kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Beyond the Veil

Beyond the Veil är det norska gothic metal-bandet Tristanias andra studioalbum, utgivet 1999 av skivbolaget  Napalm Records.

Låtförteckning
  "Beyond the Veil" – 6:37
  "Aphelion" – 7:50
  "A Sequel of Decay" – 6:33
  "Opus Relinque" – 6:08
  "Lethean River" – 5:56
  "...of Ruins and a Red Nightfall" – 6:22
  "Simbelmynë" (instrumental) – 1:00
  "Angina" – 4:39
  "Heretique" – 4:51
  "Dementia" – 2:21

Text: Morten Veland (spår 1–3, 5, 6, 8), Einar Moen (spår 1, 4, 9, 10)
Musik: Morten Veland (spår 1–3, 5, 6, 8) Einar Moen (spår 1, 3–5, 7, 9, 10), Anders H. Hidle (spår 4, 9)

Medverkande
Musiker (Tristania-medlemmar)
Morten Veland – sång, gitarr
Kenneth Olsson – trummor, körsång
Einar Moen – keyboard, programmering
Vibeke Stene – sång, körsång
Rune Østerhus – basgitarr
Anders H. Hidle – gitarr, sång

Bidragande musiker
Pete Johansen – violin
Østen Bergøy – sång (spår 1, 3, 6)
Jan Kenneth Barkved – sång (spår 9)
Rino A. Kolstø – kör
Hilde T. Bommen – kör
Maiken Stene	– kör
Sissel B. Stene – kör
Jeanett Johannessen – kör

Produktion
Terje Refsnes – producent, ljudtekniker
Tristania – producent
Tor Søreide – omslagskonst
Petter Hegre – foto

Referenser

Externa länkar
 Beyond the Veil på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 1999
BM-Volvo T 430

Bolinder-Munktell 430 Buster, efter  1973  BM-Volvo T 430, är en traktormodell som tillverkades av Bolinder-Munktell mellan 1969 och 1978 i 25 000 exemplar. Den har en trecylindrig dieselmotor med maxeffekten 43,8 hästkrafter. Växellådan har 8 växlar framåt och 2 bakåt, eller med snabbväxel (extrautrustning) 16 växlar framåt och fyra bakåt.

Tekniska data
 Tillverkningsår: 1969-1978
 Motor: Perkins D25, 3-cylindrig dieselmotor
 Motoreffekt: 43,8 hp, 2 250 r/min
 Vridmoment (max) vid 1200 r/min: 170 Nm
 Transmission/hastighet: 8 fram, maxfart 27 km/h, 2 back, maxfart 12,5 km/h.
 Hydraulsystem: Terra-Trol T430
 Bränsletank: 45 L
 Kylsystem: 8 L
 Vikt: 2 430 kg
 Längd: 3 300 mm
 Bredd: 1 770 mm

Se även
Lista över BM-traktormodeller

Referenser
 Från Munktells till Valmet. Av Olov Hedell, 1994, 
 Traktorkalendern, del 2. Förlags AB Fackmedia. 1992. 
T 430
Liu Xiaotong

Liu Xiaotong, född 16 februari 1990 i Dunhua, är en kinesisk volleybollspelare. Hon blev olympisk guldmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor 

Kinesiska volleybollspelare
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kina
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Kina
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
14 Trianguli

14 Trianguli är en misstänkt variabel (VAR) i stjärnbilden Triangeln . 

14 Tri är en orange jätte som har visuell magnitud +5,15 och varierar i amplitud med 0,006 magnituder utan fastställd periodicitet.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Triangeln 
Misstänkta variabler
Dubbelstjärnor
Orangea jättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Olga Orozco

Olga Noemí Gugliotta alias Olga Orozco, född 17 mars 1920 i Toay, död 15 augusti 1999 i Buenos Aires, var en argentinsk poet. Hon arbetade för Clarín.

Verk
Desde lejos (1946)
Las muertes (1951)
Los juegos peligrosos (1962)
La oscuridad es otro sol (1967)
Museo salvaje (1974)
Veintinueve poemas (1975)
Cantos a Berenice (1977)
Mutaciones de la realidad (1979)
La noche a la deriva (1984) 
En el revés del cielo (1987)

Noter

Argentinska poeter
Spanskspråkiga poeter
Födda 1920
Avlidna 1999
Kvinnor
Personer i Argentina under 1900-talet
María Elena Walsh

María Elena Walsh, född 	1 februari 1930 i Ramos Mejía i La Matanza, död 10 januari 2011 i Buenos Aires, var en argentinsk poet.

Verk
 Otoño imperdonable (1947) 
 Apenas Viaje (1948)
 Baladas con Ángel (1951)
 Casi Milagro  (1958)
 Hecho a Mano (1965)
 Juguemos en el mundo  (1971)
 La Sirena y el Capitán - 1974 
 Cancionero contra el Mal de Ojo (1976)
 Los Poemas (1982)
 Novios de Antaño(1990)
 Desventuras en el País-Jardín-de-Infantes (1993) 
 Hotel Pioho's Palace (2002)
 Fantasmas en el Parque (2008)
 Barnböcker
 La Mona Jacinta (1960)
 La Familia Polillal (1960)
 Tutú Marambá (1960)
 Circo de Bichos (1961)
 Tres Morrongos (1961)
 El Reino del Revés (1965)
 Zoo Loco (1965)
 Cuentopos de Gulubú (1966)
 Dailán Kifki (1966)
 Versos para Cebollitas (1966)
 Versos Folklóricos para Cebollitas (1967)
 Aire Libre (1967)
 Versos Tradicionales para Cebollitas (1967)
 El Diablo Inglés (1970)
 Angelito (1974)
 El País de la Geometría (1974)
 Chaucha y Palito (1977)
 Veo Veo (1984)
 Bisa Vuela (1985)
 Los Glegos (1987)
 La Nube Traicionera (1989)

Noter

Argentinska poeter
Spanskspråkiga poeter
Födda 1930
Avlidna 2011
Kvinnor
Personer i Argentina under 1900-talet
Personer i Argentina under 2000-talet
Lars Parmler

Lars Harry Parmler, född 19 februari 1942 i Sankt Olai församling i Norrköping, död 21 augusti 2017 i Älvsåkers distrikt i Kungsbacka kommun, var en svensk hopptränare, ridlärare och ridsportkommentator.

Biografi
Lars Parmler inledde sin karriär med att rida ponny och 1954 var han med och bildade Svenska Ponnyföreningen. 1967-1968 utbildade han sig till ridinstruktör på Ridskolan Strömsholm. 1969 startade han Clarebergs ridklubb på Hisingen utanför Göteborg tillsammans med hustrun Liz. I samband med det började han tävla i banhoppning och var med och tog hem allsvenskan i lag fem år i rad. Hans största individuella framgång var en Grand Prix-seger på Falsterbo Horse Show 1982 på hästen Copperfield. 1977 var han med och grundade Göteborg Horse Show. Efter karriären som hoppryttare började han träna andra. Han var det svenska landslagets tränare när Malin Baryard-Johnsson vann junior-EM på ponnyn Innishannon 1990 och han var Grand Prix-vinnaren Angelica Augustssons tränare. Mellan 1991 och 2005 var han SVT:s expertkommentator i hoppning.

Referenser

Noter

Källor
 Bengt Karlsson: Ridsportprofilen Lars Parmler har avlidit, Norra Halland 29/8 2017

Personer inom hästhållning
Svenska hoppryttare
Svenska mästare i banhoppning
Svenska sportkommentatorer
Idrottare från Norrköping
Födda 1942
Avlidna 2017
Män
Svenska idrottare under 1900-talet
Pierino Prati

Pierino Prati (), född 13 december 1946 i Cinisello Balsamo i Lombardiet, död 22 juni 2020 i Como i Lombardiet, var en italiensk fotbollsspelare som huvudsakligen spelade forward – centralt som "striker", som framspelare eller som ytter.

Prati inledde sin fotbollskarriär säsongen 1965/1966 i Salernitana, som det året vann Serie C1, grupp C och flyttades upp till Serie B. Prati värvades då till Milan, varifrån han säsongen 1966/1967 lånades ut till Savona innan han tog plats i Milan för vilka han åren 1966–1973 kom att göra 72 mål på 143 matcher.

Under nye tränaren Nereo Rocco vann Milan Serie A säsongen 1966–1967, och med sina 15 mål toppade Prati skytteligan . 

Europacupspelet 1968–69 blev en av karriärens höjdpunkter för Prati. Till att börja med gjorde han två av målen när Milan i första omgången hemmabesegrade Malmö FF med 4–1 den 2 oktober 1968. Därefter gjorde han enda målet när Milan borta slog Celtic med 1–0 i mars 1969. Kronan på verket var när han i finalen mot Ajax på Santiago Bernabéu-stadion i Madrid 28 maj 1969 gjorde ett hattrick – något som ingen sedan dess lyckats med i en finalmatch i Europacupen eller Champions League.

Under 12 säsonger och totalt 233 matcher gjorde Pierino Prati 100 mål i Serie A. I slutet av sin karriär spelade han också en säsong för Rochester Lancers i North American Soccer League och par säsonger för Savona i Serie C.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1946
Avlidna 2020  
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1968
Spelare i VM i fotboll 1970
Spelare i Serie A
Spelare i Salernitana Calcio 1919
Spelare i AC Milan
Spelare i Savona 1907 FBC
Spelare i AS Roma
Spelare i ACF Fiorentina
Italienska idrottare under 1900-talet
Personer från provinsen Milano
Män
Rafford

Rafford är en by i Moray i Skottland. Byn är belägen 3 km 
från Forres. Orten har  invånare (2001).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Moray
Silvina Ocampo

Silvina Inocencia Ocampo Aguirre, född 28 juli 1903 i Buenos Aires, död 14 december 1993 i Buenos Aires, var en argentinsk poet.

Bibliografi

Viaje Olvidado, 1937
Espacios métricos, 1942
Enumeración de la patria, 1942
Los sonetos del jardín, 1946
Los que aman, odian, 1946
Autobiografía de Irene, 1948
Poemas de amor desesperado, 1949
Los nombres, 1953
Los traidores, 1956
Las invitadas, 1961
Lo amargo por dulce, 1962
Los días de la noche, 1970
Amarillo celeste, 1972
El cofre volante, 1974
El tobogán, 1975
El caballo alado, 1976
La naranja maravillosa, 1977
Canto Escolar, 1979
Árboles de Buenos Aires, 1979
La continuación y otras páginas, 1981
Breve Santoral, 1985
Y así sucesivamente, 1987
Cornelia frente al espejo, 1988
Las reglas del secreto, 1991

På svenska 
Irenes självbiogafi & andra noveller, 2019, urval och översättning Siri Hultén

Priser
Premio Municipal de Poesía, 1945, 1953
Premio Municipal de Literatura, 1954
Premio Nacional de Poesía, 1962
Premio Konex, 1984
Gran Premio de Honor de la SADE, 1992

Noter

Argentinska poeter
Spanskspråkiga poeter
Födda 1903
Avlidna 1993
Kvinnor
Personer i Argentina under 1900-talet
Violet (namn)

Violet är ett kvinnonamn. Till svenska översätts den engelska ordet violet dels med färgen violett (med betydelsen "violfärgad"), dels med växtnamnet viol. Som förnamn motsvaras det på svenska av Viola, på italienska av Violetta samt på spanska och flera andra språk av Violeta. "-et(t)(a/e)" är en diminutivändelse (till fornfranska viole, från latin viola, "viol").  

Violet är ett mycket ovanligt förnamn i Sverige. Det bars den 31 december 2018 av endast 665 kvinnor, varav 256 har det som tilltalsnamn (första förnamn). Totalt 385 kvinnor har försvenskade stavningar som Vailet, Vajlet, Wailet och Wajlet, varav 127 har namnet som tilltalsnamn (första förnamn). Av dessa alternativa stavningar var Vailet vanligast med 192 bärare (84 som tilltalsnamn).

Violet kan även vara ett franskt efternamn. Det har då annat uttal än det engelska förnamnet.

Personer med förnamnet Violet (urval)
 Violet Bonham Carter (1887–1969), engelsk politiker
 Violet Brown (1900–2017), jamaicansk kvinna, vid sin död världens äldsta person
 Violet Gibson (1876–1956), irländska, försökte mörda Mussolini 1926
 Violet Jessop (1887–1971), irländsk sjuksköterska, överlevande från Titanickatastrofen
 Violet Molitor (1899–1996), svensk skådespelare
 Violet Olney  (1911–1999), brittisk löpare
 Violet Webb (1915–1999), brittisk löpare

Personer med efternamnet Violet eller liknande namn
 Eugène Viollet-le-Duc (1814–1879), fransk arkitekt
 Jeanne Violet (1870–1951), fransk författare med pseudonymen Guy Chantepleure
 Lady Violet, artistnamn för Francesca Messina (född 1971), italiensk danceartist

Källor

Kvinnonamn
Franska efternamn
Efternamnsförgreningssidor
Oro (musikgrupp)

Oro, även skrivet ORO, vilket uttyddes Organic Revolution Orchestra, var en svensk rockgrupp som var verksam under 1990-talet. 

Oro, som var hemmahörande i Göteborg, leddes av Henrik Wallgren, medan de övriga medlemmarna var Bo Henriksson, Martin Wallgren, Pål Eneroth och Gregor Guron. Bandet skrev 1989 kontrakt med skivbolaget Helikopter Records och debuterade 1990 på med studioalbumet Mjölk och betong (Helikopter Records HEL 33-1, endast utgivet på vinyl), vilket beskrevs som nyprogg. Därefter följde det akustiska albumet Järnstorm (HEL CD-01, 1991) och cyberpunkprojektet Ragamedon..2048 (HEL CD-07, 1992). Inför det sistnämnda albumet hade bandet ombildats så att det bestod av Henrik Wallgren på sång och eldsprutning, Peter Johansson, trombon och keyboard, Staffan Sörensson, fiol och slagverk, Hansi Baumgartner, bas, Pål Eneroth, slagverk, Salomon Helperin, trumpet, horn och keyboard, Ola Kjellman, vinylscratching, Jan D-cor  Eneroth, väggillusioner och Lars Siltberg på visuella effekter.

Bandet utgav även singeln Metropolis 1994  (Nonstop Records NSM 45-44, 1994) och samlingsalbumet Samlat guld (HEL CD 25, 1995). Dessutom medverkade bandet medverkade även på splitalbumen Helikoptermusik  (tillsammans med Stolt Näringsliv och Bussiga Klubben (Helikopter Records HEL CD-04, 1991) och 19:e Göteborg Film Festival presenterar: O.R.O., Kroumata, Birmingham Lunar Ensemble (1996).

Källor
Discogs: Organic Revolution Orchestra
Helikopter Records: ORO

Noter

Svenska rockgrupper
Musikgrupper från Göteborg
Delfina Bunge

Delfina Bunge de Gálvez, född 24 december 1881 i Buenos Aires, död 30 mars 1952 i Alta Gracia, var en argentinsk poet. 

Hennes far var presidenten i högsta domstolen Octavio Bunge och hon gifte sig med författaren Manuel Gálvez. 

Hon hade stark religiös kallelse.

Verk

Simplement, 1911
El Arca de Noé: libro de lectura. Segundo grado, 1916
Cuentos de Navidad, 1917
La Nouvelle moisson, 1918
Poesías, 1920
Tierras del mar azul, 1920
El Alma de los niños, 1921
Las Imágenes del infinito, 1922
El Tesoro del mundo, 1923
Oro, incienso y mirra, 1924
Los Malos tiempos de hoy, 1926
Escuela: lecturas escolares para tercer grado, 1933
Hogar, 1933
Lectura para cuarto grado escolar, 1933
El Reino de Dios, 1934
Oro, incienso y mirra, 1935 
La Belleza en la vida cotidiana, 1936
Lecturas, cuarto grado escolar, Buenos Aires, Cabaut, 1936.
Iniciación literaria, 1937
Nociones de religión católica: catecismo único: mi primer libro de religión, [s.l.] : [s.n.], 1938
Viaje alrededor de mi infancia, 1938
Dios y yo, 1940
Catolicismo de Guerra, 1942
Las Mujeres y la vocación, 1943
La Vida en los sueños, 1943
En Torno a León Bloy, 1944
Cura de estrellas, 1949
Viaje a rededor de mi infancia, 1956

Noter

Argentinska poeter
Spanskspråkiga poeter
Födda 1881
Avlidna 1952
Kvinnor
Personer i Argentina under 1900-talet
15 Trianguli

15 Trianguli är en misstänkt långsam irreguljär variabel av LB-typ (LB:) i stjärnbilden Triangeln . 

15 Tri är en orange jätte som har visuell magnitud +5,39 och varierar i amplitud med 0,014 magnituder utan fastställd periodicitet.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Triangeln 
Långsamma irreguljära variabler 
Röda jättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Sans

Sans är ett populärvetenskapligt kvartalsmagasin som ges ut av förlaget Fri Tanke. Sans första nummer gavs ut i januari 2011.

Ansvarig utgivare och chefredaktör är Christer Sturmark och verkställande redaktör är Björn Fjaestad.

Formatet bygger på artiklar, intervjuer, essäer och recensioner där nationella och internationella forskare, skribenter och andra ämneskunniga reflekterar och diskuterar vetenskap, filosofi, kultur och idédebatt. Sedan 2011 har bland annat personer som Åsa Wikforss, Nick Bostrom, Lena Andersson, Torbjörn Tännsjö, Steven Pinker, Bo Rothstein, Elisabeth Åsbrink, Kajsa Ekis Ekman, Ulf Danielsson, Åsa Nilsonne, Ulf Ellervik, Loretta Napoleoni och Rebecca Goldstein publicerat texter i magasinet.
Sans nominerades till Svenska Design-priset och Svenska Publishing-priset 2011.

Föregångare 
Humanisten var en tidskrift för humanistisk idé- och kulturdebatt, som utkom med sex nummer årligen 1995–2010. Den gavs ut av Tidskriften Humanisten AB på uppdrag av förbundet Humanisterna.

Humanisten fick under åren en allt mer professionell utformning och genomgick under hösten 2010 en ytterligare metamorfos. Den återuppstod efter förseningar i januari 2011 som magasinet SANS med ny design, bredare och fylligare innehåll och annan förläggare. Chefredaktör och ansvarig utgivare är dock fortfarande Christer Sturmark.

Externa länkar
 humanisten.se, arkiverad 2013

Källor 

Svenska tidskrifter
Inga-Britta Sandqvist

Inga-Britta Sylvia Sandqvist, född Winberg den 17 juli 1935 i Älvdalens församling, är en svensk museiman. Hon har varit chef för Tekniska museet.

Sandqvist gick biblioteksutbildning 1959–1960 och var anställd vid Sundbybergs stadsbibliotek 1960–1964. Hon började sin museibana som amanuens och senare intendent vid Nordiska museet 1964–1972. Mellan 1972 och 1986 var hon förste intendent och avdelningschef vid Tekniska museet, vice museidirektör 1986–1991 och slutligen museidirektör 1991–1995.

Hon drev inom Tekniska museet projektet att bygga upp ett science center. Den första försöksverksamheten med namnet Teknoteket öppnade 1983; museets stora satsning på Teknorama invigdes 1985 följt 1992 av Teknorama II – ett teknikhistoriskt kalejdoskop. Under hennes tid som museidirektör byggdes även Wallenberghallen på museets innergård vilken omfattar utställningslokal, hörsal och klimatarkiv för bilder. Hallen invigdes 1993 av Carl XVI Gustaf.

Inga-Britta Sandqvist, som blev fil. kand. 1966, lade 1972 fram en licentiatavhandling i konstvetenskap vid Stockholms universitet, Elfdalsporfyr, idé och utformning: en svensk konstindustri 1788–1856. Hon var ledamot i Uppslagsverkskommittén 1977–1980 och expert i utredningen om den civila flyghistoriska museiverksamheten 1979–1982. Hon har publicerat böcker och artiklar inom områdena konstvetenskap och teknikhistoria.

Källor

Referenser

Kvinnor
Födda 1935
Anställda vid Tekniska museet
Levande personer
Svenskt museifolk
Violanta

Violanta, och Violante är förnamn för kvinnor, som  främst använts i äldre tider i nuvarande Spanien och Italein. Violanta är även namn på en opera av  Erich Wolfgang Korngold. Den utspelar sig runt huvudpersonen med detta namn  i 1400-talets Venedig.

Den 31 december 2018 var 4 kvinnor med förnamnet Violante bosatta i Sverige. Enligt birthday.se, som bara registrerar vuxna personer, hade 1 person i Sverige förnamnet Violanta.  

Violante kan även vara ett efternamn. Birthday.se har i juni 2019 registrat 7 personer i Sverige med Violante som efternamn eller  som del av ett efternamn sammansatt efter spanskt mönster.

Opera
 Violanta (opera), opera av Erich Wolfgang Korngold,  1916

Personer med förnamnet Violanta eller Violante
 Violanta av Aragonien (1236–1301), drottning av Kastilien
 Violanta av Bar (1365–1401), drottning av Aragonien
 Violanta av Ungern (1216–1253), drottning av Aragonien
 Violanta Beatrice av Bayern (1673–1731), kronprinsessa av Toscana, guvernör av Siena

 Violante Larini (1682–1741), cirkusartist på brittiska öarna
 Margherita Violante av Savoyen (1635–1663), hertiginna av Parma

Geografi
 Ensenada Violante, alternativt Violante Inlet, vik i Antarktis

Källor

Se även
 Viola (namn)
 Violet (namn)
 Violeta
 Violetta

Förnamnsförgreningssidor
Kvinnonamn
Kampen för tillvaron (olika betydelser)

Kampen för tillvaron kan avse:

Kampen för tillvaron – målning av Christian Krohg från 1889
Kampen for tilværelsen (TV-serie) – norsk tv-serie från 2014–2015
Kampen för tillvaron – ett begrepp () som förknippas med Charles Darwins genom boken från 1859 Om arternas uppkomst genom naturligt urval eller de bäst utrustade rasernas bestånd i kampen för tillvaron, se Om arternas uppkomst

Se även 
Kampen för lyckan – ett dubbeldrama i nio akter av Anne Charlotte Leffler och Sonja Kovalevski från 1889.
Henrik Wallgren

Henrik Wallgren kan avse:

 Henrik Wallgren (författare) (född 1965), svensk författare, sångare och kompositör
 Henrik Wallgren (zoolog) (1928–2014), finländsk zoolog
Annemarieholm

Annemarieholm är en bostadsfastighet i Häljarp i Landskrona kommun vid Saxån.

Annemarieholms byggnad uppfördes 1902 i slottsliknande stil i tre våningar. Den ligger på en tomt på 4.500 kvadratmeter. Huset har tio rum, varav fem sovrum och tre salonger.

Källor
"Slottet" i Häljarp till salu i Lokaltidningen Landskrona/Svalöv den 15 oktober 2009

Externa länkar
Foto av huset extrört
Foto av salong
Foto av salong
Foto av matrum

Byggnader och anläggningar i Landskrona kommun
Färjeförbindelsen Lauvøy–Barøy

[[Fil:Gamle Stoksundferja.jpg|thumb|Den andra färjan, MF Stoksundferja.]]
Färjeförbindelsen Lauvøy–Barøy var en förbindelse mellan Lauvøya och Barøy på fastlandet i Åfjords kommun. Under en period betjänades också Lysøysund i Bjugns kommun.

Färjeförbindelsen etablerades 1969. Den första färjan var MF Lauvøy som trafikerade sträckan till 1974, när den avlöstes av MF Stoksundferja som upprätthöll förbindelsen till 1982. Den sista färjan var MF Fjellværøy'', som upprätthöll förbindelsen tills den ersattes av en vägbank 1987.

Referenser

Noter 

Norska färjor
1969 i Norge
Albertine i polisläkarens väntrum

Albertine i polisläkarens väntrum () är en oljemålning från 1885–1887 av den norske konstnären Christian Krohg. Målningen tillhör Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design sedan 1907.

Målningen visar hur prostituerade regelmässigt tvingades att underkasta sig polisläkarens undersökningar. "Albertine", iklädd mörka och enkla kläder, står på tur att undersökas i målningens bakgrund. I förgrunden står mer garvade prostituerade, uppklädda i färgstarka klänningar. Med målningen ville Krohg visa på det offentliga hyckleriet i fråga om prostitutionen i Norge. Krohg valde ofta att lyfta fram sociala frågor i sina målningar och han skrev även en bok om prostitution, Albertine (1886), som skapade stor debatt och totalförbjöds.

Noter 
Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og designs webbplats

Målningar 1887
Målningar av Christian Krohg
Målningar på Nasjonalgalleriet
Målningar med motiv från Oslo
Genremålningar
1 Trianguli

1 Trianguli en vit stjärna i stjärnbilden Triangeln . 

1 Tri har visuell magnitud +7,52 och är inte synlig för blotta ögat. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 740 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Triangeln 
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Georges Loriot

Geoges Loriot, född Georges Laurent den 17 oktober 1884 i Paris, död 1 november 1973 i Paris, var en fransk clown och skådespelare. Han var mest känd som clownen Bowden.

Han gjorde även rollen som Professor Kalkyl i spelfilmen Tintin i piraternas våld från 1961. Han gjorde även en liten roll i uppföljaren Tintin och de blå apelsinerna från 1964. Kalkyl spelas här istället av Félix Fernández (hans röst dubbas dock av Alfred Pasquali).

Män
Födda 1884
Avlidna 1973
Franska skådespelare under 1900-talet
Bengt Nyström (museiman)

Bengt Georg Tage Nyström, född den 3 oktober 1937 i Stockholm, är en svensk konstvetare och museiman.

Bengt Nyström, som blev fil. kand. 1964, lade 1971 fram en doktorsavhandling i konstvetenskap vid Stockholms universitet, Konsten till industrin! : två formgivare från sekelskiftet – Alf Wallander och Gunnar G:son Wennerberg : en studie i svensk Art Nouveau 1895–1909.

Nyström har varit verksam vid Nordiska museet 1964–1979, förste antikvarie och biträdande länsmuseichef vid Södermanlands museum 1980–1981, stadsantikvarie och chef vid Norrköpings stadsmuseum 1981–1983 samt museichef för Tekniska museet 1983–1986. Nyströms tid vid Tekniska museet präglades av förnyelse i tematiserade basutställningar som Kemi, Teknik i skogsnäringen, Det tryckta ordet och Verkstadstekniken i Sverige. Därefter har han varit avdelningschef, biträdande styresman 1989–1995 och tillförordnad styresman 1995–1997 vid Nordiska museet.

Nyström har skrivit och medverkat i litteratur om svensk keramikhistoria, bland annat om  Rörstrand i Stockholm.

Källor

Referenser

Födda 1937
Svenska konstvetare
Svenskt museifolk
Personer verksamma vid Nordiska museet
Anställda vid Tekniska museet
Levande personer
Män
Marie de Breuillet

Marie de Breuillet, död 1119, var en fransk adelskvinna. Hon var älskarinna till den framtida Ludvig VI av Frankrike och mor till Isabelle de France. Hon var dotter till en adlig hovfunktionär. Förhållandet avslutades när tronföljaren gifte sig med Lucienne de Rochefort 1104 och Marie gick då tillfälligt i kloster, men gifte sig senare med en adelsman och fick två söner.

Källor 
 

Kvinnor
Avlidna 1119
Födda 1080
Franska mätresser
Personer i Frankrike under 1100-talet
Personer i Frankrike under 1000-talet