Reduktionsplikten

Reduktionsplikten syftar till att minska växthusgasutsläpp från vissa fossila drivmedel och regleras genom Lag  om reduktion av växthusgasutsläpp från vissa fossila drivmedel, Förordning (2018:195) om reduktion av växthusgasutsläpp från vissa fossila drivmedel samt i Statens energimyndighets föreskrifter (STEMFS 2018:2) om reduktion av växthusgasutsläpp från vissa fossila drivmedel. Det sker idag vanligtvis genom inblandning av biodrivmedel, men lagen öppnar även för andra lösningar exempelvis inblandning av så kallade syntetiska bränslen där el används i processer för att skapa flytande bränslen med potentiellt låga växthusgasutsläpp. Lagen ska styra drivmedelsleverantörerna att successivt minska, reducera, andelen av berörda fossila bränslen. Om företagen inte klarar att uppnå plikten kan de köpa andra företags överskjutande reduktion, och annars tvingas de betala en avgift för varje kilo koldioxidekvivalent som de inte lyckats minska. Reduktionsplikten gäller inte försvarsmakten.

Lagen infördes 2017, trädde i kraft första juli 2018 och innebär högre inblandning av biodrivmedel i fossila bränslen än i något annat EU-land. Inom EU har Malta lägst målsättning, med 14% inblandning av förnyelsebara bränslen fram till 2030, främst genom inblandning av biodiesel i diesel. Lagen innebar att E5-bränsle ersattes med E10 (det vill säga bensin med 6 till 10 procents etanolinblandning) från den 1 augusti 2021. Lagen avsåg ursprungligen diesel och bensin, men ändrades i juni 2021 bland annat genom att flygfotogen också fick reduktionsplikt. 

Det är drivmedelsleverantören (den som är först skattskyldig) som är skyldig att utföra inblandningen. Från den 1 augusti 2021 blev överlåtelsereglerna flexiblare, så att eget överskott kan sparas och användas året efter samt att överskott från ett bränsleslag kan användas för att reducera utsläppen för ett annat bränsleslag. Avgiften för de som inte klarar kravet är 5 kronor per kilo koldioxidekvivalent för bensin, 4 kronor för diesel och 6 kronor för flygfotogen.

Reduktionsnivåerna höjs gradvis fram till 2030. Från den 1 augusti 2021 är reduktionsnivåerna 6 procent för bensin och 26 procent för dieselbränsle och från den 1 juli 2021 är reduktionsnivån för flygfotogen 0,8 procent. För 2030 är nivån 28 procent för bensin, 66% för diesel och 27 procent för flygfotogen vilket anges i Lag om ändring i lagen (2017:1201) om reduktion av växthusgasutsläpp från vissa fossila drivmedel.

Den 2 december 2021 beslutade riksdagen att bifalla Regeringen Anderssons proposition om en tillfällig paus i höjningen av reduktionsplikten för 2023. 
Pausen skulle gälla under ett år, där reduktionspliktsnivåerna för 2022 fortsatt skulle gälla för 2023 (det vill säga 7.8 % inblandning i bensin och 30.5% inblandning i diesel). TYVÄRR fel beskrivet här i text. Siffrorna gäller REDUCERING av utsläpp inte inblandning. 
Inblandning per volym för tex diesel är ca 40%.

 Höjningarna för 2024 ska genomföras som planerat och inte utifrån de pausade nivåerna för 2023.

”Den svenska efterfrågan på biodrivmedel drivs i stort av reduktionsplikten” skriver Energimyndigheten. 

*) Sänkt reduktionsplikt till EU:s lägstanivå är föreslagen av regeringen Kristersson, vilket regeringen har definierat som 6 procent både för bensin och diesel för åren 2024–2026.

Förslag om sänkt reduktionsplikt

Den marknadsliberala tankesmedjan Timbro föreslog i september 2022 att istället för tvingande hög reduktionsplikt bör en koldioxidavgift införas och bränsleskatten sänkas för att omfördela bränslepriset från bränsle med låg reduktion (minst EU:s miniminivå) till hög reduktion. Detta skulle enligt Timbro leda till minskning av drivmedelskostnaden med 64 öre per liter bensin, och 29 öre per liter diesel.

I Tidöavtalet, som presenterades av den blivande Regeringen Kristersson den 14 oktober 2022, föreslås att Sveriges reduktionsplikt sänks till EU:s miniminivå, som en del i att minska drivmedelskostnaden. Förslaget innebär att reduktionen för diesel senast i januari 2024 sänks från 30,5 procent till sex procent  (paragraf 9 direktiv 2009/30/EG) som är den lägsta nivån enligt EU:s direktiv från 2009, och successivt trappas upp till 14 procent (istället för 66 procent) till år 2030. Ett sådant förslag tros kunna sänka dieselpriset med 5–7 kronor per liter och bensinen med 0,5–1 krona. Under valrörelsen 2022 hävdade Sverigedemokraterna att det är möjligt att omedelbart sänka dieselpriset med 10 kronor/liter och bensinpriset med 6,50 kronor/liter genom sänkning av reduktionsplikten, bränsleskatten och momsen. Även Kristdemokraterna och Moderaterna lovade kraftigt sänkta bränslepriser.

Naturvårdsverket och Energimyndigheten menar att om förslaget genomförs utan andra kompenserande klimatåtgärder så missar Sverige troligen att uppfylla de egna klimatmålen om att till år 2030 minska utsläpp från inrikes transporter med minst 70 procent jämfört med år 2010. Enligt EU:s regler kan man klimatkompensera för de ökade utsläpp som en sänkning av reduktionsplikten skulle generera genom att avverka mindre skog eller köpa utsläppsrätter.

Andra länder inom Europeiska unionen 
Reduktionsplikten baserar sig på EU-direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (”RED II-direktivet”) och påverkar således samtliga länder inom EU. Direktivet är en omarbetning från 2019 av  (RED-direktivet) och ingår i Europeiska unionens energipolitik. Det fastställer en miniminivå men enskilda länder har beslutat om högre reduktionsplikt.

I Finland kallas motsvarande mekanism för distributionsskyldighet (fi. jakeluvelvoite) och infördes ursprungligen 2007. Drivmedelsdistributörer "är skyldiga att årligen leverera en minimiandel förnybara drivmedel för konsumtion".  Skyldigheten låg på 13,5 % år 2023 och skall enligt regeringen Marins plan höjas till 28 % år 2024 för att därefter höjas till 34 % år 2030. Skyldigheten räknas på samtliga drivmedel som omfattas av lagstiftningen: bl.a. bensin, dieselolja, naturgas. Dessutom infördes 2021 en särskild distributionsskyldighet för lätt brännolja som 2023 uppgår till 5 % för att stegvis höjas till 10 % år 2030.

Referenser

Sveriges lagar
Växthusgaser