel Laperriere NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Dan Laperriere hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1969
Levande personer
Personer från Laval, Québec
Idrottare från Québec
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Ishockeyspelare i St. Lawrence Saints (herrar)
Spelare valda i NHL Entry Draft 1989
Spelare valda av St. Louis Blues i NHL Entry Draft
Alumner från St. Lawrence University
Spelare i St. Louis Blues
Spelare i Peoria Rivermen (1984–1996)
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Prince Edward Island Senators
Spelare i Atlanta Knights
Spelare i Kansas City Blades
Spelare i Portland Pirates
Spelare i Schwenninger Wild Wings
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Eisbären Berlin
Spelare i Füchse Duisburg
Spelare i HC Ajoie
Spelare i Arizona Sundogs
Kanadensiska ishockeytränare
Personer verksamma inom Colorado Avalanche
St. Halvards plass

St. Halvards plass, alternativt St. Hallvards plass, är en liten öppen plats mellan Minneparken och Oslo gate i Gamlebyen i Oslo.

Platsen anlades 1867, under en tidsperiod då de första stenhusen uppfördes i Gamlebyen och det fanns stora planer på byggande av flervåningsbostadshus i området. St. Halvards gade var från medeltiden infartsgata från nordost och ledde till Østre strete. Denna gavs en skarp vinkel, så att den slutade vinkelrätt i Oslo gate söder om St. Hallvards plass och Oslo torg. 

På flera kartor, bland annat sådana från 1816 och 1843 går det en gata från Oslo gate snett uppåt till St. Halvards gate. Mellan denna gata och Oslo gate, till större delen ovanpå Hallvardskatedralens ruiner, fanns en mängd hus, varav många hade källare som var byggda av sten från ruinen. Först 1861 blev ruinen synlig efter utgrävningar i St. Halvards strete. År 1865 gjordes fortsatta utgrävningar av arkeologen Nikolay Nikolaysen för Foreningen til norske fortidsmindesmærkers bevaring, varvid framkom var kyrkan exakt legat. 

På en karta från 1869 hade Galgebergsgaden bytt namn till St. Halvards plads, vilken gick snett ned mot Oslo gate. De byggnader som låg ovanpå ruinen efter Hallvardskatedralen revs efterhand och Minneparken anlades i stället där 1932.

St. Halvards plass är triangulär i formen och längs platsen finns två flerbostadshus, varav ett från slutet av 1800-talet. Det andra är ritat av den senere stadsarkitekten Harald Aars i sen jugendstil och uppfördes 1911–1912. 

Vid St. Halvards plass låg tidigare spårvägshållplatsen "St. Halvards plass" för trafik på linjerna 18 och 19 mot centrum, och på andra sidan av gatan för trafik i riktning Ljabru. Hållplatsen öppnades 1878 på Gamlebylinjen med hästspårvagnar och flyttades 2020 till Dronning Eufemias gate väster om Oslo torg efter en omföring av linjesträckningen.

Bildgalleri

Källor 
Middelalderbyen – St. Hallvards plass og middelalderbyen på www.middelalder.no

Noter

Platser i Oslo
Medeltidsstaden, Oslo
Arkitekturåret 1867