kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gösta Hedström (konstnär)

Gösta Hedström, född 1919 i Luleå, död 2005, var en svensk målare och posttjänsteman.

Hedström arbetade i huvudsak med pastellmåleri med Norrbottens fjäll och myrmarker som motiv. Separat ställde han bland annat ut i Tromsø. I samarbete med Gammelstads handväveri utvecklade han textila landskapsbilder i röllakansteknik, varav många finns i offentlig miljö. Hedström är representerad vid Norrbottens museum, Luleå Tekniska Universitet, samt Kiruna stadshus.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 202, 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 2005
Män
Konstnärer från Luleå
Upplands runinskrifter 874

U 874 är en vikingatida runsten vid Hagby kyrka, Hagby socken och Uppsala kommun. Den hade sedan 1400-talet utgjort trappsteg till vapenhuset på den kyrka som ersattes av nuvarande kyrkan 1838. Förmodligen var den försvunnen på 1830-talet när den nya kyrkan byggdes, och i mitten av 1800-talet ansågs den förstörd eller flyttad, men den återfanns vid en grävning utanför kyrkan 2016. Runstenen avbildades och beskrevs bland annat av Johannes Haquini Rhezelius och Johan Peringskiöld på 16- och 1700-talet. När stenen beskrevs i band 8 av Sveriges runinskrifter ledde avbildningarna forskarna till runristaren Fot, vilket kunde bekräftas när den återupptäcktes. Dessutom kunde arkeologerna se att det fanns flera runor som inte var med på de tidigare avbildningarna. Efter att stenen rengjorts och undersökts placerades den synlig vid södra sidan av kyrkans torn den 24 maj 2017.

Stenen är omkring 180 cm hög och 135 cm bred, den har en skada i toppen, men den är nära dess ursprungliga storlek.

Inskriften 

Runorna ti… utgör början av ett namn, sedan stenens kant är bortslaget. Utrymmet finns för åtminstone  två försvunna namn och runorna …ẹ-… kan ha tillhört ett av dessa. Runan [k] saknas, men den fanns bevarad på 1600-talet.

Källor

Externa länkar

 
Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Bo-Ruben Hedwall

Bo-Ruben Aron Hedwall, född 30 juni 1938 i Malmö, är en svensk målare och scenograf.

Hedwall studerade vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm och vid Mogens Andersens skola Köpenhamn samt vid Académie Raspail Goetz i Paris. Han har medverkat i utställningar i Malmö, Köpenhamn, Stockholm och Paris. Hans konst består av stora akvarellstilleben i flödig kolorit. Vid sidan av sitt konstnärskap arbetar han som scenograf vid Malmö stadsteater, Stora Teatern, Kungliga Operan, Dramaten, samt för SVT1 med teater och musikdramatik.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 202, 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska scenografer
Födda 1938
Levande personer
Män
Konstnärer från Malmö
Sonja Nordenswan

Sonja Nordenswan, född 1958, är en finlandssvensk/åländsk författare. 
Nordenswan debuterade som romanförfattare 2007, hennes andra roman Blues från ett krossat världshus nominerades som Ålands första kandidat till Nordiska rådets litteraturpris 2011.

Bibliografi
One more cup of coffee ’fore I go (2006, självbiografisk artikel) i Sjöhistorisk Årsskrift för Åland 2005-2006, nr 18. 
Stina och herr Saltarello (2007, roman) Sahlgrens förlag.
Blues från ett krossat världshus (2009, roman)PQR förlag.
Zimbardien (2011, roman)PQR förlag.
Visa i L-moll (2012, novell) i Noveller för Världens Barn 2012, Informationsförlaget/Världens Barn. Novellen är inläst på medföljande CD-skiva av skådespelaren Ylva Ekblad.  
En sång ur kylan (2016, roman) Litorale förlag.
Frihetens pris (2019, roman) Litorale förlag.
A. Lena Persons hjärtehotell (2020, roman) Litorale förlag. 
Till stoft för vinden (2021, roman) Litorale förlag 
Min amerikanska tant (2023, roman) Litorale förlag

Referenser
http://www.forfattarna.fi/forfattarna/view-52374-11 https://www.litorale.fi/fi/kirjailijat/17-sonja-nordenswan
https://www.bibliotek.ax/-/nordenswan-sonja

Noter

Kvinnor
Födda 1958
levande personer
Finlandssvenska författare
Åländska författare
Ingrid Hellman-Knafve

Ingrid Hellman-Knafve, född 15 maj 1906 i Örby, Älvsborgs län, död 6 december 2003, var en svensk textilkonstnär.

Hon var dotter till folkskolläraren Karl August Hellman och Ida Olsson och gift med konstnären Nils-Folke Knafve. Hon avlade slöjdlärarexamen vid M. Nordenfelts handarbetsseminarium i Göteborg 1933 och arbetade därefter som skolslöjdlärare 1933–1936. Hon praktiserade vid Askovhus textil i Sønderborg, Danmark 1938 och startade samma år en egen textilateljé i torpet Stenhall utanför Kinna där hon även undervisade flickor från trakten. Hon studerade konst i Paris 1951–1952. Separat ställde hon ut på Svenskt Tenn i Stockholm 1944 och hos Sven Staaf i Malmö 1945–1949 samt på Borås konstmuseum 1949. Hon har medverkat i konsthantverksutställningar i Stockholm, Göteborg, Köpenhamn och Zürich. Hon tilldelades Emil och Vivi Johanssons kulturstipendium 1999. Hennes konst består till största delen av mattor i ryor med mustiga färger. Bland hennes offentliga arbeten märks mattor för Svenska handelsbanken, Haga slott och ett antal kyrkor. Hellman-Knafve är representerad vid Borås konstmuseum och Nationalmuseum i 

Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 95-96, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 295,

Noter

 
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 2003
Kvinnor
Personer från Örby socken
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Petter Henning

Petter (Gläser) Henning, född 1658 i Nyköping, död 1713 eller 1714 i Stockholm, var en svensk silver- och guldsmed.

Han var son till guldsmeden Henning Petri och från 1689 gift med Anna Maria Richter. Han var bror till Christian Henning. Han var lärling hos sin far 1671 och blev guldsmedsmästare vid guldsmedsämbetet i Stockholm 1688. Han var anlitad som hovguldsmed av Karl XI, Karl XII och Hedvig Eleonora. I Hennings omfattande produktion märks bland annat kyrksilver med Hedvig Eleonoras namnchiffer för Stockholms slottskapell, ett silverskrin där man förvarade Uppsala mötes beslut samt metallarbeten för den av J. Berain ritade galakarossen för Karl XI. Henning är representerad vid Statens historiska museum, Nordiska museet och Nationalmuseum, Stockholm. 

Efter hans död fortsatte änkan Anna Maria Richter (1675–1755) driften av hans verkstad. Hans båda söner, Gustaf Henning (1693–1757) och Petter Henning den yngre (1690–1759), blev silversmeder.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 110 Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 207, 

 
Svenska silversmeder
Födda 1658
Avlidna 1710-talet
Män
Personer från Nyköping
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Hämndens herre

Hämndens herre är en amerikansk film från 1947 i regi av André De Toth.

Handling 
Den opportunistiske Connie Dickason bestämmer sig för att dra nytta av en fejd mellan två boskapsskötare. För att nå sitt mål anställer hon Dave Nash som hjälpreda.

Rollista 
Joel McCrea - Dave Nash
Veronica Lake - Connie Dickason
Don DeFore - Bill
Donald Crisp - Jim Crew
Preston Foster - Frank Ivey
Arleen Whelan - Rose Leland
Charles Ruggles - Ben Dickason
Lloyd Bridges - Red Cates
Nestor Paiva - Curley
Ray Teal - Ed

Externa länkar 

Filmer 1947
Amerikanska westernfilmer
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Carl Hedlund

Carl Hedlund var en svensk ritmästare verksam under första delen av 1800-talet.

Hedlund var verksam som lärare i språk, teckning och målning i familjerna von Essen på Kaflås och Rudbeck på Edsberg. I silhuettklipp har han utfört porträtt av friherrinnan Jacobina Gustafva von Essen samt gruppbilder av familjerna Rudbeck på Edsberg och von Essen på Kaflås. Hedlund var representerad på utställningen Skuggbilder, bildklipp och silhuetter som visades på Liljevalchs konsthall 1930.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 82–83, Allhems Förlag, Malmö.

 
Svenska silhuettklippare
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska målare under 1800-talet
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Män
De tre (film)

De tre är en amerikansk film från 1936 i regi av William Wyler. Manus skrevs av Lillian Hellman efter hennes pjäs The Children's Hour från 1934. På grund av produktionskoden ändrades dock handlingen i filmen jämfört med pjäsen. Wyler gjorde en nyinspelning av filmen 1961 med den svenska titeln Ryktet.

Bonita Granville som gör en viktig biroll i filmen nominerades senare till en Oscar i kategorin bästa kvinnliga biroll, hon vann dock inte.

Rollista 
Miriam Hopkins - Martha Dobie
Merle Oberon - Karen Wright
Joel McCrea - Dr. Joseph Cardin
Catherine Doucet - Mrs. Lily Mortar
Alma Kruger - Mrs. Amelia Tilford
Bonita Granville - Mary Tilford
Marcia Mae Jones - Rosalie Wells
Carmencita Johnson - Evelyn
Mary Anne Durkin - Joyce
Margaret Hamilton - Agatha
Walter Brennan - taxichaufför

Externa länkar 

Amerikanska dramafilmer
Filmer 1936
Svartvita filmer
Tretal
Ampozamarkblåkråka

Ampozamarkblåkråka (Brachypteracias langrandi) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen markblåkråkor inom ordningen praktfåglar. Den beskrevs 2000 utifrån ett subfossilt underarmsben funnet i Ampoza på sydvästra Madagaskar. Att döma av benets storlek var fågeln troligen mer robust än övriga i familjen. Eftersom övriga arter i släktet lever i fuktig regnskog och fyndplatsen idag är torr lövskog tros ampozamarkblåkråkan ha drabbats av klimatförändringar. I övrigt är inget känt om arten.

Noter 

Markblåkråkor
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Google Pixel

Google Pixel är en produktfamilj från Google som använder Android eller Chrome OS som operativsystem. Produktfamiljen inkluderar surfplattan Pixel C, Chromebook Pixel datorer (bärbara) och smarttelefonerna Pixel och Pixel XL.

Google lanserade Pixel C den 29 september 2015, det är en surfplatta med tangentbord. Den 4 oktober 2016 presenterade Google Pixel och Pixel XL.

Google Pixel och Google Pixel XL lkan uppgraderas till Android 10. Men de får inte längre uppdateringar och support längre. Många mobiler av modellen Google Pixel och Google Pixel XL har slutat att få uppdateringar i oktober 2019.

2017 lanserades Google Pixel 2 och Google Pixel 2 xl. Både Google Pixel 2 och Pixel 2 XL kom med Android 8.0. Vad som innebar att de mobiler som kan uppdateras till Android 11 har fått fyra uppdateringar (Android 8.1, 9, 10 och 11)

2018 lanserades Google Pixel 3 och 3XL med Android 9, men många Pixel 3-enheter och Pixel 3 XL har fått Android 12. Till skillnad till de tidigare modellerna fick Pixel 3 och Pixel 3 XL bara 3 uppdateringar. Enligt Google så garanteras Säkerhetsuppdateringar för Pixel 3 och Pixel 3 XL ända tills Maj 2022. Pixel 3 XL är den enda modellen som har en skåra.

2019 lanserades Google Pixel 4 och 4. År 2019 släpptes också Google Pixel 3a som är en "Mid range phone".

År 2020 släpptes Google Pixel 4a och Pixel 4a 5G som båda är "mid range devices" samt Pixel 5 som är en "Flagship device". Pixel 4a är den första mobiltelefonen av Google som har en Punch-hole display. Dvs att kameran befinner sig inuti skärmen isolerad av ramarna som en ö.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Google
Mobiltelefoner med Android
Spotthuva

En spotthuva eller spottluva är ett tvångsmedel i form av en huva som träs över huvudet på en person för att förhindra personen att spotta på någon eller något. Den kan liknas vid det flor som biodlare har.

Förespråkare menar att spotthuvor skyddar personal från att exponeras för allvarliga infektioner som hepatit.

Spotthuvor har kritiserats för att bryta mot riktlinjer för mänskliga rättigheter och kritiker kallar huvorna primitiva, grymma och nedvärderande. Vissa brittiska polischefer har privat uttryckt oro för att huvorna påminner om de huvor som används vid fånglägret på Guantánamobasen. När citypolisen i London (Metropolitan Police Service) beslutade att införa spotthuvor fördömdes det av Amnesty International, medborgarrättsgruppen Liberty och Inquest. Flera stora brittiska poliskårer har valt att förbjuda spotthuvor.

Spotthuvor kan vara livsfarliga när någon läggs ned mot marken och hålls fast. Eftersom hälften av dem som dör i fasthållningar dör av syrebrist vill man undvika allt som bromsar andningen.

Spotthuva i Sverige 
År 2016 uppmärksammades att spotthuvor hade förekommit på ungdomshem när ungdomar har blivit nedlagda och fasthållna.

Referenser 

Tvångsmedel
Bitter kärlek

Bitter kärlek är en amerikansk film från 1953 i regi av Ida Lupino.

Handling 
Harry och Eve Graham bor i San Francisco och försöker adoptera. Men Mr. Jordan som har hand om adoptioner börjar undersöka Harry och blir frågande inför hans många resor till Los Angeles. Det visar sig att Harry lever ett dubbelliv med två hustrur.

Om filmen 
Bitter kärlek har visats i SVT i augusti 1997, i december 2018 och i juni 2020.

Rollista 
Joan Fontaine – Eve Graham
Ida Lupino – Phyllis Martin
Edmund Gwenn – Mr. Jordan
Edmond O'Brien – Harry Graham / Harrison Graham
Kenneth Tobey – Tom Morgan
Jane Darwell – Mrs. Connelly

Externa länkar 

Amerikanska dramafilmer
Film noir
Filmer 1953
Los Angeles på film
San Francisco på film
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer i regi av Ida Lupino
Molokaiibis

Molokaiibis (Apteribis glenos) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen ibisar inom ordningen pelikanfåglar som var endemisk för Hawaiiöarna. 

Fågeln beskrevs 1976 utifrån subfossila lämningar funna i Moomoomidynfältet på ön Molokai. Molokaiibisen var en liten fågel som liknade kivier med sina kraftigt tillbakabildade vingar, starka ben och en lång, kraftigt böjd näbb. Den tros ha levt i huvudsak på landlevande sniglar. Eftersom den var flygoförmögen och troligen lätt att tillfångata försvann den snart efter att polynesierna anlände till ön med medföljande djur.

På grannön Lanai har man funnit lämningar efter en ibis som ännu inte beskrivits som art. Anmärkningsvärt nog hade lämningarna fjädrar kvar. Av fjäderdräkten att döma, liksom genetiska studier var ibisen nära släkt med de nu levande arterna i släktet Eudocimus. Utifrån fjädrarna kunde man också se vilka färger fågeln hade, en blandning av olika nyanser av brunt, mest likt hur en ung vit ibis ser ut.

Noter 

Ibisar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Sweet Revenge

Sweet Revenge är ett musikalbum av John Prine, lanserat 1973 på Atlantic Records. Det var hans tredje studioalbum och det producerades av Arif Mardin. Prine komponerade alla albumets låtar utom den sista "Nine Pound Hammer" som var en traditionell komposition. Låten "Dear Abby" var inspelad live då Prine aldrig blev nöjd med den studioversion som spelades in av den. Albumet nådde plats 135 på Billboard 200-listan.

Låtlista 
(låtar utan angiven upphovsman av John Prine)
"Sweet Revenge"
"Please Don't Bury Me"
"Christmas in Prison"
"Dear Abby"
"Blue Umbrella"
"Often is a Word I Seldom Use"
"Onomatopoeia"
"Grandpa Was a Carpenter"
"The Accident (Things Could Be Worse)"
"Mexican Home"
"A Good Time"
"Nine Pound Hammer" (Trad.)

Källor

Externa länkar 
Albumet på Allmusic

Musikalbum 1973
Erik Hedman

Erik Fredrik Abraham Hedman, född 6 september 1883 i Stockholm, död 5 januari 1959 i Solna, var en svensk grafiker.

Han var son till grosshandlaren Erik Gustav Mattsson och Sofia Wilhelmina von Döbeln och från 1917 gift med Ebba Kristina Ohlson. Hedman studerade grafik för Axel Tallberg vid Konstakademiens etsningsskola 1913–1917 samt under studieresor till Italien och Norge. Separat ställde han bland annat ut i Göteborg och Bergen. Han medverkade i samlingsutställningar med Grafiska sällskapet och Sveriges allmänna konstförening. Hans konst består av landskapsmotiv i syreetsade blad, akvatint, torrnålsetsningar och akvareller. Hedman är representerad vid Nationalmuseum, Göteborgs konstmuseum, Malmö museum, Thielska galleriet, Östersunds museum Uddevalla museum, Bergen museum, Oslo museum och Trondheims museum. Han är begravd på Lovö skogskyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 83, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 201, 
 Hedman, Erik Fredrik Abraham på SvenskaGravar.se

 
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1883
Avlidna 1959
Män
Börje Hedlund

Karl Börje Hedlund, född 13 november 1909 i Sankt Matteus församling i Stockholm, död 15 april 2005 i Sofia församling, var en svensk målare.

Han var son till instrumentmakaren Edvard Hedlund och Maria Hasselberg och från 1938 gift med Sally Lundberg. Hedlund studerade vid Konsthögskolan i Stockholm 1931–1937 och under studieresor till Paris, Italien, England och Spanien. Separat ställde han ut på Institut Tessin i Paris 1938 och på Modern konst i hemmiljö 1939 och i ett flertal svenska städer. Han medverkade i utställningen Bumerangen på Liljevalchs konsthall och i samlingsutställningar på ett flertal platser i Mellansverige. Han tilldelades Carl Larsson stipendium 1934, von Beskows stipendium 1941 och C.L. Kinmansons stipendium 1942. Hans konst består av naket, landskap och stilleben med frukter i olja eller pastell. Vid sidan av sitt eget skapande var han bildlärare vid Grünewalds målarskola och Académie Libre i Stockholm. Hedlund är representerad vid Moderna Museet  och i Statens historiska museum i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 82, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 201,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1909
Avlidna 2005
Män
Tagajō

Tagajō  är en stad i Miyagi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1971.

Källor 

Orter i Miyagi prefektur
WP:Projekt Japan
Shiogama

Shiogama  är en stad i Miyagi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1941.

Källor 

Orter i Miyagi prefektur
WP:Projekt Japan
Alfred Hedlund

Alfred Hedlund, född 31 januari 1884 i Norra Nöbbelöv, Skåne, död 14 oktober 1930 i Lund, var en svensk målare.

Han var son till skräddaren Lars Hedlund och Kerstin Nilsdotter. Hedlund började som 14-åring som målarlärling i Lund samtidigt som han studerade konst för Fredrik Krebs vid Lunds tekniska skola. Han reste 1908 till Stockholm med tanke på att få studera vid Konstakademien. Han arbetade som yrkesmålare i Stockholm samtidigt som han studerade vid Tekniska skolan och kvällsföreläsningarna vid Konstakademien och från hösten 1910 kunde han studera landskapsmåleri på heltid för Olof Arborelius och Alfred Bergström och porträttmåleri för Oscar Björk vid Konstakademien fram till 1916. Han tilldelades ett resestipendium 1920 som förde honom till Paris, Marseille, Rom och Palermo. Han ställde ut separat på Lunds universitets konstmuseum 1923 och medverkade årligen i utställningar med Skånes konstförening sedan 1924. Han var en av stiftarna till konstgruppen Aura och medverkade i samtliga av gruppens utställningar. En minnesutställning med  Hedlunds konst visades på Konstakademien och på Lunds universitets konstmuseum 1933 och ytterligare en minnesutställning visades på Svartbrödraklostret i Lund 1939. Hans konst består av  porträtt, parkinteriörer, stadsbilder och skånska landskap och motiv från Stockholmstrakten. Hedlund är representerad vid  Moderna museet i Stockholm, Malmö museum, Lunds universitets museum, Sydöstra Skånes museum i Tomelilla och vid Stockholms stadshus. Han är begravd på Norra Nöbbelövs kyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 79, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 201, 
 Hedlund, Alfred på SvenskaGravar.se

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Norra Nöbbelövs socken
Representerade vid Moderna museet
Födda 1884
Avlidna 1930
Män
Alf Hedlund

Gustaf Alfred (Alf) Hedlund, född 5 september 1901 i Hammarby, Stockholms län, död 1955, var en svensk målare och konservator. 

Hedlund studerade vid Althins målarskola och på Konsthögskolan i Stockholm 1924-1929 och var därefter under några år anställd vid Johan Nilssons konservatorsfirma. Hans konst består av blomsterstilleben, stadsbilder, landskapsmålningar från trakten mellan Vättern och Tåkern har i olja, gouache och tempera. Han ställde ut separat i Linköping 1948 och medverkade i samlingsutställningar med Sveriges allmänna konstförening. Han medverkade vid renoveringar av målningar i Östra Eneby kyrka och Ulrika kyrka samt restaurerade medeltida kalkmålningar i Härkeberga, Gothem, Ytterlännäs och kykor.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 79, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 201, 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1955
Män
Svenska konservatorer
Lage Hellman

Ragnar Lage Henrik Hellman, född 27 februari 1901 i Köping, död 30 juli 1971 i Västerås domkyrkoförsamling, Västerås, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till Gustaf Hellman och  Anna Matilda Johansson och gift med Alva Åhman äktenskapet upplöstes 1939. Hellman utbildade sig först till ingenjör och arbetade under många år vid ASEA i Västerås. Samtidigt ägnade han sig som amatör åt målning och bedrev självstudier under många långa resor bland annat till Amerika. Han övergav sin fasta anställning och efter en tid i Paris började han studera konst vid Otte Skölds målarskola i Stockholm 1940 och för Othon Friesz i Paris 1946–1947 och under studieresor till Holland, Belgien och Italien. Efter en ateljéutställning i Västerås 1943 genomförde han sin första större separatutställning på Eskilstuna konstmuseum 1943 och ställde därefter ut på ett flertal platser i Sverige och Europa. Han medverkade i samlingsutställningar med Sveriges allmänna konstförening. Han tilldelades Västerås stads kulturstipendium 1951 och Prix de Marocs ateljéstipendium 1951 och 1952. Hans konst består av porträtt, genrebilder, stadsmotiv och landskap, ofta med figurer från Öland eller Frankrike. Hellman är representerad vid Västerås konstmuseum och Gustav VI Adolfs samling. Han är gravsatt i minneslunden på Hovdestalunds kyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 95, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 204, 
 Hellman, Ragnar Lage Henrik på SvenskaGravar.se

Noter 

 
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Köping
Gravsatta på Hovdestalunds kyrkogård
Födda 1901
Avlidna 1971
Män
Sado (stad)

Sado  är en stad i Niigata prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 2004. 
Staden täcker hela ön Sado samt några mindre öar.

Källor 

Orter i Niigata prefektur
WP:Projekt Japan
Ragnvald Hellgren

Ragnvald Erik Hellgren, född 24 maj 1908 i Själevad, Grytsjö, död 25 oktober 1997 i Domsjö, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till lantbrukaren Daniel Hellgren och Karolina Sjökvist och från 1964 gift med Alma Elvira Berglund. Hellgren har huvudsakligen utbildat sig till konstnär genom självstudier men var elev vid Grünewalds målarskola 1942-1944 och bedrev även studier under resor till Danmark och Frankrike 1948. Han debuterade i Örnsköldsviks jubileumsutställning 1942 och ställde därefter ut separat på bland annat Modern konst i hemmiljö 1944 och på flera platser i Norrland han medverkade i samlingsutställningar med Ångermanlands konstförbund och Sällskapet för jämtländsk konstkultur. Hans konst består av landskap, från fiskelägen i Ångermanland, lappländska fjäll, Stockholmsmotiv och blommor samt några enstaka stilleben och figurmålningar utförda i olja eller pastell. Han var under en period verksam som tidningsillustratör för några Norrländska tidningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 94-95, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 204, 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1908
Avlidna 1997
Män
Personer från Själevads socken
Svenska tecknare under 1900-talet