kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alfa Octantis

Alfa Octantis (α Octantis, förkortat Alfa Oct, α Oct) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den yttre delen av stjärnbilden Oktanten. Den har en skenbar magnitud på 5,15 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 22,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 148 ljusår (ca 45 parsek) från solen. Den är inte, trots att Johann Bayer gett den beteckningen α i stjärnatlasen Uranometria,  stjärnbildens ljusaste stjärna, vilket istället är Ny Octantis.

Egenskaper 
Primärstjärnan Alfa Octantis A är en gul till vit jättestjärna av spektralklass F4 III. Den har en radie som är ca 3,2 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 14 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 6 300 K.

Alfa Octantis är en spektroskopisk dubbelstjärna som består av två jättestjärnor, båda av spektraltyp F, som kretsar kring varandra med en period på drygt 9 dygn. Paret har också klassificerats som en Beta Lyrae förmörkelsevariabel. Den är också en stark källa till röntgenstrålning med en styrka på 22,78 × 1029 ergs/s.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/alphaoctantis
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/alphaoct.html

	
Stjärnbilden Oktanten
Bayerobjekt
Gul-vita jättar
Dubbelstjärnor
Beta Lyrae-variabler
HD-objekt
Lasioglossum rozeni

Lasioglossum rozeni är en biart som först beskrevs av Jason Gibbs 2010. Den ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Arten finns i nordöstra USA.

Beskrivning 
Huvud och mellankropp har en mycket dunkel, metallglänsande blågrön färg, som nästan ser brunaktig ut. 
Munskölden har den övre delen mörkbrun, liksom antennerna (hos hanen är dock den yttre delen rödbrun på undersidan). Även benen är bruna med rödaktigt till brunaktigt gula fötter. Vingarna är halvgenomskinliga med gulbruna ribbor. Behåringen är gles och vitaktig. Honans huvud är mycket stort och brett. Arten är ett litet bi; honan är knappt 5 mm lång med en framvingelängd på 3,9 till 4 mm; motsvarande mått för hanen är en kroppslängd på nästan 6 mm, och en framvingelängd på 4 mm.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar nordöstra USA från Maine i norr till West Virginia och Virginia i söder, och en västlig utlöpare till Illinois. Den är inte vanlig.

Ekologi 
Lasioglossum rozeni förmodas vara en boparasit som tränger in i andra arters bon i undersläktet Dialictus, lägger sina ägg i bona, varpå larverna lever av den insamlade näringen, efter det värdägget eller -larven dödats.

Arten är polylektisk, den flyger till blommande växter från många olika familjer, som oleanderväxter (Cynanchum laeve), korgblommiga växter (tistlar, prästkragesläktet och gullrissläktet), kornellväxter (korneller), videväxter (Salix nigra) samt ranunkelväxter (knölsmörblomma).

Källor

Externa länkar 

Smalbin
rozeni
Sylvi-Kyllikki Kilpi

Sylvi-Kyllikki Kilpi, född 23 april 1899 i Helsingfors, död där 22 februari 1987, var en finländsk politiker och författare. Hon var gift med Eino Kilpi. 

Kilpi blev filosofie kandidat 1928 och var ledamot av Finlands riksdag 1934–1958, först för socialdemokraterna till 1946 och, efter att ha blivit medlem i Socialistiska enhetspartiet, för Demokratiska förbundet för Finlands folk (DFFF). Hon var ordförande i Samfundet Finland-Sovjetunionen 1946–1961. Hon författade den finländska kvinnoarbetarrörelsens historia (1953) och vidare bland annat memoarer i tre band, Sörnäisten tyttö (1963–1967).

Källor

Externa länkar 
 

Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Ledamöter av Finlands riksdag för Folkdemokraterna
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Alumner från Helsingfors universitet
Födda 1899
Avlidna 1987
Kvinnor
Politiker från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Eino Kilpi

Juho Eino Kilpi, född 17 juni 1889 i Nystad, död 7 juni 1963 i Helsingfors, var en finländsk tidningsman och politiker. Han var gift med Sylvi-Kyllikki Kilpi.

Kilpi var chefredaktör för Kansan Lehti i Tammerfors 1920–1932 och därefter för det socialdemokratiska huvudorganet Suomen Sosialidemokraatti i Helsingfors tills han 1947 tvingades lämna denna tidning av politiska skäl. Kilpi, som ursprungligen tillhörde den progressiva borgerligheten, blev senare en av socialdemokraten Väinö Tanners mest trogna anhängare. Under fortsättningskriget började dock Kilpi att ta avstånd från Tanner. 

Kilpi var ledamot av Finlands riksdag 1930–1933 och 1948–1962. Han var socialminister 1945–1946, undervisningsminister 1946–1948 och samtidigt inrikesminister efter den så kallade Leinokrisen (Yrjö Leino) i maj 1948. Kilpi övergick till Demokratiska förbundet för Finlands folk (DFFF) 1948 och kandiderade för dem i presidentvalet 1956. Han erhöll då 18,7% av rösterna, vilket medverkade till Urho Kekkonens seger.

Källor

Finländska journalister
Finlands ministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Födda 1889
Avlidna 1963
Män
Personer från Nystad
Maurice Piot

Maurice Fernand Piot, född 14 juli 1912 i Saint-Quentin, död 22 maj 1996 i Paris, var en fransk fäktare.
Piot blev olympisk bronsmedaljör i sabel vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor 

Franska fäktare
Franska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Frankrike
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1952
Födda 1912
Avlidna 1996
Män
Pithecia hirsuta

Pithecia hirsuta är en primat i släktet plymsvansapor som förekommer i västra Amazonområdet. Populationen listades länge som synonym till Pithecia monachus och sedan 2014 är den godkänd som art.

Några uppmäta hannar hade en kroppslängd (huvud och bål) av 48 till 52,7 cm samt en svanslängd av 41 till 46,4 cm. Hos arten finns nästan inga färgskillnader mellan hannar och honor. I ansiktet förekommer bara ett tunt skikt hår som främst är svart med undantag av ett ljust område kring varje öga och en ljus strimma på varje sida av nosen. Kransen av päls kring ansiktet är hos hannar tjockare. På kroppen är pälsen svartaktig, ibland med vita hårspetsar som är mindre påfallande jämförd med andra plymsvansapor. Hos hannar förekommer en doftkörtel vid nedre delen av nacken.

Djurets utbredningsområde ligger i nordvästra Brasilien samt i angränsande regioner av Colombia och Peru. Området är täckt av regnskogar och galleriskogar.

Pithecia hirsuta listas inte än av IUCN. Zoologerna som godkände arten föreslår att den klassificeras med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Plymsvansapor
hirsuta
Däggdjur i neotropiska regionen
Erik Gunnarsson

Erik Gunnarsson, född 8 februari 1999, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Utsiktens BK.

Karriär
Gunnarsson inledde karriären i Lerums IS. Som 15-åring tog han tillsammans med tvillingbrodern Axel klivet över till IFK Göteborg.

I den sista omgången av Allsvenskan 2017 fick Erik Gunnarsson göra sin debut i högsta serien. I 3–0-förlusten mot GIF Sundsvall stod Gunnarsson för ett inhopp för sitt IFK Göteborg.

Efter att ha blivit utan allsvensk speltid våren 2018 lånades Erik Gunnarsson under sommaren ut till 'Blåvitts' samarbetsklubb Utsiktens BK i Division 1 Södra. I april 2019 lånades Gunnarsson på nytt ut till Utsiktens BK, denna gång på ett avtal fram till sommaren 2019. Den 25 november 2019 värvades Gunnarsson av Utsiktens BK, där han skrev på ett tvåårskontrakt. I december 2021 förlängde Gunnarsson sitt kontrakt med två år.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spelare i Utsiktens BK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1999
Levande personer
Män
Leksaks- och samlarmuseet

Leksaks- och samlarmuseet (kort Leksaksmuseet) är ett museum kring temat leksaker och lek beläget vid Brantvägen 3 i Fisksätra, Nacka kommun. I samma byggnad har Historiearvsmuseet i Nacka sina lokaler.

Historik
Stockholms leksaksmuseum hade tidigare sina utställningar i Philipsenska Skolinrättningens gamla skollokaler vid Mariatorget på Södermalm, där det öppnade 1980. År 2004 flyttade man till Söderdepån vid Tegelviksgatan och var granne med Spårvägsmuseet. På hösten 2017 fick både Leksaksmuseet och Spårvägsmuseet flytta, eftersom Söderdepån skulle rivas och bostäder byggas på tomten. Den 26 maj 2018 öppnade Leksaksmuseet på nytt i nya lokaler i Saltsö Pir, nära hamnen i Fisksätra.

Museet drivs av Stiftelsen Hobby och Leksaksmuseet som bildades den 5 mars 1975. Syftet för stiftelsen är ”att vid sidan av en permanent, inkluderande och engagerande utställning av gamla leksaker, låta samlare från olika hobby- och samlarföreningar visa sina föremål i specialutställningar”.

Verksamhet
Liksom tidigare visar Leksaksmuseet leksaker och samlarföremål från 1800-, 1900- och 2000-talet.  Utställningen bygger till 90 procent på stiftelsens egna föremål. Till museets utställningsföremål räknas bland annat Star Warsfigurer, Barbiedockor, porslinsdockor, Lego, bilar, båtar, mjukisdjur, mekaniska leksaker såsom modellångmaskiner och projektorer samt olika spel. I museet finns även en stor samling tennfigurer och Järnvägssällskapets modelljärnväg.

Utställningen (urval)

Källor
Leksaksmuseet: Historia.

Externa länkar

 Officiell webbplats

Museer i Stockholms län
Nacka kommun
Stockholm
Museer invigda 1980
Saltsjöbaden/Fisksätra
Ludvig Detlof Wistrand

Ludvig Detlof Wistrand, född 18 juni 1805 på Årby, Klosters socken, Södermanlands län, död 29 maj 1838 i Uppsala, var en svensk vice häradshövding, tecknare och målare.

Han var son till kammarrättsrådet Anders Wistrand och Christina Lovisa Grandinson och från 1837 gift med Matilda Lindman och bror till medicinalrådet Alfred Wistrand och August Timoleon Wistrand. Han blev student i Uppsala 1820, fil. mag. 1827, jur. kand 1829 och var tillförordnad kämnerspreses i Uppsala 1830–1832 samt vice häradshövding 1834 och tillförordnad länsbokhållare i Uppsala 1835–1837. Vid sidan av sina tjänster var han verksam som konstnär och utförde ett flertal porträttteckningar, litografier samt pastellmålningar. Bland hans kända arbeten märks ett självporträtt och porträtten av professorerna J Tranér och K Zetterström.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 708-709, Allhems Förlag, Malmö. >

Svenska målare under 1800-talet
Födda 1805
Avlidna 1838
Män
Personer från Klosters socken
Svenska tecknare under 1800-talet
Kastrullkonsert

Kastrullkonsert eller kastrullprotest(er) är en form av protestyttring. Den utförs via skrammel och slag med grytor, grytlock, kastruller och liknande husgeråd. Detta sker antingen från balkonger eller i en gatudemonstration, samordnat med andra i en protest mot politiska beslut. Protestformen är vanlig bland annat i Latinamerika. I vissa sammanhang kan kastrullkonserter arrangeras även som bevis på uppskattning.

Historia och användning 
Detta demonstrerande är ett väl spritt fenomen i Latinamerika, där den bland annat kommit till användning under olika militärdiktaturer och som protest utanför utländska beskickningar. Den har även återkommande hörts i flera sydeuropeiska länder.

I Europa (exempel) 

 Frankrike – av motståndare till Julimonarkin; under Algerietrevolten
 Island – gatuprotester med kastrullkonserter, under finanskrisen på Island 2008
 Spanien – av motståndare till Operation Anubis och kung Felipes roll i det hela (Katalonien, 2017)
Sverige – av restaurangbranschen i protest mot regeringens stödhantering under Coronaviruspandemin 2019–2021

I Latinamerika (exempel) 

 Argentina – under 2001 års ekonomiska kris
 Chile – 1971–73 i protest mot den dåliga ekonomin under Salvador Allende; under 1980-talet mot Augusto Pinochets ekonomiska politik
 Uruguay – 1983, mot den sittande militärregimen
 Venezuela – i samband med 2013 års presidentval

2012 genomfördes kastrullkonserter under studentprotesterna i Québec. En liknande "oväsenbarrikad" kom till användning kvällen före 1978 års filippinska parlamentsval (under Ferdinand Marcos militärstyre).

Kastrullkonserter kan jämföras med visselkonserter under fotbollsmatcher. Båda är fredliga men hörbara protester, med hjälp av "verktyg" som finns lätt till hands.

Som uppskattning 
Kastrullkonserter kan även användas som bevis på uppskattning. I samband med utegångsförbudet i Spanien under 2020 års coronaviruspandemi skedde detta (från folks balkonger i bland annat Barcelona och Madrid) för att visa uppskattning för den hårt arbetande sjukhuspersonalen. Vid samma tid arrangerades även kastrullkonserter för att visa missnöje med både den spanska kungafamiljens och den spanska regeringens agerande i samband med pandemin. Allmänna applåder från balkonger, som hyllning av sjukhuspersonalen, har skett i bland annat Sverige.

Olika ord 
På romanska språk finns ett antal olika benämningar för kastrullkonsert. Dessa inkluderar cassolada (katalanska), cacerolazo, caceroleo och cacerolada (spanska), panelaço (portugisiska) och casserolade (franska).

Referenser 

Demonstrationer
Protesttaktiker
Nils Fröling (fotbollsspelare)

Nils Gustav Georg Fröling, född 20 april 2000 i Dallas, USA, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Hansa Rostock.

Fotbollskarriären

Unga år 
Fröling började som sjuåring att spela fotboll i Boo FF. Som 15-åring fick han debutera i klubbens seniorlag som då spelade i division 5. Vid 16 års ålder flyttade Fröling vidare till Åtvidabergs FF där han säsongen 2017, då laget trillade ur Superettan, fick göra tio framträdanden.

I Allsvenskan med Kalmar 
Efter degraderingen valde Fröling i januari 2018 att lämna Åtvidaberg för Kalmar FF. I april samma år kom den   allsvenska debuten då den nyblivna 18-åringen fick göra ett inhopp i 3–0-segern mot Malmö FF. Drygt två veckor senare fick Fröling för första gången chansen från start i Allsvenskan. Han blev då matchhjälte när KFF besegrade IK Sirius med 1–0.

Säsongen 2019 blev Fröling Kalmars bäste målgörare i Allsvenskan med fem mål; utöver detta blev det även tre assist. Två av målen kom i en bortaseger mot Östersund som slutade 1–2. Under 2020 hann Fröling endast med att spela sex allsvenska matcher och göra två mål innan han i juli drabbades av en allvarlig skada i vänster knä som fick honom att missa en stor del av säsongen. Parallellt med säsongsupptakten av allsvenskan i juni 2020 nominerades Fröling av Tuttosport som en av de 100 bästa fotbollsspelarna i Europa under 21 års ålder. Han ströks dock sedan när listan i september bantades ner från 60 till 40 kandidater.

Till Tyskland och Hansa Rostock 
Efter att ha blivit erbjuden en kontraktsförlängning med Kalmar valde Fröling ändå att lämna klubben och i slutet på december 2021 värvades han på en fri transfer av tyska 2.Bundesliga-laget Hansa Rostock, där han skrev på ett 3,5-årskontrakt.

Spelstil 
Frölings spelstil präglas av fysisk styrka, snabbhet och bra bollbehandling.

Referenser

Webbsidor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Åtvidabergs FF
Spelare i Kalmar FF
Spelare i FC Hansa Rostock
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Födda 2000
Levande personer
Män
Passivt motstånd

Passivt motstånd kan avse:

Fredligt motstånd
Passivt motstånd (Finland) –  de konstitutionellas hållning mot Nikolaj Bobrikovs förryskningsåtgärder i början av 1900-talet
Kaisu-Mirjami Rydberg

Karin Aino Mirjam (Kaisu-Mirjami) Rydberg, född 27 april 1905 i Mäntsälä, död 31 augusti 1959 i Helsingfors, var en finländsk journalist och politiker. 

Rydberg var verksam som redaktör i socialdemokratiska huvudorganet Suomen Sosialidemokraatti 1933–1939 och tillhörde redaktionen för Vapaa Sana 1940–1941 och 1944–1948. Senare var hon bland annat från 1956 litterär chef vid det folkdemokratiska förlaget Kansankulttuuri Oy. Hon var även verksam som författare och använde då pseudonymen Karin Alm. 

Rydberg var ledamot av Finlands riksdag 1939–1948, under den första tiden för socialdemokraterna, men då hon kom att ingå i de så kallade sexlingarna och hölls fängslad under fortsättningskriget blev hon i stället representant för Demokratiska förbundet för Finlands folk (DFFF). Hon var medlem av Finlands kommunistiska partis styrelse 1945–1948.

Källor

Finländska journalister
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Ledamöter av Finlands riksdag för Folkdemokraterna
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Födda 1905
Avlidna 1959
Kvinnor
Personer från Mäntsälä
Yngve Wirkander

Sven Oscar Yngve Wirkander, född 20 maj 1917 i Stenbrohults församling, Kronobergs län, död 14 oktober 2012 i Ljuders församling, Kronobergs län, var en svensk folkskollärare, kantor, målare och tecknare.

Han var son till hemmansägaren Viktor Andersson och Ida Nilsson och från 1944 gift med bibliotekarien Ingrid Hoffman. Wirkander studerade konst vid kvällskurser under ledning av Harald Skogsberg och Hjalmar Eldh vid Slöjdföreningens skola i Göteborg men var huvudsakligen autodidakt som konstnär. Separat ställde han bland annat ut på Sprängkullens konsthall i Göteborg några gånger samt medverkade vid ett flertal samlingsutställningar. Hans konst består av svenska, norska och danska landskapsskildringar, stilleben, figurer och musikkompositioner utförda i olja, pastell, kol eller akvarell. Utöver Wirkander signerade han ibland sina målningar med Wirandertz.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 707. Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1917
Avlidna 2012
Män
Personer från Stenbrohults socken
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska kyrkomusiker
Axel Emil Wirsén

Axel Emil Wirsén, född 24 juni 1809 i Stockholm, död 18 mars 1878 i Stockholm, var en svensk greve, militär, tecknare och målare. 

Han var son till presidenten och statsrådet Gustaf Fredrik Wirsén och Ulrika Vilhelmina Boucht och från 1838 gift med friherrinnan Ebba Lovisa De Geer af Leufsta. Wirsén blev ryttmästare vid Livregementets dragonkår 1847 och fick majors avsked 1850. Han var chef för Stamholländeristyrelsen från 1858. Vid sidan av sina tjänster var han verksam som landskapstecknare och utförde även några porträtt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 707, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska militärer under 1800-talet
Svenska målare under 1800-talet
Födda 1809
Avlidna 1878
Män
Militärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1800-talet
Georg Michael Wirsing

Georg Michael Wirsing, född 8 mars 1822 i Schweinfurt, Tyskland, död 3 januari 1894 i Stockholm, var en tysk-svensk grafiker.

Wirsing flyttade till Stockholm i samband med att han anställdes som gravör vid Generalstabens topografiska avdelning. Han blev svensk medborgare 1879 och var verksam vid Generalstaben fram till sin pension 1891. Hans pensionsersättning på 1 500 kronor årligen avgjordes vid ett regeringssammanträde den 13 maj 1891. Bland hans arbeten märks flera generalstabskartor.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 707. Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska grafiker under 1800-talet
Tyska konstnärer under 1800-talet
Svenska gravörer
Tyska grafiker
Personer från Schweinfurt
Män
Födda 1822
Avlidna 1894
Abel Wirström

Samuel Abel Wirström, född 27 juli 1887 i Stockholm, död där 11 maj 1970, var en svensk målare, tecknare, grafiker och teckningslärare.

Han var son till målarmästaren JW Wirström och Wilhelmina Wikman och från 1922 gift med Ingeborg Johanna Eriksson samt morbror till konstnären Lars Wilhelm Friberg. Han utbildade sig till teckningslärare vid Tekniska skolans högre konstindustriella avdelning 1908–1911. Som elev till dekorationsmålaren Edvard August Bergh fick han delta i dennes arbete vid restaureringar av kyrkor och slott. Han studerade med vissa avbrott vid Kungliga konsthögskolan 1919–1925 där han även deltog i Axel Tallberg och Harald Sallbergs etsningskurs. Han tilldelades Konstakademiens hertliga medalj 1925. Han genomförde några kortare studieresor till Danmark, Tyskland och Norge innan han studerade vid Académie Colarossi i Paris 1921. Han medverkade i flera samlingsutställningar på Liljevalchs konsthall och några av Sveriges allmänna konstförenings Stockholmssalonger. Separat ställde han bland annat ut på Lidingö samt i Bornholm där han tillbringade några somrar.  Som teckningslärare tjänstgjorde han vid bland annat Tekniska skolan i Stockholm. Som stafflimålare utförde han porträtt, landskapsskildringar från Frankrike och Sverige utförda i olja samt teckningar för tidskrifter. Wirström är representerad med ett porträtt av Gustav V vid Frimurarordens lokal i Vänersborg,och ett rektorsporträtt vid Östermalms läroverk, Stockholms stadsmuseum och Lidingö kommun.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 707, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1887
Avlidna 1970
Män
Konstnärer från Stockholm
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
T Octantis

T Octantis är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ (M) i stjärnbilden Oktanten. 

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +8,05 och 14,8 med en period av 219,7 dygn.

Referenser

Noter 

Miravariabler 
Stjärnbilden Oktanten
U Octantis

U Octantis är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ (M) i stjärnbilden Oktanten. 

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +7,0 och 14,1 med en period av 304 dygn.

Referenser

Noter 

Miravariabler 
Stjärnbilden Oktanten
Röda ljusstarka jättar
Maija Savutie

Maija Inkeri Savutie (till 1933 Savander)-Myrsky, född 27 februari 1910 i Lahtis, död 31 december 1988 i Helsingfors, var en finländsk journalist och förlagstjänsteman. 

Savutie blev filosofie kandidat 1935. Hon blev medlem i författargruppen Kiila och var anställd vid det folkdemokratiska förlaget Kansankulttuuri Oy 1945–1947, kulturredaktör vid Vapaa Sana 1948–1956 och vid Kansan Uutiset 1956–1960. Hon började skriva teaterrecensioner 1957 och blev chef för litterära avdelningen vid Kansankulttuuri Oy 1960, en befattning som hon innehade till 1974.

Källor

Finländska journalister
Finländska teaterkritiker
Födda 1910
Avlidna 1988
Kvinnor
Personer från Lahtis
Ada Block

Ada Block, född Pettersson 1895 i Mulde i Fröjels socken på Gotland, död 1968, var en svensk apotekare. 

Ada Block var dotter till sjökaptenen och hemmansägaren Petter Pettersson och Emma, född Muldin. Hon växte upp tillsammans med en syster och gick i flickskola i Södertälje och avlade 1915 studentexamen i Uppsala. Hon utbildade sig i farmaci med en farmacie kandidatexamen 1918. År 1930 blev hon apotekare.

Hon bosatte sig 1929 på Gotland och fick 1940 apoteksprivilegier för apoteket i Hemse, som hade en filial i Klintehamn.

Ada Block var intresserad av äldre byggnader och köpte 1947 in 1700-talsgården Petes i Hablingbo, som hon rustade upp under en 15-årsperiod. Till gården flyttades också bulhuset Häggdarvestugan från Slite. 

Ada Block gifte sig 1923 med civilingenjören Viktor Block. Äktenskapet upplöstes formellt 1940.

Donationer av fastigheter
Ada Block var engagerad i Gotlands Fornvänner och skänkte 1965 sina fastigheter Petes i Hablingbo, medeltidsgården Reinickegården, Kaplanen 6 vid Södra Kyrkogatan i Visby samt apoteksfastigheten Kajan II i Hemse till föreningen.

Källor
Ada Block var först med eget apotek - skänkte fastigheter till Fornvännerna på Hela Gotland den 28 augusti 2010

Noter

Svenska apotekare under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1968
Kvinnor
Personer från Fröjels socken
Tuula-Liina Varis

Tuula-Liina Varis, född 30 juni 1942 i Loimaa, är en finländsk författare och journalist. 

Varis var verksam i tidningen Kansan Uutiset 1965–1979 och därefter kolumnist i olika tidningar. Hennes författarskap har omväxlande skönlitterärt och självbiografiskt innehåll. I Kilpikonna ja olkimarsalkka (1994) skildrar hon sitt äktenskap med Pentti Saarikoski. Romanen Maan päällä paikka yksi on (2000) behandlar barndomens utsatthet och belönades med Runebergspriset, medan romanen Rakas (2002) analyserar hennes ungdomstid i den taistoitiska rörelsen och Kaksi kesää, kaksi kirjaa (2003) innehåller dagboksnoteringar om hennes skrivande. Ihmisen paikka (2006) innehåller ett urval av hennes kolumner. Hon har även medverkat i TV som presentatör av aktuell litteratur.

Källor

Finländska journalister
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Personer från Loimaa
Födda 1942
Levande personer
Kvinnor