kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
A12 (spårvagn)

A12  är en spårvagnsmodell som tillverkas av tre olika leverantörer: Kalmar Verkstad, ASEA och M.A.N. för Stockholms Spårvägar under 1924. Vagntypen användes i början främst på linjerna 8, 16 och 17, flyttades sedan till linje 12 och 13 i Bromma och linje 15 i Sundbybergs stad. I Stockholms innerstad användes vagnen på linje 3 och 6. A12 är en utveckling av A11.

Vagnar

Vagn 335
Vagn 335 skänktes till Svenska Spårvägssällskapet år 1967 och började trafikera Museispårvägen Malmköping. Vagnen användes i filmen 1939 (1989) som den första spårvagnen att rulla i Stockholms innerstad sedan 1967. Efter genomgången totalrenovering på Alfab i Ludvika under 1992-1993 till en kostnad av två miljoner kronor började den trafikera Djurgårdslinjen den 23 april 1994.

Vagn 342
Vagn 342 användes som snöplog på Lidingöbanan sedan den tagits ur trafik 1959. Efter en renovering 1989 togs vagnen åter i trafik inför 60-årsfirandet av Lidingöbanan för att från 1991 börja trafikera Djurgårdslinjen. Nuvarande inredning i vagnen köptes in av Stockholms Spårvägsmuseum under 1997.

Referenser

Externa länkar 

Stockholmsspårvagnar
Callithrix marcai

Callithrix marcai är en primat i släktet silkesapor som förekommer i Sydamerika. Den tillhör undersläktet Mico som ibland godkänns som självständigt släkte.

Arten har samma grundform som andra silkesapor. På ovansidan förekommer gråbrun päls som blir fram mot stjärten mörkare. Bröstet, buken och armarna är täckta av ljusbrun päls som kan ha en grå skugga. Påfallande är de rödbruna bakre extremiteter och den svarta svansen. Öronen och nosen är bara glest täckta med hår och där finns brunaktig hud. Callithrix marcai har i motsats till flera närbesläktade silkesapor ingen ljus fläck eller strimma på höften. Händer och fötter är ljusare än hos Callithrix emiliae.

Denna primat är bara känd från tre individer som hittades vid en biflod av Rio Roosevelt i södra Amazonområdet. Habitatet utgörs av tropiska regnskogar.

Levnadssättet är okänt men liknar troligen andra silkesapors beteende. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser

Externa länkar 
 Bild, Mammal's Planet

Kloapor
marcai
Däggdjur i neotropiska regionen
Hallingeristningen

Hallingeristningen är en hällristning från bronsåldern vid Hallinge gård i Salems socken, Salems kommun, Stockholms län. Ristningen upptäcktes 1975 och består av bland annat flera skeppsmotiv.

Beskrivning

Hällristningen finns på en långsmal berghäll cirka 80 meter sydost om Hallinges stora ladugårdskomplex. Området var på bronsåldern ett vattenområde där man kunde färdas med båt. Ristningen består av fem till sex skeppsmotiv samt ett sextiotal skålgropar, även kallad älvkvarnar. Den ristade ytan sluttar mot öster och åkern och har en yta av cirka 3,9 x 1,3 meter. Skeppen är mellan 22 och 57 centimeter långa och minst tre av dem har så kallade bemanningsstreck som symboliserar människor. Skeppsmotiven omges av skålgropar med 2,5 till 6 centimeter diameter och 0,5 till 2 centimeter djup.

År 2005 genomfördes rengöring och uppmålning av hällristningen. Vid sidan om Slagstaristningen och Ladviks hällristning är Hallingeristningen enligt Stockholms läns museum unik för trakten. I omgivningen finns fler hällristningar i form av skålgropar.

Se även
 Ladviks hällristning
 Slagsta hällristning

Källor
 Informationstavla uppsatt av Salems hembygdsförening.
 Hällristning: RAÄ-nummer 
 Stockholms läns museum: Hallinge.

Externa länkar

Fornminnen i Södermanland
Salems kommun
Hällristningar i Sverige
Fornminnen från bronsåldern i Sverige
Anders Mohammar

Anders Vidar Mohammar, född 1912 i Östersund, död 7 maj 1993 i  Danderyd, var en svensk skulptör. 

Han var son till trävaruhandlaren Lars Martin Mohammar och Benedicta Persson och gift med Birgit Hellstrand. Mohammar studerade vid Tekniska skolan 1933-1934 och vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm 1941-1944 samt i Paris 1948-1949. Han medverkade i utställningen Salon des Indépendants i Paris 1949. Han var verksam som porträttskulptör och utförde porträttbyster av skådespelarna Gösta Ekman, för Svenska Teatern i Helsingfors och Teatermuseet på Drottningholm, Thor Modéen för Teatermuseet på Drottningholm och Louis Jouvet för Institut Tessin i Paris. Mohammar är representerad vid Nationalmuseum.

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 137, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 365,

Noter

Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Födda 1912
Avlidna 1993
Konstnärer från Östersund
Representerade vid Nationalmuseum
Woodbury Salterton

Woodbury Salterton är en by i Devon i England. Byn ligger 10 km från Exeter. Orten har 657 invånare (2015).

Referenser 
 

Orter i Devon
Kommandoexpedition

Kommandoexpedition var i Sverige det ämbetsverk (den expedition), särskilt för armén och särskilt för marinen, där alla kommandomål handlades och varifrån till dessa hörande expeditioner (bland annat generalorder) utgick. Dessa ämbetsverk inrättades 1840 och ersatte de tidigare generaladjutantsexpeditionerna; de antog benämningarna Lantförsvars- och Sjöförsvarsdepartementens kommandoexpeditioner.  

Efter Lant- och Sjöförsvarsdepartementens sammanslagning till försvarsdepartementet (1920) stod båda kommandoexpeditionerna under detta och benämndes resp. Lantförsvarets kommandoexpedition och Sjöförsvarets kommandoexpedition. År 1936 tillkom även Flygvapnets kommandoexpedition. År 1945 sammanslogs de tre kommandoexpeditionerna till Försvarets kommandoexpedition, vilken 1965 fick namnet Försvarsdepartementets kommandoexpedition och upphörde 1979.

Chefer

Lantförsvarets kommandoexpedition
Följande personer var chefer för Lantförsvarets kommandoexpedition under dess existens:

1920–1923: Oscar Nygren
1923–1926: Carl Sjögreen
1926–1929: Bo Boustedt
1929–1932: Erik Testrup
1932–1934: Torsten Friis
1934–1936: Ernst af Klercker
1936–1937: Helge Jung (tf)
1937–1938: Henry Tottie
1938–1945: Henry Kellgren

Sjöförsvarets kommandoexpedition
Följande personer var chefer för Sjöförsvarets kommandoexpedition under dess existens:

1920–1921: Otto Lybeck
1921–1923: Carl Fredrik Riben
1923–1927: Harald Åkermark
1927–1930: Einar Selander
1930–1931: Gunnar Unger
1931–1933: Fabian Tamm
1933–1938: Hans Simonsson
1938–1945: Marc Giron

Flygvapnets kommandoexpedition
Följande personer var chefer för Flygvapnets kommandoexpedition under dess existens:

1936–1937: Harald Enell
1937–1942: Paulus af Uhr
1942–1945: Gösta Adolfsson

Försvarets kommandoexpedition
Följande personer var chefer för Försvarets kommandoexpedition (från 1965 Försvarsdepartementets kommandoexpedition) under dess existens:

1945–1951: Henry Kellgren
1951–1960: Carl Årmann
1960–1961: Holger Henning (tf)
1961–1970: Holger Henning
1970–1978: Dag Arvas
1978–1979: Carl-Fredrik Algernon

Källor

Kommandoexpedition på ne.se

Noter

Försvarsmakten
Eléna Michéew

Eléna Michéew (Elena Arturowna Achatz), född 31 januari 1899 i Berlin, död 15 juli 1972 i Stockholm, var en rysk-svensk målare och grafiker.

Hon var gift första gången med musikern Alexander Michéew och från 1955 med musikprofessorn Carl Achatz samt mor till Natascha Michéew-Kullberg. Michéew växte upp i Ryssland men kom till Sverige 1918. Hon studerade målning för Birger Simonsson och litografi vid Konsthögskolan i Stockholm samt vid olika målarskolor i Paris. Separat ställde hon sedan 1946 ut årligen i Göteborg och hon medverkade i samlingsutställningar med Föreningen Svenska Konstnärinnor. Hon var under flera år verksam som porträttkonstnär och utförde ett flertal officiella porträttuppdrag. Bland hennes porträtt märks de över drottning Marie José, friherre Rutger von Essen, primärdansaren Gunnel Lindgren och ärkebiskop Yngve Brilioth. Bland hennes offentliga arbeten märks monumentalmålningen på S:t Eriks sjukhus i Stockholm och en väggdekoration i Huddinge församlingshem. Vid sidan av sitt porträttmåleri utförde hon flera figurativa kompositioner, naturbilder och blommor. Michéew är representerad med ett porträtt av Helga Görlin utfört i olja vid Värmlands museum i Karlstad.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 121, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 354, 
Sveriges dödbok 1901–2013

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1899
Avlidna 1972
Personer från Berlin
Svenska grafiker under 1900-talet
Stiftelsen Marta Sandwall-Bergströms författarfond

Stiftelsen Marta Sandwall-Bergströms författarfond är en författarfond skapad 1999 av Martha Sandwall-Bergström som dels delar ut stipendier till forskare och författare, dels ett barnlitterärt pris, Kulla-Gullapriset. Fonden delar ut Kulla-Gulla-priset till en författare av barn- och ungdomslitteratur vartannat år och stipendium till författare och forskare i ämnet vartannat år.

Stipendiater - forskar- och författarstipendier 

 2000 – Eva Söderberg 
 2002 – Helene Ehriander 
 2007 – Elina Druker
 2009 – Maria Andersson och Annika Gunnarsson (delat stipendium) 
 2011 – Lotta Paulin 
 2013 – Magnus Öhrn 
 2015 – Helen Asklund, Birgitta Theander och Lydia Wistisen 
 2017 – Martin Hellström, Kelly Hübben och Katarina Kieri 
 2019 – Malin Nauwerck, Peter Kostenniemi och Stefan Casta
2021 – Katarina von Bredow, Sara Lövestam, Per Nilsson, Sofia Nordin, Mårten Sandén och Annika Thor, Tuva Haglund och Hilda Jakobsson.

Källor

Svenska barnlitteraturpriser
Stipendier
Stiftelser i Sverige
Complications – Trilogy of Intricacy

Complications – Trilogy of Intricacy är en EP med det norska progressiv metal-bandet Age of Silence, utgivet 2005 av skivbolaget  The End Records. Konceptet med albumet kretsar kring öppningen av ett köpcentrum i helvetet.

Låtförteckning
"The Idea of Independence and the Reason Why it's Austere" – 6:24
"Mr. M, Man of Muzak" – 4:09
"Vouchers, Coupons and the End of a Shopping Session" – 5:29

Medverkande
Musiker (Age of Silence-medlemmar)
Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trummor
Lazare (Lars Are Nedland) – sång
Kobbergaard (Helge K. Haugen) – gitarr, vokal
Extant (Joacim Solheim) – gitarr
Eikind (Lars Erik Stang Sætheren) – basgitarr, sång
Andy Winter – keyboard

Produktion
Andy Winter – producent, ljudtekniker, ljudmix

Referenser

Externa länkar
 Complications – Trilogy of Intricacy på Encyclopaedia Metallum

EP-skivor 2005
Harborough

Harborough kan syfta på:

Geografi

Storbritannien 

 Harborough District – ett distrikt i Leicestershire, England
 Market Harborough – en stad i Harborough i Leicestershire i England
 Harborough Magna (parish), England, Warwickshire, 
 Harborough Magna (ort), England, Warwickshire, 
 Harborough Parva – en ort i Warwickshire, England

Robotskapade Storbritannienförgreningar
Sven-Olof Schönberger

Sven-Olof "Olle" Schönberger, född 15 april 1917 i Söderköping, död 11 april 1992 i Enskede församling, Stockholm, var en svensk handbollsspelare.

Klubbkarriär 
Schönberger började spela handboll i Djurgårdshofs IK 1934 som vänsterback. 1940 kom han till SoIK Hellas. Där har han sedan spelat "centerhalv". I början av femtiotalet bytte han klubb till AIK troligen 1952 eller 1953. Nationellt blev bästa placeringen en SM-final med Hellas.

Landslagskarriär 
I landslaget gjorde han 1945–1953 43 landskamper Schönberger var en mycket god försvarsspelare. Landslagsdebut den 9 september 1945 i en landskamp utomhus mot Danmark spelad i Odense. Matchen slutade 8–5 till Sverige. Sedan blev Schönberger bofast i landslaget. 1953 hade han gjort fler landskamper utomhus än någon annan, 21 stycken enligt Boken om handboll. Målskörden var liten, 4 mål, och han var uttalad försvarsspelare. Landslagsdebut inomhus 1946 i Göteborg där Sverige spelade mot Danmark inför 4328 åskådare. Schönberger gjorde sin sista landskamp den 9 april 1953 mot Portugal då Sverige vann enkelt med 18-17. Den nya statistiken har enbart 18 landskamper noterade med 6 noterade mål. I statistiken har därför gjorts skillnad på inomhus och utomhusmatcher. Summan blir bara 39 landskamper mot 43 i den gamla statistiken.

Referenser 

Svenska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Män
Födda 1917
Avlidna 1992
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Handbollsspelare i SoIK Hellas
Spelare i AIK Handboll
Microcebus bongolavensis

Microcebus bongolavensis är en primat i släktet musmakier som förekommer på nordvästra Madagaskar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 9 till 12,2 cm, en svanslängd av 14,7 till 17,4 cm och en vikt av cirka 55 g. Angående pälsfärgen liknar arten Microcebus ravelobensis. Däremot har Microcebus bongolavensis mera gråaktig päls. På ovansidan förekommer vanligen en skugga som kan ha samma färg som rödvin eller orange. Liksom hos alla musmakier finns ett vitt streck på näsan. Övriga delar av ansiktet är antingen helt rödbruna eller det finns bara en trekantig rödbrun fläck över varje öga. På de vita händer och fötter förekommer bara ett fåtal hår.

Denna primat lever bara i några mindre ursprungliga skogar i bergstrakter på nordvästra Madagaskar. Andra delar av skogarna blev avverkade. Utbredningsområdet uppskattas vara mindre än 1100 km².

Trots artens sällsynthet jagas den fortfarande av människor. Dessutom hotas den av ytterligare skogsröjningar. IUCN listar Microcebus bongolavensis som starkt hotad (EN).

Referenser 

Musmakier
bongolavensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Paul Wulferhertz

Paul Wulferhertz (även stavat Wulfverhertz, Wulfvenhertz, Wulfenhertz och Wulfverkertz), fl. 1691-1699, var en dansmästare vid Lunds universitet.

Biografi
Efter Skånska krigets slut var dansmästarposten vid Lunds universitet vakant. Förutom ett kort inhopp av en gästande fransk dansmästare vid namn Charles Berroyer år 1684 förblev universitetet utan dansmästare under hela 1680-talet. Först år 1691 kunde denna brist avhjälpas genom anställandet av Wulferhertz, som kom att uppbära tjänsten i sju år, dock med skandalösa resultat.

Där dansmästaren innan kriget, Louis de Creaux, hade gjort sig ett namn som deltagare i studentslagsmål och dueller, gjorde sig Wulferhertz bekant för sina utomäktenskapliga förhållanden. Således blev han "närmare, än anständigt var, engagerad" med Regitza Beck, hustru till Jörgen Bille på Dybäcks slott, och dennas dotter Pernilla Margaretha, gift med överjägmästare Hammarberg. Han upprätthöll dessutom "oanständige correspondencer" med dem och eventuellt andra kvinnor. År 1698 blev Wulferhertz situation ohållbar och han flydde till Köpenhamn, kvarlämnande sin hustru Carna Månsdotter och en dansmästartjänst vars innehavare nu flytt landet, varför han avsattes från posten.

Då han vid sin flykt bestulit sin hustru på 2000 riksdaler lämnades hon - enligt ett antal brev till universitetets konsistorium år 1699 där hon försökte utverka ersättning eller i vart fall makens innestående lön - djupt skuldsatt i "ruin och fattigdom". Pernilla Margarethas äktenskap med överjägmästare Hammarberg rämnade och hon dömdes år 1706 till kyrkoplikt, ett straff som dock inte tycks ha verkställts. År 1712 beskrevs hennes situation som att hon "slagit sig till liderligt lefverne uti melancholi och bränvin".

Wulferhertz vidare öden efter tiden vid Lunds universitet är okända.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 "Dybeck". Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige, band 2. Stockholm: Expeditionen för Konversations-lexikon, 1860, ss. 139-146 (Länk)
 Fredrik Tersmeden, "Fäktmästarna vid Lunds universitet". I M. Erenius, F. Hanell, & A. Lundqvist (Red.), LUGI Fäktförening 100 år 1912-2012. Lund: LUGI Fäktförening, 2012, ss. 55-75 (Länk)
 Eva Helen Ulvros, Dansens historia : Dans och lek i Sverige. Lund: Historiska media, 2004 (Länk)
 Eva Helen Ulvros, "Dansmästarna vid Lunds universitet". Ale : Historisk tidskrift för Skåne Halland och Blekinge, 2005:4, ss. 23-36 (Länk)
 Eva Helen Ulvros, "Dansmästarna vid universiteten i Uppsala och Lund : Ett nytt bildningsideal formas". RIG - Kulturhistorisk tidskrift, 87(2), 2004, ss. 65-80 (Länk)
 Martin Weibull & Elof Tegnér, Lunds universitets historia 1668-1868, band 2. Lund: C.W.K. Gleerups förlag, 1868 (Länk)

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Svenska brottslingar
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer under stormaktstiden
Män
Flora of China

Flora of China är en webbplats och ett projekt som samlar informationer om växter som förekommer i Kina. Projektet är ett samarbete av olika botaniska bokförlag.  

Mer än 30 000 växtarter är inhemska i Kina, vilket motsvarar nästan en åttondel av världens totala antal växtarter, inklusive tusentals som även finns någon annanstans på jorden.

Kina inrymmer en rad olika skogstyper. Både i de nordöstra och nordvästra delarna finns berg med kalla barrskogar, där djurarter som älg och kragbjörn, tillsammans med omkring 120 fågelarter förekommer. Fuktiga barrskogsområden kan ha snår av bambu som undervegetation, eller av rhododendron och i högre fjällnära bestånd av en och idegran. Subtropiska skogar, som dominerar mellersta och södra Kina, ger plats för ca 146 000 arter av växter. Tropisk regnskog och säsongsregnskogar, trots att de är begränsade till Yunnan och Hainan Dao, innehåller en fjärdedel av alla växt- och djurarter som finns i Kina.

Dokumentation
Alla kärlväxter i Kina är representerade med korta beskrivningar, spridning i och utanför Kina, identifieringsnycklar och information om problematiska arter. Varje volym innehåller index över kinesiska namn och vetenskapliga namn, med ett kumulativt index i en kompletterande volym. Dessa volymer är till stor del en engelskspråkig översyn av Flora Republicae Popularis Sinicae, med taxonomi som återspeglar nuvarande (2016) uppfattning. 

Till Flora of China finns framtaget en checklista som ger tillgång online till information om ormbunkar och fröväxter i Kina. Informationen omfattar florist- och nomenklaturdata. Floristdata inkluderar spridning, namnstatus, och referenser till kinesiskspråkiga Flora Reipublicae Popularis Sinicae [FRP], den engelskspråkiga Flora of China [FOC], och volymer av FOC Illustration. Systemets länkar inom projektet kommer att visa information om det länkade namnet, bibliografisk post, provexempel och bild.

Internationellt samarbete
Nära internationellt samarbete om forskning, skrivande, granskning och redigering präglar produktionen av Flora of China. Kinesiska författare arbetar tillsammans med sina ickekinesiska kollegor från 29 länder. Projektet har sju ickekinesiska redaktionella centra vid Harvard University Herbaria, California Academy of Sciences, Smithsonian Institution, Royal Botanic Garden Edinburgh, Royal Botanic Gardens, Kew, Muséum national d'histoire naturelle (Paris) och Missouri Botanical Garden. De fyra kinesiska centren är CAS Institute of Botany (Peking), Kunming Institute of Botany, Jiangsu Institute of Botany (Nanjing), och Sydkinesiska Botaniska trädgården (Guangzhou). 478 forskare från hela världen har samarbetat vid framställning av individuella behandlingar i Flora of China.

Källor

Referenser

Externa länkar
 http://flora.huh.harvard.edu/china/
 https://web.archive.org/web/20170108010100/http://www.kew.org/science-conservation/research-data/science-directory/projects/flora-china-completed

Botanik
Biologiska databaser
Paope (olika betydelser)

Paope kan syfta på:

Paope, en by på ön Dagö i Estland.
Paope poolsaar eller Paope nina, en udde på Dagö.
Paope oja eller Paope jõgi, en å på Dagö.
Paope naturreservat på Dagö.
Paope laht, en vik på Dagö.
Maj Larsson (författare)

Maj Gudrun Larsson, född Johansson 1 januari 1914 i Toarp, död 4 januari 1997, var en svensk författare och politiker. Hon växte upp på Lyckegården i Drared i Dalsjöfors. I samband med sitt giftermål 1945 flyttade hon till Nolgården i Sköttning i Luttra socken för att tillsammans med maken återkomma till Drared 1977.

Biografi
Larsson föddes som dotter till lantbrukaren Gösta Johansson och hans hustru Gerda, född Pettersson. Familjen drev ett småbruk men var också sömnadsförläggare. Maj Larsson blev tidigt engagerad i SLU och Svenska Landsbygdens Studieförbund, särskilt i frågor rörande kultur och folkbildning inom bonderörelsen. Hon valdes 1942 till landstingsman i Älvsborgs läns landsting, vilket väckte uppmärksamhet för att hon bara var 28 år – lägsta valbara ålder – och för att hon var kvinna. Hon var politiskt verksam inom Centerns kvinnoförbund och dess föregångare Svenska landsbygdens kvinnoförbund. Hon fungerade som bokanmälare i Jordbrukarnas Föreningsblad och fungerade som frilansjournalist i lantbruksförbundets tidskrift Lanthemmet och i Centerkvinnornas Budkavle. Hon publicerade även poesi i kulturtidskriften Perspektiv och Vår lösen, men också i dagspress, bland annat Dagens Nyheter och Borås Tidning. Hon utgav flera böcker i olika genrer på LT:s förlag.

Larsson var ledamot av 1948 års bokutredning. Bokutredningens förslag utmynnade i att författare skulle få ersättning för utlån i biblioteken (biblioteksersättningen) och att författarfonden tillskapades. Maj Larsson representerade SLS i utredningen. Hon blev ledamot av styrelsen av Författarfonden från dess start 1954. Hon blev sedan ledamot av 1957 års skolberedning, som låg bakom införandet av grundskolan. Hon representerade här landsbygdens intressen. Utredningen leddes av ecklesiastikministern Ragnar Edenman och flera tunga skolpolitiker var ledamöter, exempelvis Stellan Arvidsson och Gunnar Helén. Maj Larssons engagemang bottnade i en stor bildningstörst och önskan att nästa generation fick tillgång till bättre utbildning än hon, som endast hade folkskola och en kort handelskurs. Hon var också skolstyrelsens ordförande i sin hemkommun  Frökind 1956–1964.

Hon var från 1945 gift med centerriksdagsmannen Gunnar Larsson i Luttra, där paret var bosatt tills de 1977 flyttade från Falköpingstrakten till hennes föräldrahem i Toarp. De hade en son, Staffan Larsson (f. 1947), professor k vuxenpedagogik vid Linköpings universitet.

Utmärkelser: Bramstorpsplaketten, 1971, Ragnar Oldbergs stipendium,

Bibliografi
1963: Möte på perrong, LT:s förlag
1968: Blågul akvarell. Dikter, LT:s förlag (översatt till engelska 1971)
1971: Finlandsresa. Skisser och reportage, LT:s förlag
1973: Kvinnor i tidspegel. En bok om Centerns Kvinnoförbund, LT:s förlag
1977: Staffli vid vägkanten. Dikter
1980: Danska utflykter. Skisser och reportage, LT:s förlag

Källor 
Svenskt författarlexikon, 5 och 6
Vem är vem, Götaland, 1965

Noter

Kvinnor
Födda 1914
Avlidna 1997
Svenska författare
Personer från Toarps socken
Valter Larsson

Folke Valter Larsson, född 30 december 1921 i Göteborgs Vasa församling, död 12 juli 2003 i Göteborgs S:t Pauli församling, var en svensk handbollsspelare.

Valter Larsson började spela handboll i kvarterslaget Lundapojkarna 1936 men 1938 började han spela i Redbergslids IK:s juniorlag. Den 11 februari 1940 debuterade han i Redbergslids A-lag i allsvenskan mot GoIF Fram. Han har sedan varit ordinarie i RIK. Han var med och tog SM-guld 1947 inomhus. Utomhus har det blivit fler SM-guld.

Valter Larsson spelade 24 landskamper 1947-1954 för Sverige. Han är Stor Grabb. Största meriter är VM-guld utomhus 1948 och VM-silver utomhus 1952. Landslagsdebut mot Schweiz i Basel inför en publik på nära 4000 med svensk seger 10-4. Valter Larsson gjorde sedan 15 utomhuslandskamper till 1952. Debut inomhus mot Finland i Helsingfors då Sverige  representerades av ett rent RIK lag, Svenskarna vann 17-5.

Klubbar 
 Lundapojkarna (1936–1938)
 Redbergslids IK (1938–)

Meriter 
 VM-guld 1948 i Världsmästerskapet i utomhushandboll för herrar1948
 VM-silver 1952 i Världsmästerskapet i utomhushandboll för herrar 1952
 SM-guld 1947 inomhus med Redbergslid

Referenser 

Män
Födda 1921
Avlidna 2003
Svenska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Handbollsspelare i Redbergslids IK
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke