kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pärnuvägen

Pärnuvägen (estniska: Pärnu maantee) är en utfartsgata mot Pärnu i Tallinn i Estland.  Pärnuvägen går mellan Virutorget i det centrala distriktet Kesklinn och stadsdelen Laagri i södra Tallinn.

Spårvagnslinjerna 2 och 4 går på Pärnuvägen mellan Virutorget och järnvägsstationen Tondi.

Historik
Vägen från Gamla staden i Tallinn till Pärnu är en av de äldsta i Tallinn. Under slutet av 1600-talet låg stadens utfart till Pärnu ungefär som dagens Pärnuvägen. Under andra hälften reglerades höjden på hus utefter Tallinns huvudgator hårdare. Runt Frihetstorget och Ryska marknaden skulle byggas hus på sex–sju våningar och fyra–fem våningars hus söder om.

Byggnader och anläggningar vid Pärnuvägen

Tallinns frivilliga brandkårs stationshus
Tammsaareparken
Virumägi
Estlands nationalopera
Estlands dramatiska teater
Saarinenhuset
Sankt Johannes kyrka
Frihetstorget
Ginkgoträdet vid Südagatan
Tallinns Engelska College
Tallinns polytekniska skola
Tallinns tekniska universitet
Villa Luther 
Spårvägsdepån vid Pärnuvägen

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Pärnu maantee (Tallinn) på estniskspråkiga Wikipedia.

Gator i Tallinn
Kesklinn
Ginkgoträdet vid Südagatan

Ginkgoträdet vid Südagatan i Tallinn i Estland är ett kulturminnesmärkt ginkgoträd. Det står i kvarteret Süda i distriktet Kesklinn, nära hörnet Pärnuvägen/Südagatan.

Trädet är mellan 130 och 140 år gammalt. I december 2018 var det 13 meter högt och hade en stam med en omkrets i brösthöjd på 60 centimeter.

Det planterades under 1880-talet in i en privatträdgård som tillhörde Revals dåvarande parkchef Wilhelm Kühnert (1819–1891). Det var antingen Wilhelm Kühnert själv eller hans son Heinrich Kühnert (1848–1904), som planterade trädet. Trädgården var en av de största i dåvarande Tallinn och kallades "Edens lustgård".

Ginkgoträden i Tallinn har vuxit upp ovanligt långt norrut i Europa. I början av 1900-talet fanns bara tre ginkgoträd i Estland, varav ett i en offentlig park, i Virumägi intill nuvarande Tammsaareparken. Trädet skyddades genom beslut i april 1966.

Källor
Kulturminnesmärke KLO4000051

Noter

Externa länkar
Om Südagatans ginkgoträd på infoleht.keskkonnainfo.ee

Parker i Tallinn
Kulturskydd i Estland
Kesklinn
Enskilda träd i Estland
Ginkgoväxter
Drypetis

Drypetis, död 323 f.Kr., var en persisk prinsessa, gift med Alexander den stores vän Hefaistion. 

Hon åtföljde år 333 tillsammans med sin farmor Sisygambis, sin mor Stateira II och sina syster Stateira III sin far Dareios III till slaget vid Issos, där han besegrades av Alexander den store, som sedan tillfångatog dem alla sedan fadern hade flytt. Dareios III försökte utan framgång få dem frigivna. Alexanders goda behandling av dem blev berömd och gav honom mycket god publicitet, eftersom han hälsade dem med respekt och behandlade dem väl. 

Hon blev gift med Alexanders vän Hefaistion i massbröllopet i Susa år 324, där 90 persiska kvinnor blev gifta med greker ur Alexanders armé; hennes syster Stateira och hennes kusin Parysatis II blev vid samma tillfälle gift med Alexander. 

Efter Alexanders död 323 blev Drypetis syster Stateira III mördad på order av Roxana, som möjligen också lät mörda Parysatis. Plutarchos hävdar att även Drypetis mördades vid samma tillfälle.

Källor 
 Carney, Elizabeth Donnelly (2000), Women and Monarchy in Macedonia, Norman, OK: University of Oklahoma Press, 

Kvinnor
Akemeniderna
Födda 400-talet f.Kr.
Avlidna 323 f.Kr.
Kvinnor under antiken
Kungligheter som blivit mördade
Sisygambis

Sisygambis, död 323 f.Kr., var en iransk prinsessa, mor till Dareios III.

Hon var dotter till Artaxerxes II eller hans bror prins Ostanes och var alltså halvsyster eller helsyster till sin make, prins Arsames (syskonäktenskap var inte ovanliga i perserdynastin). Hon blev mor till Darius III, prins Oxyathres och möjligen Stateira II. Hennes son Dareios besteg tronen 336.

Hon åtföljde år 333 tillsammans med sin svärdotter (och möjligen dotter) Stateira II och sina sondöttrar Stateira III och Drypetis sin son Dareios III till slaget vid Issos, där han besegrades av Alexander den store, som sedan tillfångatog dem alla sedan sonen hade flytt. Det var hon som i en berömd scen först misstog Hefaistion för Alexander då de presenterades för varandra.

Dareios III försökte utan framgång få dem frigivna. Alexanders goda behandling av dem blev berömd och gav honom mycket god publicitet, eftersom han hälsade dem med respekt och behandlade dem väl.  Sisygambis ska personligen ha blivit vän med Alexander; hon ansåg att Dareios hade svikit dem då han lämnat dem att bli tillfångatagna, och betraktade efter detta Alexander som sin son. De följde Alexanders armé fram till år 330, när han lämnade dem i Susa då han begav sig iväg på sitt fälttåg i öster. Hon fick då ansvaret för Stateira III, Drypetis och Parysatis II.

Hennes barnbarn Stateira III och Drypetis blev gifta med Alexander respektive Hefaistion i massbröllopet i Susa år 324, där 90 persiska kvinnor blev gifta med greker ur Alexanders armé.

Efter Alexanders död 323 blev Stateira III mördad på order av Roxana, som möjligen också lät mörda Parysatis; Plutarchos hävdar att även Drypetis mördades vid samma tillfälle. Sisygambis begick självmord bara några dagar efter att hon fått beskedet om Alexanders död.

Källor 
 Waldemar Heckel, Who's Who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander's Empire, John Riley, 2008.

Noter 

Kvinnor
Akemeniderna
Iranska prinsessor
Avlidna 323 f.Kr.
Födda 300-talet f.Kr.
Kvinnor under antiken
Menma

Menma (メンマ eller 麺麻 eller 麺碼) är fermenterade bambuskott som ingår i det japanska köket. Menma är mest kända som ett av tillbehören i ramen.

Mat och dryck i Japan
Per Björkman (militär)

Per Anton Björkman, född 3 november 1919 i Uppsala församling i Uppsala län, död 7 april 2014 i Enköpings församling i Uppsala län, var en svensk militär.

Biografi
Björkman avlade studentexamen i Strängnäs 1939. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1942 och utnämndes samma år till fänrik vid Södermanlands pansarregemente, varefter han utnämndes till löjtnant vid Göta pansarlivgarde 1944. I början av sin karriär idkade han studier i pansartaktik i Västtyskland, Frankrike, Storbritannien, Nederländerna, Schweiz och USA. Han studerade vid Krigshögskolan 1950–1952, befordrades till kapten vid Göta pansarlivgarde 1952, var generalstabsaspirant 1953–1955 och tillhörde Generalstabskåren 1955–1959. Han befordrades till major 1960, varpå han var lärare vid Militärhögskolan 1960–1962, var chef för Pansaravdelningen vid Arméstaben 1962–1966, befordrades till överstelöjtnant 1964 och var chef för Norrbottens pansarbataljon 1966–1967. År 1967 befordrades han till överste, varpå han var chef för Pansartruppskolan 1967–1968 och chef för Skaraborgs regemente 1968–1976. Han befordrades till överste av första graden 1974, varefter han utöver regementschefskapet var befälhavare för Skaraborgs försvarsområde 1974–1976. Björkman var pansarinspektör vid Arméstaben 1976–1980. Han är begravd på Vårfrukyrkogården i Enköping.

Utmärkelser
  Riddare av Svärdsorden, 1961.
  Kommendör av Svärdsorden, 5 juni 1971.
  Kommendör av första klass av Svärdsorden, 3 december 1974.

Källor

Noter

Män
Födda 1919
Avlidna 2014
Militärer från Uppsala
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Försvarsområdesbefälhavare
72 Pegasi

72 Pegasi, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Pegasus. Den har en genomsnittlig kombinerad skenbar magnitud på ca 4,97 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 550 ljusår (ca 170 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca –25 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 72 Pegasi A är orange till gul jättestjärna av spektralklass K4 IIIb.   Den har en massa som är ca 2 solmassor, en radie som är ca 30 solradier och utsänder ca 554 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 4 400 K.

72 Pegasi är en misstänkt variabel, som varierar mellan visuell magnitud +4,95 och 4,98 utan någon fastställd periodicitet.

72 Pegasi är en visuell dubbelstjärna med en omloppsperiod på ungefär 492 år och en excentricitet på 0,32. De två stjärnorna är relativt lika där primärstjärnan har en skenbar magnitud av 5,67, följeslagaren en skenbar magnitud av 6,11 och är separerad med ca 0,568 bågsekunder från primärstjärnan. 72 Pegasi B tros vara en dubbelstjärna i sig själv, med en brun dvärg som följeslagare i en omloppsbana med en 4,2-årig period.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/ 116310/72pegasi.

Stjärnbilden Pegasus
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Dubbelstjärnor
Misstänkta variabler
75 Pegasi

75 Pegasi, eller KS Pegasi, är en förmörkelsevariabel av Beta Lyrae-typ (EB/KE) i stjärnbilden Pegasus. 

75 Pegasi har bolometrisk magnitud +5,37 och varierar med 0,12 magnituder och en period av 0,50210292 dygn eller 12,050470 timmar. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 230 ljusår.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 
 

Stjärnbilden Pegasus
Huvudseriestjärnor klass A
Beta Lyrae-variabler
Dubbelstjärnor
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Oulens-sur-Lucens

Oulens-sur-Lucens är en ort i kommunen Lucens i kantonen Vaud i Schweiz. Den ligger cirka 24,5 kilometer nordost om Lausanne. Orten har cirka 56 invånare (2020).

Orten var före den 1 juli 2011 en egen kommun, men inkorporerades då in i kommunen Lucens.

Kommentarer

Referenser

Externa länkar 

Orter i Vaud
Tidigare kommuner i Vaud
77 Pegasi

77 Pegasi är en misstänkt variabel (VAR) i stjärnbilden Pegasus. 

77 Pegasi har visuell magnitud +5,09 och varierar med 0,013 magnituder och en period av 8,22368 dygn. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 620 ljusår.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 
 

Stjärnbilden Pegasus
Röda jättar
Misstänkta variabler
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Project Syndicate

Project Syndicate är en internationell mediaorganisation som publicerar och delar kommentarer och analyser om olika viktiga globala ämnen. Det är en ideell organisation som grundades 1995 och får bidrag från tidningar i utvecklade länder men även från bland annat Open Society Foundations (OSF), Politiken Foundation i Danmark, Zeit-Stiftung, Bill & Melinda Gates Foundation. Syftet är att främja mediafrihet och ökad tillgång till olika globala åsikter och yttranden.

Referenser

Massmedieorganisationer
Organisationer bildade 1995
Levy Fürstenberg

Levy Fürstenberg, född 21 juni 1796 i Fürstenberg, Tyskland, död 23 augusti 1860 i Göteborg, var en grosshandlare och fabrikör i Göteborg.

Biografi
Fürstenbergs far Abraham Levin invandrade till Stockholm 1805 och fann sysselsättning som kattunstryckare och kyrkoportvakt. Sonen Levy flyttade till Göteborg och fick 1823 burskap som minuthandlare. Han grundade 1833 firman L. Fürstenberg & Co. med en fabrik, som fick namnet Oscarsdal, på Stampen där man tillverkade schalar och andra vävnader samt bedrev färgeri. Verksamheten kom att utvecklas till en fullskalig grosshandlarverksamhet med försäljning av hel- och halvyllevaror, schalar, dukar och strumpor av egen tillverkning. 

Han gifte sig med Rosa Warburg (1799-1874) från den prominenta släkten Warburg och fick tillsammans med henne tio barn. Efter Fürstenbergs död 1860 drevs rörelsen vidare av änkan Rosa Fürstenberg och sönerna Pontus, Axel och Simon. 

Sonen Pontus kom senare att bli känd som en av Sveriges största konstmecenater och filantroper i sin tid.

Referenser

Näringslivspersoner från Göteborg
Grosshandlare i Göteborg
Män
Födda 1796
Avlidna 1860
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Parysatis II

Parysatis II, död troligen 323 f.Kr., var en persisk prinsessa, gift med Alexander den store. 

Hon var dotter till Artaxerxes III (d. 338) och en okänd maka och syster till Arses och möjligen Sisygambis. Hon åtföljde år 333 tillsammans med  Sisygambis (möjligen hennes syster), Stateira II och sina kusiner Stateira III och Drypetis sin farbror Dareios III till slaget vid Issos, där han besegrades av Alexander den store, som sedan tillfångatog dem alla sedan farbrodern hade flytt. Dareios III försökte utan framgång få dem frigivna. Alexanders goda behandling av dem blev berömd och gav honom mycket god publicitet, eftersom han hälsade dem med respekt och behandlade dem väl. De följde Alexanders armé fram till 330, då han lämnade dem i Susa. 

Hon blev liksom sin kusin Stateira III gift med Alexander vid massbröllopet i Susa år 324, där 90 persiska kvinnor blev gifta med greker ur Alexanders armé; hennes kusin Drypetis blev vid samma tillfälle gift med Alexander. 

Efter Alexanders död 323 hennes kusin Stateira III mördad på order av Roxana. Plutarchos hävdar att även Drypetis mördades vid samma tillfälle. Parysatis nämns inte, men det förmodas att även hon mördades av Roxana vid samma tillfälle, möjligen istället för Drypetis.

Källor 
 Carney, Elizabeth Donnelly (2000), Women and Monarchy in Macedonia, Norman, OK: University of Oklahoma Press, 

Kvinnor
Akemeniderna
Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 323 f.Kr.
Kvinnor under antiken
Kungligheter som blivit mördade
Gustav Johansson (kokboksförfattare)

Gustav Johansson född den 13 mars 1987 är en svensk kokboksförfattare och matbloggare. Han driver matbloggen Jävligt gott och har gett ut flera kokböcker. Utöver detta håller han föreläsningar och utbildar andra inom vegetarisk matlagning. Gustav Johansson har vunnit Sveriges största matbloggspris både i kategorin "Bästa rörliga" (2018) och "Folkets val" (2016). Han fanns dessutom med på Aktuell hållbarhets lista över 2019 års mest spännande hållbarhetstalanger och Resumés lista 2019 över näringslivets 150 superkommunikatörer med motiveringen: "'Jävligtgott', en maktfaktor som har lyckats skapa en rörelse för vegansk/växtbaserad mat".

Bibliografi 
 Jävligt god BBQ (2016), tillsammans med Niclas Boman och David Johansson
 Vego i världsklass (2019), tillsammans med Anna Richert och Linda Bakkman
 Vegansk husmanskost (2019)

Referenser

Externa länkar
Matbloggen Jävligt Gott

Män
Födda 1987
Levande personer
Svenska kokboksförfattare
Svenska bloggare
Barsine

Barsine, född 363, död 309 f.Kr., var en persisk prinsessa, älskarinna till Alexander den store. Hon har ofta förväxlats med Stateira III, som ibland har kallats för Barsine.

Hon var dotter till Artabazos II, persisk satrap av Frygien, och Strateira, och syster till Artakama och Artonis. Hon gifte sig i tur och ordning med sina morbröder Memnon (d. 340) och Mentor, med vilka hon hade tre döttrar respektive en son.

Vid Alexanders invasion av Mindre Asien år 334 fick hennes make ansvaret för de persiska styrkorna där, och sände Barsine och hennes barn till Dareios III i Syrien som ett tecken på lojalitet.  Efter slaget vid Issos år 333 hamnade de, liksom en mängd andra familjer till bemärkta perser (bland dem perserkungens egen familj Sisygambis, Stateira II, Stateira III och Parysatis II) i Alexanders fångenskap. Han behandlade dem dock väl. Alexander inledde en förbindelse med henne, och hon följde med honom på hans fälttåg till öster. Hon fick år 327 sonen Herakles av Makedonien tillsammans med Alexander i Baktrien. När Alexander gifte sig med Roxana avslutade han förbindelsen med Barsine, som bosatte sig med sin son i Pergamon. Hennes systrar Artakama och Artonis blev vid massbröllopet i Susa år 324 gifta med Ptolemaios I av Egypten respektive Eumenes av Kardien.

Efter Alexanders död 323 tillfångatogs hon och hennes son av Nearchos, som använde Heracles som för att hävda rätten till Alexanders tron i hans namn. År 309 mördades både hon och hennes son av Polysperchon på uppmaning av Kassander.

Källor 
 Carney, Elizabeth Donnelly (2000), Women and Monarchy in Macedonia, Norman, OK: University of Oklahoma Press, 

Kvinnor
Antikens perser
Födda 363 f.Kr.
Avlidna 309 f.Kr.
Kvinnor under antiken
81 Aquarii

81 Aquarii, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Vattumannen. Den har en skenbar magnitud på 6,23 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 7,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 419 ljusår (ca 128 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -2 km/s.

Egenskaper 
81 Aquarii är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K3 III. Den har en radie som är ca 16 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 148 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 100 K.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 https://www.universeguide.com/star/81aquarii

		
Stjärnbilden Vattumannen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Jalo Sihtola

Jalo Toivo Sihtola (till 1918 Aaltonen), född 18 maj 1882 i Koskis, Tavastehus län, död 21 september 1969 i Helsingfors, var en finländsk industriman och konstmecenat. Han var far till Heikki och Hannes Sihtola. 

Sihtola blev diplomingenjör 1905, anställdes vid Ab Tornator 1916, var biträdande direktör och direktör för Enso-Gutzeits fabriker i Tainionkoski och Kaukopää 1932–1949. Han var en ivrig konstsamlare och ordförande i Finlands konstakademis fullmäktige 1957–1964. Han skänkte sin konstsamling som omfattar drygt 1 000 verk – mest finländsk och utländsk 1900-talskonst – till en stiftelse som bär hans och hustruns namn, Ester ja Jalo Sihtolan taidesäätiö. Omkring hälften av konstverken i samlingen donerades 2001 till Statens konstmuseum, vilket var den största enskilda donation museet hittills mottagit. Han tilldelades professors titel 1967.

Källor

Finländska ingenjörer
Finländska företagsledare
Finländska donatorer
Födda 1882
Avlidna 1969
Män
Personer från Koskis
Hannes Sihtola

Hannes Sihtola, född 3 juli 1912 i Helsingfors, död 2001, var en finländsk kemist.

Sihtola, som var son till diplomingenjör Jalo Sihtola och Ester Sofia Andersin, blev student 1930, filosofie kandidat 1938 och filosofie doktor 1945. Han var forskningsassistent vid Enso-Gutzeit Oy:s centrallaboratorium 1937–1940, undervisningsassistent vid Helsingfors universitets agroforstvetenskapliga fakultets kemiska inrättning 1940–1951, avdelningschef vid Centrallaboratorium Ab 1947 och biträdande direktör 1948 och verkställande direktör 1955–1977. Han var docent i makromolekylkemi vid Helsingfors universitet från 1952. Han invaldes i Akademin för tekniska vetenskaper 1962, var styrelsemedlem i Suomalaisten kemistien seura från 1963, Finlands representant i International Union of Pure and Applied Chemistry (IUPAC), Commission on Macromolecules från 1947, ordinarie medlem 1957–1961 och medlem av International Committee for Cellulose Analysis (ICCA) arbetsutskott från 1953. Han var en framstående forskare kring makromolekyler och cellulosakemi och erhöll professors titel 1973.

Källor

Finländska kemister
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1912
Avlidna 2001
Män
Forskare från Helsingfors
Tommy Jansson (handbollsspelare)

Tommy Gösta Jansson, född 11 maj 1945 i Malmö Sankt Pauli, är en svensk före detta handbollsspelare.

Karriär

Klubblagsspel 
Tommy Jansson började spela handboll i Malmö BI men anslöt efter junioråren 1965 till IFK Malmö. IFK tog sig upp i allsvenskan 1969 så hösten 1969 gjorde Tommy Jansson allsvensk debut. Han spelade sedan kvar i IFK Malmö resten av sin handbollskarriär i eliten. Han var de senare åren lagkapten i klubblaget. Säsongen 1973-74 blev IFK Malmö etta i dåvarande allsvenskan och drog över 3 000 åskådare i snitt till Baltiska hallen. En av de stora stjärnorna var Tommy Jansson, som bröt tummen inför slutspelet 1974, och IFK Malmö förlorade mot Hellas i slutspelets semifinal. 1977 försvann "gulingarna" (= IFK Malmö) från högsta serien och där slutar Tommy Janssons elitkarriär.

Landslagsspel 
Tommy Jansson spelade 10 matcher i ungdomslandslaget och gjorde 12 mål. Debuten i A-landslaget skedde 1968 då han var division 2 spelare. Han spelade sedan 65 eller 66 landskamper(olika källor har olika uppgifter) i A-landslaget till 1974 och gjorde 60 mål i landslaget. Han spelade två VM turneringar för Sverige under Roland Mattssons förbundskaptenstid, VM 1970 och VM 1974. Sista landskampen 3 augusti 1974 i Göteborg mot Danmark som slutade 10-10 där Tommy Jansson gjorde sitt sista landslagsmål.

Referenser 

Män
Födda 1945
Levande personer
Svenska handbollsspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Carolas advent

Carolas advent är en svensk TV-serie som hade premiär på TV3 och Viaplay den 1 december 2019. Serien är uppdelad i fyra delar där sångerskan och programmets programledare Carola Häggkvist i varje avsnitt bjuder hem två kända artister till Steninge slottsbyet bjuds på sång, pyssel och matlagning.

Medverkande artister 

 Avsnitt 1: Sanna Nielsen och Andreas Johnson (även Anders Widmark medverkar)
 Avsnitt 2: Måns Zelmerlöw och Mariette Hansson (även Mark Levengood medverkar)
 Avsnitt 3: Uno Svenningsson och Plura Jonsson (även Sebastian Boudet medverkar)
 Avsnitt 4: Charlotte Perrelli och Anders Bagge

Referenser

Externa länkar 
Officiell hemsida, Viaplay

TV-program i TV3
Svenska TV-serier från 2010-talet
Underhållningsprogram i TV3
Reality-program
Jul i TV
Chrysochroa buqueti

Chrysochroa buqueti är en skalbaggsart som ingår i familjen praktbaggar, Buprestidae, och fick en vetenskaplig beskrivning av entomologen Hippolyte Louis Gory 1833. Precis som andra arter i släktet har denna skalbagge praktfulla färger på täckvingar och exoskelett.

Beskrivning 

Chrysochroa buqueti har en liknande anatomi och kroppsform som nära besläktade arter, till exempel Chrysochroa ocellata. Den här skalbaggsarten besitter ett iridiserat exoskelett med främst metalliskt skimrande rött på sidorna om huvudet och framkroppen och metalliskt indigoblått på dorsalsidan. På huvudet sitter två ganska stora, rödbruna komplexögon. Antennerna är segmenterade och har blå färg. Skalbaggens täckvingar är glänsande och har en guldgul bakgrundsfärg med två blåglänsande prickar i mitten och blå spetsar. Även skalbaggens ben är oftast blå. 

Färgteckningen skiljer sig mellan olika individer och beroende på underart, en del har svarta eller violetta mönster på täckvingarna och med en röd framkropp. Under täckvingarna är kroppen metalliskt blå. Skalbaggen blir omkring 4–5 cm lång.

Ekologi och levnadssätt 

Precis som andra praktbaggar finner man denna skalbaggsart i varma och tropiska klimat och i anslutning till träd och riklig vegetation. C. buqueti lever främst på mangoträdet Mangifera indica som är värd åt insekten. Larven livnär sig på veden innan den förpuppar sig och genomgår fullständig metamorfos.

Utbredning 

Chrysochroa buqueti förekommer i Sydostasien och mer specifikt i länderna Thailand, Malaysia och Bhutan. Praktbaggen har observerats i norra Bhutan, norra och södra Thailand och i närheten av Kuala Lumpur i Malaysia.

Status och hot 

Många praktbaggar i familjen Buprestidae är eftertraktade i handeln. Djurens säljs som samlarobjekt över bland annat Internet på grund av deras spektakulära färgteckningar. I vissa länder som Indien eller Japan förekommer även smycken som består av delar från skalbaggarna, täckvingarna. Dessa brukar ingår i örhängen eller som halsband som kan köpas. 

I framtiden riskerar C. buqueti samt andra praktbaggar att vara utrotningshotade både för att efterfrågan på marknaden är stor men även på grund av skogsskövling och habitatförstörelse.

Underarter 

 Chrysochroa buqueti buqueti
 Chrysochroa buqueti rugicollis

Se även 

 Praktbaggar

Referenser 
Den här artikeln är helt eller delvis baserad på engelskspråkiga Wikipedia

Noter 

Praktbaggar
buqueti