kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Epsilon Reticuli

Epsilon Reticuli (ε Reticuli, förkortat Epsilon Ret, ε Ret) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den nordöstra delen av stjärnbilden Rombiska nätet. Den har en skenbar magnitud på 4,44 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 54,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 59 ljusår (ca 18 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Epsilon Reticuli A är en röd till orange underjättestjärna av spektralklass K2 IV, vilket anger att fusionen av väte i dess kärna är på väg att upphöra varefter den kommer att expandera till en röd jätte. Den har en massa som är omkring 50 procent större än solens massa, en radie som är ca 3,2 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 6 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 5 000 K. Som typiskt för stjärnor med jätteplaneter, har den en hög metallicitet, med en överskott av järn som är 82% större än solens.

Sekundärstjärnan, Epsilon Reticuli B, är känd som en visuell följeslagare sedan 1930, och 2006 bekräftades den som en fysisk följeslagare på grundval av sin med primärstjärnan gemensam rörelse genom rymden.   Det noterades att dess färgindex inte är kompatibla med ett objekt i huvudserien, men överensstämmer med en vit dvärg. Detta bekräftades 2007 av spektroskopiska observationer, som visade ett absorptionsspektrum typiskt för en väterik vit dvärg (spektral typ DA).   Denna stjärna har en skenbar magnitud på 12,5 och är separerad med 13 bågsekunder, vilket motsvarar en separation på 240 AE och en omloppsperiod på mer än 2 700 år.

Planetsystem
År 2000 bekräftades en exoplanet, Epsilon Reticuli b, i bana kring primärstjärnan.    Med en minsta massa på 1,17  gånger den hos Jupiter cirkulerar planeten runt Epsilon Reticuli A med en genomsnittlig separation på 1,16 AE. Planetens excentricitet är extremt låg (0,06), och den har en omloppsperiod på 418 dygn eller 1,13 år. Stabilitetsanalys visar att planetens lagrangiska punkter skulle vara stabila nog för att kunna ge plats för planeter av jordens storlek, men hittills har inga sådana upptäckts.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/epsilonreticuli 

		
Stjärnbilden Rombiska nätet
Bayerobjekt	
Orangea underjättar
Dubbelstjärnor
Solsystem
Röda underjättar
HD-objekt
Lagmansvägen

Lagmansvägen (domarvägen) är benämningen på den färdväg som användes när domare i tingen färdades mellan de olika tingsplatserna i Lappmarken under 1600- 1700- och 1800-talen.

Tingen hölls under januari - februari i Ume- Pite- och Lule-lappmark i orterna Lycksele, Arvidsjaur, Arjeplog, Jokkmokk och Gällivare. Domaren reste dragen av ren längs vägen. Eftersom man färdades på snön fanns inte behov att anlägga en körväg. Däremot har man funnit bläckor (uthuggna märken) på träd som tros utgöra markeringar för färdvägen. Under åren kan färdvägen ha förändrats när nybyggen tillkom och platser för samevisten ändrades. På nutida kartor finns namn på platser som troligen låg utmed färdvägen t.ex. Lagamanforsen, Lagmansgraven och Lágamanvárre (samtliga i Jokkmokks kommun).

Källor 
Ur boken Gällivare tätort och landsbygd av Gösta Forsström och Bo Strand Norrbottens museum. 
Dendroekologisk undersökning av Domarvägen mellan Arjeplog och Jokkmokk, av Jon Ågren.

Externa länkar 
Lagamanforsen markerat på Lantmäteriets karta.
Lagmansgraven markerat på Lantmäteriets karta.
Lágamanvárre markerat på Lantmäteriets karta.
Lappland, Sverige
Svensk rättshistoria
Historiska vägar i Sverige
Flink (bogserbåt, 1917)

Denna artikel avser den i Sverige 1917 byggda bogserbåten Flink. För den 1973 i Tyskland byggda bogserbåten med samma namn, se Flink (bogserbåt,1917)

Flink är en bogserbåt vilken byggdes som RUBEN år 1917 för Broström Linjeagentur vid Eriksbergs Mekaniska Verkstad i Göteborg. 

Omkring år 1920 såldes Ruben till Götaverken, Göteborg där hon vid Stenpiren i Göta älv drogs omkull under bogsering av S/S HANSA (passagerarfartyget på rutten Göteborg–Lübeck, byggt 1925) den 19 oktober 1937 sänktes, men bärgades. Ruben såldes år 1943 till  Finnboda Varv i Stockholm, döptes om till Finnboda I och användes för persontransporter mellan Finnboda och Beckholmen. 

1980 köpte Folke Rebinder i Stockholm fartyget, som då döptes om till Flink. Flink såldes 1983 till Göran Movsing i Nacka, vilken 1985 sålde fartyget vidare till Björn Laquist i Stockholm, som efter renovering använde den till dykarutflykter i Östersjön. 1994 köpte Sven-Ove Eriksson i Vaxholm Flink, och sålde den  år 2009 vidare till Björn Börjeson i Hölö.

Referenser

Externa länkar 
Flink på Tugboatlars.se

Svenska bogserbåtar
Svenska veteranfartyg
Fartyg sjösatta 1917
Fartyg byggda i Sverige
Alexis Wetterbergh

Julius Alexis Wetterbergh, född 4 maj 1816 i Jönköping, död 23 augusti 1872 i Stockholm, var en svensk  målare och tecknare.

Han var son till hovrättsrådet Anders Johan Wetterbergh och Charlotta von Strokirch samt halvbror till Carl Wetterbergh. Han studerade i början av 1830-talet vid Konstakademin i Stockholm där han ansågs vara rikt begåvad och ett framtidslöfte. Han tilldelades en jetong vid modellskolan 1835 och medverkade i åtskilliga av akademiens utställningar 1834–1868. Under en kort glansperiod var han mycket anlitad som porträttör och utförde själfullt tolkade arbeten med säker teckning och god färghållning. Han missbrukade alkohol, vilket satte punkt för hans konstnärskap i början av 1850-talet. Hans senare arbeten är sämre. Trots sin alkoholism var han verksam som porträttör ännu på 1860-talet och utförde profilbilder i blyerts av konstnärskamrater. Bland hans mest uppskattade arbeten märks porträttet av professor G. Stephens och borgmästaren Loven från slutet av 1840-talet. Hans konst består av figurstudier och porträtt utförda i olja, akvarell och blyerts. Wetterbergh är representerad vid bland annat Nationalmuseum, Smålands museum, Gripsholm, Ateneum, Värmlands museum, Östergötlands museum, Norrköpings Konstmuseum, Uppsala universitet, Uppsala universitetsbibliotek, Konstakademien och Nordiska museet samt Sjöhistoriska museet.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 649, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1800-talet
Födda 1816
Avlidna 1872
Män
Konstnärer från Jönköping
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Svenska tecknare under 1800-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Johan Wetterbergh

Anders Johan Wetterbergh, född 26 februari 1769 i Ask, Malmöhus län, död 31 oktober 1840 på sin gård Domnberg i Habo, Skaraborgs län, var ett svenskt hovrättsråd, författare och målare.  

Han var son till löjtnanten Johan Wetterbergh och Anna Dorothea Wepperling och från 1810 gift med Anna Charlotta von Strokirch samt far till Julius Alexis Wetterbergh och utom äktenskapet till Carl Anton Wetterbergh. Efter studier i Lund 1789–1791 blev Wetterbergh assessor vid Göta hovrätt 1812 där han var hovrättsråd 1829–1835. Vid sidan av sitt arbete var han kulturellt verksam och tilldelades ett litterärt pris från Svenska akademien. Som målare utförde han en rad porträtt. Han publicerades även under pseudonymen Johan Johansson, smålänning och var under en period redaktör och ansvarig utgivare av Jönköping Allehanda.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 649, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar
 

Svenska målare under 1800-talet
Födda 1769
Avlidna 1840
Män
Personer från Asks socken, Skåne
Svenska författare
Helge Wetterberg

Helge Alvar August Wetterberg, född 18 september 1911 i Sanda socken på Gotland, död 16 november 1995 i Visby, var en svensk tecknare och grafiker.

Wetterberg utförde huvudsakligen teckningar och torrnålsgravyrer med framförallt landskapsskildringar från Gotland. Han medverkade i samlingsutställningar med Gotlands konstförening och var representerad i Stockholmssalongerna på Liljevalchs konsthall 1963–1964.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 649, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 1995
Män
Personer från Sanda socken
Svenska grafiker under 1900-talet
Kalevi Rikkinen

Kalevi Vilho Rikkinen, född 14 maj 1936 i Jakobstad, är en finländsk geograf.

Rikkinen blev filosofie doktor 1966. Han utnämndes 1970 till biträdande professor i geografi vid Helsingfors universitet och var professor 1973–1999.

Rikkinens forskning var inriktad på bosättningsgeografi, särskilt små tätorter, och regionalgeografi. Dessutom intresserade han sig för geografins idéhistoria i Finland. Han var en flitig läroboksförfattare och arbetade med att utveckla och försvara geografins ställning i skolan. Förutom läroböcker i kulturgeografi publicerade han bland läroböcker om Finlands regionalgeografi och jordens regionalgeografi, som allmänt används inom vuxenutbildningen i Finland. Han innehade flera  förtroendeposter inom vetenskapssamfundet och till det anknutna fonder och sällskap.

Rikkinen var en ledande gestalt inom kulturgeografin i Finland under 1970- och 1980-talen. Under sin karriär belönades han med flera förtjänsttecken och medaljer. År 1983 utnämndes han till ledamot av Finska Vetenskapsakademien. Flera av hans elever har utnämnts till professorer vid olika universitet i Finland.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 

Levande personer
Finländska professorer i geografi
Födda 1936
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer från Jakobstad
Män
Komosse (naturreservat, Jönköpings län)

Komosse är ett naturreservat i Bottnaryds och Mulseryds socknar i Jönköpings kommun i Småland. Reservatet ingår i EU-nätverket Natura 2000 och förvaltas av Länsstyrelsen i Jönköpings län. Det gränsar i väster till motsvarande naturreservat i Västergötland; Komosse (naturreservat, Västra Götalands län).

Komosse är en högmosse som är en av södra Sveriges största myrmarker, sammanlagt 47 kvadratkilometer, ungefär en fjärdedel ligger i Jönköpings kommun. Mossen är känd för sitt rika fågelliv och omväxlande natur och den har förklarats som riksintresse för den vetenskapliga naturvården. Mossen har upptagits enligt Ramsarkonventionen som innebär att den utgör våtmark av internationell betydelse.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Komosse, Naturvårdsverket (läst 15 augusti 2018)

Naturreservat i Jönköpings kommun
Naturskyddsområden bildade 1984
Natura 2000-områden i Jönköpings län
Ramsarområden i Sverige
Pom Klementieff

Pom Klementieff, född 3 maj 1986 i Quebec, är en fransk skådespelare. Hon utbildades på Cours Florents teaterskola i Paris och har medverkat i filmer som Loup (2009), Sleepless Night (2011) och Hackers Game (2015). Hon spelar rollen som Mantis i Marvel Cinematic Universe (MCU).

Filmografi

Referenser

Noter

Externa länkar 

Franska skådespelare under 2000-talet
Födda 1986
Kvinnor
Levande personer
Personer från Québec
L'étoile de Séville

L'étoile de Séville är en grand opera i fyra akter med musik av Michael William Balfe och libretto av Hippolyte Lucas efter Lope de Vegas drama La estrella de Sevilla. Operan hade premiär i Théâtre de l'Académie Royale de Musique i Paris den 17 december 1845 med Rosine Stoltz i titelrollen.

Personer

Källor

Barrett, William Alexander (1882). Balfe: His Life and Work. Remington and Co. 
Casaglia, Gherardo (2005). "Balfe". Almanacco Amadeus
Lucas, Hippolyte (1845). L'étoile de Séville: grand opéra en 4 actes (libretto). V. Jonas  (Paris) 

Operor av Michael William Balfe
Franskspråkiga operor
Franska operor
Mundys

Mundys SpA, tidigare Atlantia S.p.A., är ett italienskt investmentföretag som bygger och förvaltar avgiftsbelagda vägar samt svarar för drift av flygplatser.

Dess största innehav är i dotterbolaget Autostrade per l'Italia, som är Italiens största koncessionsinnehavare för avgiftsbelagda motorvägar. Ett annat dotterbolag är det 1993 bildade Autostrade of Virginia, som ingår i det konsortium som driver Dulles Greenway i Virginia i USA.

Atlantia är sedan 1999 noterat på Borsa Italiana, Milanos fondbörs. Dess största ägare, med omkring 43 procent av kapitalet (2007), är Sintonia, som är ett holdingbolag för familjen Benetton.

Per 2018 svarade koncernen för administration av 5 000 kilometer avgiftsbelagda vägar i Italien, Brasilien, Chile, Indien och Polen, samt sköter flygplatser i Italien och Frankrike.

Källor

Noter

Externa länkar
 Mundys webbplats

Tjänsteföretag
Italienska trafikföretag
Komosse södra, Jönköpings län

Komosse södra är ett naturreservat i Norra Unnaryds socken i Jönköpings kommun i Småland (Jönköpings län). Reservatet ingår i EU-nätverket Natura 2000 och förvaltas av Länsstyrelsen i Jönköpings län. Det gränsar i väster till motsvarande reservat i Västergötland, Komosse södra, Västra Götalands län.

Huvuddelen av reservatet består av öppen myr och sumpskog; en mindre del i norr består av barrblandskog. I området finns tydliga
kärrdråg, mindre bäckar och tidigare slåttermader.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Komosse södra, Naturvårdsverket (läst 15 augusti 2018)

Naturreservat i Jönköpings kommun
Naturskyddsområden bildade 2003
Natura 2000-områden i Jönköpings län
Christen Sveaas

Christen Sveaas, född 18 juni 1956 i Oslo, är en norsk finansman och redare. 

Christen Sveaas är son till Anders Sveaas (1914–1982) och Marit Hansen, samt sonson till Anders Sveaas (1840–1917), som 1889 grundade AS Kistefos Træsliberi vid Kistefoss i Ranelva. Christen Svenaas grundade sitt första investmentbolag 1979. Han tog en ekonomexamen vid Universität St. Gallen i Schweiz 1981 och arbetade på Grieg Finans 1982 –1985. Familjeföretaget Kistefos Træsliberi såldes 1985 av familjen till Viul Tresliperi mot Christen Svenaas vilja. 

År 1993 köpte han 85 % av aktiekapitalet i AS Kistefos Træsliberi, varefter han fusionerade flera företag i företaget, som blev investmentföretaget Kistefos AS, med Christen Sveaas som ensam ägare. Kistefos har idag intressen i rederibranschen, skog, finansföretag och fastigheter. Bland annat är företaget dominerande ägare i det börsnoterade Viking Supply Ships AB, tidigare det norska Viking Supply Ships AS.

Christen Sveaas tog 1996 initiativ till Kistefos-Museet i den intakta massafabriken vid Kistefoss från 1889. Sedan 1997 har museet också en skulpturpark.

Källor

Noter

Norska redare
Alumner från Sankt Gallens universitet
Födda 1956
Levande personer
Män
Näringslivspersoner från Oslo
Personer inom Norges näringsliv under 2000-talet
Concord Oval

Concord Oval är en rugbyarena i Sydneyförorten Concord i den australiensiska delstaten New South Wales, med kapacitet för  åskådare. Arenan används främst för rugby union och är hemmaplan för West Harbour RFC vars herrseniorer tävlar i Shute Shield, den högsta ligan för rugby union på klubbnivå i New South Wales. Även Greater Sydney Rams i som spelar i National Rugby Championship använder Concord Oval som en av tre hemmaarenor. Arenan används också av fotbollslaget Inter Lions SC som spelar i NSW Womens Premier League samt även som träningsanläggning av rugby league-klubben Wests Tigers som spelar i Australiens högstaliga NRL och Wests Tigers huvudkontor inryms även det i arenan.

Marken där arenan ligger har använts av West Harbour RFC sedan 1900 och kallades tidigare St Lukes Oval. Den nuvarande Concord Oval byggdes 1985 i syfte att användas för matcher under rugby-VM 1987. De gamla träläktarna revs och ersattes av läktare på planens västra och östra sidor samt med lokaler för träning samt för publikservice.

Källor

Sportanläggningar i Australien
Sport i Sydney
Sportanläggningar invigda 1985
Anders Retzius medalj

Anders Retzius medalj var ett pris som delades ut under perioden 1913–2013 av Svenska Sällskapet för Antropologi och Geografi. Priset instiftades år 1910 av Anna Hierta-Retzius som var gift med Anders Retzius son, Gustaf Retzius.

Priset tilldelades skickliga och framstående kulturgeografer och antropologer under de år som sällskapet inte delade ut Vegamedaljen. 2015 beslutade styrelsen för Svenska Sällskapet för Antropologi och Geografi att inte längre dela ut priset med hänsyn till Anders Retzius roll i rasbiologins framväxt.

Pristagare

Anders Retzius medalj i guld 

 Oscar Montelius (1913)
 Arthur Evans (1920)
 Aurel Stein (1923)
 Johan Gunnar Andersson (1925)
 Erland Nordenskiöld (1930)
 Walter Christaller (1967)
 David Hannerberg (1969)
 Torsten Hägerstrand (1973)
 William William-Olsson (1976)
 Wolfgang Hartke (1978)
 Akin Mabogunje (1985)
 Fredrik Barth (1988)
 David Harvey och Sven Godlund (1989)
 Allan Pred (1991)
 Jack Goody (1992)
 Peter Haggett (1994)
 Veena Das (1995)
 Peter Gould (1997)
 David Maybury-Lewis (1998)
 Erik Bylund (2000)
 Sherry Ortner (2001)
 Doreen Massey (2003)
 Tim Ingold (2004)
 Gunnar Törnqvist (2006)
 Jean och John Comaroff (2007)
 Allen J. Scott (2009)
 Ulf Hannerz (2010)
 Don Mitchell (2012)
 Paul Stoller (2013)

Anders Retzius medalj i silver 

 Carl Anton Larsen (1913)
 Carl Skottsberg (1915)
 Ture Johnsson Arne (1916)
 Eric von Rosen och Robert Elias Fries (1917)
 Eric Mjöberg (1919)
 K.G. Lindblom (1920)
 Prins Wilhelm och Walter Kaudern (1922)
 Sten Bergman (1924)
 Axel Herman Byström (1925)
 Finn Malmgren (1927)
 Otto Frödin (1929)
 Eric Hultén (1931)
 Carl Caldenius (1933)
 E. Nilsson (1934)
 Sigvald Linné (1937)
 Thor Heyerdahl (1950)
 Gösta Liljequist och Valter Schytt (1952)
 Carl Fries (1964)
 Charles Swithinbank (1966)

Källor 

Priser och utmärkelser instiftade 1913
Medaljer
Vetenskapspriser i Sverige
Geografipriser
Kistefos Træsliberi

Kistefos Træsliberi är ett tidigare massabruk i Jevnaker i Norge. 

Kistefos Træsliberi grundades 1889 av Anders Sveaas (1840–1917) vid vattenfallet Kistefoss i Ranelven och drevs fram till ungefär 1956. Efter nedläggningen av träsliperiet byggdes ett vattenkraft, som 1991 såldes till det kommunala Viul Kraft. Kistefos Træsliperi såldes 1983 till Viul Tresliberi.

Christen Sveaas köpte aktiemajoriteten i företaget 1993 och inordnade det under sitt helägda investmentbolag Kistefos AS.

I den tidigare fabriken inrättade 1996 Kistefos Museum.

Källor
Historik på Kistefos Museums webbplats

Norska massa- och papperstillverkare
Företag bildade 1889
Jevnakers kommun
Ej längre existerande norska företag
Hans Carlsson (militär)

Hans Gösta Carlsson, född 21 juli 1922 i Sankt Johannes församling i Stockholms stad, död 26 oktober 2003 i Oscars församling i Stockholms län, var en svensk militär.

Biografi
Carlsson avlade studentexamen 1941. Han avlade officersexamen vid Kungliga Krigsskolan 1944 och utnämndes samma år till fänrik. Han gick Högre kursen vid Artilleri- och ingenjörhögskolan 1949–1951, befordrades till kapten vid Göta ingenjörkår 1954 och var lärare och kurschef vid Artilleri- och ingenjörofficersskolan 1956–1961. Han var kompanichef vid Svea ingenjörregemente 1961–1962 och lärare vid Militärhögskolan 1962–1966, befordrad till major 1963. Åren 1966–1967 var han bataljonschef vid Svea ingenjörregemente. År 1967 befordrades han till överstelöjtnant och var 1967–1977 chef för Arméns skyddsskola (namnändrad till Försvarets skyddsskola 1968). Åren 1977–1979 var han chef för Arméns fältarbetsskola. Han befordrades till överste 1979 och var 1979–1982 chef för Bodens ingenjörregemente.

Källor
.
.

Referenser

Födda 1922
Avlidna 2003
Män
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Svenska regementschefer
Christopher McQuarrie

Christopher McQuarrie, född 1968 i Princeton, New Jersey, är en amerikansk manusförfattare, regissör och producent. McQuarrie har samarbetat ett flertal gånger med Bryan Singer och Tom Cruise. 1995 belönades han med en Oscar för Bästa originalmanus i filmen De misstänkta.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

 
 

Födda 1968
Män
Levande personer
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska filmproducenter
Amerikanska manusförfattare under 1900-talet
Författare från New Jersey
Oscar för bästa originalmanus
Amerikanska manusförfattare under 2000-talet
Amerikanska regissörer under 1900-talet
Amerikanska regissörer under 2000-talet
Amerika (naturreservat)

Amerika är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 2010 och är 70 hektar stort. Reservatet består av barr- och lövskog, de två småsjöarna Amerikasjön och Ljungsjön samt myrar.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Amerika

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
S Velorum

S Velorum är en kortperiodisk förmörkelsevariabel av Algol-typ (EA/SD) i stjärnbilden Seglet.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +7,74 och 9,5 med en period av 5,9336475 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Seglet
Algolvariabler
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Gökriksudden

Gökriksudden är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 2008 och är 50 hektar stort. Reservatet omfattar en halvö/udde vid norra stranden av Hjälmaren och består av skogsdungar med lind, alm och ek samt en strandskog med lövträd närmast sjön.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Gökriksudden

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 2008
Strandskogar
Hengrundet

Henrundet är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 1971 och är 1 hektar stort. Reservatet omfattar en ö med detta namn i Hjälmaren med en skog som består av klibbal, asp och björkar.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Hengrundet

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 1971
T Velorum

T Velorum är en pulserande variabel  av Delta Cephei-typ (DCEP) i stjärnbilden Seglet.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +7,68 och 8,34 med en period av 4,63974 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Seglet
Klassiska cepheidvariabler
Gula ljusstarka jättar
HD-objekt
Notholmen (naturreservat)

Notholmen är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 1971 och är 1 hektar stort. Reservatet omfattar en ö med detta namn i Hjälmaren med en skog som består av klibbal, asp och björkar.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Notholmen

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 1971
Gordon Killick

Gordon Cecil Killick, född 3 juni 1899 i Fulham, död 10 oktober 1962 i Putney, var en brittisk roddare.

Killick blev olympisk silvermedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 1928 i Amsterdam.

Källor 

Brittiska roddare
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Storbritannien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Storbritannien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1928
Födda 1899
Avlidna 1962
Män
Kalkugnsberget

Kalkugnsberget är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 1993 och är 28 hektar stort. Reservatet omfattar ett berg med detta namn och består av tät  barrskog.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Kalkugnsberget

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 1993
Kuggenäs

Kuggenäs är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 2017 och är 35 hektar stort. Reservatet omfattar ett näs med detta namn vid norra stranden av Hjälmaren och består av gammal lövskog av ek, lind, alm, asp och hassel samt även gamla tallar och granar.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Kuggenäs

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 2017
Locknäs

Locknäs är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 2015 och är 45 hektar stort. Reservatet omfattar ett näs med detta namn vid norra stranden av Hjälmaren och består av gammal lövskog med ek, lönn, ask och alm och gamla hasselbuskar. Vi stranden finns björk, al och asp.

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Locknäs

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 2015
Norra Hammaren

Norra Hammaren är ett naturreservat i Arboga kommun i Västmanlands län.

Området är naturskyddat sedan 2014 och är 19 hektar stort. Reservatet ligger väster om en delvis igenväst vik i norra Hjälmaren och består av lövskog med ek, lind, alm och lönn. Vid stranden finns sumpskog med al och björk

Referenser
Länsstyrelsen: naturreservatet Norra Hammaren

Naturreservat i Arboga kommun
Naturskyddsområden bildade 2014