kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
København Håndbold

København Håndbold är en handbollsklubb från Köpenhamn i Danmark, bildad den 28 februari 2013. Damlaget tog över FIF Håndbolds licens i Damehåndboldligaen, Danmarks högsta liga på damsidan. 2017 vann laget ligan, men förlorade DM-finalen mot Nykøbing Falster HK. 2018 blev laget danska mästare för första gången. Huvudtränare är sedan 2016 Claus Mogensen, som är gift med svenska handbollslegendaren Åsa Mogensen.

Meriter 
 Danska mästare 2018

Spelare i urval 
  Jenny Alm (2017–2019)
  Linn Blohm (2018–2020)
  Hanna Blomstrand (2017–)
  Debbie Bont (2015–2020)
  Johanna Bundsen (2017–)
  Edijana Dafe (2015)
  Olivia Mellegård (2019–)
  Mia Rej (2014–2020)
  Josephine Touray (2013)
  Marie Wall (2018–2020)
 Melissa Petrén (2021–)
 Mikaela Mässing (2021–)

Källor

Externa länkar 

  

Handbollsklubbar i Danmark
Sport i Köpenhamn
Elif (TV-serie)

Elif är en turkisk TV-serie som sändes på Kanal 7 sedan 15 september 2014.

Rollista (i urval) 
 Isabella Damla Güvenilir som Elif 
 Çağla Şimşek som Reyhan
 Selin Sezgin som Melek 
 Altuğ Seçkiner som Kenan Emiroğlu
 Volkan Çolpan som Kenan Emiroğlu 
 Aysun Güven som Aliye Emiroğlu
 Hasan Ballıktaş som Veysel Şimşek
 Ozanay Alpkan som Ayse Doğan

Externa länkar 
 

Turkiska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2014
Turkiska dramaserier
TV-serieavslutningar 2019
Maarit Niiniluoto

Leena Maarit Anneli Niiniluoto, född 28 juli 1943 i Helsingfors, är en finländsk journalist och författare. Hon är dotter till Yrjö Niiniluoto. 

Niiniluoto avlade humanistisk kandidatexamen 1967. Efter kortvarigare uppdrag vid bland annat Ilta-Sanomat och Teinilehti knöts hon 1965 till Suomen Kuvalehti, där hon var fast medarbetare till 1978. Hon var redaktör för tidningen Uusi Suomis söndagsbilaga 1978–1991 och har därefter verkat som fri journalist och författare med intresse för den finländska populärmusikens historia. 

Niiniluoto har redigerat Esa Pakarinens och Toivo Kärkis memoarer (1981 respektive 1982) och utgav 1992 en biografi över vokaltrion Harmony Sisters; Sulle salaisuuden kertoa mä voisin, i svensk översättning följande år med titeln Sagan om Harmony Sisters. Av andra verk märks On elon retki näin (1994) som behandlar krigstidens finländska populärunderhållning samt en jubileumsbok över Georg Malmstén; Georg Malmstén 100 vuotta 1902–2002 (2002). Hon har bland annat erhållit Rundradions bildningspris 1995 och Finlands facklitterära författare rf:s specialpris 2008. År 2019 tilldelades hon Pro Finlandia-medaljen.

Källor

Noter

Finländska journalister
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Födda 1943
Kvinnor
Levande personer
Journalister från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Brymir

Brymir (i början kända som LAI LAI HEI) är ett finländskt folk metal-band från Helsingfors skapat år 2006.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 
 Jarkko Niemi – basgitarr, bakgrundssång (2006–)
 Sean Haslam – gitarr (2006–)
 Joona Björkroth – gitarr, bakgrundssång (2006–)
 Viktor Gullichsen – sång, orkestrering (2006–)
 Patrik Fält – trummor (2013–)

Tidigare medlemmar 
 Jaakko Tikkanen – trummor (2006–2010)
 Janne Björkroth – keyboard, bakgrundssång (2006–2019)
 Sami Hänninen – trummor (2010–2013)

Livemedlemmar 
 Petri Mäkipää – trummor (2013)
 Antti Nieminen – gitarr (2017–)

Diskografi

Studioalbum 
 Breathe Fire to the Sun (Spinefarm Records) - 2011
 Slayer of Gods (Ranka Kustannus) - 2016
 Wings of Fire (Ranka Kustannus, Out of Line Music) - 2019

Singlar 
 ”For Those Who Died” (2016)
 ”The Rain” (2016)
 ”Chasing The Skyline” (2018)
 ”Ride On, Spirit” (2018)

Externa länkar 

  (Officiell webbplats)
 Brymir på Metal-archives.

Finländska folk metal-grupper
Finländska melodisk death metal-grupper
Finländska symphonic metal-grupper
Finländska power metal-grupper
Kerttu Mustonen

Kerttu Mustonen, född 21 mars 1891 i Nurmes, död 21 maj 1959 i Helsingfors, var en finländsk sångtextförfattare och författare. 

Mustonen, som även framträdde som författare av underhållningslitteratur, framstår som en av den finländska schlagerns stora textförfattare genom tiderna, men under sin aktiva tid förblev hon rätt så okänd för den stora publiken. Hennes schlagerlyrik har format en tradition särskilt inom finsk tango. Hon började skriva schlagertexter i mitten av 1930-talet, men det var framför allt under fortsättningskriget som hennes ofta romantiska och melankoliska texter skulle få stor spridning. En av de mest spridda är texten till George de Godzinskys vals Äänisen aallot, inspelad 1942 av Georg Malmstén. Under samma tid inledde hon ett framgångsrikt samarbete med kompositören Toivo Kärki. Tillsammans skrev de bland annat två av den finska tangons mest kända låtar, Liljankukka och Siks oon mä suruinen.

Källor

Noter

Finländska sångtextförfattare
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Födda 1891
Avlidna 1959
Kvinnor
Personer från Nurmes
Helle Hellberg

Hellä (Helle) Axa Aurora Hellberg, född 1 november 1884 i Mariehamn, död där 21 februari 1980, var en finländsk författare. 

Hellberg utbildade sig till folkskollärare och var verksam på olika håll, bland annat i Borgnäs, Nystad och Esbo, där hon också gjorde stora insatser inom ungdomsrörelsen. Efter en svår olycka förtidspensionerades hon 1934 och ägnade sig sedan helt åt sitt författarskap. Hon är framför allt småfolkets envetna skildrare i finlandssvensk litteratur. Efter den tidiga debuten med Folk i skären (1913) gav hon ut en rad novellsamlingar med psykologiskt övertygande porträtt av människor i samhällets utkant. Böcker som Skymningens barn (1948), Spelmännen (1949), Amaryllis (1951) och Spegelmakaren och aftonstjärnan (1954) är höjdpunkter i ett författarskap som språkligt sett ofta fick en modernistisk förtätning. Det blir tydligast i den korta berättelsen Russinen (Amaryllis) som gestaltar en medvetandeström i gränslandet mellan realism och absurdism. Miljömässigt återvände hon ofta till sin åländska hembygd men hennes folklivsskildring är fjärran från det konventionella. Det viktiga är inte ett yttre händelseförlopp utan det som sker mellan människor, inne i själva replikerna. Hennes romaner, främst bland dem Far och dotter (1955) och Inför havet (1960), blir ibland lösa i konturen och saknar novellernas verbala stringens. Men även här var hon en samhällskritisk föregångare med berättelserna Livet, det är viktigt (1943) och Neckermans (1944), som utspelas i nyländsk statarmiljö. Minnesbilder från barndomens Mariehamn ingår i Stränders blommor (1961). Hon skrev också ett tiotal pjäser som uppfördes i Finlands rundradio. Hennes bästa noveller finns samlade i urvalen – och skymningen föll (1956) och Pärlhönan (1984).

Källor

Finlandssvenska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1884
Avlidna 1980
Kvinnor
Personer från Mariehamn
Georg Jensen A/S

Georg Jensen A/S, tidigare Georg Jensens Sølvsmedie A/S, är ett danskt företag som framställer och säljer designprodukter såsom metallarbeten, smycken och klockor.

Historik

Företaget grundades av silversmeden Georg Jensen den 19 april 1904 då Jensen öppnade en liten smedja på Bredgade 36 i Köpenhamn där han tillverkade silverarbeten i jugendstil. År 1916 omvandlades företaget till aktiebolag under namnet Georg Jensen & Wendel. Företaget skaffade sig snabbt en rad filialer i andra storstäder som Berlin 1909, Stockholm 1918, Paris 1918, London 1921 och New York 1924. Trots att Jensen tilldelades ett flertal priser och sålde allt bättre gick företaget dåligt och 1924 trädde han tillbaka som vd. Han fortsatte dock som konstnärlig ledare till sin död år 1935. Som vd inträdde civilingenjören P.A. Pedersen som vid sin död 1937 efterträddes av sonen Anders Hostrup-Pedersen som ledde företaget till 1970. 

Som konstnärlig ledare efterträddes Jensen av sin svåger Harald Nielsen vid sin död 1937. Även Jensens nästäldsta son Jörgen Adolf Harding Jensen (1895-1966) var engagerad i företagets ledning. De fortsatte med inriktningen att sälja högkvalitativa silverföremål och utvidgade sortimentet med produkter av andra formgivare som Sigvard Bernadotte, Magnus Stephensen, Arne Jacobsen, Verner Panton, Finn Juhl, Henning Koppel, Nina Koppel och Erik Magnussen. Under 1960- och 1970-talen togs skulptural utformade smycken och armbandsklockor med i sortimentet, dessa var formgivna av bl. a. Nanna Ditzel och Vivianna Bülow-Hübe. Även Georg Jensens tredje son Sören Georg Jensen arbetade som designchef i företaget mellan 1962 och 1974. Han var även skulptör och silversmed. 

Georg Jensen Sølvsmedie köptes 1973 upp av Den kongelige Porcelainsfabrik som från 1985 var en del av Royal Copenhagen (efter fusionen med Holmegaard Glasværk och Bing & Gröndahl) och från 1997 Royal Scandinavia (efter fusionen med Orrefors Kosta Boda, Boda Nova och Höganäs Keramik). Georg Jensen A/S såldes 2010 vidare till det Bahrainägda företaget Investcorp.

Bilder

Källor 
Nationalencyklopedin, Georg Jensen (hämtad 2018-12-26)

Danska tillverkningsföretag
Dansk formgivning
Företag bildade 1904
Hetang

Hetang kan syfta på:

Kina
 Hetang, Zhuzhou – ett stadsdistrikt i Zhuzhou i Hunan-provinsen
 Hetang (köpinghuvudort) – en köpinghuvudort i Kina
 Hetang (socken) – en socken i Kina
IWC

IWC kan syfta på

 International Watch Company - schweizisk klocktillverkare
 Internationella valfångstkommissionen (International Whaling Commission)
Sue Lemström

Sue Lemström, född 17 juli 1948 i Helsingfors, är en finländsk skådespelare.

Biografi
Lemström hör till de skådespelare som intuitivt uttrycker sig inte bara med sin lite hesa röst, utan i hög grad också med sin nyanserade och träffsäkra mimik och sitt levande kroppsspråk. Så har hon också fått gestalta roller över hela skalan, från de mest tragiska karaktärsroller till på pricken tagna komiska djurskepnader.

Hon inledde sin teaterbana med succémusikalen Hair på Svenska Teatern 1969. Efter en period på Lilla Teatern (1974–1977) levde hon skärgårdsliv, men återvände till teatern under Dick Idmans och Peter Snickars chefsperiod på Wasa Teater 1979–1984. Då medverkade hon bland annat i Claes Anderssons ungdomsmusikal Eko. På Skolteatern-Unga teatern 1984–1990 deltog hon i etablerandet och uppbyggandet av "ladugårdsteatern" i Lillklobb, Esbo, och fick möta en begeistrad barnpublik. Hon gjorde en populär roll som sköldpaddan i Momo. Berömda skrattpiller blev också sedermera hennes och Margit Lindemans undulater i Bengt Ahlfors Stulen lycka på Lilla Teatern.

Det är ändå som en stark karaktärsskådespelare att räkna med som Lemström från 2000-talets början haft sina största framgångar, främst på Svenska Teatern. Man minns speciellt hennes gripande tolkning av Mor Åse i Peer Gynt, hennes minimalistiskt laddade fru Bohr i Ett möte i Köpenhamn (2000–2001) och den största konstnärliga segern hittills, hennes förtvivlat tragiska porträtt av den olyckliga Mary Tyrone i Lång dags färd mot natt (2003), och slutligen hennes barskt ömsinta överlevare Mor Courage (2004). Våren 2003 var hon också imponerande på Lilla Teatern som den manipulativa matronan Marja Alexandrovna i Farbrors dröm.

Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 2008.

Källor

Finlandssvenska skådespelare
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1948
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Crispina Peres

Crispina Peres, även kallad Na Crispina, född cirka 1615, död efter 1670, var en afrikansk affärsidkare. 

Hon var gift med Portugals förre guvernör i Cacheu i portugisiska Guinea, som sedan blev värdshusvärd. Själv var hon en av de afrikanska-euroafrikanska affärskvinnor som agerade mellanhänder mellan portugiser och inhemska afrikaner både som handelskontakter och informella diplomater, och som hade stor regionalt inflytande genom detta. I hennes fall hade hon breda kontakter med sitt ursprungsfolk, Pepel, och även med Banun, och vida affärskontakter med en lång rad regionala aktörer. 

Hon arresterades år 1664 och fördes först till Kap Verde och därefter till Lissabon, där hon år 1665 ställdes inför inkvisitionen åtalad för häxeri  och kätteri sedan hon hade anlitat djambakos, inhemska medicinmän, som utfört riter som av katolska kyrkan sågs som hedendom för att bota och skydda hennes familj och deras hälsa och affärer.   En stor mängd vittnesmål upptogs och hon ska ha varit känd i både Guinea och Kap Verde för att ha använt häxkrafter för att gynna sina affärer.  Hennes make protesterade och påpekade att hon var född hedning av inhemska föräldrar och hade tillbringat hela sitt liv i Afrika där mycket få personer i den portugisiska besittningen var rent katolska. Hon förklarade att hon inte hade insett att vissa inhemska ritualer räknades som religiösa och hedniska av kyrkan. 

I slutändan dömdes hon år 1667 för att ha anlitat häxor snarare än varit häxa själv, och för att vara en dåligt konverterad hedning snarare än en avfällig kättare; hon dömdes till att gå som botfärdig syndare i en autodafé, få religiös undervisning och sin egendom konfiskerad. Hon återvände till Afrika 1668. Två år senare rapporterades hon vara änka och klanderfri katolik. Hennes fall var ett anmärkningsvärt fall där inkvisitionen lät föra en inhemsk innevånare från en besittning till Portugal för att svara för ett kättarbrott.

Källor 

Kvinnor
Födda 1600-talet
Avlidna 1600-talet
Personer inom näringslivet under 1600-talet
Personer i Guinea-Bissaus historia
Slavhandlare
Häxprocesser
Nanna Ditzel

Nanna Ditzel, född 6 oktober 1923 som Nanna Hauberg i Köpenhamn, död 17 juni 2005 där, var en dansk möbelformgivare samt textil- och smyckekonstnär. 
 
Ditzel studerade vid Kunstakademiets Designskole och Det Kongelige Danske Kunstakademi och examinerades 1946. 1946–1961 formgav hon bland annat stolar i bambu och rotting samt smycken för Georg Jensen A/S. Hon formgav även barnmöbler, bland annat Høj stol från 1955 som ingår i Danmarks kulturkanon i kategorin barnkultur.
  
Ditzel var bosatt i London 1970–1986 och arbetade bland annat med jacquardvävar för Sundour Fabrics. Hon ritade på 1990-talet bland annat lätta, stapelbara stolar med rygg och sits i laminerat trä för Fredericia Stolefabrik på Jylland.

Hon var gift med Jørgen Ditzel (1921–1961) till dennes död. Tillsammans formgav de flera möbler.

Referenser

Noter 

Danska formgivare
Kvinnor
Födda 1923
Avlidna 2005
Personer från Köpenhamn
Sekhukhune

Sekhukhune är en av de fem administrativa distrikten i Limpopoprovinsen i nordöstra Sydafrika. Residensstaden heter Groblersdal.

Området var historiskt en del av det större området Sekhukhuneland, som på 1860-talet styrdes av pedihövdingen Sekhukhune.

Kommuner 

Distriktet består av följande kommuner:

Källor

Sydafrikas geografi
Caroline Langrishe

Caroline Langrishe, född 10 januari 1958 i London, är en brittisk skådespelare. Langrishe har bland annat medverkat i filmerna Döden i grytan (1978), En julsaga (1984) och Död mans fåfänga (1986), TV-serien Lovejoy (1993–1994) samt i miniserierna Mistrals dotter (1984) och Krigets skördar (1987).

Filmografi i urval 

 (Miniserie) 
 (Miniserie) 
 (TV-film) 

 (Miniserie) 
 (TV-film) 
 (TV-film) 
 (Miniserie) 
 
 (TV-film) 
 

 

 (Miniserie) 
 
 
 (2 avsnitt)

Externa länkar 
 

Födda 1958
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Personer från London
Svenskhusen i Normandie

"Svenskhusen", "les Suédoises", är nära 400 hus som uppfördes i tio kommuner i departementet Calvados i Normandie i Frankrike, efter andra världskrigets slut. 

I slutskedet av andra världskriget, inför invasionen av Normandie 1945, bombade de allierade Normandie för att göra det svårare för tyskarna. Journalisten Victor Vinde kom till Calvados och såg att barnfamiljer bodde i källare under utbombade hus. Han skildrade misären i Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning. Många i Sverige blev upprörda. 

Rädda Barnen, svensk träindustri och svenska snickare slog sig samman för att hjälpa de nödställda. Prins Bertil tog ledningen för hjälpinsatsen, som regeringen ställde sig bakom. Man använde sig av metoden för de monteringsfärdiga småhus som uppförts i många städer. Husen behövde dock anpassas efter fransk tradition, vilket gjordes av arkitekten Sven Ivar Lind som varit verksam i Paris.  

För frakten fick tremastade träskutor ("111:or") anlitas då det fanns magnetiska minor i vattnen. I båtlast efter båtlast fraktades nästan 400 monteringsfärdiga bostäder, flera daghem och en kyrka till Caen. Arbetet med att sätta upp husen leddes av Eric Egerö på Försvarets bostadsanskaffningsnämnd. Färdigställandet försenades på grund av svårigheter att få loss behövligt byggnadsmaterial från franska myndigheter. Först 1947 kunde invigning ske. 

Jämfört med franska förhållanden var husen, med två eller tre lägenheter i varje länga, välplanerade och "lyxiga", med förhållandevis stora ytor, rinnande vatten, centralvärme och ett modernt svenskt kök. Inomhusklimatet i trähusen var också behagligare än i de franska stenhusen. 

Tio kommuner fick varsitt svenskt stadsområde, "Cité Suédoise": Aunay sur Odon, Bretteville sur Laize, Caen, Colombelles, Condé sur Noireau, Fleury sur Orne, Lisieux, Mézidon, St André sur Orne och Thury Harcourt. 

Ett speciellt projekt, lett av Rädda Barnen, var de svenska välutrustade barnstugorna, "les chreches Suédoises". I Noireau byggdes en liten protestantisk kyrka.

Husen har fortsatt vara populära, och 50-års- och 60-årsdagarna firades. De har byggts om invändigt men i huvudsak behållit exteriörerna. Några rivningar har skett, men merparten av husen står kvar.

Svenskhusen på Bornholm 
Svenskhusen på Bornholm var prefabricerade svenska småhus som skänktes på motsvarande sätt till danska Bornholm, som hade bombats av Sovjetunionen i krigets slutskede.

Svenskehusen i Norge 
Under och efter andra världskriget skänkte Sverige monteringsfärdiga "svenskehus" till flera städer i Norge.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Normandie
Relationer mellan Frankrike och Sverige
Efterspel till andra världskriget
Peter Woodthorpe

Peter Woodthorpe, född 25 september 1931 i York i North Yorkshire, död 12 augusti 2004 i Banbury i Oxfordshire, var en brittisk skådespelare och röstskådespelare. Woodthorpe medverkade i över 40 filmer och tv-serier. Han gjorde bland annat rösten till Gollum, både i den animerade filmen Sagan om ringen från 1978 och i BBC:s radioadaption från 1981.

Filmografi i urval 

 

 
 

 

 
 

 (Miniserie)

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1931
Avlidna 2004
Brittiska skådespelare
Män
Brittiska röstskådespelare
Personer från York
Ethiopian Church

Ethiopian Church var ett kristet trossamfund i Sydafrika, grundat i november 1892 av Mangena Maake Mokone, Samuel Brander och några andra pastorer.

Mokone hade samma år lämnat Wesleyan Methodist Church med hänvisning till rassegregation, dåliga löner och bristande respekt för svarta pastorer inom denna kyrka. Snart anslöt sig även förkunnare som J Z Tantsi, J G Xaba, Marcus Gabashane, Daniel William Alexander och James Mata Dwane till den nya Ethiopian Church.

Två kvinnliga släktingar till Mokone, Kate och Charlotte Maneye studerade i USA och kom där i kontakt med African Methodist Episcopal Church (AMEC). Man informerade Mokone om detta samfund som leddes av afro-amerikaner. Ethiopian Church utsåg Mata Dwane att resa till USA och förhandla om en anslutning till AMEC. Dwane återvände med befogenhet att inviga pastorerna inom Ethiopian Church till tjänst inom AMEC och man beslutade 1896 att formellt ansluta kyrkan till AMEC.  Ethiopian Church hade då cirka 3 000 medlemmar och tjugo pastorer.

1898 besökte den amerikanske biskopen Turner Sydafrika och ordinerade Mokone till äldste inom AMEC.
Men snart uppstod splittring inom AMEC. Redan 1899 samlades Dwane, M Mpumlwane med flera i Queenstown och bildade Order of Ethiopia.

De följande åren bildades en uppsjö olika "etiopiska" kyrkor, bland annat Ethiopian Catholic Church in Zion 1904.

Källor
Bengt Sundkler: Bantu Prophets in South Africa, 1945

Kristendom i Sydafrika
4075 Sviridov

4075 Sviridov eller 1982 TL1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 oktober 1982 av den rysk-sovjetiska astronomen Ljudmila Karatjkina vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den rysk-sovjetiske kompositören Georgij Sviridov.

Asteroiden har en diameter på ungefär tio kilometer.

Se även 
 5093 Svirelia

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LG Karatjkina
Astronomiska upptäckter 1982
4134 Schütz

4134 Schütz eller 1961 CR är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 februari 1961 av den tyske astronomen Freimut Börngen vid Tautenburg-observatoriet. Den har fått sitt namn efter den tyske kompositören Heinrich Schütz.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av F Börngen
Astronomiska upptäckter 1961
Kvinnan i sjön

Kvinnan i sjön (engelska: Lady in the Lake) är en amerikansk film noir från 1947 i regi av Robert Montgomery. Filmen är baserad på Raymond Chandlers roman Kvinnan i sjön från 1943. I huvudrollerna ses Montgomery, Audrey Totter, Lloyd Nolan, Tom Tully, Leon Ames och Jayne Meadows.

Rollista i urval 
 Robert Montgomery - Philip Marlowe
 Audrey Totter - Adrienne Fromsett
 Lloyd Nolan - Lt. DeGarmot
 Tom Tully - poliskapten Fergus K. Kane
 Leon Ames - Derace "Derry" Kingsby
 Jayne Meadows - Mildred Haviland
 Richard Simmons - Chris Lavery
 Morris Ankrum - Eugene Grayson
 Lila Leeds - receptionist
 Robert Williams - artist
 Kathleen Lockhart - Mrs. Grayson
 "Ellay Mort" - Chrystal Kingsby

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1947
Engelskspråkiga filmer
Film noir
Amerikanska kriminaldramafilmer
Amerikanska mysteriefilmer
Amerikanska julfilmer
Regidebutfilmer
Filmer baserade på amerikanska romaner
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Fermín IV

Fermín IV Caballero Elizondo, född december 1974 i Monterrey, är en mexikansk rappare och präst.

Diskografi 
 Boomerang (2002)
 Odio/Amor (2017)

Med Control Machete 
 Mucho Barato (1996)
 Artilleria Pesada presenta (1999)

Födda 1974
Mexikanska rappare
Män
Levande personer
Personer från Monterrey
Sylvi Salonen

Sylvi Inkeri Salonen, född 1 mars 1920 i Ulvsby, död 23 december 2003 i Tammerfors, var en finländsk skådespelare. 

Sylvi Salonen uppträdde 1937–1943 på Björneborgs Teater och flyttade sedan över till Tammerfors, där hon 1943–1949 var engagerad vid Tammerfors teater. Hon var 1949–1988 anställd vid Tammerfors arbetarteater och medverkade därtill från 1955 på Pynike sommarteater. 

Sylvi Salonen var en mångsidig skådespelare, vars frodigt kvinnliga gestalter vann sällsynt stor uppskattning. Hon framträdde även som en pikant komedienn och operettdiva. Av William Shakespeares stora roller spelade hon Portia i Köpmannen i Venedig och Lady Macbeth; hon var vidare Maria Stuart och Ranevskaja i Körsbärsträdgården. Av hennes Brechttolkningar kan nämnas Shen The/Shen Tha i Den goda människan från Sezuan och Grusja i Den kaukasiska kritcirkeln. Hon har vidare gestaltat Sarah Bernhardt, Lovisa i Niskavuori och Eliza i Pygmalion. Hon kallades skämtsamt den sista verkliga teaterdivan i vår tid. Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1969 och teaterråds titel 1983.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska innehavare av teaterråds titel
Födda 1920
Avlidna 2003
Kvinnor
Personer från Ulvsby