kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rauaniit

Rauaniit-byggnaden är en tidigare textil- och konfektionsfabrik i Tallinn, som byggts om och som sedan augusti 2018 är Estlands konstakademis skolbyggnad.

Rauaniit var ett textilföretag som grundats i Tallinn 1919 och blev aktiebolag 1924. Det tillverkade tyg av konstsilke, silke och ull samt trikåvaror. Åren 1926–1930 uppfördes en femvånings fabriksbyggnad i hörnet av Kotzebuegatan och Põhjaavenyn i stadsdelen Kalamaja i Tallinn. Arkitekt för denna var Eugen Habermann, och byggnaden har därefter kompletterats med grannbyggnader under efterkrigstiden.

Estniska konstakademin
Estniska konstakademin hade ambitionen att bygga en ny högskolebyggnad redan 2005, och utlyste 2008 en arkitekttävling, i vilken första priset vanns av danska arkitekter med förslag till en 16-våningsbyggnad. Med förhoppningen att denna skulle kunna finansieras av staten, lät högskoleledningen riva sin tidigare byggnad 2010. Det visade sig dock att nybygget inte kunde finansieras, varför konstakademin under flera år har varit i lokaler utspridda på ett antal ställen i staden. År 2013 beslutades att konstakademin skulle överta det kulturminnesmärkta tidigare Rauaniit-fabrikskomplexet i Kalamaja. Arkitekttävlingen om renovering vanns 2014 av arkitektkontoret Kuu. Inflyttningen skedde i augusti 2018.

Källor
GALLERY | Virtual tour around the New Estonian Art Academy building  på news.err.ee den 27 augusti 2018. Läst den 8 april 2019.
Mart Kalm: History. 100 years of Art Education in Tallinn på Estlands konstakademis webbplats

Noter

Externa länkar
"Rauaniist" EKA på arhitektuurid.blogspot.se
tallinncity.postimees.ee/
Historisk bild på ajapak.ee

Byggnader och anläggningar i Tallinn
Byggnadsminnen i Estland
Charles Delporte

Charles Jules Delporte, född 11 mars 1893 i Ixelles, död 1960 i Bryssel, var en belgisk fäktare.
Delporte blev olympisk guldmedaljör i värja vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Belgiska fäktare
Belgiska olympiska guldmedaljörer
Belgiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Belgien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Belgien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Belgien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1928
Födda 1893
Avlidna 1960
Män
Johan Jacob Schmidt

Johan Jacob Schmidt, född 4 november 1788 i Vists församling, Östergötlands län, död 1 augusti 1842 i Vists församling, Östergötlands län, var en svensk glasgravör.

Biografi
Han var son till hyttmästaren Gottfrid Schmidt och Eva Justina Berg. Schmidt var från barndomen sjuklig och led av bland annat dövhet. Han utbildades till gravör och blev med tiden mycket skicklig i sitt yrke varför han fick utföra de svåraste uppdragen vid Cedersbergs glasbruk i Östergötland där han var anställd från 1810 till brukets nedläggande 1833.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 73, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska gravörer
Män
Födda 1788
Avlidna 1842
Personer från Vists socken, Östergötland
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Henric Schmidt

Henric Albert Schmidt, född 31 oktober 1849 i Härnösand, död 29 april 1905 i Stockholm, var en svensk målare, tecknare och textare.

Han var son till en grosshandlare i Härnösand och gift med Alma Cordelia Bernhardina Schmidt. Han etablerade en textningsateljé i Stockholm 1879 där han utförde monogramritning, mönsterritning och prakttextning i en stil snarlik de gamla munkarnas texter. Vid sidan av sitt arbete som textare var han verksam som målare och utförde miniatyrmålningar på trä, glas porslin och metall med olja, akvarell eller tusch samt restaurering av kopparstick och gamla manuskript. Han utgav 1879 häftet Silhuetter till svenska folkvisor, sånger och ballader, tecknade och Bellmansgalleri, Silhuetter 1880.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 73, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1800-talet
Män
Födda 1849
Avlidna 1905
Personer från Härnösand
Svenska tecknare under 1800-talet
Heinrich Schmidt

Heinrich Schmidt var en snickarmästare och bildhuggare verksam i slutet av 1600-talet.

Schmidt finns omnämnd som mästare i 1671 års förteckning över hantverkare i Stockholm. När man på 1690-talet planerade att utföra ett nytt altare till Katarina kyrka i Stockholm levererade han ett utkast som 1701 underställdes Tessin, som gillade alltsammans med undantag av att man istället för Kristi lidande borde visa de 12 Herrans Apostlar. Efter att Schmidt omarbetat sitt förslag godkände Tessin ritningen och altaret uppfördes och stod klart 1705. Vid branden 1723 förstördes altaret och eftersom inga skisser eller avbildningar finns bevarade är dess utseende inte känt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 73, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska bildhuggare
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Hans Michael Arnkiel Schmidt

Hans Michael Arnkiel Schmidt, född 30 juli 1826 i Köpenhamn, död 19 oktober 1877 i Köpenhamn, var en dansk målare.

Han var son till postkontrollören Jakob Madsen Schmidt och Johanne Marie Arnkiel. Schmidt studerade vid Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn under 1840-talet och under kombinerade studie- och målarresor till Tyskland och Sverige. Han medverkade i Charlottenborgsutställningarna i Köpenhamn under 1850-talet. Han var under en tolv års tid på 1860- och 1870-talet bosatt i Sverige och var då huvudsakligen verksam som dekorationsmålare. Hans konst består av figurer och blomsterstilleben.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 73, Allhems Förlag, Malmö. 

Danska konstnärer
Män
Födda 1826
Avlidna 1877
Konstnärer från Köpenhamn
Erik Schmidt

Erik Schmidt, född 15 augusti 1925 på Nargö, Estland, död 18 april 2014 på Mallorca, var en estländsk-svensk målare och författare.

Schmidt var från 1959 gift med Anne Lind. Schmidt studerade målning för Ariel Agemian i New York 1948–1949, Académie de la Grande Chaumière och École des Beaux Arts i Paris 1950–1953 samt under studieresor till Sydafrika, Spanien och Frankrike.  Separat ställde han ut på Ekströms konsthall i Stockholm och i Santander i Spanien. Han medverkade i Parissalongen 1951 och i svenska Pariskonstnärernas vårsalong i Paris 1953.Medverkade i utställningen "Falskt eller äkta på Nationalmuseum i Stockholm.

Tryckta källor 
 Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 73, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Estländska konstnärer
Män
Födda 1925
Avlidna 2014
Personer från Harjumaa
Svenska författare under 1900-talet
Estländare i Sverige
Elsa Schmidt

Elsa Ulrika Eugenia Schmidt, född 28 november 1891, dödsår saknas, var en svensk sjukgymnast och grafiker.

Hon var dotter till godsägaren Carl August Casparsson och friherrinnan Amalia Eugenie Sofia Magdalena Klingspor och från 1925 gift med direktören Paul Schmidt. Hon utbildade sig först till sjukgymnast och arbetade som sådan och konstnär i St. Etienne, Frankrike. Hon fick sin konstnärliga utbildning vid Konstakademins etsningsskola för Axel Tallberg 1913–1914.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 733, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska grafiker under 1900-talet
Svenskar i Frankrike
Franska konstnärer under 1900-talet
Födda 1891
Dödsår saknas
Kvinnor
Heinrich Kruse

Heinrich Kruse, född den 15 december 1815 i Stralsund, död den 13 januari 1902 i Bückeburg, var en tysk dramatiker och publicist.

Kruse ingick 1847 i redaktionen av Kölnische Zeitung, vars huvudredaktör han var 1855–1872. Därefter bosatte han sig i Berlin. Kruse skrev historiska dramer: Die Gräfin (1868; 4:e upplagan 1872), som erhöll Schillerpriset, Wullenweber (1870; 4:e upplagan 1894), König Erich (1871; 2:a upplagan 1873), Brutus (1874; 2:a upplagan 1882), Marino Falieri (1876), Der Verbannte (1880; 2:a upplagan 1881), Raven Barnekow (1880), Alexei (1883), 
König Heinrich VII (1898) med flera. Kruses dramer utmärks av en kärnfull dialog, sinne för det karakteristiska samt en shakespeareskt brokig scenväxling. På den poetiska berättelsens område uppträdde Kruse 1880 med Seegeschichten, varjämte han skrev lustspel, Gedichte (1891) med mera. Kruse tillhörde i litteraturhistoriskt hänseende Münchenkretsen.

Källor

Noter

Tyska chefredaktörer
Tyska publicister
Tyska journalister under 1800-talet
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska författare under 1800-talet
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer från Stralsund
Födda 1815
Avlidna 1902
Män
Ugglan
Eduard Schmidt

Eduard Schmidt, född 1806 i Berlin, död 1862 i Berlin, var en tysk målare.

Schmidt studerade målning för Karl Blechen i Berlin och var efter studierna verksam som marin- och landskapsmålare. Han företog ett flertal resor till Helgoland, England och Sverige där han målade olika kustmotiv och hamnmiljöer. Schmidt är representerad vid Schwerin museum och Trieste museum med oljemålningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 73, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Tyska konstnärer under 1800-talet
Tyska marinmålare
Tyska landskapsmålare
Konstnärer från Berlin
Män
Födda 1806
Avlidna 1862
Anna Axfors

Anna Birgitta Axfors, född 17 oktober 1990 i Torpa, är en svensk författare. Hon utkom 2016 med romanen Kärleksbrevet på 10TAL Bok.

Axfors utsågs 2016 till en av Sveriges 20 viktigaste unga poeter av Svenska Dagbladet.

Bibliografi  
 2015 Veckan innan, lyrik (chapbook), AFV Press.
2016 Kärleksbrevet, roman, 10TAL Bok.
 2018 Jag hatar naturen, lyrik, 10TAL Bok. 
 2022 En dag i öknen, roman, Ellerströms

Referenser 

Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 2000-talet
Svenska poeter under 2000-talet
Bruten linje

Bruten linje (estniska: Katkenud liin) är en skulptur och ett minnesmärke av den estniske skulptören Villu Jaanisoo och den finska arkitekten Jorma Mukala, tillägnat Estoniakatastrofens offer. Monumentet är beläget i en park vid nordöstra delen av ringmuren som löper runt gamla staden i Tallinn, intill Stora Strandporten och fästningstornet Tjocka Margareta, som idag tjänstgör som Estlands sjöhistoriska museum. 

M/S Estonia förliste och sjönk på sin färd från Tallinn till Stockholm den 28 september 1994. 852 personer miste livet, varav i förhållande till landets invånarantal största andelen kom från Estland, 285 personer.

Bruten linje ersätter det enkla träkorset, som tidigare rests på samma plats till minne av estoniaoffren. Monumentet är utfört i svart granit, i form av en bruten linje eller båge. Bågarna är riktade mot varandra från var sin ände, men möts aldrig. En stor minnessten med samtliga offers namn ingraverade hör till konstverket. Minnesmärket avtäcktes dagen före tvåårsdagen av Estoniakatastrofen, den 27 september 1996, av Estlands dåvarande president Lennart Meri.

Källor
Bruten linje på Visit Estonias webbplats
Tallinnmonumentet på Estoniasamlingens webbplats
Broken Line i databasen The Historical Marker Database

Noter

Estoniakatastrofen
Konstverk i Estland
Minnesmärken i Estland
Konstverk 1996
Konstverk av estniska konstnärer
Villu Jaanisoo

Villu Jaanisoo, född 1963 i Tallinn i Estland, är en estnisk skulptör. Han är professor i skulptur vid Konstuniversitetets Bildkonstakademi i Helsingfors  sedan 2009. Han bor  och arbetar huvudsakligen i Birkala och i Helsingfors.

Villu Jaanisoo tog examen vid Estlands konstakademi (estniska: Eesti Kunstiakadeemia) i Tallinn 1989.

Han har gjort offentliga verk i många länder, flest i Finland och Estland. Ett av de mest kända är Estoniamonumentet "Katkenud liin"  (svenska: Den brutna linjen) i Tallinn, som Villu Jaanisoo skapat tillsammans med den finska arkitekten Jorma Mukala. Minnesmärket invigdes dagen före Estoniakatastrofens tvåårsdag den 27 september 1996. 

Ett urval andra, kända verk av Villu Jaanisoo:
Porträtt av Juice Leskinen, 1992
Homo Birkkalensis, brons, i Birkala, 1998
Kaikki on mahdollista (svenska: Allt är möjligt), en nästan fem meter hög gorilla av begagnade bildäck i Viks forskarpark, som är en stadsdel i Ladugårdens distrikt i Helsingfors, 2009
Kuukkeli, en närmare sex meter hög skulptur föreställande en fågel i Fiskehamnen, som ligger i stadsdelen Sörnäs i Helsingfors, 2015

Källor
Villu Jaanisoos webbplats
Uniarts Helsinki om Villu Jaanisoo

Noter

Estländska skulptörer
Födda 1963
Levande personer
Män
585 (tal)

585 är det naturliga heltal som följer 584 och följs av 586.

Matematiska egenskaper
 585 är ett udda tal.
 585 är ett sammansatt tal.
 585 är ett defekt tal.
 585 är ett palindromtal i det decimala talsystemet.
 585 är ett Ulamtal.
 585 är ett Oktodekagontal.

Inom vetenskapen 
 585 Bilkis, en asteroid.

Se även
585 f.Kr. och 585 e.Kr (årtal)
Siffra
Nummer
Lista över tal
Räkneord

Källor

Externa länkar 
 

Heltal
595 (tal)

595 är det naturliga heltal som följer 594 och följs av 596.

Matematiska egenskaper
 595 är ett udda tal.
 595 är ett sammansatt tal.
 595 är ett defekt tal.
 595 är ett palindromtal i det decimala talsystemet.
 595 är ett Sfeniskt tal.
 595 är ett Triangeltal.
 595 är ett Pentadekagontal.
 595 är ett Centrerat nonagontal.

Inom vetenskapen 
 595 Polyxena, en asteroid.

Se även
595 f.Kr. och 595 e.Kr (årtal)
Siffra
Nummer
Lista över tal
Räkneord

Källor

Externa länkar 
 

Heltal
Eugen Habermann

Eugen Habermann, född 19 oktober 1884 i Tallinn, död 22 september 1944 i Danzigbukten, Polen, var en estländsk arkitekt.

Eugen Habermann utbildade sig vid Rigas polytekniska institut 1902–1905 och vid Dresdens tekniska högskola 1906–1909. Han arbetade i Dresden 1909–1912, i Liepāja i Kurland 1910–1911 och var byggledare för Estlands nationaloperas byggnad. Han var stadsarkitekt i Tallinn 1914–1923. Han arbetade då bland annat med restaurering av Gamla staden.

Verk i urval 
Estlands parlaments byggnad (Riigikogu), på Domberget, 1920–1922 (tillsammans med Herbert Johanson)
Rauaniit textil- och konfektionsfabrik, Põhja puiestee 7, i Tallinn, 1926–1932 
Elektricitetsverk, Põhja puiestee 27), Tallinn, 1928–1932 
Affärs- och bostadshus, Pärnu maantee 6, Tallinn, 1932–1933
Eesti Panks huvudkontor, Estonia puiestee 13, Tallinn, 1935 (tillsammans med Herbert Johanson)
Bostadshus, Roosikrantsi 8/8a, Tallinn, 1939

Referenser 

Estländska arkitekter
Estländska stadsarkitekter
Födda 1884
Avlidna 1944
Män
Personer från Tallinn
Landsdomare

Landsdomare var är en tjänstemannabenämning i Skandinavien, känd från medeltiden. En landsdomare var en domare av frälsestånd vars jurisdiktion omfattade ett landskap, även om tingslaget bara utgjordes av en eller några socknar. Ämbetet är känt från Tavastland på 1370-talet. Landsdomare förekom även i Satakunda och västra Nyland vid slutet av 1300-talet. På Åland är det känt att ämbetet förekom på 1400- och 1500-talen trots att benämningen häradsdomare även finns dokumenterad på 1490-talet. På 1600-talet övergick benämningen landsdomare att betyda överdomare i ett landskap eller i en landsdel - speciellt under perioden 1646–1683 i de delar av Sverige som tidigare hört till Danmark. Tjänstebenämningen ersattes 1683 med lagman.

I Danmark var landsdomare () före 1805 benämningen för en juridisk (rättslig) ledamot av landstinget. Från 1919 är det en domartitel vid Landsretten i Vestre Landsret, Østre Landsret och Søndre Landsret (till 1927). Dessutom finns en landsdommer vid Grønlands Landsret.

Källor 
 Svenska litteratursällskapet i Finland (2016) Landsdomare, ur: Förvaltningshistorisk ordbok.

Svensk rättshistoria
Dansk rättshistoria
Finländsk rättshistoria
Erik Nordlander

Erik Nordlander, född i Jämtland, var en svensk målare.

Nordlander var mästare vid Stockholms målarämbete 1778–1810. Innan han flyttade till Stockholm målade han 1768 altartavlan i Näs kyrka och i Sundsvalls kyrka 1778. Han största betydelse har dock hans verksamhet som lärare för ett flertal norrlänningar som fick sin utbildning av Nordlander för att sedan återvända och vara verksamma i sina hemtrakter.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 242, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1700-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Anders Joachim Öberg

Anders Joachim Öberg, född 17 januari 1768 i Stockholm, död 12 juni 1812 i Härnösand, Västernorrlands län, var en svensk målare, verksam i slutet av 1700-talet.

Anders Joachim Öberg föddes 17 januari 1768 i Stockholm. Han var son till spegelsnickaren Anders Öberg och Sigrid Östberg. Öberg var anställd som medhjälpare till Carl Hofverberg och fick liksom många andra Norrlandskonstnärer sin utbildning hos Erik Nordlander 1785–1789. Bland Öbergs arbeten märks altartavlan i Häggdångers kyrka föreställande en korsfästelsescen.  Öberg avled 12 juni 1812 i Härnösand, Västernorrlands län.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 795, Allhems Förlag, Malmö. 
Öberg, Anders Joachim på Anbytarforum.

Svenska målare under 1700-talet
Svenska målare under 1800-talet
Män
Födda 1768
Avlidna 1812
Personer från Stockholm
Caspar Friedrich Schmidt

Caspar Friedrich Schmidt var en tysk porträttmålare, verksam i slutet av 1700-talet. 

Schmidt var en kringresande porträttmålare som var verksam i Göteborg 1794–1795. För att få uppdrag annonserade han i Göteborgspressen om sin skicklighet och han erbjöd även lektioner i ritning och målning. Bland de porträtt han utförde märks det över domprosten Samuel Älf som numera tillhör Sankt Lars kyrka i Linköping samt porträttet över kaptenen Gustav Insenstierna.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 73, Allhems Förlag, Malmö. 

Tyska konstnärer under 1700-talet
Tyska porträttmålare
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Thea Schleusner

Thea Schleusner, född 30 april 1879 i Wittenberg, Tyskland, död 14 januari 1964 i Berlin, var en tysk författare, målare och grafiker.

Schleusner studerade vid Académie Colarossi och Académie Carrière i Paris samt för Franz Scarbina, Reinhold Lepsius och Curt Stoeving i Berlin. Separat ställde hon ut på bland annat Gummesons konsthall i Stockholm 1920. Hon var huvudsakligen verksam som porträttmålare i Berlin men vistades långa perioder för att måla annat i bland annat Italien, Indien och Sverige men huvudparten av hennes produktion förstördes under andra världskriget. 

Hennes konst består av mytologiska figurkompositioner, porträtt, stadsbilder och landskap utförda i olja, akvarell, tempera, träsnitt och glasmålningar. Schleusner finns representerad med ett självporträtt i Berlin stads samling.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 71, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar 

Tyska konstnärer under 1900-talet
Tyska grafiker
Tyska porträttmålare
Tyska landskapsmålare
Tyska författare under 1900-talet
Personer från Wittenberg
Kvinnor
Födda 1879
Avlidna 1964
Kålltorpsskolan

Kålltorpsskolan är en kommunal grundskola vid Intagsgatan i stadsdelen Kålltorp i Göteborg. 

Kålltorpsskolan invigdes den 6 mars 1943 av ecklesiastikminister Gösta Bagge. Kålltorpsskolan hade ritats av arkitekt Åke Wahlberg i funktionalistisk stil och byggd i ljusbrunt tegel av byggnadsfirman Lars Hansson. Skolan är 135 meter lång och har tre stora huskroppar: småskola och folkskola, hopfogade med en centralbyggnad med platt tak med solaltan. Småskolan (årskurs 1-2) höll till i ett tvåvåningshus och folkskolan i ett trevånings. I byggnaderna fanns inte mindre än 44 klassrum, varav ett för undervisning i naturkunnighet. I källarvåningen var det lokaler för trä och metallslöjd. Bamba, skolbespisningen låg i bottenvåningen på småskolan. Dessutom fanns lärarrum, översamlingssal med plats för 280 barn i ett våningsplan i den centrala delen av byggnaden. Fonden i salen är utsmyckad med en muralmålning samt en landskapsmålning av Harald Selander. Därunder låg ett cykelgarage för det stora antalet elever som cyklade till skolan. För detta krävdes ett speciellt cykelkort. I biblioteket fanns en radioapparat och kring den fick eleverna trängas när det var skolradio. Gymnastiken hade eleverna i en separat byggnad med två gymnastiksalar ovanpå och omklädningsrum i bottenvåningen. Där fanns också ett skolbad med rader av små badkar samt en liten simbassäng. Badet togs bort 1974 och lokalerna blev utrymme fler gymnastiklärarna. En skolträdgård låg utefter Ekströmsgatan. Där skolan ligger fanns tidigare en stor äng, Svensängen. När skolan stod färdig hade kostnaderna belöpt sig till drygt 1,7 miljoner kronor. År 1960 hade skolan blivit för liten, men det skulle dröja 10 år innan nya byggnader kom till. En ny institutionsbyggnad i gult tegel intill infarten från Qvidingsgatan, sammanbunden med folkskolan med ett tvåvåningshus där skolträdgården tidigare låg, invigdes 1970. Påföljande år var de nya bespisningslokalerna färdiga. Huset, som är uppfört i rött tegel, ligger på en bergsknalle sydväst om skolan.

Källor

Kålltorp
Grundskolor i Göteborg
Carl Peter Schleich

Carl Peter Schleich, född 11 juni 1820 i München, död efter 1867, var en tysk kopparstickare och topograf.

Han var son till litografen Karl Schleich den yngre. Schleich fick delar av sin utbildning av sin far. Schleich kom till Stockholm via Berlin 1859 och anställdes vid Topografiska kåren för att utföra kartor bland annat utförde han en karta över Älvsborgs län 1860. Som konstnär medverkade han i Allmänna industriutställningen i Stockholm 1866 med motiv från Stockholm på graverad kopparplåt. Han lämnade Sverige 1887 för att återvända till München. I Tyskland har han blivit känd för sina venetianska vedutor.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 71, Allhems Förlag, Malmö. 

Tyska konstnärer under 1800-talet
Tyska gravörer
Tyska landskapsmålare
Konstnärer från München
Män
Födda 1820
Avlidna 1867
Arundel Castle

Arundel Castle är ett slott i Arundel, England, beläget i West Sussex. Slottet uppfördes av Vilhelm Erövraren. Hertigen av Norfolk äger numera slottet.  Under engelska inbördeskriget skadades slottet under en belägring 20 december 1643 till 6 januari 1644 och det skulle ta nästan 200 år innan de blev helt återuppbyggt. Viktoria av Storbritannien och hennes gemål Albert av Sachsen-Coburg-Gotha bodde här under fem dagar 1846. Kungabesöket var en stor händelse, inte bara för slottsägaren utan även för staden.

Fitzalan Chapel är i västra delen av slottsgården är speciellt då det har altare för protestanter och katoliker i olika delar av kapellet. Det finns få sådan kyrkor som delas av olika trossamfund och kapellet har utsetts till historiskt minnesmärke.

Earl of Arundel
Av tradition har slottsherren av Arundel Castle automatiskt fått titeln Earl av Arundel, och formellt erkänt av Henrik VI av England den form av succession av titeln. År 1580 dog Henry FitzAlan, 19:e earl av Arundel, den sista FitzAlan med titeln, utan att efterlämna sig en manlig arvinge. Hans dotter Mary FitzAlan hade gift sig med Thomas Howard, 4:e hertig av Norfolk När släkten Howard flyttade sitt huvudsäte till Arundel Castle fick det också titeln. Efter det  blev Thomas Howards son Philip Howard, 20:e earl av Arundel och hans släktingar i nedstigande led har sedan dess haft titeln.

Viktiga händelser
 Bröllopet mellan blivande kungen Henrik IV av England och Mary de Bohun (27 juli 1380)
 Kungabesöket Viktoria av Storbritannien och Albert av Sachsen-Coburg-Gotha (1846)
Ett avsnitt av BBC TV-serien Doctor Who spelades in i slottet 1988.
 ''The Collector Earl's Garden" öppnades för allmänheten 14 maj 2008, med vid öppningen var Prins Charles, prins av Wales.

Referenser

Externa länkar

Slott i England
Byggnader och anläggningar i West Sussex
Såsta

Såsta är en kommundel i den nordvästra delen av Täby kommun. Kommundelen saknar tätbebyggelse och har fått sitt namn efter Såsta gård. Området genomkorsas av länsväg 265, även kallad Norrortsleden.

Vid Såsta gård uppfördes i början av 1900-talet en herrgårdsbyggnad, som köptes 1918 av Teaterförbundet för att bedriva Pensionat Höstsol som var ett boende för pensionerade scenkonstnärer.
Den verksamheten upphörde i slutet av 1970-talet, och sedan 1997 är det en konferensgård och går under namnet Såstaholm.

Källor

Noter

Kommundelar i Täby kommun