kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eino Palovesi

Eino Oskari Palovesi, född 19 maj 1904 i Perho, död 25 februari 1980 i Jyväskylä, var en finländsk politiker (Agrarförbundet) och ämbetsman. 

Palovesi, som var son till jordbrukare Heikki Möttönen och Alma Oksakoski, studerade vid lantbruksskola 1921–1923 och var konsulent vid Småbrukarnas centralförbund 1926–1939. Han var bland annat ordförande i Karstula kommunalfullmäktige från 1945, i styrelsen för Mellersta Finlands lantbruksklubbars förbund från 1946, i direktionen för Keski-Suomen Valo Oy från 1947 och i direktionen för tidningen Keskisuomalainen från 1958. Han var medlem av Finlands riksdag 1939–1960 och ordförande för dess elektorer 1946–1960. Han var kommunikationsminister i Karl-August Fagerholms regering 1956–1957, inrikesminister i V.J. Sukselainens regering 1959–1960 och landshövding i Mellersta Finlands län 1960–1971. Han tilldelades kommunalråds titel 1954.

Referenser

Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Finlands inrikesministrar
Landshövdingar i Finland
Finländska innehavare av kommunalråds titel
Födda 1904
Avlidna 1980
Män
Personer från Mellersta Österbotten
Finländska politiker under 1900-talet
Evelin Lindner

Evelin Lindner, född 13 maj 1954 i Hameln, Tyskland, är en tysk-norsk läkare, psykolog och författare, känd som forskare inom Humiliation Studies. Hon har grundat forskningsnätverket Human Dignity and Humiliation Studies.

Biografi
Lindner föddes 1954 i en familj som var djupt drabbad av två världskrig. Hennes föräldrar fördrevs från Schlesien 1946 till Niedersachsen, som blev i en del av Västtyskland. Redan i grundskolan blev hon intresserad av andra länders kulturer och språk. Hennes mål var att leva och lära känna olika kulturer och hur de såg på liv och död, konflikt och fred, kärlek och hat. Hon tog examen i psykologi 1978 och medicin 1984 från Hamburgs universitet. Hon har också studerat juridik, filosofi och sinologi.

Lindners internationella liv och arbete började 1974. Vid sidan av studierna arbetade hon i många länder i Afrika, Asien, Europa och Amerika, från 1977 med Norge som bas. Hon var gift med en norrman mellan 1981 och 1987. 1993 grundade hon NGO Better Global Understanding i Hamburg och anordnade en fredsfestival under mottot Global Responsibility. 1994 var Lindner kandidat till Europaparlamentet.

Hon talar flytande engelska, tyska, norska och franska och känner till ett antal andra språk, bland annat egyptisk arabiska, modern hebreiska, ryska, kinesiska, japanska, indonesiska, svenska, danska, nederländska, spanska och portugisiska.

Bibliografi (urval)
 Gender, Humiliation, and Global Security: Dignifying Relationships from Love, Sex, and Parenthood to World Affairs, med et forord av Desmond Tutu, Praeger Security International, ABC-CLIO, 2010 
 Emotion and Conflict: How Human Rights Can Dignify Emotion and Help Us Wage Good Conflict, med et forord av Morton Deutsch, Praeger Security International, Greenwood, 2009 
 Making Enemies: Humiliation and International Conflict, med et forord av Morton Deutsch, Praeger Security International, Greenwood, 2006 
 The Psychology of Humiliation. Somalia, Rwanda / Burundi, and Hitler’s Germany, Universitetet i Oslo (avhandling, dr. psychol.), 2001 
 Lebensqualität im ägyptisch-deutschen Vergleich: Eine Interkulturelle Untersuchung an drei Berufsgruppen (Ärzte, Journalisten, Künstler), Universität Hamburg (avhandling, dr. med.), 1993

Referenser

Norska läkare under 1900-talet
Norska psykologer
Alumner från Hamburgs universitet
Alumner från universitetet i Oslo
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Personer från Hameln
Levande personer
Kvinnor
Födda 1954
Blechardt Wachtmeister

Bleichard "Bleckert" Wachtmeister, född 23 februari 1644 i Stockholm, död 30 april 1701 i Reval, var en svensk friherre, general och landshövding i Kalmar län från 1695 till sin död.

Wachtmeister var son till riksrådet och friherre Hans Wachtmeister av Björkö och hans hustru Agnes Margareta von Helmstedt. Efter en tid i fransk tjänst 1666 blev han löjtnant vid Skånska kavalleriregementet 1667 och ryttmästare där 1672. Han blev 1677 överste och chef för Östgöta kavalleriregemente. År 1695 utnämndes han till landshövding i Kalmar län. År 1700 utnämndes han av Karl XII till generallöjtnant av kavalleriet. Han kommenderade högra flygeln vid slaget vid Narva. Han dog under en resa till Reval. Han är begravd i Kalmar domkyrka, där hans gravkrypta finns kvar. 

Blechardt Wachtmeister var från 1679 gift med Barbara Christina Wolffrath och de hade 13 barn.

Se även
Wachtmeister

Källor

Landshövdingar i Kalmar län
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Födda 1644
Avlidna 1701
Män
Svenska generaler
Ämbetsmän från Stockholm
Reinhold Rehbinder

Reinhold Rehbinder, född 1643 eller 1644, död 29 april 1709, var en svensk friherre,  militär och landshövding i Kalmar län från 1701 till sin död. Han var ägare av Gripenbergs slott i Säby socken, Marsäter i Gryts socken, Östergötland, Duveholm i Stora Malms socken samt Strångholm och Kvarnsjö i Östra Vingåkers socken, Torp i Kräcklinge socken, Vingstorp i Fellingsbro socken samt Anfastebo i Kilanda socken

Biografi
Han var son till Henrik Rehbinder, Han blev kapten vid livgardet 1674 och var med vid slaget vid Lund 1676. Han blev överste Kronobergs regemente i juni 1678 och för Närkes och Värmlands regemente i juli 1678. Han utsåg till generalmajor över infanteriet 1686 och generallöjtnant 1693.

I juli 1701 utsågs han till landshövding över Kalmar län och överkommendant över fästningarna i Kalmar län och på Öland. 

Reinhold Rehbinder var gift från 1671 med Catharina Maria Fitinghoff (död 1706) och med Magdalena Ranck. Han hade 17 barn (varav sju dog som barn) med sin första hustru och ett med sin andra.

Källor

Noter

Landshövdingar i Kalmar län
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Födda 1640-talet
Avlidna 1709
Män
Reinhold
Svenska regementschefer
Kusti Eskola

Kustaa (Kusti) Oskari Eskola, född 19 augusti 1911 i Sievi, död 20 juli 2003, var en finländsk jordbrukare och politiker (Agrarförbundet). 

Eskola, som var son till jordbrukaren Sakari Eskola och Josefiina Fiskaali, genomgick folkskola och ungdomsinstitut. Han var medlem av kommunalfullmäktige i Sievi, ordförande i förvaltningsrådet för Sievi andelskassa, medlem av förvaltningsrådet för Keski-Pohjanmaan osuuskauppa och direktionen för tidningen Keskipohjanmaa, viceordförande i förvaltningsrådet för Oy Korpelan Voima och mellersta Österbottens skogsvårdsnämnd, medlem av lantbruksministeriets rådgivarkommitté, medlem 1951 och ordförande från 1954 i fullmäktige för Finlands Bank, styrelsemedlem i statens spannmålsmagasin, viceordförande i styrelsen för Lantbruksproducenternas centralförbund. Han var medlem av Finlands riksdag 1945–1962 samt andre kommunikationsminister i Urho Kekkonens regering 1953, lantbruksminister i V.J. Sukselainens regering 1957 och kommunikationsminister i Karl-August Fagerholms regering 1958.

Referenser

Finlands jordbruksministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Födda 1911
Avlidna 2003
Män
Personer från Norra Österbotten
Finländska politiker under 1900-talet
Urho Kähönen

Urho Kähönen, född 6 juli 1910 i Systerbäck, död 3 augusti 1984 i Helsingfors, var en finländsk agronom, ämbetsman och politiker (Centerpartiet). 

Kähönen, som var son till jordbrukaren Antti Kähönen och Maria Koukku, blev student 1929, agronomie- och forstkandidat 1934 och agronom 1935. Han var konsulent vid Småbrukarnas centralförbund 1935–1939, chef för Viborgs arbetskraftsdistrikt och producentkonsulent vid Viborgs läns lantbrukssällskap 1942–1944, ombudsman för Karelens läns jordbrukare 1945–1951, verksamhetsledare 1947–1948 och generaldirektör i Kolonisationsstyrelsen 1959–1970. 

Kähönen var medlem i styrelsen för Lantbruksproducenternas förbund i Nyland, ordförande i Finland-Kina-samfundet och medlem av Finlands delegation i Nordiska rådet från 1956. Han var medlem av Finlands riksdag 1951–1966 och ordförande i stora utskottet och lantbruksutskottet. Han var lantbruksminister i Karl-August Fagerholms regering 1958–1959.

Referenser

Noter 

Finländska agronomer
Finländska generaldirektörer
Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Finlands jordbruksministrar
Födda 1910
Avlidna 1984
Män
Finländska politiker under 1900-talet
Personer från Karelen
HD 37605

HD 37605 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Orion. Den har en skenbar magnitud av ca 8,67 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 21,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 153 ljusår (ca 47 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -22 km/s.

Egenskaper
HD 37605 är en gul stjärna i huvudserien av spektralklass K0 V och är en metallrik, inaktiv stjärna. Den har en massa som är ungefär en solmassa, en radie som är ca 0,9 solradier och har ca 0,6 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 5 400 K.

Planetsystem
Det finns två kända jätteplaneter i omloppsbana kring HD 37605. Planet b upptäcktes 2004 och planet c upptäcktes åtta år senare. Planeterna transiterar inte sett från Jorden, b:s maximala lutning är 88,1 procent. Observation har uteslutit planeter som är tyngre än 0,7 Jupitermassa med en period på minst ett år, vilket fortfarande möjliggör planeter vid 0,8 AE eller mer.

Se även
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/26664/hd37605.

		
Stjärnbilden Orion
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass K
Solsystem
Atte Pakkanen

Atte Mikael Johannes Pakkanen, född 13 november 1912 i Urdiala, död 22 december 1994 i Helsingfors, var en finländsk agronom och politiker (Centerpartiet). 

Pakkanen, som var son till jordbrukaren Juho Pakkanen och Hilja Turunen, utexaminerades som agronom 1945. Han blev sekreterare för jordbruksärenden  vid Befolkningsförbundet 1945, var verksamhetsledare för Maaseudun nuorten liitto 1945–1950, anställd vid Lantbruksproducenternas centralförbund 1950–1952, lantbruksombudsman vid Finska sparbanksförbundet 1954–1955 och viceverkställande direktör från 1955. 

Pakkanen var bland annat medlem av Rundradions programråd 1947–1949 och förvaltningsråd 1949–1952 och 1961–1970. Han var medlem av Finlands riksdag 1948–1970, där han var viceordförande i socialutskottet och medlem av bankutskottet. Han var försvarsminister och minister i socialministeriet i V.J. Sukselainens regering 1957 och inrikesminister i Karl-August Fagerholms regering 1958. Han var elektor vid presidentvalen 1950 och 1956.

Referenser

Finländska agronomer
Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Finlands försvarsministrar
Finlands inrikesministrar
Födda 1912
Avlidna 1994
Män
Finländska politiker under 1900-talet
Personer från Urdiala
Adrie van Kraaij

Adrianus "Adrie" Ambrosius Cornelis van Kraaij, född 1 augusti 1953 i Eindhoven, är en nederländsk före detta professionell fotbollsspelare (mittback).

Karriär
van Kraaij värvades 1971 från moderklubben VV De Spechten till PSV Eindhoven där han spelade till 1982. Med PSV blev han nederländsk mästare tre gånger och vann Uefacupen 1977/1978. van Kraaij spelade 17 matcher för Nederländernas landslag, och var en del av det lag som 1978 spelade VM-final i Argentina. Efter att han lämnat PSV Eindhoven spelade han kort för klubbar i Belgien och Schweiz. van Kraaij var sportchef i PSV Eindhoven 2008 - 2010, numer är han internationell talangscout för samma klubb.

Meriter
Uefacupen 1977/1978, Guld
Nederländsk mästare tre gånger
17 landskamper
EM 1976, Brons
VM 1978, Silver

Källor

Externa länkar

Födda 1953
Nederländska fotbollsspelare
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i FC Basel
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1976
Spelare i VM i fotboll 1978
Män
Levande personer
Personer från Eindhoven
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Nederländska idrottare under 1900-talet
Jesu Kristi kyrka av sista dagars heliga, Uppsala

Jesu Kristi kyrka av sista dagars heliga i Uppsala är en kyrkobyggnad i Uppsala.

Instrument
I kyrkan finne ett piano och ett harmonium.

Källor 

Kyrkobyggnader i Uppsala kommun
Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga
Frithiof Holmgren (ingenjör)

Frithiof Frithiofsson Holmgren, född 14 april 1884 i Uppsala, död 4 juli 1965 i Stockholm, var en svensk elektrotekniker.

Frithiof Holmgren var son till Frithiof och Ann Margret Holmgren samt bror till Israel Björn, Torsten och Gunnar Holmgren. Han avlade mogenhetsexamen i Gävle 1901, genomgick därefter Tekniska högskolans fackavdelning för elektroteknik och blev civilingenjör 1905. Han fortsatte sina elektrotekniska studier vid Technische Hochschule, Berlin-Charlottenburg 1905–1906, varefter han 1907–1908 var anställd som ingenjör vid AEG i Berlin, där han projekterade järnvägselektrifieringar bland annat för Italien och Spanien, vid Maschinenfabrik Oerlikons offertavdelning i Schweiz 1908–1910 och vid Siemens-Schuckertwerkes bankraftavdelning 1910–1911. 1911–1913 var Holmgren elektroingenjör och maskiningenjör vid Saltsjöbanan, vars elektrifiering han ledde. Han var ingenjör vid Elektriska prövningsanstalten i Stockholm 1913–1915 och 1915–1928 var han delägare och en av cheferna där. 1931–1936 var Holmgren sekreterare och ombudsman i Svenska studiekommissionen för svetsningsfrågor. Han var litteraturgranskare vid Ingenjörsvetenskapsakademien 1929–1936 och utgav 1931–1936 Svenskt tekniskt kartotek. Under 1940-talet gjorde Holmgren sig känd som referent av aktuell teknisk periodisk litteratur, särskilt i radio och i Teknisk Tidskrift

Källor

Noter 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Uppsala
Födda 1884
Avlidna 1965
Män
Once Upon A Snowman

Once Upon a Snowman (originaltitel: Once Upon A Snowman) är en amerikansk animerad kortfilm från Disney. Filmen är en uppföljare till Frost.

Filmen hade premiär på Disney+ den 23 oktober 2020.

Handling 
Filmen handlings utspelar sig samtidigt som handlingen i Frozen. Under Elsas sång "Let It Go" väcks snögubben Olof till liv. Olof vaknar till liv och letar efter sin identitet i de snöiga bergen utanför Arendelle. Olof kommer till slut att möta Anna, Kristoffer och Sven som så småningom kommer att ge honom hans morotsnäsa.

Engelska röster 
Josh Gad som Olof
Idina Menzel som Elsa
Eva Bella som Elsa som ung 
Kristen Bell som Anna
Livvy Stubenrauch som Anna ung
Jonathan Groff som Kristoffer
Frank Welker som Sven
Chris Williams som Östen

Frostfilmer 
 Frost (2013)
 Frostfeber (2015)
 Frost: Norrskenets Magi (2016)
 Olofs frostiga äventyr (2017)
 Frost 2 (2019)
Once Upon A Snowman  (2020)

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 2020
Amerikanska datoranimerade filmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska musikalfilmer
Animerade filmer 2020
Arktis på film
Frost
Animerade musikalfilmer
Skandinavien på film
Filmer från Walt Disney Pictures
Psammophiidae

Psammophiidae är en familj av ormar med 8 släkten. Taxonet listades en längre tid som underfamilj i familjen Lamprophiidae. Efter en genetisk studie från 2019 klassificeras djurgruppen som familj.

Familjens medlemmar förekommer i Afrika, i Mellanöstern och i södra Europa. Arten Mimophis mahfalensis lever däremot på Madagaskar. Flera tillhörande arter, främst av släktena Psammophis och Psammophylax, är aktiva på dagen med bra förmåga att röra sig snabb. Medlemmar av släktet Hemirhagerrhis gömmer sig ofta bakom trädens bark. De jagar geckor och mindre ormar. Ormar av familjen Psammophiidae har stora gifttänder längre bak i käken. Det giftiga bettet av arter från släktena Malpolon och Psammophis kan vara farlig för människor.

Släkten enligt The Reptile Database:

 Dipsina Jan, 1862
 Hemirhagerrhis Boettger, 1893
 Kladirostratus
 Malpolon Fitzinger, 1826
 Mimophis Günther, 1868
 Psammophis Fitzinger, 1826
 Psammophylax Fitzinger, 1843
 Rhamphiophis Peters, 1854

Referenser 

Ormar
Harlestone Manor

Harlestone Manor är en civil parish i Daventry, Northamptonshire, England. Den bildades den 1 april 2020 genom en utbrytning ur civil parish Harlestone.

Referenser

Externa länkar 

Civil parishes i Northamptonshire
Wengernalpbahn

Wengernalpbahn är en smalspårig kuggstångsbana i kantonen Bern i Schweiz.

Den 19,1 kilometer långa järnvägen med en spårvidd på 800 mm är världens längsta kuggstångsbana. Den går från Lauterbrunnen (796 m.ö.h.) till Grindelwald ( m.ö.h.) via Kleine Scheidegg ( m.ö.h.) och Wengen ( m.ö.h.).

Wengernalpbahn ägs och drivs av  Jungfraubahn Holding AG som också äger Jungfraubahn och Bergbahn Lauterbrunnen - Mürren.

Linjen drivs normalt från båda ändstationer till toppstationen Kleine Scheidegg varfrån man, efter byte till Jungfraubahn, kan resa till Europas högst belägna järnvägsstation, Jungfraujoch. Jungfraubahn har en spårvidd på  mm (meterspår) och ett annat elystem så linjerna använder inte samma rullande materiel. 
Av säkerhetsskäl körs loken alltid på dalsidan så man måste byta tåg på toppstationen om man vill åka hela sträckan från Lauterbrunnen till Grindelwald. Mellan Lauterbrunnen och Wengen förekommer viss godstrafik.

Historik

År 1890 fick Leo Heer-Bétrix tillstånd att bygga en järnväg till Kleine Scheidegg. Det första loket levererades 1 september 1891 och användes under byggnationen. Den färdiga linjen visades för pressen i oktober 1892 och 20 juni 1893 invigdes den officiellt. Sträckan mellan Lauterbrunnen och Wengen byggdes om 1910 så att den blev längre men mindre brant. De gamla spåren behölls dock tills området återställdes 2009. 

Järnvägen elektrifierades 1910 och sex år senare avskaffades de sista ångloken. Vagnparken har successivt utökats och bytts ut och 2005 kompletterades den med panoramavagnar. En del av de gamla vagnarna används nu på Schynige Platte-Bahn som byggdes samtidigt med Wengernalpbahn och har samma spårvidd och drivsystem.

Källor

Järnvägslinjer i Schweiz
Järnvägslinjer öppnade 1893
1893 i Schweiz
Kantonen Bern
Bergbanor
Kuggstångsbanor
Heikki Hosia

Heikki Päiviö Hosia, född 29 november 1907 i Pungalaitio, död 23 mars 1997 i Helsingfors, var en finländsk skolman och politiker (Agrarförbundet).
 
Hosia, som var son till bankdirektör Kustaa Oskari Hosia och Hilja Rasi, blev student 1927, sociologie kandidat 1933, sociologie magister 1956 samt filosofie kandidat och filosofie magister 1936. Han var studiesekreterare vid Finlands ungdomsförbund 1933, organisationssekreterare där 1936–1940, byråsekreterare och chef för Suomen huollon henkisen huolto 1940–1944, rektor för Södra Österbottens folkhögskola 1943–1952, för Orivesi folkakademi 1952–1964 och kanslichef vid undervisningsministeriet från 1964.
 
Hosia var tillförordnat skolråd vid avdelningen för folkundervisning vid Skolstyrelsen 1954–1955 och undervisningsminister i V.J. Sukselainens och Martti Miettunens regeringar 1959–1962. Han var kurator för Satakuntalainen Osakunta 1942–1943, kommunalfullmäktig i Ilmajoki 1948–1950, ordförande i folkskolenämnden 1946–1952, kyrkofullmäktig i Orivesi 1954–1963, ordförande i direktionen för arbetarinstitutet 1953–1964 och viceordförande i folkskolenämnden 1956–1961.

Hosia var sekreterare i Finlands folkhögskoleförening 1945–1947 och 1950–1953, föreståndare 1953–1964, ordförande i Nordiska folkhögskolerådet 1953–1956, i Centralen för medborgarfostran 1960–1964, ordförande och medlem i flera statliga kommittéer, ordförande i kommunalfullmäktige i Orivesi 1961–1964, i folkskolenämnden 1961–1964, ledamot av Orivesi sparbanks principal och direktion 1958–1964 samt ministerledamot av Nordiska rådet 1959, 1960 och 1961.

Bibliografi
Nuorisoseurajärjestö 1936–1941 (1941)
Punkalaitumen koululaitoksen alkuvaiheet (1944)

Referenser

Finländska skolledare
Finlands undervisningsministrar
Finländska centerpartister
Födda 1907
Avlidna 1997
Män
Finländska politiker under 1900-talet
Personer från Pungalaitio
Grandview Mine

Grandview Mine är en tidigare koppargruva på Horseshoe Mesa vid South Rim i det område som senare blev Grand Canyon National Park i Arizona i USA. Den drevs under namnet Last Chance Mine av Peter D. Berry (1858–1932) mellan 1892 och 1901. Han anlade den 6,5 kilometer långa leden Grandview Trail från kanten på kanjon ner till gruvan och började 1893 lasta ut malm med mulåsnor. Malmen var rik på koppar, men gruvan blev inte lönsam. Peter Berry och hans partners sålde därför gruvan 1901 till Canyon Copper Company, som drev gruvan till 1907.

Den nedlagda gruvan köptes 1913, tillsammans av det av Peter Berry och hans partners anlagda Grandview Hotel, av William Randolph Hearst. Hotellet drevs till 1916. Hearst sålde området till National Park Service 1940.

Gruvorterna stängdes av med grindar 2009 för att skydda fladdermushålor, underlätta pågående fladdermusforskning samt bevara gruvan som byggnadsminne.

Byggnadsminnet Grandview Mine består av en ruin av ett stenhus och ett bostadsbarack och rester av brytningsställen och gruvutrustning.

Se även
Grandview Hotel

Källor
National Register of Historic Places Inventory – Nomination Form, 1974, på National Park Services webbplats
Peter D. Berry på Grand Canyon Pioneers Societys webbplats

Externa länkar
Bild av Granview Mine, omkring 1900 på engelskspråkiga Wikipedias webbplats

Grand Canyon
Gruvor i USA
Koppargruvor
Kladirostratus

Kladirostratus är ett släkte ormar i familjen Psammophiidae.

De ingående arterna listades tidigare i släktet Psammophylax. Släktet Kladirostratus etablerades på grund av morfologiska skillnader mellan de ingående arterna och de andra arterna av släktet Psammophylax. Båda släkten är systertaxon.

Exemplaren har ett brett huvud. Förutom de stora huggtänderna finns flera små tänder. Kroppen är täckt av mjuka fjäll utan köl. Släktets arter jagar små ödlor, groddjur och gnagare. Honor lägger 10 till 15 ägg per tillfälle. Det giftiga bettet anses vara mindre farlig för människor. Arterna förekommer i centrala och västra Afrika och lever i savanner samt skogar.

Arter enligt The Reptile Database:

 Kladirostratus acutus
 Kladirostratus togoensis

IUCN listar båda arter som livskraftiga (LC).

Referenser 

Ormar
Puke (namn)

För andra betydelser, se Puke
Puke är ett namn som förekommit i Sverige sedan medeltiden. Det har burits av sinsemellan obesläkade personer, både frälse och ofrälse. Det har också använts som soldatnamn. 

Den 31 december 2020 var 36 personer med efternamnet Puke folkbokförda i Sverige.

Personer med efternamnet eller tillnamnet Puke 
 Carl Puke (1844–1907), en svensk sjömilitär
 Erik Puke (död 1437), riksråd och upprorsledare
 Erik Kettilsson (Puke) (död 1396), riddare, riksråd
 Johan Puke (1726–1756), militär, konspiratör
 Johan af Puke (1751–1816), greve, sjömilitär och en av rikets herrar
 Ragvald Puke], flera personer
 Ragvald Puke (1300-talet) (nämnd levande 1296–1308), riddare och riksråd
Ragvald Puke (yngre Pukeätten), norskt riksråd, ättling på mödernet till Ragvald Puke (1300-talet)
Ragvald Puke (1398-1449), riddare och lagman i Östergötland, sonson till Ragvald Puke (yngre Pukeätten)
 Sten Puke (1897–1974), överste i kustartilleriet

Släkter 
 Puke (frälsesläkt), medeltida släkt som Erik Kettilsson (Puke) och Ragvald Puke tillhörde
 Rossviksätten, medeltida ätt som Erik Puke tillhörde
 Puke (adel), utslocknad adelsätt från 1700- och 1800-talen

Källor

Se även 
 Puke – olika betydelser