kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kiana Blanckert

Kiana Jade Blanckert, född 25 februari 2007 i Perth i Australien, är en svensk-australisk sångare och dansare.

År 2021 tävlade hon i TV-programmet Talang 2021 där hon tog sig till final och slutade på andra plats, och 2023 tävlade hon i Melodifestivalen med låten "Where Did You Go". I juni 2023 släppte hon singeln "Lemonade".

Karriär 
Blanckert slog igenom i Talang, där hon fick göra audition efter att programledaren Bianca Ingrosso överraskat henne genom att dyka upp på hennes skola med ett TV-team. Inför kamerorna fick hon frågan om att göra audition för Talang 2021, och hon fick göra audition samma dag. Under sin audition sjöng hon låten "When We Were Young" av Adele. Efter audition gick hon vidare till en direktsänd semifinal 12 mars 2021, där hon var en av två tävlande som gick vidare till finalen. I finalen slutade hon på en delad andraplats.

Den 25 februari 2023 tävlade hon i Melodifestivalens fjärde deltävling i Malmö med låten "Where Did You Go". Låten gick vidare till semifinal; från semifinal kvalificerade hon till final där hon hamnade på en sjätte plats. Enligt Melodifestivalens regler måste alla tävlande ha fyllt 16 år när Sverige tävlar i Eurovision Song Contest och Blanckert fyllde 16 dagen hon gjorde sin debut i Melodifestivalen.

I juni 2023 släppte Kiana Blanckert singeln "Lemonade". Under våren 2024 gör hon huvudrollen i musikalen "Den Lilla Sjöjungfrun".

Diskografi

Singlar
2023 – Lemonade (Universal Music AB)
2023 – Where Did You Go (Universal Music AB)

Kompositioner
Lemonade, skriven tillsammans med Hamed Pirouzpanah, Linnea Deb och Santiago Rodriguez Liem.

Källor

Externa länkar 

  på Instagram

Levande personer
Födda 2007
Kvinnor
Svenska sångare under 2000-talet
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Personer från Perth, Western Australia
Kiana
IFK Hjo

IFK Hjo, Idrottsföreningen Kamraterna Hjo, är en idrottsförening från Hjo i Skaraborg i Västergötland, bildad den 8 oktober 1920. Föreningen har sektioner för fotboll, friidrott och innebandy.

Bildande och anläggning 
Under sent 1910-tal fanns två klubbar i Hjo, Hjo IK och Hjo BK. Dessa lades samman den 8 oktober 1920 och bildade den nya föreningen, IFK Hjo. Genom köp och gåva 1925/1926 förvärvade föreningen mark i södra delen av stad. Där anlades en fotbollsplan 1931 och 1935 invigde landshövding Axel Ekman formligen Guldkroksvallen, som sedan dess är IFK Hjos hemmaplan.

Serietillhörighet, fotboll 
IFK Hjo har spelat nio säsonger i tredje högsta divisionen, motsvarande dagens division I. Detta har laget åstadkommit genom att spela i gamla division III 1935/1936-1936/1937, 1957/1958-1959, 1962, 1974 och 1981-1983. Efter degraderingen 1983 har inte IFK varit i närheten av tredjedivisionen. Dock återkom klubben till att spela i nuvarande division III 20202021 men serien utgör numera femtedivision.

Externa länkar 
 Föreningens webbplats

Referenser

Noter 

Fotbollsklubbar i Sverige
Friidrottsklubbar i Sverige
Innebandyklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1920
Sportklubbar i Hjo kommun
Guldkroksvallen

Guldkroksvallen är en idrottsplats i Hjo i Hjo kommun i Skaraborg i Västergötland. År 1925 förvärvade IFK Hjo ett större område i södra delen av orten, som 1926 utökades genom gåva från Hjo stad. I området anlades 1931 en fotbollsplan, som sedermera utvecklades och 1935 kunde Skaraborgs läns landshövding inviga Guldkroksvallen. Fem år efter invigningen kunde en träläktare med fem träbänkar tas i bruk. Träbänkarna går i gult och vitt, likt omgivande byggnation. Entrén består av en gul träbyggnad.

Referenser

Fotnoter 

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sport i Hjo kommun
Sportanläggningar invigda 1935
1935 i Sverige
Hällefors AIF

Hällefors AIF är en idrottsförening från Hällefors i Västmanland (Örebro län), bildad 1922. Hällefors har spelat flera säsonger i gamla division III, motsvarande dagens division I, senaste perioden var 1976-1983. Klubben har därefter sjunkit i seriesystemet och spelade säsongen 2022 i niondedivisionen, Division VII Örebro län norra.

Externa länkar 
 Föreningens webbplats

Referenser

Noter 

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1922
Hällefors
Sportklubbar i Hällefors kommun
Sveriges folkskollärarinneförbund

Sveriges Folkskollärarinneförbund var ett svensk intresseorganisation som bildades 1906.

Historik 
Sveriges Folkskollärarinneförbund bildades 1906 som en utbrytning ur Sveriges allmänna folkskollärareförening. Den direkta anledningen var dåvarande ecklesiastikminister Fridtjuv Bergs löneproposition, vilken slog fast att kvinnliga folkskollärare skulle ha sämre lön än manliga. Från det att kvinnor kunde börja undervisa i folkskolan på 1860-talet, hade de haft samma lön som männen. Den nybildade riksorganisationen skulle tillvarata folkskolelärarinnornas intressen genom att verka för att lika utbildning och lika arbete skulle ge lika lön. Förbundet kom under sina år att bland annat samarbeta med Fredrika Bremerförbundet, Föreningen för kvinnans politiska rösträtt (FKPR) och De kvinnliga kårsammanslutningarnas centralråd. Under åren 1914–1956 hade förbundet en tidning som gavs ut. Förbundet gick samman med Sveriges folkskollärarförbund 1963 och bildade Sveriges Lärarförbund.

Ordförande 

 1932–1941 Frida Härner
 1941–1947 Hildur Nygren

Källor

Externa länkar
om Sveriges Folkskollärarinneförbund
https://lararnashistoria.se/sveriges-folkskollararinneforbunds-historia/
Intresseorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1906
Organisationer upplösta 1963
DR Baureihe E 42

DR Baureihe E 42 är ett östtyskt ellok byggt  för Deutsche Reichsbahn (DR) av LEW Henningsdorf mellan 1963 och 1976. Loken kom även att användas av Deutsche Bahn i hela Tyskland efter Berlinmurens fall. Då fick loken beteckningen Baureihe 142.

Tekniska data
Loken har axelföljden Bo'Bo'. Loken kan under en timme köra med en effekt på 2920 kW; vid längre körning måste effekten dock begränsas till endast 2740 kW. Loken var konstruerade för att kunna dra ett 1800 ton tungt godståg med en hastighet av 80 km/h. Loken hade vissa brister gällande prestanda och köregenskaper till en början, vilket senare åtgärdades, något som ledde till att loken fick goda köregenskaper. Vissa konflikter uppstod mellan tillverkaren LEW och Deutsche Reichsbahn då den förstnämnda genomfört vissa modifikationer som var godkända. I slutändan kunde loket dra ett 1900 ton tungt godståg i en hastighet av 80 km/h och ett 800 ton tungt passagerartåg i 100 km/h.

Historia

Produktionen började 1963 och fram till 1970 hade 186 lok levererats. På grund av att utvecklingen av nyare ellok tillfälligt pausats tillverkades ytterligare en serie på 106 lok mellan 1970 och 1976. Loket användes till både gods och passagerartåg, och kom även att användas i S-Bahn-näten i Leipzig och Dresden. Loket fick efter 1970 års ändring av litterasystemet litterat 242. När  BR 243 togs i tjänst under 1980-talet byggdes vissa äldre lok av typen BR 211 om till BR 242, vilket resulterade i att det 1992 fanns 305 stycken BR 242. BR 242 kom även att användas av Deutsche Bahn som BR 142 fram till 1999 då det sista loket togs ur trafik. Loket kom även att användas av flera tågoperatörer i Schweiz mellan 1993 och 2008, då under beteckningarna Ae 417, Ae 476 eller Ae 477.

Bevarade lok
Fyra lok finns idag bevarade. Dessa disponeras av olika ägare och operatörer; två stycken ägs av Deutsche  Bahns museum. 

Tyska ellok
Lanseringar 1963
DT Virginis

DT Virginis även känd som Ross 458, är en dubbelstjärna i norra delen av stjärnbilden Jungfrun. Den har en kombinerad skenbar magnitud av ca 9,79 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 86,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 37,5 ljusår (ca 11,5 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -12 km/s. År 1960 klassificerade den amerikanske astronomen O. J. Eggen stjärnan som medlem i Hyadernas rörelsegrupp baserat på dess rörelse genom rymden, men den anses nu vara en trolig medlem i Carina Near rörelsegrupp.

Egenskaper
Primärstjärnan DT Virginis A är en röd dvärgstjärna i huvudserien av spektralklass M0.5. Den har en massa som är ca 0,55 solmassa, en radie som är ca 0,47 solradie och har ca 0,044 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 3 500 K. Det är en ung, magnetiskt mycket aktiv stjärna med hög rotationshastighet och stark Hα-emission. Stjärnan har stjärnfläckar som täcker 10–15 procent av ytan. 

DT Virginis är en astrometrisk dubbelstjärna med en omloppsperiod av 14,5 år där båda stjärnorna är röda dvärgar med låg massa och minst en av dem är en flarestjärna. Tidiga massuppskattningar placerade följeslagaren nära den substellära gränsen, och den föreslogs ursprungligen som en brun dvärg men anses nu vara röd dvärg av sen typ. Stjärnan nämndes 1957 av M. Petit som en misstänkt variabel.

Planetsystem
En avlägsen planetarisk följeslagare till dubbelstjärnan upptäcktes 2010. Den är troligen en brun dvärg av spektraltyp T8 med en uppskattad rotationsperiod på 6,75 ± 1,58 h. Objektet varierar något i ljusstyrka, vilket kan bero på ojämna moln.

Se även
 Lista över exoplaneter
 CM Draconis
 NN Serpentis
 QS Virginis
 WD 0806-661

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/63510/dtvirginis.

Stjärnbilden Jungfrun
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass M
Röda dvärgar
Dubbelstjärnor
Flarestjärnor
Solsystem
Johan Sundius

Johannes (Johan) Nikolaus Sundius, född 3 mars 1699 i Helsingborg, död 18 juni 1774 i Allerums socken, var en svensk präst.

Johan Sundius var son till kyrkoherden Johannes Magni Sundius. Han studerade vid Lunds katedralskola och inskrevs 1716 som student vid Lunds universitet. Sundius prästvigdes 1724 för tjänstgöring i Osby församling och kallades 1728 till kyrkoherde i Allerum och Fleninge, där han verkade till sin död. Under sin studietid syns Sundius ha kommit i kontakt med Andreas Rydelius, eller följde i alla fall i sin ungdom dennes religiösa inriktning med inflytande från Martin Luther, Johann Arndt och Christian Scriver. 1747 genomgick han ett religiöst genombrott av herrnhutisk prägel, närmast under inflytande av Nikolaus Ludwig von Zinzendorfs Berlinische Reden (1738). Ett fortsatt studium av herrnhutismens litteratur förde honom allt närmare denna fromhetsriktning. Hans hem blev ett centrum för den herrnhutiska propagandan.

Källor 
 

Svenska präster under 1700-talet
Präster från Helsingborg
Födda 1699
Avlidna 1774
Män
Agfa Optima 1a

Agfa Optima 1a eller Agfamatic var en av de första automatiska  35mm kamera med ramsökare. Den introducerades på marknaden 1962 och var en efterföljare till Agfas Optima 1 kamera. Kameran hade en selencell som gav tillräcklig spänning för att automatiskt ställa in bländare och exponeringstid. En röd signal i sökaren blev grön när kameran hade ställt in exponering rätt och ljusförhållandena var tillräckliga. Kameran var tillverkad med många delar i plast.

Kameran hade inställning för blixtsynkronisering vid 1/30 s och även inställning för långtidsexponering.

Källor

Externa länkar
 Optima, Camera-wiki.org

Analoga kameror
Produkter lanserade 1962
Jean-Luc Foudy

Jean-Luc Foudy, född 13 maj 2002, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Colorado Avalanche i National Hockey League (NHL) och spelar för Colorado Eagles i American Hockey League (AHL).

Han har tidigare spelat för Mörrums Gois IK i Hockeyettan och Windsor Spitfires i Ontario Hockey League i (OHL).

Foudy draftades av Colorado Avalanche i tredje rundan i 2020 års draft som 75:e spelare totalt.

Han är son till den före detta friidrottaren France Gareau, som vann silvermedalj i damernas 4 x 100 meter stafett vid Olympiska sommarspelen 1984, och yngre bror till Liam Foudy.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Jean-Luc Foudy NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Jean-Luc Foudy hockey stats and profile at hockeydb.com

Män
Födda 2002
Levande personer
Personer från Scarborough, Ontario
Idrottare från Ontario
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Windsor Spitfires
Spelare valda i NHL Entry Draft 2020
Spelare valda av Colorado Avalanche i NHL Entry Draft
Spelare i Mörrums GoIS
Spelare i Colorado Eagles (2018–)
Spelare i Colorado Avalanche
Asellia italosomalica

Asellia italosomalica är en fladdermus i familjen rundbladnäsor som förekommer främst i Somalia. Populationen infogades före året 2011 i Asellia tridens.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 41 till 60 mm, en svanslängd av 16 till 29 mm och en vikt av 6 till 13 g. Underarmarna är 43 till 48 mm långa, bakfötterna är 8 till 10 mm långa och öronen är 14 till 22 mm stora. Ovansidans päls är hos Asellia italosomalica ljus gråbrun och undersidans päls är ännu ljusare. Den yttersta delen av hudflikarna på näsan liknar en treudd i utseende.

Utbredningsområdet sträcker sig över östra Somalia och över ögruppen Sokotra som tillhör Jemen. Denna fladdermus lever i halvöknar, savanner, andra gräsmarker och buskskogar.

Asellia italosomalica vilar i grottor och bildar kolonier med några tiotal eller upp till 1000 medlemmar. Arten söker under natten efter föda.

Beståndet hotas av störningar vid viloplatsen och av bekämpningsmedel mot insekter. Populationens storlek är okänd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Fladdermöss
italosomalica
Däggdjur i palearktiska regionen
Ended

Ended är  ett svensk hårdrocksband från Alingsås.

Ended skapades ur bandet Slave Halo. Då bestod bandet av tvillingbröderna Lars Granat och Björn Granat samt David Källberg och Peter Janflod. 2014 släppte de debutalbumet About to fall under egen regi. 

Inför det efterföljande albumet tillkom den nya sångaren Micky Bergqvist att ta över leadsången från Lars som ville koncentrera sig på gitarren och låtskrivandet. Uppföljaren Five Eyes (Album) släpptes 2017 genom det italienska bolaget Sliptrick Records vilket gav bandet fina recensioner över hela Europa. Bandets tredje album Into the Noting kommer släppas 24 februari på Melodic Passion Records

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 

 Lars Granat - Gitarr (2014– ) Sång (2014–2017)
 Björn Granat - Elbas (2014– )
 Peter Janflod - Gitarr (2014– )
 David Källberg - Trummor (2014– )
 Micky Bergqvist - Sång (2017– )

Diskografi

Studioalbum 

 About to Fall (2014)
 Five Eyes (Album) (2017)
 Into the Nothing (2023)

Singlar 

 "Provokers"  (2017)
 "Collateral (2023)

Källor 

Svenska rockgrupper
Ernst Sundström

Ernst Sundström, född 14 oktober 1904 i Ytterby socken, död 12 februari 1948 i en flygolycka vid Ulrichstein, var en svensk ingenjör, ämbetsman och politiker.

Ernst Sundström var son till förste verkmästaren Jakob Sundström. Efter studentexamen 1923 i Karlstad studerade han vid Tekniska högskolan, varifrån han utexaminerades 1928. 1919–1938 var han biträdande vägingenjör i Västerbottens län, Värmlands län, och Jämtlands län och inträdde därefter i Kommunikationsdepartementet, där han 1938–1943 var förste byråingenjör och 1943–1944 byråchef för tekniska ärenden, varpå han 1945–1947 var avdelningschef vid Statens arbetsmarknadskommission och från 1947 till sin död förordnad som sakkunnig i bränslefrågor i Folkhushållningsdepartementet. Sundström var flitigt anlitad i statligt utredningsarbete. Sålunda var han bland annat sekreterare hos utredningen rörande den tekniskt-vetenskapliga forskningen 1940–1945 och ledamot av investeringsutredningen 1943–1945, av utredningarna angående jordbrukets mekaniska forskning 1944 och beträffande Väg- och vattenbyggnadsstyrelsens omorganisation 1944–1946 samt tillhörde 1942 års vägsakkunniga. Han var sekreterare hos styrelsen för Svenska träforskningsinstitutet 1942–1944 och ledamot av direktionen för Statens geotekniska institut 1943–1944 samt svensk representant i FN:s ekonomiska kommission för Europa (ECE):s industri- och råvarukommitté 1947 och i ECE:s trävarukommitté 1948. Sundström var även aktiv inom Folkpartiet, sekreterare i Folkpartiets ungdomsförbund 1942–1944, ordförande i Folkpartiets Stockholmsavdelnings arbetsutskott från 1947 och stadsfullmäktig i Stockholm från 1946. Vid andrakammarvalet 1944 stod han som personlig suppleant för partiordföranden Bertil Ohlin.

Källor 
 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska kommunalpolitiker
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Ytterby socken
Födda 1904
Avlidna 1948
Män
James Hamblin

James Hamblin, född 27 april 1999, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Edmonton Oilers i National Hockey League (NHL) och spelar för Bakersfield Condors i American Hockey League (AHL).

Han har tidigare spelat för Östersunds IK i Hockeyettan och Medicine Hat Tigers i Western Hockey League (WHL).

Hamblin blev aldrig NHL-draftad.

Statistik

Referenser

Externa länkar
James Hamblin NHL Statistics – Hockey-Reference.com
James Hamblin hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1999
Levande personer
Idrottare från Edmonton
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Medicine Hat Tigers
Ishockeyspelare i Östersunds IK
Spelare i Bakersfield Condors (2015–)
Spelare i Edmonton Oilers
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Anette Hellman

Anette Susanne Hellman, född 12 oktober 1963, är en svensk pedagogisk forskare.

Hon är docent och verksam som lektor vid institutionen för pedagogik, kommunikation och lärande vid Göteborgs universitet. Hellmans forskning handlar om normer, barn och barndomar främst inom förskoleverksamheten. Hon har bland annat skrivit boken Vardagsliv på förskolan ur ett normkritiskt perspektiv (Liber 2013) och är medförfattare till Normer i förskolan (Gleerups 2021). Hellman avlade doktorsexamen i pedagogik på avhandlingen Kan Batman vara rosa? Förhandlingar om pojkhet och normalitet på en förskola (2010). Därefter var Hellman postdoc i Tokyo där hon studerade genusrelationer i förskolan. Hon skrev flera artiklar utifrån sin tid i Tokyo om bland annat synen på manliga förskollärare, kvinnliga och manliga pedagoger i daghem och lekskolor och om hur pedagoger arbetar med individ och grupprocesser hos japanska förskolebarn.

Bibliografi 
Hellman, A & Garvis, S. (2022). Local Childhoods in Global Times. Intellect Books.
Reimers, E., Bengtsson, J., Hellman, A. (2021). Normer i förskolan. Gleerups Utbildning AB.
Åkerblom, A., Hellman, A., Pramling, N. (2020). Metodologi - för studier i, om och med förskolan. Gleerups Utbildning AB.
Mark, E., Erkell, LJ., Dahlén, L., Hellman, A., Synnestvedt, A. (2015). Bildningens praktiker : om de bildande momenten i en akademisk undervisningsprocess. Makadam förlag.
Hellman, A. (2013). Vardagsliv på förskolan ur ett normkritiskt perspektiv. Liber.
Johansson, T., Lindgren, S., Hellman, A. (2013). Nya uppväxtvillkor : samhälle och individ i förändring. Liber.

Referenser

Kvinnor
Födda 1963
Levande personer
Svenska pedagoger
Svenska forskare under 2000-talet
Project liv

Project liv rf. är en förening, grundad 2014, som stöder långtidssjuka barn, barn till långtidssjuka och deras familjer i Finland. Tusentals barn får varje år ta del av föreningens verksamhet, som sker inom hela vårdkedjan.

Historia 
Föreningen grundades år 2014 i Jakobstad, på initiativ av ingenjören Nina Brännkärr-Friberg, mamma till en son som tillfrisknat från leukemi genom en stamcellstransplantation. Medgrundare var producent Johanna Stenback samt patientkurator Gunnar Norrlund.

Verksamheten idag 
Project liv har tre fokusområden

 LIV drömmar
 LIV i vården
 LIV support

Föreningen har ett tätt samarbete med vården i Finland och varje år får tusentals barn ta del av de drömmar, överraskningar eller övriga glädjeavtryck som Project liv lämnat i hela vårdkedjan.

Föreningen har lyckats skapa ett nätverk av hjälpande händer, i hela Finland, som alla jobbar mot målet att återse försvunna leenden eller som deras slogan säger ”to bring back a lost smile”. Project liv har även som mission att få ungdomar och samhället att bry sig om sina medmänniskor. Project liv vill konkretisera socialt ansvar genom slogan "it's cool to care".

År 2019 blev justitieminister Anna-Maja Henriksson föreningens officiella beskyddare.

Erkännande 
Föreningen samt initiativtagaren och involverade har fått motta en del utmärkelser, bl.a.:

 Svenska Finlands folkting, Bojan Sonntagpriset 2018
 Marthaförbundet, Årets samhällsinsats 2019 (Heidi Lindeman/Project liv)
 Kulturhuset Ax, Årets vardagshjälte 2019
 Österbottens förbund samt HSS Media, Årets Österbottning 2022 (Nina Brännkärr-Friberg)

I Jakobstad kommer det byggas en ny fotbollsstadion som kommer namnges efter föreningen; Project liv arena.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats projectliv.fi
 Project liv i media

Föreningar i Finland
Marie Tharp

Marie Tharp, född 30 juli 1920 i Ypsilanti, Michigan, död 23 augusti 2006, var en amerikansk geolog och oceanografisk kartograf.  Tharp är känd för att, under 1950-talet, tillsammans med sin kollega Bruce Heezen ha skapat den första vetenskapliga kartan av den atlantiska centralryggen. Denna karta gav en mycket mer detaljerad bild av topografin och landskapet på havsbotten. Kartläggningen av mittatlantiska centralryggen publicerades år 1977 och var en av de faktorer som gjorde teorierna om kontinentaldrift och plattektonik accepterad. Tharp talade om hur det fanns bevis för kontinentaldrift innan den kända kartan publicerades. Dock avfärdades hennes påståenden som "tjejsnack". År 1997 utnämnde USA:s kongressbibliotek Tharp till en av de fyra främsta kartograferna under 1900-talet.

Biografi 
Marie Tharp föddes som dotter till William och Bertha Tharp. Hennes far arbetade för USA:s jordbruksdepartement. Hans arbete innebar att familjen ofta behövde flytta och Marie Tharp hade studerat vid 17 skolor innan hon utexaminerades high school. Marie Tharp började studera vid universitet i Ohio år 1939 och tog examen 1943. Under denna period i historien sökte sig fler män till militären. Det annonserades ut att kvinnor behövdes i petroleumgeologi där inga kvinnor traditionellt hade arbetat. Tharp sökte sig till och blev antagen vid en utbildning i petroleumgeologi vid University of Michigan i Ann Arbor och avlade en masterexamen i ämnet. Tharp arbetade därefter vid Standard Oil i Oklahoma, hon tilläts dock inte att utföra fältarbete då hon var kvinna. Senare arbetade Tharp vid Columbia Universitys Lamont Geological Observatory där hon träffade och senare arbetade tillsammans med Bruce Heezen under 30 år. Heezen utförde fältarbetet och Tharp skrivbordsarbetet fram till år 1968 då hon för första gången tilläts att vara med på en expedition. Tidigare var det förbjudet för kvinnor att delta vid dessa expeditioner. Heezen avfärdade länge Tharps tankar om kontinentaldrift och plattektonik eftersom dessa var kontroversiella tankar vid tiden. Tharp nämndes inte heller i flera av Heezens vetenskapliga publiceringar. År 1968 publicerades dock deras karta i National Geographic under namnet Atlantic Ocean Floor. År 1977 dog Heezen av en hjärtattack. Efter Heezens död färdigställde Tharp arbetet med kartan World Ocean Floor.

Likt många forskare tilldelades Tharp utmärkelser först under den senare delen av sin karriär. Hennes främsta utmärkelser innefattar National Geographic Society’s Hubbard Medalj (1978), Society of Woman Geographers Outstanding Achievement Award (1996), Woods Hole Oceanographic Institution’s Mary Sears Woman Pioneer in Oceanography Award (1999) och  Lamont–Doherty Earth Observatory Heritage Award (2001).

Referenser 

Kvinnor
Födda 1920
Avlidna 2006
Amerikanska geologer
Amerikanska forskare under 1900-talet
Forskare från Michigan