kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mathilda Carlsson

Mathilda Johanna Carlsson, född 18 mars 1862 i byn Näsby i Dingtuna socken, död i oktober 1938, var en svensk konstväverska.

Biografi
Mathilda Carlsson genomgick slöjdskolan för flickor i Dingtuna. 1885 flyttade hon till Stockholm som anställd hos familjen och ingenjören Carl Robert Lamm. Hon utbildade sig hos Handarbetets vänner och vid Tekniska skolan, idag Konstfack. Hon tog även emot elever för undervisning i sitt hem. 

1897 deltog hon med vävda arbeten i Allmänna konst- och industriutställningen i Stockholm där hon finns omskriven i katalogen. 1899 fick hon ett stipendium till gobelängväveriet Manufacture des Gobelins i Paris, där hon studerade gobelängvävning. Arbeten från den tiden finns arkiverade hos Nordiska museet. Hon arbetade 1905–1915 bland annat för Kungliga slottet. Hon bedrev även undervisning och hade utställningar i sitt hem. 1915 återvände hon till barndomens Dingtuna. Mathilda fortsatte med textilier och hade även utställningar på Västerås Slott. 

Hennes arbeten återfinns idag i Dingtuna kyrka, dels i privat ägo samt i Nordiska museets arkiv liksom i Westmannaarvet i Hallstahammar. I sakristian i Dingtuna kyrka hänger en konstväv i gobelängteknik med guldtråd i väven, gjord 1934.

Hon är begraven i en kulturminnesmärkt grav på Dingtuna kyrkogård.

Externa länkar
Exempel på arbeten Digitalt museum
Hon är på jakt efter Mathildas liv och vävar artikel i Vestmanlands Läns Tidning 23 februari 2015

Kvinnor
Födda 1862
Avlidna 1938
Personer från Dingtuna socken
Svenska textilkonstnärer under 1800-talet
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Antoinette d'Albert de Luynes

Antoinette d'Albert de Luynes, född okänt år, död 1644, var en fransk hovfunktionär. Hon var dame d'atours till Frankrikes drottning Anna av Österrike från 1615 till 1626.

Biografi
Hon var dotter till Honoré d'Albert, seigneur de Luynes, och Anne de Rodulph syster till Charles d'Albert de Luynes, och gifte sig 1605 med Barthélémy, seigneur de Vernet, och 1628 med Henri-Robert de La Marck (1575-1652), hertig de Bouillon. Hon gifte sig för första gången med en man långt under hennes status sedan hon, som det kallades, hade förstört sitt rykte. 

När kungen gifte sig år 1615 fick hon tack vare sin bror, som var kungens gunstling och rådgivare, den näst viktigaste posten i den nya drottningens hushåll, medan hennes make blev guvernör i Calais. I verkligheten skötte hon dock inte posten förrän 1619, eftersom hon fram till det året, i likhet med de flesta franska medlemmarna av Annas hov, fick dela plats med hennes spanska hovfunktionärer. 1619 utvisades dock Annas spanska följe och hon fick på allvar inträda i tjänst. 

Hon var en av vittnena kungen förhörde under undersökningen av skandalen kring det misstänkte äktenskapsbrottet mellan Anna och hertigen av Buckingham. Det framkom av vittnesmålen att hon som dame d'atour hade försummat sin plikt att vaka över drottningen enligt kungens synsätt genom att ge Anna och Buckingham tillfälle att bli ensamma, och hon blev därför avskedad av kungen.

Referenser 

 Kleinman, Ruth: Anne of Austria. Queen of France. . Ohio State University Press (1985)
  The Married Life of Anne of Austria, Queen of France, Mother of Louis XIV., and Don Sebastian, King of Portugal, Historical Studies, Tinsley Brothers, 1865

Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1644
Kvinnor
HD 200964

HD 200964 (även HIP 104202) är en K-typ underjätte som är belägen ungefär 223 ljusår från Jorden i Lilla hästen. Den är 1,44 gånger så massiv som solen, och är 14,55 gånger så luminös. Den är dock kallare, med en temperatur på 5240 Kelvin (att jämföra med vår sols temperatur på 5780 Kelvin). Runt den finns två exoplaneter, HD 200964 b, och HD 200964 c.

Källor

Externa länkar
HD 200964

Stjärnbilden Lilla hästen
Orangea underjättar
HD-objekt
Asa Miller

Asa Miller, född 14 juni 2000, är en filippinsk alpin skidåkare.

Miller representerade Filippinerna vid olympiska vinterspelen 2018 i Pyeongchang, där han slutade på 70:e plats i storslalom.

Referenser

Externa länkar

Alpina skidåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Filippinerna
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Filippinerna
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 2000
Levande personer
Män
Strandfotboll vid europeiska spelen 2019

Strandfotboll vid europeiska spelen 2019 avgjordes mellan 25 och 29 juni 2019. Åtta landslag deltog i turneringen som arrangerades för herrar.

Deltagande lag 
Vitryssland kvalificerade sig automatiskt som värdland medan de resterande platserna togs av lagen som placerade sig bäst i Euro Beach Soccer League 2018.

Medaljsummering

Medaljtabell

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Europeiska spelen 2019
Strandfotboll vid europeiska spelen
Paula Leitón

Paula Leitón, född 27 april 2000 i Terrassa, är en spansk vattenpolospelare.

Leitón representerade Spanien vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där hon slutade på femteplats med det spanska landslaget.

Referenser

Externa länkar

Spanska vattenpolospelare
Spanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Spanien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Spanien
Personer från Terrassa
Födda 2000
Levande personer
Kvinnor
Strandfotboll vid europeiska spelen

Strandfotboll vid europeiska spelen är strandfotbollsturneringar som ingår i de europeiska spelen. Strandfotboll var en av de 20 sporter som fanns med vid de första europeiska spelen 2015. Sporten finns med på programmet även under andra upplagan 2019.

Grenar
Endast en turnering för herrar genomfördes 2015, inför europeiska spelen 2019 planeras samma upplägg.

Medaljörer

2015
Se även Strandfotboll vid europeiska spelen 2015.

2019
Se även Strandfotboll vid europeiska spelen 2019.

Referenser
Addison (namn)

Addison är ett engelskt namn som används  både som efternamn och som förnamn, och som förnamn av både män och kvinnor. Det var ursprungligen ett patronymikon med betydelsen son till Addis, som är ett smeknamn bildat från namnet Adam. Med efternamnet som utgångspunkt har ett antal geografiska namn bildats, främst i engelsktalande länder.

Namnet förekommer med olikastavningar i Sverige i begränsad omfattning.
Följande uppgifter är hämtade från offentlig statistik tillgänglig i juli 2016. För förnamnen betecknar det första talet totala antalet personer med namneet, det andra antalet personer med namnet som tilltalsnamn eller första förnamn. 
 Addison: Efternamn 18, mansnamn 8/0, kvinnonamn 5/1
Adison: Efternamn 5, mansnamn  13/10, kvinnonamn 1/0
Adisson: Efternamn 0, Mansnamn 2/2, kvinnonamn 0/0
Addisson: Efternamn 0, mansnamn 1/1, kvinnonamn 0/0

Totalt: Efternamn 23, mansnamn 24/13, kvinnonamn 6/1

Personer med efternamnet Addison
 Christopher Addison, 1:e viscount Addison (1869–1951), engelsk läkare och politiker
 Joseph Addison (1672–1719), engelsk författare och politiker
 Thomas Addison (1793–1860), engelsk läkare som givit namn till Addisons sjukdom

Personer med förnamnet Addison

Män
 Addison G. Foster (1837–1917), amerikansk politiker, republikan, senator för Washington
 Addison Richards (1887–1964), amerikansk skådespelare
 Addison Emery Verrill (1839–1926), amerikansk zoolog

Kvinnor
 Addison Timlin (född 1991), amerikansk skådespelare

Källor

sonnamn
Engelska efternamn
Skotska efternamn
Mansnamn
Kvinnonamn
Humanists International

Humanists International bildades 1952 under namnet International Humanist and Ethical Union (IHEU) på initiativ av Julian Huxley (dåvarande generalsekreterare i Unesco), och fick sitt nuvarande namn 2019. Det är en internationell paraplyorganisation för den sekulära humanismen med hundratalet skeptiker-, rationalist-, ateist- och humanistorganisationer över hela världen.

I Sverige representeras Humanists International av Humanisterna.

Kortfattad deklaration av Humanism
Humanists International har gett ut ett ”minimal statement on Humanism” som säger att:

Översatt:

Etiska grunder
Som livsåskådning präglas humanismen av en etik som bygger på: 
 att varje individ tar ansvar för att skapa mening i sitt eget liv
 insikten om den goda kraften i vänskap, kärlek och erotik
 medkänsla och engagemang för andras behov och intressen
 samtalets betydelse för att lösa etiska konflikter
 individens ansvar inför resten av mänskligheten och kommande generationer
 ett öppet förhållningssätt som inbegriper kritiskt tänkande och ständig omprövning
 jämställdhet mellan könen och lika villkor för sexuella minoriteter
 jämlikhet mellan olika grupper i samhället baserat på ömsesidig respekt
 erkännandet av betydelsen av kulturella uttrycksformer som till exempel litteratur, konst och musik.

Humanistisk identitet
För att sprida och ena en Humanistisk identitet förespråkar framstående medlemmar i Humanists International följande punker för att definiera en Humanistisk identitet:
 Alla Humanister ska, nationellt och internationellt, alltid använda ordet Humanism för att benämna Humanism; utan föregående adjektiv och med stor begynnelsebokstav.
 Alla Humanister ska, nationellt och internationellt, använda en tydlig, igenkännlig, enhetlig symbol på deras publikationer och annorstädes: vår Humanistiska symbol Happy Human.
 Alla Humanister ska, nationellt och internationellt, sträva att befästa uppfattningen av Humanismen som en livsåskådning.

Amsterdamdeklarationen 2002 
Amsterdamdeklarationen 2002 kallas det grunddokument för humanismen som antogs av Humanists International vid dess femtioårsjubileum år 2002.

Se även 
 Medlemsorganisationen Humanisterna
 Medlemsorganisationen HEF

Referenser

Externa länkar 
Humanists International
Amsterdamdeklarationen 2002 på svenska och engelska.
 

Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 1952
Organisationer i London
Sekularism
Erik Appel

Sven Erik Appel, född 7 mars 1924 i Solf, död 17 januari 2020 i Tallinn, var en finländsk journalist och skriftställare. 

Appel blev filosofie kandidat 1951 och var anställd vid Hufvudstadsbladet 1955–1984. Han har skrivit Kampen för Porkala (1967), några företagshistoriker och populärt hållna arbeten om Finlands dramatiska 1900-talshistoria samt två böcker om den österbottniska hembygden. I boken Det förlovade Amurlandet (1998) skildrade han ett utopistiskt finländskt koloniföretag i ryska Fjärran östern. Han tilldelades Publicistpriset 1967.

Böcker (urval)
 Med kurs på Sverige: Finn Finland i fickformat (1966)
 Kampen för Porkala: Porkalaförbundet 1944–67 (1967)
 125 plock ur Dagboken (1989)
 Genom skärselden: Finlands svåra väg till friheten (1989)
 I Moskvas strupgrepp: Finlands väg in i fortsättningskriget (1992)
 Det förlovade Amurlandet: Finlandssvenskt kollektiv i ”Vilda Östern” (1998)
 Med döden i hälarna: Högkvarterets fjärrpatruller 1939–1945 (2005)
 När allt gick fel: Viborgs fall 1944 (2007)
 Sista striden: Ilomants, augusti 1944 (2011)

Källor

 

Finländska journalister under 1900-talet
Finländska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1924
Avlidna 2020
Män
Finländska författare under 1900-talet
Personer från Korsholm
Tim Bogert

John Voorhis "Tim" Bogert, född 27 augusti 1944 i New York, död 13 januari 2021, var en amerikansk musiker och låtskrivare, vars huvudinstrument var elbas. Bogert var från och med 1967 medlem i rockgruppen Vanilla Fudge. Gruppen upplöstes 1970. I gruppen ingick även trumslagaren Carmine Appice som gick med i Bogerts nybildade grupp Cactus. Efter att Cactus upplösts blev Bogert tillsammans med Appice och Jeff Beck medlem i trion Beck, Bogert & Appice som gav ut ett album 1973. Under 1980-talet turnerade han med Rick Derringer. Han medverkade även på en skiva med ett återbildat Vanilla Fudge 1984. 2006 var han också med vid en återförening av Cactus. Sedan tidigt 2010-tal har Bogert slutat turnera, men varit fortsatt aktiv som studiomusiker.

Källor 
Tim Bogert på Allmusic

Amerikanska basister
Födda 1944
Män
Avlidna 2021
Amerikanska musiker under 1900-talet
Musiker från New York
Ole Eklund

Ole Arthur Eklund, född 11 mars 1899 i Kuopio, död 2 november 1946 i Helsingfors, var en finländsk botaniker. 

Eklund blev lektor i biologi och geografi vid Svenska lyceum i Helsingfors 1927, filosofie doktor 1931 och docent i botanik vid Helsingfors universitet 1933. Han var en uppskattad populärvetenskaplig författare och föredragshållare; publicerade även äventyrsromanen Undret från Kraterön (1939) och pojkboken Mikrogossarnas äventyr (1943). Han blev efter andra världskriget den ledande kraften inom Samfundet Finland-Sovjetunionens svenska avdelning och var chefredaktör för dess tidskrift Kontakt.

Källor

Finländska botaniker
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska lärare
Finländska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1899
Avlidna 1946
Män
Personer från Kuopio
Catherine Le Voyer de Lignerolles

Catherine Le Voyer de Lignerolles, född 1571, död 1657, var en fransk hovfunktionär. Hon var dame d'atours till Frankrikes drottning Anna av Österrike från 1630 till 1657.  Hon har kallats både Madame de la Flotte och Madame de Hauterive. 

Hon var dotter till Philibert Le Voyer, seigneur de Lignerolles, och Anne de Rodulph, och gifte sig med René II du Bellay, baron de la Flotte-Hauterive. Hon var hovdam åt Maria av Medici fram till att denna lämnade landet och gick i exil. År 1630 utnämndes hon till tjänsten som dame d'atours hos Anna sedan Madeleine du Fargis hade avskedats av kungen. Hennes dotterdotter Marie de Hautefort utnämndes samtidigt till vice dame d'atours, och det var hon som presenterade henne vid hovet. Hon behöll sin tjänst när hennes dotterdotter förlorade sin plats vid hovet. Hon var genom sin ställning en av centralfigurerna vid hovet och nämns i Madame de Mottevilles memoarer och biografi över Anna av Österrike.

Källor 

 Kleinman, Ruth: Anne of Austria. Queen of France. . Ohio State University Press (1985)
  The Married Life of Anne of Austria, Queen of France, Mother of Louis XIV., and Don Sebastian, King of Portugal, Historical Studies, Tinsley Brothers, 1865

Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1600-talet
Födda 1571
Avlidna 1657
Kvinnor
Madeleine Buonaiuti

Madeleine (Maddalena) Buonaiuti, senare Alamanni och de Gondi, född okänt år, död 1580, var en fransk hovfunktionär. Hon var dame d'atours åt Frankrikes drottning Katarina av Medici från 1552, samt ställföreträdande Première dame d'honneur 1553–1560. 

Madeleine Buonaiuti tillhörde en familj som invandrat till Frankrike från Florens. Hon var först gift med poeten Luigi Alamanni (död 1556), och gifte sig år 1558 med hovmannen Jean-Baptiste de Gondi, bror till Antoine de Gondi, i ett äktenskap som arrangerats av drottningen. 

Som medlem i den litterära cirkeln kring Alamanni dedicerades flera litterära verk till henne, som Primo libre deelle lettere (1546) av Niccolo Martelli och poem av Benedetto Varchi. Som hovdam tillhörde hon den krets av italienskättade personer, dominerade av familjen Gondi, som utgjorde drottning Katarinas innersta krets vid hovet. Hon tjänstgjorde först som en av Dames (statsfruar) och befordrades 1552 till dame d'atours, en ställning som tidigare innehafts av hennes svägerska Marie-Catherine Gondi, och som gjorde henne till nummer två i rang bland hovdamerna. Mellan 1553 och 1559, när hennes överordnade, Première dame d'honneur Françoise de Brézé, var regent i Sedan, torde Madeleine Buonaiuti i praktiken även ha fungerat som hovdamernas chef, eftersom protokollet gjorde dame d'atour till ersättare för Première dame d'honneur så snart denna var frånvarande.

Källor 
 Pierre Bonte, Enric Porqueres i Gené & Jérôme Wilgaux,  L'argument de la filiation: Aux fondements des sociétés européennes et ...
 Jean-François Solnon,  Catherine de Médicis
 Joanna Milstein, The Gondi: Family Strategy and Survival in Early Modern France

Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1580
Kvinnor
Katarina av Medici
Amable-Gabrielle de Villars

Amable-Gabrielle de Villars, född 1706, död 1771, var en fransk hovfunktionär. Hon var dame d'atours till Frankrikes drottning Marie Leszczyńska från 1742 till 1768, och för Marie Antoinette 1770–1771.

Biografi
Hon var dotter till Adrien Maurice de Noailles, och Françoise Charlotte d'Aubigné, och gifte sig 1721 med Honoré Armand de Villars, hertig av Villars (1702-1770) och guvernör i Provence. Hennes make var homosexuell och makarna levde skilda liv och hade inga barn, men hon hade ett förhållande med Jean Philippe d'Orléans (1702-1748), utomäktenskaplig son till Filip II av Orléans och Marie Louise Madeleine Victoire Bel de La Boissière Argenton, och en dotter, Amable Angelique (1723-1771), med honom. 

Hon utsågs 1727 till en av drottningens hovdamer, dame du palais efter sin svärmor.  De flesta av den nya drottningens hovdamer hade utsetts mot kardinal Fleurys önskan bland de kvinnor som väntades vara lojala mot premiärministern hertig de Bourbon och hans mätress madame de Prie och ansågs utgöra exempel på regentperiodens sedeslöshet, och Villars, jämsides med Madame de Nesle, hertiginnorna de Tallard, Bethune, Épernon och damerna Gontaut, d'Egmont, de Rupelmonde, Matignon, Chalais, och de Merode, utpekas som de som åsyftades. 

de Villars blev omtyckt av drottningen, som år 1742 genom en intrig lyckades få kardinal Fleury att förmå kungen att utse Villars till dame d'atours efter Françoise de Mazarin för att undvika att kungens nya mätress Marie Anne de Mailly-Nesle utsågs till denna post, men lyckades inte förhindra att denna istället fyllde Villars före detta plats som dame du palais.  Denna intrig var en del av ett ganska betydande pussel med hovdamstjänster som ägde rum i samband med kungens nya mätress' inträde i hovet. 

Liksom andra medlemmar av Maries hov behöll hon sin tjänst efter dennas död 1768 och överfördes 1770 till Marie Antoinettes. Hon var dock så gammal då att hon vanskötte sin uppgift och lät utgifterna för den kungliga garderoben skena iväg för att hon inte orkade hålla efter bokföringen, vilket utnyttjades av andra. Hon efterträddes av Adélaïde Diane de Cossé. 

Verket Le roman de la "Sainte Duchesse" : lettres inédites de la duchesse de Villars au comte d'Argenson (1738-1741) utgavs 1923.

Referenser 
 Clarissa Campbell Orr, Queenship in Europe 1660-1815: The Role of the Consort
 Caroline Weber, Queen of Fashion: What Marie Antoinette Wore to the Revolution
 L.C. Smythe, The Guardian of Marie Antoinette
 Helen A. Younghusband,  Marie-Antoinette, Her Early Youth (1770-1774), Macmillan, 1912

Noter

Externa länkar

Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1700-talet
Födda 1706
Avlidna 1771
Kvinnor
Françoise de Mazarin

Françoise de Mazarin, född 30 augusti 1688, död 10 september 1742 i Versailles, var en fransk hovfunktionär. Hon var dame d'atours till Frankrikes drottning Marie Leszczyńska från 1731 till 1742.

Hon var dotter till greve Louis de Mailly (1663-1699) och hovdamen Anne-Marie-Françoise de Mailly (1667-1734). Hennes bror Louis-Alexandre, comte de Mailly et Rubempré (1694-1748) var gift med deras kusin, kungens mätress Louise Julie de Mailly-Nesle. 

Hon gifte sig 1700 med Louis Phélypeaux, Marquis de La Vrillière (1672-1725), med vilken hon fick fyra barn. Hon blev genom sin dotter Marie-Jeanne svärmor till 
Jean-Frédéric Phélypeaux de Maurepas. Äktenskapet var arrangerat av bland andra Madame de Maintenon och olyckligt, och den tolvåriga bruden klagade på sin makes låga börd och förklarade att hon hade velat bli hertiginna. Hon hade många uppmärksammade kärleksaffärer, främst med Marquis de Nangis. Hon utpekas som en av regenten Filip II av Orléans många älskarinnor,  och också - liksom bland andra hertiginnan d'Epernon - som den kvinna som 1724 valts ut att undervisa den fjortonåriga kungens oskuld om sexuallivet genom att ta hans oskuld, ett tema som gav upphov till smädedikter, Chansonerna i samtiden. Det är oklart om kungen faktiskt tackade ja till detta erbjudande eller vägrade, och båda utgångar har föreslagits. 

Hon blev änka 1725 och gifte sig den 14 juni 1731 med Paul de La Porte-Mazarin de La Meilleraye, hertig de Mazarin (1666-1731), som dog efter tre månaders äktenskap. Hon utsågs till dame d'atours på sin mor och företrädares rekommendation 1731, när denna sade upp sig sedan kungen hade introducerat en ny regel om företräde för betitlade kvinnor oavsett deras hovtjänst. 

Hon kom att bli en av drottningens två närmaste kvinnliga vänner och favorithovdamer: den andra var hennes kollega Marie Brûlart. Hon presenterade sina barn vid hovet, greve de Saint-Florentin som blev statssekreterare och grevinnan de Maurepas som kom att ingå i drottningens cirkel. Hon presenterade också sina släktingar Hortense de Mailly-Nesle och Marie Anne de Mailly-Nesle vid hovet. Hon ogillade sin släkting Louise Julie de Mailly-Nesles ställning som mätress av lojalitet mot drottningen, men avled mitt under en intrig med syfte att installera sitt andra barnbarn Marie Anne de Mailly-Nesle vid hovet som mätress för att störa den förra ställning. Hon efterträddes av Amable-Gabrielle de Villars.

Källor 

 Clarissa Campbell Orr, Queenship in Europe 1660-1815: The Role of the Consort

Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1700-talet
Födda 1688
Avlidna 1742
Kvinnor
Franska mätresser
Norisbeth Agudo

Norisbeth Agudo, född 22 maj 1992, är en venezuelansk beachvolleybollspelare.

Agudo tävlade tillsammans med Olaya Pérez Pazo i damernas turnering i beachvolleyboll vid olympiska sommarspelen 2016.

Referenser

Externa länkar

Venezuelanska beachvolleybollspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Venezuela
Tävlande i beachvolleyboll vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1992
Levande personer
Kvinnor
Olaya Pérez Pazo

Olaya Pérez Pazo, född 7 juni 1983, är en venezuelansk beachvolleybollspelare.

Pérez Pazo tävlade tillsammans med Norisbeth Agudo i damernas turnering i beachvolleyboll vid olympiska sommarspelen 2016.

Referenser

Externa länkar

Venezuelanska beachvolleybollspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Venezuela
Tävlande i beachvolleyboll vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Herpetoreas

Herpetoreas är ett släkte ormar i familjen snokar. Arterna ingick tidigare i släktet Amphiesma.

Arterna är med en längd mellan 75 och 150 cm medelstora ormar. De förekommer i Asien från Pakistan, Nepal och södra Kina till Myanmar. Habitatet utgörs av skogar och jordbruksmark. Dessa ormar jagar groddjur, ödlor, fiskar och mindre däggdjur. Honor lägger ägg.

Släktet utgörs av tre arter:

 Herpetoreas burbrinki
 Herpetoreas platyceps
 Herpetoreas sieboldii

Referenser 

Snokar
Nicken Malmström

Nicken Malmström, född 19 februari 1897 i Moskva, död 26 juli 1967 i Helsingfors, var en finländsk författare och mykolog. Han var 1930–1947 gift med Ann-Marie Häyrén-Malmström.

Malmström blev student 1917, avlade folkskollärarexamen 1921 samt blev filosofie kandidat 1926 och filosofie magister 1927.  Han var vikarie vid folkskolor i Helsingfors 1921–1922, vid lärdomsskolor i Helsingfors och Viborg och vid Nykarleby seminarium som lärare i biologi och geografi 1928 och 1930, timlärare i modersmålet vid svenska avdelningen av Tekniska skolan i Helsingfors 1934–1949, lärare i ekonomisk geografi vid Svenska Handelsinstitutet i Helsingfors 1948–1950 och mykolog vid Botaniska museet i Helsingfors 1949–1964. Han utgav efter debuten 1927 ett tiotal diktsamlingar (urval: Aldrig en strand, 1963), som till en början bar prägel av fatalism och disharmoni; stämningar som senare förbyttes i en tillitsfull religiös livssyn.

Vidare läsning 

 
 I Svenska litteratursällskapet vid Finlands arkiv: SLSA 1365 Ann-Marie Häyrén-Malmströms, Nicken Malmströms och Fred Negendancks arkiv (1858–2016)

Källor

Noter

Externa länkar 

 Ann-Marie Häyrén-Malmströms, Nicken Malmströms och Fred Negendancks arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland.

Finländska poeter
Svenskspråkiga poeter
Personer från Moskva
Födda 1897
Avlidna 1967
Finländska mykologer
Män
Finlandssvenska poeter