kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
A Nightingale Sang in Berkeley Square

"A Nightingale Sang in Berkeley Square" är en romantisk brittisk populär sång skriven 1939 med text av Eric Maschwitz och musik av Manning Sherwin.

Bakgrund 
Berkeley Square (uttalas 'Bar-klee') är ett stort lummigt torg i Mayfair, en exklusiv del av London. The Ritz Hotel som hänvisas till finns också i Mayfair.

Komposition 
Låten är skriven i den dåvarande lilla franska fiskebyn Le Lavandou, numera ett favoritbesöksmål för brittiska semesterfirare, strax före utbrottet av andra världskriget. Enligt Maschwitz var titeln "stulen" från en berättelse av Michael Arlen. Låten fick sin urpremiär sommaren 1939 på en lokal bar, där melodin spelades på piano av Manning Sherwin med hjälp av den bofasta saxofonisten. Maschwitz sjöng texten medan han höll ett glas vin, men ingen verkade imponerad. Våren 2002 gjordes ett försök att hitta baren där sången uruppfördes: man hoppades att en blå plakett kunde sättas upp där. Man letade med hjälp av den lokala turistbyrån och äldre invånare, men det visade sig vara omöjligt att identifiera platsen. 

Versen och ytterligare text till en andra refräng i låten finns skriven, men sjungs sällan i inspelningar (med Bobby Darin, Mel Torme, Blossom Dearie, Twiggy, Vera Lynn och Rod Stewart som anmärkningsvärda undantag).

Inspelningar och framföranden 
Låten publicerades 1940, då den uruppfördes i Londonrevyn New Faces av Judy Campbell. Samma år framfördes den både av Ray Noble och sedan av Vera Lynn. "A Nightingale Sang in Berkeley Square" har blivit en standard och har spelats in av artister som Glenn Miller, Frank Sinatra, Carmen McRae, Nat King Cole, Bobby Darin, Stephane Grappelli, Harry Connick jr., Sonny Rollins och Rod Stewart.

Låten är ett återkommande tema i Fritz Lang-filmen Människojakt (1941). En version med skådespelaren Robert Lindsay användes som signaturmelodi i den brittiska sitcomserien Nightingales 1990.

Den 9 maj 2015 sjöng Katherine Jenkins sången på VE Day 70: A Party to Remember på Horse Guards Parade i London.

Referenser

Noter

Källor 

Brittiska sånger
Sånger 1940
Dicaeum luzoniense

Dicaeum luzoniense, "eldbröstad blomsterpickare", är en fågelart i familjen blomsterpickare inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till orientblomsterpickare (Dicaeum ignipectus), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig. 

Fågeln förekommer i Filippinerna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 D. l. luzoniense – norra och centrala Luzon
 D. l. bonga – Samar
 D. l. apo – Negros och Mindanao (bergen Malindang, Kitanglad, Hilong-Hilong, Apo och Bato)

Den förekommer även på Panay, med obestämd underart.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Blomsterpickare
Dicaeum
Fåglar i orientaliska regionen
Sten Nyström

Sten Ludvigh Nyström, född 20 augusti 1918 i Stockholm, död 18 februari 1989 i Sölvesborg, var en svensk kapten, tecknare och målare.

Han var son till översten Per Ludvigh Nyström och Hild Theoander och mellan 1943 och 1978 gift med Marianne Friberg. Nyström studerade målning vid Høyers målarskola i Köpenhamn 1936 och vid Otte Skölds målarskola i Stockholm 1937. Han var anställd inom svenska försvaret som officer 1938–1946. Tillsammans med Hans Bendix ställde han ut på Samlaren i Stockholm 1938 och separat ställde han bland annat ut på Galerie Catharina i Stockholm 1956. Han medverkade i Nationalmuseums utställning Unga tecknare och i ett antal grupp- och samlingsutställningar. Hans konst består av geometriska formkombinationer, kompositioner med byggnader och målningar med en nonfigurativ karaktär. Sten Nyström är begravd på Rasbo gamla kyrkogård.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 293, Allhems Förlag, Malmö. 
 Sten Ludvigh Nyström på Gravar.se

Svenska officerare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Militärer från Stockholm
Födda 1918
Avlidna 1989
Män
Jorgen Jensen

Jorgen Jensen, född 1895, död 1966, var en dansk silversmed.

Han var son till Georg Jensen och studerade först för sin far och fortsatte därefter studierna för den tyske guldsmeden Leonhard Ebert och vid konstindustriskolan i München för att senare fortsätta i Georg Jensens ateljé i Köpenhamn. Han arbetade i Jensens ateljé 1917–1923 och etablerade därefter en egen silversmedja i Stockholm innan han återvände till Georg Jensen 1936 och var verksam där till 1962. Hans arbeten består av smycken och servisgods med en design av raka linjer och sparsmakad ornamentik. Han medverkade i ett flertal Europeiska- och Amerikanska konsthantverksutställningar. Jensen finns representerad vid Nationalmuseum i Stockholm.

Referenser

Noter

Danska konsthantverkare
Män
Födda 1895
Avlidna 1966
Representerade vid Nationalmuseum
Wiking Sahlin

Malte Wiking Sahlin, född 9 mars 1917 i Södra Sallerup, död 13 januari 2008 i Trelleborg, var en svensk målare och tecknare. 

Sahlin studerade vid Slöjdföreningens skola i Göteborg. Bland hans mer kända arbeten märks ett antal lyxtelegram som han utformade för Televerket. Sahlin finns representerad vid Kulturen i Lund, Malmö museum, Statens konstråd, Malmö kommun, Klippans kommun, Vellinge kommun, Kristianstads läns landsting och Gävleborgs läns landsting. Han är gravsatt i minneslunden på Limhamns kyrkogård i Malmö.

Källor 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 458, 
 Sahlin, Malte Viking på SvenskaGravar.se

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Södra Sallerups socken
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1917
Avlidna 2008
Män
Samuel Salmson

Semmy (Samuel) Salmson, född 17 oktober 1812 i Stockholm, död där 28 mars 1860, var en svensk hovgravör och bokhandlare.

Biografi
Han var son till hovgravören Salm Salmson och Fredrika Moses och växte upp i ett konstnärligt hem, där sju av hans elva syskon kom att arbeta med kulturella uppgifter. Han utbildades till gravör av sin far och var efter utbildningen verksam i faderns verkstad. 

Salson etablerade 1834 en bokhandel i Stockholm som han drev fram till 1840 då han sålde rörelsen.

Referenser

Svenska gravörer
Män
Födda 1812
Avlidna 1860
Konstnärer från Stockholm
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Peter Dellgran

Leif Peter Dellgran, född 27 juli 1954 i Nödinge församling, Älvsborgs län, är en svensk forskare inom socialt arbete som är professor vid Göteborgs universitet.

Dellgran disputerade år 2000 på doktorsavhandlingen Kunskapsbildning, akademisering och professionalisering i socialt arbete, tillsammans med Staffan Höjer. Han har senare varit gästprofessor vid Malmö högskola, där han var vetenskaplig ledare för Centrum för professionsstudier (CPS), och föreståndare för Centrum för forskning om offentlig sektor (CEFOS) vid Göteborgs universitet. Dellgren har också varit studierektor för forskarutbildningen och vice prefekt vid institution socialt arbete, och är verksam som koordinator för institutionens forskargrupp kring organisering, professionalisering och kunskapsbildning (PROG).

Dellgrans huvudsakliga forskningsområden är socialpolitik, försörjnings- och fattigdomsfrågor, konsumtionsmönster, skuldproblem och informellt socialt stöd.

Dellgran är även politiskt aktiv inom Feministiskt initiativ.

Referenser

Svenska professorer i socialt arbete
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer från Nödinge socken
Aktiva i Feministiskt initiativ
Män
Födda 1954
Levande personer
Louise Stahl

Louise Elisabet Leontine Stahl, född 21 december 1917 i Luleå, död  17 december 2005 i Malmö, var en svensk skulptör och teckningslärare.

Hon var dotter till Leo Leeb-Lundberg och Eleonora Kristina Lovisa Traung och från 1949  gift med Mario Stahl. Hon studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1936 och praktikarbetade vid Gustavsbergs porslinsfabrik som argentamålare 1937–1939. Hon studerade för Nils Sjögren vid Konsthögskolans skulpturavdelning i Stockholm 1938–1943 och under vistelser i Frankrike där hon bland annat studerade för Paul Colin 1947. Hon var anställd vid Carl Malmstens inredningsfirma 1944–1948. Hon medverkade i ett flertal utställningar på Liljevalchs konsthall och olika grupp- och samlingsutställningar runt om i landet. Bland hennes offentliga arbeten märks utsmyckningar för Stenkullaskolan och Fågelbacksskolan i Malmö. Hennes konst består av små skulpturer, porträttbyster och figurskulpturer. Vid sidan om sitt konstnärskap har hon varit verksam som teckningslärare vid kommunala flickskolan och samrealskolan i Malmö. Stahl finns representerad vid Nationalmuseum i Stockholm.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 491,

Noter

Svenska skulptörer under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1917
Avlidna 2005
Konstnärer från Luleå
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska lärare under 1900-talet
Lista över matchresultat i Svenska Hockeyligan 2016/2017

Lista över matchresultat i grundserien av Svenska Hockeyligan 2016/2017. Ligan inleddes den 17 september 2016 och avslutades 9 mars 2017.

Matcher

Referenser

Sport i Sverige 2016
Sport i Sverige 2017
Ishockeysäsongen 2016/2017
2016/2017
Pitta novaeguineae

Pitta novaeguineae är en fågelart i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till svarthuvad juveltrast (Pitta sordida) men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World. Den kategoriseras av IUCN som sårbar. 

Fågeln delas in i tre underarter med följande utbredning:
 P. n. novaeguineae – norra Moluckerna (ön Gebe) och Nya Guinea (inklusive de västpapuanska öarna Waigeo, Salawati, Batanta och Misool; även öarna Karkar, Crown, Long och Tolokiwa utanför Niu Briten
 P. n. mefoorana – ön Numfor i Geelbink Bay
 P. n. goodfellowi – Aruöarna

Artepitetet i det vetenskapliga namnet syftar på utbredningen i Nya Guinea.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Juveltrastar
novaeguineae
Fåglar i australiska regionen
Kerstin Sjögren Fugl-Meyer

Kerstin Sjögren Fugl-Meyer, född 1953, är professor i socialt arbete med inriktning klinisk sexologi på Karolinska Institutet. Sjögren Fugl-Meyers forskning fokuserar huvudsakligen rehabiliteringsprocessens betydelse, sexologiska konsekvenser av somatisk sjukdom och livstillfredsställelse ur ett bio-psykosocialt perspektiv. Genombrottet i vetenskapssamhället kom efter att hon tillsammans med medarbetare utvecklade det generiska livstillfredsställelse instrumentet LiSat-11 vilket är väletablerat och välanvänt i nationell och internationell forskning och i klinisk verksamhet.

Sjögren Fugl-Meyer leder forskargruppen ”Socialt arbete i hälso- och sjukvård” där socionomens/kuratorns kunskap om såväl yttre samhälleliga som intra- och interpersonella faktorers betydelse för patientens och närståendes hälsa och välbefinnande fokuseras. Här inkluderas både interprofessionellt samarbete och evidensbaserat kuratorsarbete. Forskargruppens arbete sker i nära samverkan med Funktionsområde Socialt arbete i hälso- och sjukvård vid Karolinska universitetssjukhuset.

Sjögren Fugl-Meyer är även gästprofessor vid Sunnaas Rehabiliteringssjukhus HF, Nesodden, Norge där hon deltar i forskning inom det rehabiliteringsmedicinska området och arbetet har bland annat lett till samarbete i en större prospektiv multicenterstudie av strokerehabilitering med kliniker i USA, Kina, Ryssland, Palestina och Israel.

Referenser 

Svenska professorer i socialt arbete
Socionomer
Sexologer
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ella Eronen

Ella Siviä Eronen, född 29 januari 1900 i Helsingfors, död 9 oktober 1987 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare och berättare.

Biografi
Eronen verkade som skådespelare vid Finlands nationalteater och blev känd genom sitt framförande av Vårt land på Stockholms stadion 1940. Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1952.

Filmografi
 Jääkärin morsian, 1931
 Pikku myyjätär, 1933
 Herrat täysihoidossa, 1933
 Elinan surma, 1938
 Finland försvarar Nordens frihet, 1940 (Dokumentär, berättarröst)
 Laitakaupungin laulu, 1948
 Jussit jo jaettu ja juhlittu, 1948 (Som sig själv)
 Laulu meren kaupungista, 1950 (Som sig själv)
 Tähdenlento, 1961
 Madame, 1964
 Jouluvene – tähtiparaati, 1964
 Teatterituokio, 1965 (TV-serie)
 Juhlat linnassa, 1966
 Me Tammelat, 1967 (TV-serie)
 Veturi, 1978
 Elämänmeno, 1978
 Paljain jaloin, 1989 (som sig själv)

Teater

Roller (ej komplett)

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar
 
 
 Ella Eronen läser Maamme på Yleisradio.
 
 Ella Eronen på Malmö stadsteater

Kvinnor
Födda 1900
Avlidna 1987
Skådespelare från Helsingfors
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Chocóelenia

Chocóelenia (Myiopagis parambae) är en fågelart i familjen tyranner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas in i två underarter med följande utbredning:
 M. p. absita – centrala och östra Panama (centrala Colón och östra Darién)
 M. p. parambae – chocóregionen i västra Colombia och nordvästra Ecuador (söderut till sydvästra Pichincha)

Den kategoriserades tidigare som underart till Myiopagis caniceps men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tyranner
Myiopagis
Fåglar i neotropiska regionen
Nils Hedberg (företagsledare)

Nils Ragnar Hedberg, född 12 oktober 1871 i Klara församling i Stockholm, död 6 december 1937 i Österskär i Österåkers församling, var en svensk företagsledare.

Biografi
Nils Hedberg var son till författaren och teatermannen Frans Hedberg och hans hustru skådespelerskan Amanda Broman samt bror till Walborg, Tor, Karl och Bengt Hedberg. Han var vidare dotterson till Robert Broman.

Efter mogenhetsexamen vid Högre realläroverket i Stockholm 1890 var han elev i bergsvetenskap vid Kungliga Tekniska högskolan 1890–1894 och blev 1893 extra geolog vid Sveriges geologiska undersökning. Åren 1894–1895 var Hedberg extraordinarie tjänsteman i kommerskollegium och 1896–1898 kemist och gruvmätare vid Grängesbergs gemensamma förvaltning. Han utförde malmundersökningar i Siam 1898 och företog därefter en studieresa till Kina, Japan, Kanada och USA 1898–1899. Hedberg var 1899–1914 gruvingenjör och direktörsassistent vid Gränges gemensamma förvaltning. Han var även statens gruvingenjör i det södra bergmästaredistriktet 1902–1914 och sakkunnig i gruvlagstiftningsfrågor 1908–1909 och ledamot av Kopparbergs läns landsting 1910–1913.

Åren 1915–1936 var Hedberg VD för Grängesbergs gemensamma förvaltning och även VD för Västra Ormbergs gruvaktiebolag, Björnbergs Gruv AB, Gruv AB Lomberget, AB Expressdynamit och AB Nora tändrörsfabrik. Han var även ledamot av styrelserna för Vesterdalelfvens Kraft AB, Berglagernas gemensamma kraftförvaltning och Krångede AB. Dessutom var han sakkunnig i arbetslagstiftningsfrågan 1919–1921, ledamot av styrelsen Svensk vattenkraftförening 1929–1936 samt ordförande i kommunalfullmäktige i Grangärde 1933–1936.

Han gifte sig 1901 med Signe Nordlund. Nils Hedberg är begravd på Grangärde kyrkogård.

Referenser

Noter

Källor 

Svenska bergsingenjörer
Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska kommunalpolitiker
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1871
Avlidna 1937
Män
Edvin Ingberg

Edvin Viktor Ingberg, född 12 maj 1884 i Helsingfors, död 1961, var en finländsk skådespelare.

Ingberg uppträdde i Svenska Teatern i Helsingfors och medverkade i fem filmer mellan 1913 och 1946 samt tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1954.

Filmografi
 När lyckan sviker, 1913
 På jakt efter en Venus eller En ung mans underbara vägar, 1919
 Herrar äro lättrogna, 1939
 Botte i farten, 1945
 Flickan för veckan, 1946

Referenser

Män
Födda 1884
Avlidna 1961
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Emmi Jurkka

Emmi Irene Jurkka, född Tuomi 21 april 1899 i Helsingfors, död 17 oktober 1990 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare. Hon var syster till Arvi och Valter Tuomi samt gift med Eino Jurkka.

Åren 1921–1968 medverkade Jurkka i 41 filmer och TV-serier. 1954 tilldelades hon både Pro Finlandia-medaljen och Jussistatyetten för bästa kvinnliga statist i filmen Kun on tunteet.

Filmografi 
 Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa, 1921
 Kun isällä on hammassärkyy, 1923
 Sano se suomeksi, 1931
 Kun isä tahtoo..., 1935
 Kaikenlaisia vieraita, 1936
 Eteenpäin - elämään, 1939
 Herrat ovat herkkäuskoisia, 1939
 Herra johtajan "harha-askel", 1940
 En mans väg, 1940
 Eulalia-täti, 1940
 Ketunhäntä kainalossa, 1940
 Suomisen perhe, 1941
 Viimeinen vieras, 1941
 Varaventtiili, 1942
 Puck, 1942
 Keinumorsian, 1943
 Maskotti, 1943
 Hans största seger, 1944
 Kilroy sen teki, 1948
 Keittiökavaljeerit, 1948
 Piraten älskaren, 1949
 ...ja Helena soittaa, 1951
 Yö on pitkä, 1952
 'Kärlek i mars, 1954
 "Minökö isä!", 1954
 Oi, muistatkos...,  1954
 Alla äro vi oskyldiga, 1954
 Tähtisilmä, 1955
 Säkkijärven polkka, 1955
 Helunan häämatka, 1955
 Jokin ihmisessä, 1956
 Silja - nuorena nukkunut, 1956
 Rintamalotta, 1956
 Pää pystyyn Helena, 1957
 Asessorin naishuolet, 1958
 Iloinen Linnanmäki, 1960
 Teatterituokio, 1962 (TV-serie)
 Tervehdys Berthalta, 1965
 Asemahotelli, 1965 (TV-serie)
 Virkeät varttuneet, 1966
 Kuten haluatte, 1968 (TV-serie)
 Emmi, 1981 (Dokumentär, som sig själv)

Referenser 

Kvinnor
Födda 1899
Avlidna 1990
Skådespelare från Helsingfors
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Professor Longhair

Henry Roeland "Roy" Byrd, född 19 december 1918 i Bogalusa, Louisiana, död 30 januari 1980 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk sångare och pianist känd under artistnamnet Professor Longhair. Hans musik, en blandning av rhythm and blues, mambo, rumba och calypso anses ha haft står påverkan på New Orleans musikscen och han har inspirerat musiker som Fats Domino, Dr. John, James Booker och Allen Toussaint.

Han skivdebuterade 1949 och gav under 1950-talet ut ett antal singlar för Atlantic Records, men bara låten "Bald Head" blev en verklig hitsingel 1950 och då för bolaget Mercury Records. Andra låtar han spelade in som "Go to the Mardi Gras" och "Tipitina" blev inflytelserika men utan någon särskild kommersiell framgång. Mot 1960-talet lämnade han musikbranschen och levde under ett antal år ett fattig liv. Han återupptäcktes på 1970-talet, uppträdde på New Orleans Jazz & Heritage Festival och Atlantic gav 1972 ut samlingsskivan New Orleans Piano med hans tidiga inspelningar. Hans kanske mest hyllade album Crawfish Fiesta spelades in 1979 och släpptes 1980. Professor Longhair avled dock tidigt samma år.

Han valdes postumt in i Rock and Roll Hall of Fame 1992 i kategorin "Early Influences".

Källor

Externa länkar 
Professor Longhair på Allmusic
Biografi på All That Jazz (arkiverad)
Henry Roeland Byrd på Find a Grave
Diskografi på discogs.com

 

Amerikanska sångare
Amerikanska pianister
Boogie-woogie-pianister
Födda 1918
Avlidna 1980
Män
Pseudonymer
Rock and Roll Hall of Fame
Marseilles 1:a arrondissement

Marseilles 1:a arrondissement, franska: 1er arrondissement de Marseille, är ett administrativt distrikt i den franska staden Marseille, som utgörs av innerstadens tätbefolkade centrala delar, öster om den gamla hamnen på båda sidor om den stora avenyn Canebière. Befolkningen var 38 972 invånare 2012. Tillsammans med 7:e arrondissementet utgör det 1:a sektorn, med en för de två arrondissementen gemensam stadsdelsförvaltning, samt gemensam borgmästare och stadsdelsfullmäktige.

Arrondissementet underindelas i sex quartiers, administrativa stadsdelar: Belsunce, Le Chapitre, Noailles, Opéra, Saint-Charles och Thiers.

Källor 

1
Börje Olsson

Börje Ingmar Olsson, född 15 maj 1934 i Asarums församling i Blekinge län, är en svensk företagsledare.

Biografi
Olsson tog civilingenjörexamen 1960 och företagsekonomisk examen 1966. Han var avdelningsdirektör och chef för utländsk försäljning vid Förenade Fabriksverken (FFV) 1971–1980. Åren 1980–1990 var han chef för FFV Ordnance och 1990–1992 vice verkställande direktör i Celsius Industrier AB.

Börje Olsson invaldes 1986 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Referenser

Män
Födda 1934
Levande personer
Personer från Asarums socken
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Lennart Frick

Lennart Frick kan avse:

Lennart Frick (född 1933), militär
Lennart Frick (född 1939), författare
Lennart Frick (militär)

Wilhelm Lennart Ivarsson Frick, född den 29 augusti 1933 i Skellefteå stadsförsamling i Västerbottens län, död den 19 mars 2017 i Jakobsbergs distrikt i Stockholms län, var en svensk militär.

Frick tog officersexamen vid Kungliga Krigsskolan 1958, blev fänrik vid Norrbottens regemente samma år och befordrades till kapten 1966. Han tjänstgjorde vid Generalstabskåren och Arméstaben 1971–1973, befordrad till major 1972. Därefter var han lärare vid Militärhögskolan 1973–1975, befordrad till överstelöjtnant 1974. Åren 1975–1979 var han avdelningschef vid Arméstaben och 1979–1980 bataljonschef vid Hälsinge regemente. År 1980 befordrades han till överste och var ställföreträdande chef för Värmlands regemente 1980–1981. Han studerade vid US Army War College 1982. År 1983 befordrades han till överste av första graden och var sektionschef vid Op 1 i Försvarsstaben 1983–1989, med avbrott för tjänstgöring som chef för svenska delegationen i Neutrala nationernas övervakningskommission i Korea 1986–1987. Han var chef för Underrättelse- och säkerhetsledningen vid Försvarsstaben 1989–1993.

Lennart Frick invaldes 1983 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Frick är begravd på Görvälns griftegård.

Bibliografi
Det vakande ögat. Svensk underrättelsetjänst under 400 år (med Lars Rosander; Historiska Media, Lund 1998).
Berömda svenskar i världen (Historiska Media, Lund 2001).
Bakom hemligstämpeln. Hemlig verksamhet i Sverige i vår tid (med Lars Rosander; Historiska Media, Lund 2004).

Referenser

Källor
Anderson, Björn: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. 20 år med akademien och dess ledamöter 1996–2016 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 2016), s. 95.
Rune Kjellander: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. Biografisk matrikel med porträttgalleri 1796–1995 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 1996), s. 192.

Män
Födda 1933
Avlidna 2017
Militärer från Skellefteå
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska fackboksförfattare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Alumner från United States Army War College
Maksim Vengerov

Maksim Aleksandrovitj Vengerov, född 20 augusti 1974 i Sovjetunionen, är en violinist, violast och dirigent.

Klassiska violinister
Ryska violinister
Födda 1974
Levande personer
Män
La chienne

La chienne är en fransk långfilm från 1931 i regi av Jean Renoir. Filmen var Renoirs andra ljudfilm och manuset baserades på Georges de la Fouchardières roman med samma namn från 1929.

Handling 
Maurice Legrand arbetar som kontorist på en strumpfabrik i Paris och på fritiden är han amatörmålare. Han är gift med Adèle men deras äktenskap är kärlekslöst. En dag räddar han den prostituerade Lulu från att bli misshandlad av hallicken Dédé. Maurice förälskar sig i henne och i hopp om att få bli hennes älskare ger han henne pengar.

Lulu och Dédé bestämmer sig för att utnyttja Maurice och tjäna pengar på att sälja hans tavlor. När Adèles förste make, som alla trott hade stupat i kriget, återvänder lämnar Maurice henne med glädje. Han upptäcker dock att Lulu älskar Dédé och att han blivit lurad.

Medverkande

Källor

Externa länkar
 
 

Filmer 1931
Franskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Franska dramafilmer
Filmer i regi av Jean Renoir
Paris på film