Sibirisk knölsvärta

{{Taxobox
| name = Sibirisk knölsvärta
| status = LC
| status_ref = 
| image = Melanitta_stejnegeri.jpg
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = Melanitta stejnegeri head 1890.png
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Andfåglar
| ordo = Anseriformes
| familia_sv = Änder
| familia = Anatidae
| genus_sv = 
| genus = Melanitta
| species_sv = Sibirisk knölsvärta
| species = M. stejnegeri
| taxon = Melanitta stejnegeri
| taxon_authority = (Ridgway, 1887)
| synonyms = 
 Melanitta deglandi stejnegeri
 Melanitta fusca stejnegeri}}

Sibirisk knölsvärta (Melanitta stejnegeri) är en mörk andfågel som tidigare behandlats som underart till knölsvärta, eller tillsammans med denna som en del av svärtan. Den urskiljs allt oftare som egen art. Som namnet avslöjar häckar den i Sibirien, medan den vintertid övervintrar i Stilla havet från Kamtjatkahalvön söderut till Japan, Korea och Kina. Mycket sällsynt påträffas den även i Europa, med bland annat fem fynd i Sverige. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt. 

 Utseende 
Denna art är mycket lik både den europeiska svärtan men framför allt den amerikanska knölsvärtan (M. deglandi). Sibirisk knölsvärta är en stor dykand som mäter 51–58 centimeter. Den har lysande vita armpennor som ses i flykten på långt håll. Den adulta hanen är helsvart med en vit fläck under ögat, medan honan är smutsbrun med två ljusa fläckar på huvudet. Adult hane av stejnegeri skiljer sig från adult hane deglandi genom flackare övergång mellan hjässan, mer markant näbbknöl, gul underkant på den orangeröda näbbspetsen (istället för tvärtom) samt mindre svart på undernäbbens kanter. Flankerna är vidare helsvarta istället för mörkbruna. Näbbfärgen hos adult hane är i det närmaste trefärgad i rött, gult och orange.

 Läte 
Arten är liksom de övriga svärtorna en tystlåten andfågel, men visslande "fee-er" från spelande hanar, låga och nasala "aah-er" och från honor kväkande "kraa-ah kraa-ah kraa" finns noterade.

 Utbredning och systematik 
Sibirisk knölsvärta, amerikansk knölsvärta (M. deglandi) och svärta (M. fusca) beskrevs från början alla tre som egna arter, men fördes ihop till en enda i början av 1900-talet, under fusca, efter Dwight (1914) och Hartert (1920).Hartert, E. 1920. Die Vögel der paläarktischen Fauna: Systematische Übersicht der in Europa, Nord-Asien und der mittelmeerregion vordommenden Vögel. Heft XI-XII (Bd. II, 5-6). R. Friedländer & Sons, Berlin. De tre taxonen går dock att skilja åt i alla åldrar och kön genom dräktskillnader, näbbens färg och form samt huvudform. Hybridisering mellan de tre taxonen är okänd, vilket är ovanligt bland andfåglar, och det förekommer inte klinala variationer. På grund av detta delade BirdLife Sveriges (tidigare Sveriges ornitologiska förening) taxonomiska kommitté upp svärtan som en art och de båda knölsvärtorna, med underarterna deglandi och stejnegeri som en art i januari 2007. I mars 2019 delades även de båda knölsvärtorna upp som var sin art: amerikansk och sibirisk knölsvärta. Denna linje följs idag av flera stora taxonomiska auktoriteter som International Ornithological Congress (IOC) och Clements et al.

Sibirisk knölsvärta häckar i Sibirien från Jenisej österut till Kamtjatka och söderut till Mongoliet, lokalt även i nordöstra Kazakstan. Det finns en utbredningslucka mellan amerikansk och sibirisk knölsvärta kring Berings sund, eftersom de båda arterna föredrar att häcka på tajga. De båda knölsvärtorna är flyttfåglar och drar sig då ut till kusterna. Sibiriska knölsvärta förekommer vintertid utmed Kamtjatkas kust och vid Kommendörsöarna söderut till Japan, Korea och Kina. Under vintern överlappar de båda knölsvärtornas utbredningsområde och det förekommer blandflockar.

 Sibirisk knölsvärta i Europa 
Fågeln är en sällsynt gäst i Europa med enstaka fynd från alla länder i Norden, Estland och Lettland samt Storbritannien, Irland, Spanien, Frankrike och Polen.Tarsiger.com Fynd av sibirisk knölsvärta i Västpalearktis Det första fyndet gjordes 4 december 1886 i franska Somme.

I Sverige föreligger numera 20 fynd efter ny fyndbedömning av BirdLife Sveriges raritetskommitté, alla gamla hanar. Det första gjordes av en sträckande fågel vid Utlängan i Blekinge 3/5 2012. Den har även noterats i Båstad i Skåne, i Halland, på Öland, vid Landsort, i Stockholms skärgård samt i Hörnefors i Västerbotten. Tidigare ansågs flera av fynden utgöra samma individer, men dessa betraktas numera som sannolikt olika individer, baserat på att arten visat sig vara en visserligen sällsynt men regelbunden gäst under sträcket i Europa. Fågeln i Hörnefors som återkommit fyra år i rad 2018–2021 tros dock vara en och samma individ.

 Ekologi 
Sibirisk knölsvärta föredrar att häcka på taiga och inte på öppen tundra. Den häckar runt små sjöar i boreala skogar och arktisk tundra. Under vintern återfinns de i stora täta flockar som har en tendens att lyfta samtidigt.

Fågeln lever främst av mollusker, men också mask, tagghudingar, småfisk och i sötvatten insekter och insektslarver. Vintertid i Japan lever den huvudsakligen av krabbor (Pinnixa ratubuni'') som den fångar på hela 30–40 meters djup.

Häckningsbiologin är jämfört med svärtan och knölsvärtan mycket mer okänd, men den tros inleda häckningen i månadsskiftet maj/juni.

Sibirisk knölsvärta och människan

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 600 000 och en miljon individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artepitet hedrar Leonhard Hess Stejneger (1851–1943), norsk zoolog bosatt i USA 1881–1943 och utställningskommissarie vid Smithsonian Institution 1884–1943. Stejneger beskrev arten 1893.

Noter

Externa länkar 

Änder
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen