Verklista för Hans Werner Henze

Detta är en verklista för den tyske kompositören Hans Werner Henze (1926–2012). Många av verken är publicerade av Schott Music.

Symfonier
 1. Sinfonie (1947) för stor orkester. Uruppförd (2 sats) 27 juli 1947 Darmstadt (Dirigent: Hermann Scherchen); (komplett) 26. augusti 1948 Bad Pyrmont (Dirigent: Wolfgang Fortner)
 1. Allegretto con grazia – 2. Notturno – 3. Allegro con moto
 Nyversion för kammarorkester (1963; reviderad 1991). Uruppförd 9 april 1964 / 2. oktober 1991 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Version för 15 musiker: Kammerkonzert 05 (2005). Uruppförd 6 juli 2006 München (Opernfestspiele)
 2. Sinfonie (1949) för stor orkester. Uruppförd 1 december 1949 Stuttgart (Sinfonieorchester des Süddeutschen Rundfunks, Dirigent: Hans Müller-Kray)
 1. Lento. Allegro – 2. Allegro molto vivace – 3. Adagio
 3. Sinfonie (1949/50) för stor orkester. Uruppförd 7 oktober 1951 Donaueschingen (Musiktage; Südwestfunk-Orchester, Dirigent: Hans Rosbaud)
 1. Anrufung Apolls – 2. Dithyrambe – 3. Beschwörungstanz
 Balettversion Anrufung Apolls, Uruppförd 28 oktober 1951, Wiesbaden, Kostym: Jean-Pierre Ponelle
 4. Sinfonie (i en sats; 1955) för stor orkester ("Waldsinfonie": efter Skogsscenen i finalen till 2. akten av operan König Hirsch). Uruppförd 9 oktober 1963 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Hans Werner Henze)
 5. Sinfonie (1962) för stor orkester. Uruppförd 16 maj 1963 New York (Lincoln Center, Avery Fisher Hall; New York Philharmonic, Dirigent: Leonard Bernstein)
 1. Movimentato – 2. Adagio – 3. Moto perpetuo
 Sinfonia N. 6 (1969; Nyversion 1994) för två orkestrar. Uruppförd 26 november 1969 Havanna, Kuba (Orquesta Sinfónica Nacional, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Allegro con moto – 2. Lento – 3. Allegro vivace
 Nyversion (1994). Uruppförd 8 december 1994 München (Münchner Philharmoniker, Dirigent: Ingo Metzmacher)
 Symphonie Nr. 7 (1983/84) för stor orkester. Uruppförd 1 december 1984 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Gianluigi Gelmetti)
 1. Tanz – 2. Ruhig bewegt – 3. Unablässig in Bewegung – 4. Ruhig, verhalten
 Sinfonia N. 8 (1992/93) för stor orkester. Uruppförd 1 oktober 1993 Boston (Symphony Hall; Boston Symphony Orchestra; Dirigent: Seiji Ozawa)
 1. Allegro – 2. Allegramente con comodo tenerezza e ballabilità – 3. Adagio
 Sinfonia N. 9 (1995–1997): se under Vokalwerke für Chor und Ensemble / Orchester
 Sinfonia N. 10 (1997–2000) för stor orkester. Uruppförd (1 sats; med titeln A Tempest. Rounds for Orchestra) 30 mars 2000 Birmingham (City of Birmingham Symphony Orchestra, Dirigent: Simon Rattle). Uruppförd (komplett) 17 augusti 2002 Luzern (City of Birmingham Symphony Orchestra, Dirigent: Simon Rattle)
 1. Ein Sturm – 2. Ein Hymnus – 3. Ein Tanz – 4. Ein Traum

Konsertanta verk

för klaverinstrument

Piano
 Concertino (1947) för piano och blåsorkester med slagvverk. Uruppförd 5 oktober 1947 Baden-Baden (Carl Seemann [Piano]; Südwestfunk-Orchester, Dirigent: Werner Egk)
 1. Konzert für Klavier und Orchester (1950). Uruppförd 14 september 1952 Düsseldorf (Noel Mewton-Wood [Klavier]; Städtisches Orchester, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Entrée – 2. Pas de deux – 3. Coda
 Concerto per il Marigny för piano, klarinett, basklarinett, horn, trumpet, trombon, viola och violoncell (1956; förekommer i Requiem [1990–1992]). Uruppförd 1956(?) Paris (Théâtre Marigny; Yvonne Loriod [Piano]; Ensemble du Domaine Musical, Dirigent: Rudolf Albert)
 Jeux de Tritons (1956/57; utökad 1967; förlaga till baletten Undine [1956/57]). Divertissement för piano och orkester. Uruppförd 28 mars 1960 Zürich (Alexander Kaul [Piano]; Radio-Orchester Zürich, Dirigent: Jean-Marie Auberson). Uruppförd (utökad version): 1 april 1967 Berlin (Christoph Eschenbach [Piano]; Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Hans Zender)
 2. Konzert für Klavier und Orchester (i en sats; 1967). Uruppförd 29 september 1968 Bielefeld (Christoph Eschenbach [Klavier]; Philharmonisches Orchester Bielefeld, Dirigent: Bernhard Conz)
 Tristan (1973; reviderad 1991). Préludes för piano, tonband och orkester. Uruppförd 20 oktober 1974 London (Homero Francesch [Piano]; London Symphony Orchestra, Dirigent: Colin Davis)
 1. Prolog – 2. Lamento – 3. Präludium und Variationen – 4. Tristans Wahnsinn – 5. Adagio, Burla I, Burla II, Ricercare I, Burla III, Ricercare II – 6. Epilog
 Präludien till Tristan (2003): se under Kammermusik – Soli für Tasteninstrument

för stråkar

Violin
 Konzertmusik för violine och liten kammarorkester (1943/44). Uruppförd 4 februari 2021 BR-Klassik (Michaela Girardi [Violin], ensemble risonanze erranti, Dirigent: Peter Tilling)
 1. Konzert für Violine und Orchester (1947). Uruppförd 12 december 1948 Baden-Baden (Heinz Stanske [Violin]; Südwestfunk-Orchester, Dirigent: Ernest Bour)
 1. Allegro molto – 2. Vivacissimo – 3. Andante con moto – 4. Allegro molto vivace
 2. Violinkonzert (1971): se under Vokalwerke für Solostimme(n) und Ensemble / Orchester
 Il Vitalino raddoppiato (1977; efter motiv av Tomaso Antonio Vitali). Ciacona per violino concertante ed orchestra da camera (Chaconne för violin och kammarorkester). Uruppförd 2 augusti 1978 Salzburg (Festspiele; Gidon Kremer [Violin]; ORF-Symphonieorchester, Dirigent: Leif Segerstam)
 Der verdoppelte Vitalin (1978/2003) för piano och violin: se under Kammermusik – Duos für Streich- und Tasteninstrument
 3. Violinkonzert (1996; reviderad 2002). Tre porträtt från romanen Doktor Faustus av Thomas Mann. Uruppförd 12 september 1997 Berlin (Konzerthaus, Großer Saal; Michael Erxleben [Violin]; Berliner Sinfonie-Orchester, Dirigent: Michael Schønwandt (* 1953))
 1. Esmeralda – 2. Echo – 3. Rudi S.

Viola
 Compases para preguntas ensimismadas (Zeitmaße für nach innen gerichtete Fragen; 1969/70). Musik för viola och 22 musiker. Uruppförd 11 februari 1971 Basel (Hirofumi Fukai; Basler Kammerorchester, Dirigent: Paul Sacher)

Violoncell
 Ode an den Westwind (1953) för violoncell och orkester (efter dikten av Percy Bysshe Shelley). Uruppförd 30 april 1954 Bielefeld (Ludwig Hoelscher [Violoncell]; Städtisches Orchester Bielefeld, Dirigent: Bernhard Conz)
 1. Calmo – 2. Vivo – 3. Tranquillo – 4. Al tempo di una marcia solenne, ma non lento – 5. Grave

 Musik för violoncell och ensemble / Orkester (1977–1992):
 Konzertstück (1977) för violoncell och liten ensemble (1977; reviderad 1985)
 Sieben Liebeslieder (1984/85) för violoncell och orkester. Uruppförd 12 december 1986 Köln (Westdeutscher Rundfunk; Heinrich Schiff [Violoncell]; Sinfonieorchester des WDR, Dirigent: David Shallon [1950–2000])
 Reviderad version (1992): 6 Englische Liebeslieder (Canzoni d’Amore Inglese; utan den ursprungliga Nr. 5, som återfinns i Introduktion, Thema und Variationen [1992]):
 1. Ruhig verhalten – 2. § = 72 – 3. Bewegt, heftig, stürmisch – 4. Ernst, getragen – 5. Tango – 6. Sonett
 Introduktion, Thema und Variationen (1992) för violoncell, harpa och stråkorkester (härstammar från Konzertstück [1977] för violoncell och liten ensemble och den ursprungliga Nr. 5 av Liebeslieder för violoncell och orkester). Uruppförd 25 augusti 1994 Salzburg (Festspiele; Christoph Richter [Violoncell]; Camerata Academica Salzburg, Dirigent: Sándor Végh)

Kontrabass
 Concerto per contrabbasso ed orchestra (1966). Uruppförd 2 november 1967 Chicago (Gary Karr [Kontrabas]; Chicago Symphony Orchestra, Dirigent: Jean Martinon)
 1. Moderato cantabile – 2. Vivace – 3. Ciaccona

för blåsare

Oboe
 Oboenkonzert (1945; förlorad)

Klarinett
 Le Miracle de la Rose. Imaginäres Theater II (1981) för klarinett och 13 musiker. Uruppförd 26 maj 1982 London (Anthony Pay [Klarinett]; London Sinfonietta, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Entrée – 2. Plainte – 3. Rigaudon – 4. Proménade – 5. Loure – 6. Chansons provencales

för knäppinstrument
 Ode an eine Äolsharfe (1985/86). Musik för konsertgitarr och 15 soloinstrument (efter dikter av Eduard Mörike). Uruppförd 27 augusti 1986 Luzern (David Tanenbaum [Gitarr]; Ensemble Modern, Dirigent: Bernhard Klee (* 1936))
 1. An eine Äolsharfe – 2. Frage und Antwort – 3. An Philomene – 4. An Hermann

för 2 soloinstrument
 Kammerkonzert (1946) för piano, flöjt och stråkar. Uruppförd 27 september 1946 Darmstadt (Kurt Redel [Flöjt], Carl Seemann [Piano]; Orchester des Landestheaters Darmstadt, Dirigent: Fritz Straub)
 1. Lebhafte Halbe – 2. Rezitativ und Arie – 3. Sehr lebhaft
 Doppio Concerto (1966) för oboe, harpa och stråkar. Uruppförd 2 december 1966 Zürich (Heinz Holliger [[[Oboe]]], Ursula Holliger [[[Harpa]]]; Collegium Musicum Zürich, Dirigent: Paul Sacher)
 Requiem (1990–1992). 9 andliga konserter för pianosolo, konserttrumpet och stor kammarorkester. Uruppförd (5, 8 & 9 [som 3 geistliche Konzerte]) 26 november 1992 Tokyo (Suntory Hall; Håkan Hardenberger [Trumpet], NHK-Sinfonieorchester, Dirigent: Oliver Knussen). Uruppförd (komplett) 24 februari 1993 Köln (Philharmonie; Ueli Wiget (* 1957) [Piano], Håkan Hardenberger [Trumpet]; Ensemble Modern, Dirigent: Ingo Metzmacher)
 1. Introitus – 2. Dies irae – 3. Ave verum corpus – 4. Lux aeterna – 5. Rex tremendae – 6. Agnus dei – 7. Tuba mirum – 8. Lacrimosa – 9. Sanctus
 (1–4 för piano och orkester; 5 för trumpet och orkester; 6 för piano och stråkar; 7 för piano och orkester; 8–9 för trumpet och orkester)
 3 geistliche Konzerte (1994–1996) för trumpet och orgel/Trumpet och piano: se under Kammermusik – Duos für Blas- und Tasteninstrument

Övrig ensemble- / orkesterverk 
 Sinfonische Variationen (1950) för kammarorkester
 Sinfonische Zwischenspiele (1951) ur operan Boulevard Solitude. Uruppförd 7 juni 1952 Aachen (Niederrheinisches Musikfest)
 Tancredi (1952). Svit från baletten. Uruppförd 15 januari 1953 Hamburg (Orchester des NWDR, Dirigent: Jean Martinon)
 Quattro Poemi (1955) för orkester. Uruppförd 31 maj 1955 Frankfurt am Main (Hessischer Rundfunk; Sinfonie-Orchester des HR, Dirigent: Leopold Stokowski)
 1. Elogio – 2. Ecloga – 3. Elegia – 4. Ditirambo
 Sinfonische Etüden (1956) för stor orkester. Uruppförd 14 februari 1956 Hamburg (Orchester des NWDR, Dirigent: Jean Martinon)
 Nyversion (1964): Drei sinfonische Etüden. Uruppförd 1964 London (Maida Vale Studios; BBC Symphony Orchestra, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Echos – 2. Stimmen – 3. Rufe
 Finale: Vivace assai för orkester (1956; Bidrag till: Divertimento für Mozart. 12 Aspekte der Arie „Ein Mädchen oder Weibchen wünscht Papageno sich“; Samarbete med Gottfried von Einem, Luciano Berio, Heimo Erbse, Peter Racine Fricker, Niels Viggo Bentzon, Roman Haubenstock-Ramati, Giselher Klebe, Gerhard Wimberger, Maurice le Roux, Jacques Wildberger, Maurice Jarre). Uruppförd 21 oktober 1956 Donaueschingen (Musiktage)
 Parerga zum Ballett Maratona (1956):
 Maratona (1956). Balettsvit för två jazzband och orkester. Uruppförd 8 februari 1957 Köln (Westdeutscher Rundfunk; Sinfonieorchester des WDR, Dirigent: Hans Rosbaud)
 Scorribanda Sinfonica (sopra la tomba di una Maratona) (Sinfonischer Raubzug, 2000/01; med motiv från Maratona) för orkester. Uruppförd 29 juni 2001 Hamburg (NDR Sinfonieorchester, Dirigent: Peter Ruzicka)
 Scorribanda Pianistica (2003) för piano: se under Kammermusik – Soli für Tasteninstrument
 Parerga zum Ballett Undine (1956/57):
 Jeux de Tritons (1956/57; utökad 1967). Divertissement för piano och orkester: se under Konzertante Werke mit solistischem Tasteninstrument
 Hochzeitsmusik (1957) för symfonisk blåsarensemble
 Trois Pas de Tritons (1958) för orkester. Uruppförd 10 januari 1959 Rom (Orchestra Sinfonica di Roma della RAI, Dirigent: Sergiu Celibidache)
 1. Allegro assai – 2. § = 60 – 3. § = 138
 Undine. Erste Suite (1958) för orkester. Uruppförd 1959 Stuttgart (Sinfonieorchester des Süddeutschen Rundfunks, Dirigent: Hans Müller-Kray)
 1. Pas de deux – 2. Pas de Tritons – 3. Pas de Matelots – 4. Pas d’action – 5. Pas de deux
 Undine. Zweite Suite (i en sats; 1958) för orkester. Uruppförd 3 mars 1958 Mannheim (Orchester des Nationaltheaters, Dirigent: Herbert Albert)
 Sonata per archi (för stråkorkester; 1957/58). Uruppförd 21 mars 1958 Zürich (Collegium Musicum Zürich, Dirigent: Paul Sacher)
 1. Allegro – 2. 32 Variationen
 Drei Dithyramben för kammarorkester (1958; in memoriam Willy Strecker [1884–1958]). Uruppförd 27 november 1958 Köln (Sinfonieorchester des WDR, Dirigent: Hans Rosbaud)
 1. Sonata – 2. Invenzione – 3. Introduzione
 Antifone (1959/60) för 11 solostråkar, blåsare och slagverk. Uruppförd 20 januari 1962 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Herbert von Karajan)
 Los Caprichos (1963). Fantasia för orkester (efter Francisco de Goya). Uruppförd 6 april 1967 Duisburg (Sinfonieorchester des WDR, Dirigent: Christoph von Dohnányi)
 1. Nadie se conosce (Keiner kennt sich selbst) – 2. Tal para qual (Gleich und gleich gesellt sich gern) – 3. El sueño de la razón produce monstruos (Der Schlaf der Vernunft gebiert Ungeheuer) – 4. Quién más rendido? (Wer ist mehr ergeben?) – 5. El sí pronuncian y la mano alargan al primero quel llega (Sie sagt ja und reicht ihre Hand dem ersten, der kommt) – 6. De qué mal morirá? (An welcher Krankheit wird er sterben?) – 7. Aquellos pulvos… (Jener Staub…) – 8. No hubo remedio (Es gab keinen Ausweg) – 9. Linda maestra! (Schöne Herrin!)
 Zwischenspiele (1964) ur operan Der junge Lord för orkester. Uruppförd 12 oktober 1965 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Allegro – 2. Con spirito – 3. Largo – 4. Vivace
 Parerga zur Oper Die Bassariden (1964/65):
 Mänadentanz (1965) för stor orkester. Uruppförd 23 april 1971 Bielefeld (Philharmonisches Orchester der Stadt Bielefeld, Dirigent: Bernhard Conz)
 Adagio, Fuge und Mänadentanz (2004) för stor orkester. Uruppförd 4 september 2005 Hamburg (NDR Sinfonieorchester, Dirigent: Leitung: Christoph von Dohnányi)
 In memoriam: Die Weiße Rose (1965). Dubbelfuga för 12 instrument. Uruppförd 16 mars 1965 Bologna (Teatro Comunale; Rassegna della Resistenza Europea; Mitglieder des Orchestra Comunale di Bologna, Dirigent: Bruno Maderna)
 Fantasia für Streicher (1966) ur musiken till filmen Der junge Törless av Volker Schlöndorff. Uruppförd 1 april 1967 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Hans Zender)
 1. Adagio – 2. Tempo eines Trauermarsches – 3. Espressivo – 4. Allegro – 5. Air – 6. Vivace – 7. Epilog
 Nybearbetning (1984/85): Kleine Elegien för gamla instrument. Uruppförd 13 december 1986 Köln (Westdeutscher Rundfunk; Taverner Players, Dirigent: Andrew Parrott)
 Heliogabalus Imperator (1971/72; reviderad 1986). Allegoria per musica (för stor orkester). Uruppförd 16 november 1972 Chicago (Chicago Symphony Orchestra, Dirigent: Georg Solti). Uruppförd (reviderad version) 28 juni 1989 Rom (Villa Massimo; Orchestra Sinfonica di Roma della RAI, Dirigent: Eberhard Kloke)
 Katharina Blum (1975). Konsertsvit för liten orkester (efter musiken till filmen Die verlorene Ehre der Katharina Blum). Uruppförd 6 maj 1976 Brighton Festival (Brighton Festival Players, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Der vergiftete Strom – 2. Die Liebenden – 3. Klage – 4. Erinnerungen – 5. Große Fuge (Stoßzeit) – 6. Angst – 7. Der vergiftete Strom
 Ragtimes & Habaneras (1975). Sinfonia för bleckblåsare. Uruppförd 13 september 1975 London (Royal Albert Hall)
 Aria de la folia española. Version för kammarorkester (1977). Uruppförd 17 september 1977 St. Paul (Minnesota) (St. Paul Chamber Orchestra, Dirigent: Dennis Russell Davies)
 Version för orkester (1977). Uruppförd 23 april 1979 Bournemouth (Bournemouth Symphony Orchestra, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Bearbetning av Roderick Watkins (* 1964) för 4 saxofoner, fyrhändigt piano och slagverk (1999)
 Barcarola för stor orkester (1979; in memoriam Paul Dessau). Uruppförd 22 april 1980 Zürich (Tonhalle-Orchester, Dirigent: Gerd Albrecht)
 Parerga till dansdramat Orpheus:
 Apollo trionfante (1979). Musik för blåsare, knäppinstrument, slagverk och kontrabas. Uruppförd 1 september 1980 Gelsenkirchen (Städtisches Orchester, Dirigent: Uwe Mund)
 Arien des Orpheus (1979) för gitarr, harpa, cembalo och stråkar. Uruppförd 16 november 1980 Gelsenkirchen (Städtisches Orchester, Dirigent: Uwe Mund)
 1. Orpheus’ erste Arie – 2. Klagelied. Orpheus’ zweite Arie – 3. Danza generale – 4. Orpheus’ dritte Arie
 Version för stor stråkbesättning (1981). Uruppförd 25 november 1981 Chicago (Chicago Symphony Orchestra, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Dramatische Szenen ur Orpheus (1979) för stor orkester:
 Suite I: Uruppförd 12 september 1982 Frankfurt (Frankfurter Museumsorchester, Dirigent: Michael Gielen)
 Suite II: Uruppförd 6 januari 1981 Zürich (Tonhalle-Orchester, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Klage – 2. Gesang – 3. Rückkehr des Orpheus mit Eurydike; Eurydikes Tod – 4. Orpheus’ Wahn – 5. Apotheose
 Spielmusiken ur barnoperan Pollicino (1979/80) för amatörorkester i skilda besättningar
 2 Deutschlandsberger Mohrentänze (1984/85) för 4 blockflöjter, gitarr, slagverk, stråkkvartett och stråkorkester. Uruppförd 14 oktober 1984 / 19 oktober 1985 Deutschlandsberg, Steiermark (Orchester der Städtischen Musikschule, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Fandango (1985; reviderad 1992) sopra un basso del Padre Soler. Uruppförd 5 februari 1986 Paris (Orchestre de Paris, Dirigent: Daniel Barenboim). Uruppförd (reviderad version): 30 november 1995 Prag (Tschechische Philharmonie, Dirigent: Gerd Albrecht)
 Cinque piccoli concerti e ritornelli (1987) för orkester. Uruppförd 24 januari 1988 London (London Sinfonietta, Dirigent: Simon Rattle)
 1. Per due Corni – 2. Per la Tromba – 3. Per il Trombone – 4. Per l’Heckelphon, il Clarinetto contrabbasso ed il Contrabbasso – 5. Per il Violino
 Tanz- und Salonmusik ur mimdramat Der Idiot (1952/1989). Uruppförd 5 juni 1989 Bristol (Bath Festival; Ensemble Modern, Dirigent: Ingo Metzmacher)
 La selva incantata (Der verwunschene Wald; 1953/1991; Parergon till operan König Hirsch). Aria och rondo för orkester. Uruppförd 6 april 1991 Frankfurt am Main (Nyöppning av Oper Frankfurt; Frankfurter Museumsorchester, Dirigent: Hans Drewanz)
 Appassionatamente (1993/94). Fantasi över Das verratene Meer för stor orkester. Uruppförd 25 mars 1995 Wien (Musikverein, Großer Saal; Wiener Philharmoniker, Dirigent: Christoph von Dohnányi)
 Appassionatamente plus (2003) för stor orkester. Uruppförd 19 december 2003 Amsterdam (Concertgebouw; Concertgebouw-Orchester, Dirigent: Gerd Albrecht)
 Seconda sonata per archi (1995). Uruppförd 7 november 1996 Leipzig (Gewandhausorchester Leipzig, Dirigent: Kurt Masur)
 1. Andante, molto sostenuto – 2. Allegretto, leggero – 3. Adagio
 Voie lactée ô soeur lumineuse (1994). "Abendmusik für einen alten Freund". Toccata för 19 instrumentalister. Uruppförd 7 maj 1996 Basel (Ensemble der IGNM Basel, Dirigent: Jürg Henneberger)
 Notturno. Eine Serenade (1995; för Klaus Rainer Schöll) för blåsinstrument, kontrabas och piano. Uruppförd 22 september 2001 Koblenz (Musikdagar; Blåsarsolister från Deutschen Kammerphilharmonie Bremen, Matthias Beltinger [Kontrabas], Peter Caelen [Piano])
 Pulcinellas Erzählungen (1996) ur baletten Le disperazioni del Signor Pulcinella för kammarorkester
 Parerga till baletten Le fils de l’air (Der Sohn der Luft; 1995/96):
 Leçons de danse (1995/96) för 2 pianon (eller piano och harpa) och slagverk: se under Kammermusik – Trios für gemischte Besetzung
 Erlkönig (1996). Orkesterfantasi över Goethes dikt och Schuberts Opus 1. Uruppförd 31 januari 1997 Paris (Orchestre Philharmonique de Radio France, Dirigent: Marek Janowski)
 Zigeunerweisen und Sarabanden (1996–1998) för orkester. Uruppförd 16 januari 1998 Köln (Philharmonie; WDR Sinfonieorchester Köln, Dirigent: Markus Stenz)
 1. Ballade – 2. Grande Sarabande Bohémienne – 3. Abschied
 Sieben Boleros (1998) för stor orkester. Uruppförd 2 februari 2000 Las Palmas (Festival de Musica de Canarias; Yomiuri-Nippon-Sinfonieorchester, Dirigent: Gerd Albrecht)
 1. La irascible – 2. La alabanza – 3. La expectación – 4. El pavo real – 5. La soberbia – 6. Dolor – 7. El gran paso de la Reina Arábica
 Fraternité (1999). Air pour l’orchestre. Uruppförd 11 november 1999 New York (Avery Fisher Hall; New Yorker Philharmoniker, Dirigent: Kurt Masur)
 Parerga till operan L'Upupa und der Triumph der Sohnesliebe (2000–2003):
 L'heure bleue. Sérénade (Die blaue Stunde; 2001) för kammarorkester (16 musiker). Uruppförd 13 september 2001 Frankfurt am Main (Alte Oper; Ensemble Modern, Dirigent: Oliver Knussen)
 Fünf Botschaften für die Königin von Saba (2004) för stor orkester. Uruppförd 3 februari 2005 Paris (Orchestre National de France, Dirigent: Kurt Masur)
 Triplo concerto barocco (2003) för kammarorkester (fritt efter novellen Concierto Barocco av Alejo Carpentier, filmen Montezuma av José Montes-Baquer och operan Motezuma av Antonio Vivaldi). Uruppförd 9 augusti 2004 Berlin (Konzerthaus; Joven Orquesta Sinfónica del Principado de Asturias, Dirigent: Arturo Tamayo)
 1. [auskomponiertes Stimmen der Instrumente] – 2. Allegro vivace – 3. Tarantella
 Sebastian im Traum (2004) för stor orkester (efter dikten med samma namn av Georg Trakl). Uruppförd 22 december 2005 Amsterdam (Concertgebouw-Orchester, Dirigent: Mariss Jansons)
 Ouvertüre zu einem Theater (2012) för stor orkester (till 100-åriga Deutschen Oper). Uruppförd 20 oktober 2012 Berlin (Orchester der Deutschen Oper, Dirigent: Donald Runnicles)
 Besättning: 3(+Picc+AFl).3(+EH).3(+BKlar).3(+KFg) – 4.4.3.1 – Pk.Sz(3) – harpa – piano – stråkar

Bearbetningar
 Telemanniana (i en sats; 1967; efter Pariser Quartett e-moll [1736] för flöjt, violin, violoncell och basso continuo av Georg Philipp Telemann) för stor orkester. Uruppförd 4 april 1967 Berlin (Berlinerfilharmonikerna; Dirigent: Gerd Albrecht)
 I sentimenti di Carl Philipp Emanuel Bach (1982). Trascrizione per flauto, arpa e archi dalla Clavier-Fantasie [1787] con accompagnamente di un violino. Uruppförd 14 april 1982 Rom (Teatro Olimpico; Mario Ancilotti [Flöjt], Claudia Antonelli [Harpa]; Accademia Filarmonica Romana, Gruppo strumentale Musica d’Oggi, Dirigent: Angelo Faja)
 Die Abenteuer des Don Chisciotte (1990). Svit efter operan med samma namn av Giovanni Paisiello och Giovanni Battista Lorenzi. Version för symfonisk blåsorkester: Norbert Studnitzky. Uruppförd 14 oktober 1990 Deutschlandsberg (Musikverein Stadtkapelle, Dirigent: Franz Maurer)
 1. Morgenritt (Sinfonia) – 2. Der tragische Held – 3. Kampf mit den Schafhirten – 4. Sancho Pansas Gastmahl – 5. Dulcinea – 6. Ritornell – 7. Kampf mit den Windmühlenflügeln
 Drei Mozartsche Orgelsonaten (Kyrkosonater C-Dur KV 336c, Ess-Dur KV 67 och C-Dur KV 328). Bearbetning för 14 musiker (1991). Uruppförd 19 september 1991 Frankfurt am Main (Alte Oper, Mozartsaal; Scharoun Ensemble Berlin, Dirigent: Oliver Knussen)
 Drei Orchesterstücke (1995) ur pianomusik av Karl Amadeus Hartmann (Sonat 27 April 1945). Uruppförd 5 juli 1996 München (Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks, Dirigent: Lorin Maazel)
 1. Pietà – 2. Trauermarsch – 3. Reveille

Kammarmusik

Soli

för klaverinstrument
 Sechs Sonaten (1945; förlorad)
 Drei Klavierstücke (1946; förlorad)
 Klaviersonate (1947; för Wladimir Horbowski; förlorad)
 Sonatine (1947) för piano
 Sechs Klavierstücke (1947)
 Variationen (1948) för piano. Uruppförd 17 juni 1949 Frankfurt am Main (Hessischer Rundfunk; Alexander Kaul)
 Fünf Klavierstücke G-Dur (1950; förlorad)
 Klaviersonate (1951; för Brigitte Bermann-Fischer [1905–1991])
 Sonata per il pianoforte (1959). Uruppförd 26 september 1959 Berlin (Klaus Billing)
 1. Molto movimentato – 2. Cantabile, con tenerezza – 3. Vivace
 Six Absences pour le Clavecin (för cembalo; 1961). Uruppförd 7 november 1963 Mainz (Funkhaus am Deutschhausplatz; Kurt-Heinz Stolze)
 1. Molto mesto e lento – 2. Andante cantabile – 3. Pesante, molto mosso – 4. Andantino – 5. Lento – 6. Allegramente – Agrèment de la Sixième Absence
 Lucy Escott Variations (1963) för cembalo (över arian Come a me sereno ur La sonnambula [1831] av Vincenzo Bellini). Uruppförd 21 mars 1965 Berlin (Klaus Billing)
 Version för piano av Klaus Billing. Uruppförd 21 mars 1965 Berlin (Klaus Billing)
 Euridice (1978, reviderad 1981 och 1992). Framenti per il clavicembalo dal balletto L'Orfeo. Uruppförd 2 oktober 1986 New York (Merkin Concert Hall; Judith Norell [Cembalo])
 Con calma e grazia – Sarabanda – Gran lamento – Colori splendenti
 Toccata senza Fuga (1979) ur Orpheus för orgel. Uruppförd 21 maj 1979 Stuttgart (Anton Zapf)
 Sechs Stücke für junge Pianisten (1980; Parergon till barnoperan Pollicino [1979]). Uruppförd 13 oktober 1982 Stuttgart (András Hamary (* 1950))
 1. Ballade – 2. Allegro con grazia – 3. Der Menschenfresser. Allegro barbaro – 4. Menschenfressers Traum. Moderato cantabile – 5. Allegro mostruoso – 6. Margaretenwalzer
 Cherubino (1980/81). 3 miniatyrer för piano. Uruppförd 23 augusti 1981 Berlin (Deutsche Oper; Homero Francesch)
 Une petite phrase (1984) från filmen Un amour de Swann. Bearbetning för piano
 La mano sinistra. Piece for Leon (1987; för Leon Fleisher; över motiv från Das verratene Meer) för piano (vänster hand)
 Piece for Peter (1988; för Peter Serkin) för piano
 Clavierstück (1989)
 Das Haus Ibach (1991) för piano
 Pulcinella disperato. Fantasia (1991/92) för piano. Scener ut balettkomedin Le disperazioni di Pulcinella. Uruppförd 8 maj 1994 München (4. Münchener Biennale; Moritz Eggert)
 Für Reinhold (1994) för piano
 Toccata mistica (1994) för piano. Uruppförd 13 november 1994 Köln (Philharmonie; Homero Francesch)
 Olly on the Shore (2001; för Oliver Knussen) för piano
 Präludien till Tristan (2003) för piano. Uruppförd 6 augusti 2003 Salzburg (Mozarteum; Siegfried Mauser)
 Scorribanda Pianistica (2003). Version för piano av Martin Zehn

för stråkinstrument
 Serenade (1949) för violoncell (ur den förlorade musiken till Mycket väsen för ingenting av William Shakespeare – se under Schauspielmusik). Uruppförd 1950 (Landessender Beromünster; Albert Loerkens)
 Bearbetning för kontrabas av Lucas Drew
 Bearbeitning för viola (2003) av Garth Knox
 1. Adagio rubato – 2. Un poco allegretto – 3. Pastorale – 4. Andante con moto, rubato – 5. Vivace – 6. Tango – 7. Allegro marziale – 8. Allegretto – 9. Menuett
 Capriccio (1976) för violoncell (Bidrag till: 12 Hommages à Paul Sacher pour violoncelle; Samarbete med Conrad Beck, Wolfgang Fortner, Witold Lutosławski, Benjamin Britten, Henri Dutilleux, Alberto Ginastera, Klaus Huber, Pierre Boulez, Luciano Berio, Cristóbal Halffter och Heinz Holliger)
 Reviderad version (1981). Uruppförd 24 september 1983 Linz (Brucknerfest; Heinrich Schiff)
 Sonata (1976/77; reviderad 1992) för violin. Uruppförd 10 augusti 1977 Montepulciano (2° Cantiere Internazionale d’Arte; Jenny Abel)
 1.  Tirsi – 2. Mopso – 3. Aristeo
 S. Biagio 9 Agosto ore 12.07 (1977). Ricordo per un contrabbasso solo
 Ländler (1977) för violin
 Étude philharmonique (1979) för violin
 Epitaph för violoncell (1979; till minne av Paul Dessau)
 Serenade för violin (1986). Uruppförd 1 juni 1986 Bad Godesberg (Adelina Oprean)
 Für Manfred (1989) för violinsolo (till minne av Manfred Gräter [1928–1989])
 An Brenton (1993). Lied för viola (till Brenton Langbein)

för blåsinstrument
 Sonatina (1974) för trumpet
 1. Toccata – 2. Canzona – 3. Segnali
 Version för trombone av Martin Harvey

för knäppinstrument
 Drei Tentos för gitarr ur Kammermusik 1958. Bearbeitning: Julian Bream
 1. Tranquillamente – 2. Allegro rubato – 3. Leggero e scorrevole
 Memorias de El Cimarrón (1970) för gitarr. Fri bearbetning av Leo Brouwer
 Royal Winter Music (I/II) för gitarr:
 Erste Sonate über Gestalten von Shakespeare (1975). Uruppförd 20 september 1976 Berlin (Festwochen; Julian Bream)
 Gloucester – Romeo and Juliet – Ariel – Ophelia – Touchstone, Audrey and William – Oberon
 Zweite Sonate über Gestalten von Shakespeare (1979). Uruppförd 25 november 1980 Bryssel (Goethe-Institut / Belgischer Rundfunk; Reinbert Evers)
 Sir Andrew Aguecheek – Bottom’s Dream – Mad Lady Macbeth
 Drei Märchenbilder (1980) för gitarr (Parergon till barnoperan Pollicino [1979]). Uruppförd 2 augusti 1980 Montepulciano (Reinbert Evers)
 Bearbetning för 2 gitarrer (1997) av Jürgen Ruck: se under Duos för knäppinstrument
 Minette (1992). Fem melodier för cittra (Parergon till operan Den engelska katten [1980–1983; reviderad 1990])
 1. Con comodo e con grazia – 2. Aria – 3. Andante cantabile – 4. Allegretto melancolico – 5. Chanson d’Adieu, Moderato assai, Lamento

för slagverk
 Five Scenes from the Snow Country (1978) för marimba. Uruppförd 12 oktober 1982 Stuttgart (Süddeutscher Rundfunk; Peter Sadlo)
 1. Misteriously, tempo of a funeral march – 2. Very fast – 3. Very slowly, extremly quiet, whispering – 4. Allegretto (with grace, no rush) – 5. Andante cantabile

Duos

för stråk- och klaverinstrument
 Sonate (1946) för violine och piano
 1. Prélude – 2. Nocturne – 3. Intermezzo – 4. Finale
 Sonata per Viola e Pianoforte (i en sats; 1979). Uruppförd 20 april 1980 Witten (Wittener Tage für neue Kammermusik; Garth Knox [Viola], Jan Latham-Koenig [Piano])
 Sonatina (1979) för violin och piano (Parergon till barnoperan Pollicino [1979]). Uruppförd 2 december 1980 London (Queen Elizabeth Hall; Jenny Abel [Violin], Roberto Szidon [Piano])
 1. Allegretto – 2. Moderato assai – 3. Passacaglia
 Fünf Nachtstücke (1990) för violin och piano. Uruppförd 16 maj 1990 London (Royal Academy of Music; Peter Sheppard [Violin], Aaron Shorr [Piano])
 1. Elegie – 2. Capriccio – 3. Erstes Hirtenlied – 4. Zweites Hirtenlied – 5. Ode
 Der verdoppelte Vitalin (1978/2003). Variationer för violin och piano (över motiv av Tomaso Antonio Vitali). Uruppförd 16 augusti 2003 Salzburg (Mozarteum; Benjamin Schmid [Violin], Ariane Haering [Piano])
 Englische Balladen und Sonette (2003) för piano och violoncell. Uruppförd 16 augusti 2003 Salzburg (Mozarteum; Lucas Fels [Violoncell], Siegfried Mauser [Piano])
 1. Ruhig, verhalten – 2. Viertel = 72 – 3. Bewegt, heftig, stürmisch – 4. Ernst, getragen – 5. Tango – 6. Sonett

för blås- och klaverinstrument
 Sonatine (1947) för flöjt och piano. Uruppförd 1947 Darmstadt-Kranichstein (Kurt Redel [Flöjt], Carl Seemann [Piano])
 1. Moderato – 2. Allegro molto vivace – 3. Andantino – 4. Presto
 3 geistliche Konzerte (1994/96) för trumpete och orgel/ Trumpet och piano. Moritz Eggert
 1. Rex tremendae – 2. Lacrimosa – 3. Sanctus

för knäpp- och klaverinstrument
 Eine kleine Hausmusik (1986) för gitarr och hammarklaver

för klaverinstrument
 Divertimenti (1964). Mellanspel ur operan Der junge Lord för 2 pianon. Uruppförd 30 november 1964 New York (Joseph Rollino und Paul Sheftel)
 1. Allegro – 2. Con spirito – 3. Largo – 4. Vivace
 Nocturnal Serenade (Serenata notturna; Parergon till operan Die englische Katze [1980–1983; reviderad 1990]). Bearbetning för 2 pianon av Martin Zehn (1993)
 Serenata notturna (1996) för 2 pianon

för stråkinstrument
 Allegra e Boris (1987). Bröllopsmusik för violin och viola

för knäppinstrument
 Drei Märchenbilder (1980; Parergon till barnoperan Pollicino [1979]). Bearbetning för 2 gitarrer (1997) av Jürgen Ruck
 Minette (1998). Canti e rimpianti amorosi för 2 gitarrer (Parergon till operan Die englische Katze [1980–1983; reviderad 1990])
 1. Canzona felina e campagnola – 2. Aria lunare – 3. Il cuore spezzato – 4. Pianto delle due sorelle – 5. Minuetto di Minette – 6. Chanson d’Adieu – 7. La morte amorosa dell’eroina

Trios

Pianotrios
 Kammersonate (1948; revidierad 1963) för pianotrio. Uruppförd 16 mars 1950 Köln (Wolfram Gehring [Piano], Rolf Müller [Violin], Heinrich Plümacher [Violoncell])
 1. Allegro assai – 2. Dolce, con tenerezza – 3. Lento
 Adagio adagio (1993). Serenad för pianotrio. Uruppförd 18 mars 1993 Langen (Schloss Wolfsgarten; Yehudi Menuhin [Violin], Leonid Gorokhov [Violoncell], Simon Mulligan [Piano])

Stråktrio
 Trio i tre satser (1998) för violin, viola och violoncell. Uruppförd 12 maj 1999 Schwetzingen (Festspiele; Deutsches Streichtrio)
 1. Allegrettino – 2. Adagio – 3. Ländler

Trios för blandad besättning
 Trio (Divertimento?) (1945; förlorad) för oboe, viola och violoncell
 Carillon, Récitatif, Masque (1974). Trio för mandolin, gitarr och harpa. Uruppförd 2 februari 1977 London (Hugo d’Alton [Mandolin], Roland Harker [Gitarr], Una O’Donovan [Harpa])
 Selbst- und Zwiegespräche (1984/85). Trio för viola, gitarr och liten orgel (eller andra klaverinstrument; varje del är också spelbar som solo, även duo-kombinationer  [Viol/gitarr, Viola/orgel, Gitarr/orgel]). Uruppförd 29 september 1985 Brühl (Olivier Kauffmann [Viol], Carry Greisch [Gitarr], Pierre Nimax [Orgel])
 Leçons de danse (1995/96) för 2 pianon (eller piano och harpa) och slagverk (Parergon till baletten Le fils de l’air [Der Sohn der Luft; 1995/96]). Uruppförd 25 maj 1997 Schwetzingen (Festspiele)
 Tango – Tempo di Minuetto – Foxtrott – Finale

Kvartetter

Stråkkvartetter
 1. Streichquartett (1947). Uruppförd 1947 Heidelberg (Freund-Quartett)
 1. Allegro molto – 2. Andantino – 3. Lento, ma non troppo – 4. Presto
 2. Streichquartett (1952). Uruppförd 16 december 1952 Baden-Baden (Südwestfunk; Parrenin-Quartett)
 1. MM = 70 – 2. MM = 69 – 3. MM = 152
 3. Streichquartett (i en sats; 1975/76). Uruppförd 12 september 1976 Berlin (Festwochen; Concord Quartet)
 4. Streichquartett (1976). Uruppförd 25 maj 1977 Schwetzingen (Festspiele; Concord Quartet)
 Molto agitato – Adagio. William Byrd Pavana – Allegretto moderato – Rondo improvvisato
 5. Streichquartett (1976). Uruppförd 25 maj 1977 Schwetzingen (Festspiele; Concord Quartet)
 1. MM = 72 – 2. Atemlos, wild – 3. MM = Herzschlag – 4. Still, entlegen – 5. Echos, Erinnerungen, ganz von fern – 6. Morgenlied

Kvartett för blandad besättning
 Kleines Quartett (1945) för oboe, violin, viola och violoncell
 Ein kleines Potpourri (2000) ur Boulevard Solitude för flöjt, vibrafon, harpa och piano. Uruppförd 22 oktober 2000 Hannover (Expo 2000, Deutscher Pavillon; Ensemble TrioLog: Burkhard Jäckle [Flöjt], Stefan Blum [Vibrafon], Silvia Christine Fuchs [Harpa], Jan Philip Schulze [Piano])
 1. Berceuse, Gavotte und Galopp – 2. Manon Lescaut schreibt einen Brief – 3. Perpetuum mobile

Kvintetter

Pianokvintett
 Quintetto (1990/91) för piano och stråkkvartett. Uruppförd 25 mars 1993 Berkeley (Peter Serkin [Piano], Guarneri String Quartet)
 1. Con ferocia – 2. Adagio – 3. Litania

Träblåsarkvintett
 Bläserquintett (1952; för flöjt, oboe, klarinett, horn och fagott). Uruppförd 15 februari 1953 Radio Bremen (Bläservereinigung der Bremer Philharmoniker)
 1. Introduktion – 2. Thema – 3. Variation – 4. Sehr ruhig – 5. Rasch, heiter – 6. Galopp
 L'autunno (1977). Musik för 5 blåsinstrumentalister. Uruppförd 28 februari 1979 London (Wigmore Hall); Koenig Ensemble, Dirigent: Jan Latham-Koenig (* 1953)
 Besättning: flöjt (även piccola- och altflöjt), oboe (även Oboe d’amore), klarinett (även Ess-klarinett och basklarinett), valthorn (ad lib. även Wagnertuba), fagott (även kontrafagott)
 1. Moderato – 2. Allegretto – 3. Allegramente – Malincolia – 4. Vivace – 5. Quia respexit humilitatem ancillae suae

Bleckblåsarkvintett
 Fragmente aus einer Show (1971; ur Der langwierige Weg in die Wohnung der Natascha Ungeheuer). Besatt för bleckkvintett. Uruppförd oktober 1971 (Philip Jones Brass Ensemble American Tour)
 Variation (1981) för bleckkvintett

Kvintett för blandad besättning
 Amicizia! (1976). Kvintett för klarinett, trombon, violoncell, slagverk och piano. Uruppförd 6 augusti 1976 Montepulciano (1° Cantiere Internazionale d’Arte; Instrumentalensemble Hinz und Kunst)
 Neue Volkslieder und Hirtengesänge (1996; fritt efter musikteaterstycket Ödipus der Tyrann [1983]) för fagott, gitarr och stråktrio. Uruppförd 15 december 1997 Berlin (Berlinerfilharmonikerna, Kammermusiksaal; Scharoun-Ensemble)
 1. Pastorale – 2. Morgenlied – 3. Ballade – 4. Tanz – 5. Rezitativ – 6. Abendlied – 7. Ausklang

Sextett

för stråkinstrument
 Der junge Törless (1966). Fantasia för stråksextett (3 violiner, 2 viola och violoncell; efter musiken till filmen Der junge Törless av Volker Schlöndorff). Uruppförd 22 juni 1968 Minterne, Dorchester (Langbein-Ensemble)
 1. Adagio – 2. Allegro marcato – 3. Air – 4. Vivace – 5. Epilogo
 Utökad version för stråkorkester: se under Övrig ensemble- / orkesterverk
 Adagio (1992) för stråksextett till Peter Hanser-Strecker)
 Trauer-Ode (1997; till Margaret Geddes). En sextett för violoncelli. Uruppförd 19 oktober 1997 Kronberg im Taunus (Stadthalle; Teilnehmer der Internationalen Kammermusik-Akademie Kronberg, Leitung: Mstislaw Rostropowitsch)

för slagverksinstrument
 Minotauros Blues (1996). Konsertmusik för 6 slagverkare. Uruppförd 16 januari 1998 Köln (Philharmonie; Mitglieder des WDR Sinfonieorchesters Köln, Dirigent: Markus Stenz)

för blandad besättning
 Sonate für sechs Spieler (1983; efter filmmusiken till L'amour à mort av Alain Resnais). Uruppförd 26 september 1984 London (The Fires of London, Dirigent: John Carewe)

Septett
 Canzona (1982) för 7 instrument. Uruppförd 6 juni 1982 Stuttgart (Staatstheater; Dirigent: Dennis Russel Davies)

Oktett
 Concerto per il Marigny (1956) för piano och 7 instrument: se under Konsertverk med klaverinstrument
 Quattro Fantasie (1963; Oktettsats ur Kammermusik 1958 och Adagio 1963) för klarinett, fagott, horn, 2 violiner, viola, violoncell och kontrabas
 1. Prefazione – 2. Sonata – 3. Cadenza – 4. Adagio (Epilogo)
 Sonata per otto ottoni (för 8 bleckblåsare; 1983). Uruppförd 17 september 1983 Berlin (Festwochen; Blechbläserensemble der Berliner Philharmoniker)
 1. Largo – 2. Allegramente – 3. Rondino I – 4. Grave – 5. Rondino II

Vokalverk

för solostämma och ett instrument

Sångstämma och piano
 Whispers from Heavenly Death (1948; reviderad 1999). Kantat för hög sångstämma (Sopran eller tenor) och piano. Text: Walt Whitman, till tyska av Georg Goyert. Uruppförd 14 juni 1950 Stuttgart (Tage der Zeitgenössischen Musik; Sybille Ursula Fuchs [sopran]; Frank Zubal [piano])
 1. Wagst du es jetzt, o Seele – 2. Keine Karte dort, kein Führer – 3. Ich kenne es nicht, o Seele – 4. Erst wenn die Bande sich lösen – 5. Dann brechen wir auf
 Chanson Pflastersteine (1950) för sopran och piano. Text: ?
 Ariosi (1963). Version för sopran och fyrhändigt piano. Texte: Torquato Tasso
 1. Qual rugiada – 2. Compianto – 3. Maraviglioso fior del vostro mare – 4. Estro – 5. Deh, vieni, morte soave
 Version för sopran, violin och orkester: se under Vokalverk för solostämmor och ensemble/orkester
 Three Auden Songs (1983) för tenor och piano. Text: Wystan Hugh Auden. Uruppförd 15 juni 1983 Aldeburgh (Aldeburgh Festival; Neil Mackie [Tenor], Jan Latham-Koenig [piano])
 1. In memoriam L. K. A. (1950–1952) ("At peace under this mandarin, sleep") – 2. Rimbaud ("The nights, the railway-arches, the bad sky") – 3. Lay your sleeping head, my love
 Heimlich zur Nacht (1994) för sopran och piano. Text: Else Lasker-Schüler. Uruppförd 28 maj 1994 Berlin-Lankwitz (Siemensvilla; Gundula Hintz [Sopran], Axel Bauni [piano]; Konsert till intendanten för Berliner Festspiele, Ulrich Eckhardts 60-årsdag)
 Nocturnal Serenade (ur Die Englische Katze). Bearbetning för sopran och piano (1996) av Martin Zehn
 Sechs Gesänge aus dem Arabischen (1997/98) för tenor och piano. Text: Hans Werner Henze. Uruppförd 23 november Köln (Philharmonie; Ian Bostridge [Tenor], Julius Drake [Piano])
 1. Selim und der Wind – 2. Die Gottesanbeterin – 3. Ein Sonnenaufgang – 4. Cäsarion – 5. Fatumas Klage – 6. Das Paradies

Sångstämma och gitarr
 Drei Fragmente nach Hölderlin (1958) för tenor och gitarr
 1. In lieblicher Bläue – 2. Möcht ich ein Komet sein? – 3. Wenn einer in den Spiegel siehet
 Chilelied ("Dieser chilenische Sommer war süß"; 1974) för stämma och gitarr. Text: Rudi Bergmann (* 1950). Uruppförd 31 maj 1974 Essen (Grugahalle; Minneskonsert för Víctor Jara, tillika solidaritetshandling för motståndet i Chile; Dieter Süverkrüp [Stämma och gitarr])

Sångstämma och diverse instrument
 Heilige Nacht (1993). En julsång för mellanstämmor och blockflöjt (eller flöjt eller oboe, eller violin). Text: Hans-Ulrich Treichel

Stämma (från band) och slagverk
 Prison Song (1971) för en slagverkare och tonband. Text: Ho Chi Minh. Lätt förändrat i Voices (1973): se under Vokalverk för solostämmor och ensemble / orkester

för solostämmor och 2–5 instrument
 Sechs Lieder (1945) för hög sångstämma, flöjt, oboe, klarinett, horn och fagott. Text: ?
 Being Beauteous (1963). Kantat för koloratursopran, harpa och 4 violoncelli. Text: Arthur Rimbaud (ur Les Illuminations [1872/73]). Uruppförd 12 april 1964 Berlin (Ingeborg Hallstein [Sopran]; Eberhard Finke, Wolfgang Boettcher, Peter Steiner, Heinrich Majowski [Violoncelli], Fritz Helmis [harpa], Dirigent: Hans Werner Henze)
 El Cimarrón (1969/70). Autobiografi av den frigivna slaven Estéban Montejo. Recital för baryton, en flöjtist, en gitarrist och en slagverkare (respektive med olika instrument). Libretto: Hans Magnus Enzensberger (efter boken Biografía de un cimarrón [1966] av Miguel Barnet). Uruppförd 22 juni 1970 Aldeburgh, Suffolk (Aldeburgh Festival; William Pearson [Baryton], Karlheinz Zöller [Flöjt], Leo Brouwer [Gitarr], Stomu Yamashta [Slagverk])
 1. Die Welt – 2. Der Cimarrón – 3. Die Sklaverei – 4. Die Flucht – 5. Der Wald – 6. Die Geister – 7. Die falsche Freiheit – 8. Die Frauen – 9. Die Maschinen – 10. Die Pfarrer – 11. Der Aufstand – 12. Die Schlacht von Mal Tiempo – 13. Der schlechte Sieg – 14. Die Freundlichkeit – 15. Das Messer
 Memorias de "El Cimarrón" (1970) för gitarr. Bearbetning av Leo Brouwer: se under Kammarmusik – Soli för knäppinstrument
 Hommage à Kurt Weill (1975). 2 Lieder för sångstämma, trumpet och piano. Text: Ralf Thenior
 1. Heb doch die Stimme an – 2. Kindermund
 Von Krebs zu Krebs (1981) för sopran, flöjt och piano. Text: ?

för solostämmor och ensemble/orkester
 Der Vorwurf (1948). Konsertaria för baryton, trumpet, trombon och stråkorkester. Text: Franz Werfel
 Whispers from Heavenly Death (1948; reviderad 1999). Kantat för hög sångstämma (sopran eller tenor) och 8 instrumentalister. Text: Walt Whitman, till tyska av Georg Goyert. Uruppförd 1950 Frankfurt am Main (Hessischer Rundfunk; Orchestermitglieder des Hessischen Rundfunks, Dirigent: Winfried Zillig)
 1. Wagst du es jetzt, o Seele – 2. Keine Karte dort, kein Führer – 3. Ich kenne es nicht, o Seele – 4. Erst wenn die Bande sich lösen – 5. Dann brechen wir auf
 Wiegenlied der Mutter Gottes (1948) för en barnröst eller enstämmig gosskör och 9 soloinstrument. Text: Lope de Vega, till tyska av Artur Altschul. Uruppförd 27 juni 1954 Duisburg (Niederrheinisches Musikfest; Agnes Giebel [Sopran]; Dirigent: Georg Ludwig Jochum)
 Apollo et Hyazinthus (1948/49). Improvisationer för cembalo, altstämma och 8 soloinstrument. Text: Georg Trakl, Im Park
 Fünf Neapolitanische Lieder (Cinque canzoni napoletane; Canzoni „e copp“ ’o tammurro [Lieder zur Trommel]; 1956) för baryton och kammarorkester. Text: anonym (1600-talet). Uruppförd 26 maj 1956 Frankfurt am Main (Hessischer Rundfunk; Dietrich Fischer-Dieskau, Sinfonie-Orchester des Hessischen Rundfunks, Dirigent: Otto Matzerath)
 Nachtstücke und Arien (1957) för sopran och stor orkester. Text: Ingeborg Bachmann. Uruppförd 20 oktober 1957 Donaueschingen (Donaueschinger Musiktage; Gloria Davy [Sopran]; Südwestfunk-Orchester, Dirigent: Hans Rosbaud)
 1. Nachtstück I – 2. Aria I: Wohin wir uns wenden im Gewitter der Rosen – 3. Nachtstück II – 4. Aria II: Mit schlaftrunkenen Vögeln – 5. Nachtstück III
 Kammermusik 1958 för tenor, gitarr och 8 soloinstrument. Text: Friedrich Hölderlin, Hymn In lieblicher Bläue. Uruppförd 26 november 1958 Hamburg (Norddeutscher Rundfunk; Peter Pears [Tenor], Julian Bream [Gitarr]; Orchestermitglieder des Norddeutschen Rundfunks, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Prefazione – 2. In lieblicher Bläue – 3. Tento I: Du schönes Bächlein – 4. Innen aus Verschiedenem entsteht – 5. Tento II: Es findet das Aug’ oft – 6. Gibt es auf Erden ein Maß – 7. Sonata – 8. Möcht ich ein Komet sein? – 9. Cadenza – 10. Wenn einer in den Spiegel siehet – 11. Tento III: Sohn Laios’ – 12. Wie Bäche reißet das Ende von etwas mich dahin – 13. Adagio (Epilogo)
 Drei Fragmente nach Hölderlin (1958) för tenor och gitarr: se under Vokalverk för solostämma och 1 instrument
 1. In lieblicher Bläue – 2. Möcht ich ein Komet sein? – 3. Wenn einer in den Spiegel siehet
 Drei Tentos för gitarr (1963): se under Kammarmusik – Soli för knäppinstrument
 Quattro Fantasie (1963): se under Kammarmusik – Oktett
 Drei Arien (1960; reviderad 1993) ur operan Elegie für junge Liebende för baryton och liten orkester. Text: Wystan Hugh Auden och Chester Kallman. Tysk version: Ludwig Landgraf, Werner Schachteli och Hans Werner Henze
 1. Von allen Dichtern unserer Zeit – 2. O Titania – 3. Bah, dieses Pack
 Ariosi (1963) för sopran, violin och orkester. Text: Torquato Tasso. Uruppförd 23 augusti 1964 Edinburgh (Edinburgh Festival; Irmgard Seefried [Sopran], Wolfgang Schneiderhan [Violin]; London Symphony Orchestra, Dirigent: Colin Davis)
 1. Qual rugiada – 2. Compianto – 3. Maraviglioso fior del vostro mare – 4. Estro – 5. Deh, vieni, morte soave
 Version för sopran och fyrhändigt piano: se under Vokalverk för solostämma och 1 instrument
 Bearbetningar av Nr 2:
 för stråksextett (1966, till filmen Un amour de Swann): se under Filmmusik och Kammarmusik – Sextett
 för stråkorkester (1966): se under Övrig ensemble- / orkesterverk
 för piano (1984): se under Kammarmusik – Soli för klaverinstrument
 Ein Landarzt (1964). Monodram för baryton och liten orkester. Text: Franz Kafka. Uruppförd 13 oktober 1965 Berlin (Dietrich Fischer-Dieskau; Berlinerfilharmonikerna, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Versuch über Schweine (1968) för Sprechgesang (Baryton) och orkester. Text: Gaston Salvatore. Uruppförd 14 februari 1969 London (Roy Hart [Baryton]; English Chamber Orchestra, Dirigent: Hans Werner Henze)
 2. Violinkonzert (i en sats; 1971; reviderad 1991) för violin, tonband, basbaryton och 33 instrumentalister. Text: Hans Magnus Enzensberger, Hommage à Gödel. Uruppförd 2 november 1972 Basel (Brenton Langbein [Violin], Kurt Widmer [Basbaryton]; Basler Kammerorchester, Dirigent: Paul Sacher)
 Voices – Stimmen (1973). En samling av sånger för mezzosopran, tenor och instrumentalgrupper (15 musiker). Uruppförd 4 januari 1974 London (Queen Elizabeth Hall; Rose Taylor [Mezzosopran], Paul Sperry [Tenor]; London Sinfonietta, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Los poetas cubanos ya no suenan. Text: Heberto Padilla (1932–2000) – 2. Prison Song. Text: Ho Chi Minh – 3. Keiner oder alle. Text: Bertolt Brecht – 4. The Electric Cop. Text: Victor Hernandez Cruz (* 1949) – 5. The Distant Drum. Text: Calvin C. Hernton (1933–2001) – 6. 42 Schulkinder. Text: Erich Fried – 7. Caino. Text: Gino De Santis – 8. Il Pasi. Text: Mario Tobino (1910–1991) – 9. Heimkehr. Text: Heinrich Heine – 10. Grecia 1970. Text: Giuseppe Ungaretti – 11. Legende von der Entstehung des Buches Taoteking auf dem Weg des Laotse in die Emigration. Text: Bertolt Brecht – 12. Gedanken eines Revuemädchens während des Entkleidungsaktes. Text: Bertolt Brecht – 13. Das wirkliche Messer. Text: Hans Magnus Enzensberger – 14. Recht und billig. Text: Erich Fried – 15. Patria. Text: Miguel Barnet – 16. Screams (Interlude). Text: Walton Smith – 17. The Worker. Text: Richard W. Thomas – 18. Para aconsejar a una dama. Text: Heberto Padilla – 19. Roses and Revolutions. Text: Dudley Randall (1914–2000) – 20. Vermutung über Hessen. Text: F. C. Delius – 21. Schluss. Text: Michaelis Katsaros – 22. Das Blumenfest. Text: Hans Magnus Enzensberger
 Orpheus (1978). En historia i 6 scener (2 akter). Konsertversion för talare och orkester. Libretto: Edward Bond, till tyska av Hans-Ulrich Treichel. Uruppförd 4 mars 1983 Köln (Konzertsaal der Musikhochschule; Thomas Holtzmann; Kölner Rundfunk-Sinfonie-Orchester, Dirigent: Hans Werner Henze)
 El Rey de Harlem. Imaginäres Theater I (1979) för mezzosopran och liten ensemble. Text: Federico García Lorca. Uruppförd 20 april 1980 Witten (Wittener Tage für neue Kammermusik; Maureen McNally; Ensemble Hinz und Kunst, Dirigent: Spiros Argiris)
 1. Con una cuchara – 2. Tenía la noche – 3. Es por el silencio sapientismo – 4. A la izquierda
 Drei Lieder über den Schnee (1989) för sopran, baryton och 8 instrument. Text: Hans-Ulrich Treichel. Uruppförd 8 september 1989 Frankfurt am Main (Alte Oper; Maria Husmann [Sopran], Kurt Widmer [Baryton]; Scharoun Ensemble, Dirigent: Gernot Schulz)
 1. Schnee, den ich loben will – 2. Es ist ein Schnee gefallen – 3. Als die Erde verlassen war
 Paraphrasen über Dostojewski. In Worte gefaßt für Prinz Myshkin von Ingeborg Bachmann för talare och 11 instrument (1990). Libretto: Ingeborg Bachmann (1953). Uruppförd 12 januari 1991 London (Barbican Hall; Jonathan Moore [Talare], London Sinfonietta, Dirigent: Ingo Metzmacher)
 1. Intrada – 2. Danse – 3. Petits jeux – 4. Pas de quatre – 5. Grand pas – 6. Air 1 – 7. Scène – 8. Interlude – 9. Pas de deux – 10. Air 2 – 11. Scène – 12. Ballade. Ritornell – 13. Ballet blanc – 14. Scène – 15. Interlude – 16. Variations – 17. Pantomime – 18. Finale. Bolero – 19. Apotheose
 Zwei Konzertarien för tenor och liten orkester (1991; till minne av Friedrich K. Wanek [1929–1991]). Text: Heinz von Cramer. Uruppförd 28 juli 1991 Montepulciano (16° Cantiere Internazionale d’Arte; Roberto Saccà; Jugendorchester des vereinten Berlin, Dirigent: Markus Stenz)
 1. Kein Blick, kein Schatten – 2. Was für eine schöne Stimme
 Lieder und Tänze (1992/93) ur operetten La Cubana för mezzosopran och kammarensemble. Text: Hans Magnus Enzensberger. Uruppförd 12 september 1993 Zürich (Kleiner Tonhallesaal; Maria Husmann [Sopran], Collegium Novum Zürich)
 1. Ouvertüre – 2. Tivoli-Couplet – 3. Canzona I – 4. Tango – 5. Polonaise – 6. Ragtime – 7. Canzona II – 8. Illusion
 Aristaeus (1997–2003). Dramma in musica per voce recitante (baritono) e orchestra (för talare [eller baryton] och orkester). Text: Hans Werner Henze. Uruppförd 1 februari 2004 Berlin (Konzerthaus; Martin Wuttke [Talare]; Rundfunk-Sinfonieorchester Berlin, Dirigent: Marek Janowski)

för solostämma/ Chor a cappella
 Mad People’s Madrigal ur We Come to the River (1974–1976) för 12-stämmig blandad kör. Text: Edward Bond
 Orpheus behind the wire (Orpheus hinter dem Stacheldraht; 1981–1983) för 4- till 12-stämmig blandad kör. Text: Edward Bond, tysk version: Hans Werner Henze
 1. Wie war die Hölle? (SSSAAATTTBBB) – 2. Der Sinn liegt hier (SSAA) – 3. Du der du die Zeit der Mörder überlebtest (SATBB) – 4. Nun ist alles anders (TTTBBB) – 5. Orpheus (SSAATTBB)
 An Sascha (1991) för sopran och alt. Text: ?
 Hirtenlieder ur operan Venus und Adonis (1993–1995) för 6 stämmor (S.Mez.A.T.Bar.B) solis eller kör. Text: Hans-Ulrich Treichel
 1. Der Morgen steigt auf – 2. Ungestüm ist Adonis – 3. Der Wind, er spricht zum Laub – 4. Die Flüsse stehen still

för kör och ensemble/orkester
 Fünf Madrigale (1947) för liten blandad kör (SATB) och 11 soloinstrument. Text: François Villon (ur Le Testament, Das große Testament [1461/62]), till tyska av Paul Zech. Uruppförd 25 april 1950 Frankfurt am Main (Frankfurter Singakademie; Instrumentalisten des Kölner Rundfunk-Sinfonie-Orchesters, Dirigent: Ljubomir Romansky)
 1. Im Wald, da ruht – 2. Und ist kein Feld – 3. Als Kaiser Alexander – 4. Wer sterben muß – 5. Dein Bild im Angesicht
 Chor gefangener Trojer (1948; reviderad 1964). Symfonisk sats för blandad kör och stor orkester. Text: Johann Wolfgang von Goethe (ur "Faust. Der Tragödie zweiter Teil", 3 akt). Uruppförd 6 februari 1949 Bielefeld (Chor des Musikvereins Bielefeld, Orchester der Stadt Bielefeld, Dirigent: Hans Hoffmann)
 Wiegenlied der Mutter Gottes (1948) för en barnröst eller enstämmig gosskör och 9 soloinstrument: se under Vokalverk för solostämmor och ensemble / orkester
 Lieder von einer Insel (1964). Körfantasier för kammarkör, trombin, 2 violoncelli, kontrabas, portativ, slagverk och pukor. Text: Ingeborg Bachmann. Uruppförd 23 januari 1967 Selb (100. Rosenthal-Feier-Abend; RIAS-Kammerchor, Mitglieder der Berliner Philharmoniker, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Schattenfrüchte fallen von den Wänden – 2. Wenn du auferstehst – 3. Einmal muß das Fest ja kommen – 4. Wenn einer fortgeht – 5. Es ist Feuer unter der Erde
 Musen Siziliens (1966). Konsert för blandad kör (SATB), 2 pianon, blåsare och pukor. Text: Vergilius (Eklogen-Fragmente). Uruppförd 20 september 1966 Berlin (Sing-Akademie zu Berlin; Joseph Rollino, Paul Sheftel [pianon]; Mitglieder des Radio-Sinfonie-Orchesters Berlin, Dirigent: Mathieu Lange)
 1. Pastorale („Quid, quae te pura solum sub nocte canentem“) – 2. Adagio („Alpinas a!“) – 3. Silenus („…simul incipit ipse“)
 Sinfonia N. 9 (1995–1997) för blandad kör och orkester. Text: Hans-Ulrich Treichel (efter motive från romanen Das siebte Kreuz av Anna Seghers). Uruppförd 11 september 1997 Berlin (Philharmonie; Berliner Philharmonisches Orchester, Rundfunkchor Berlin, Dirigent: Ingo Metzmacher)
 1. Die Flucht – 2. Bei den Toten – 3. Bericht der Verfolger – 4. Die Platane – 5. Der Sturz – 6. Die Nacht im Dom – 7. Die Rettung
 Elogium musicum amatissimi amici nunc remoti (2008) för blandad kör (SATB) och orkester. Text: Franco Serpa (* 1931). Uruppförd 2 oktober 2008 Leipzig (Gewandhaus; Gewandhausorchester, MDR-Rundfunkchor, Dirigent: Riccardo Chailly)
 An den Wind (2011). Musikstycke till pingst för blandad kör (SATB) och instrument. Text: Christian Lehnert. Uruppförd 26 maj 2012 Leipzig (Thomaskirche; Thomanerchor, Mitglieder des Gewandhausorchesters, Ullrich Böhme [Orgel], Dirigent: Georg Christoph Biller)
 Orkester: 3(+2Picc+AFl).EH.1[+BKlar].0 – 1.2.0.Wagnertuba – Slagverk.[2] – Harpa – Piano – Celesta – Stråkar: 0.0.0.1.1

för solostämmor, kör och ensemble/orkester
 Szenen und Arien (1956) ur operan König Hirsch för sopran, tenor, blandad kör, gosskör (ad lib.) och stor orkester. Text: Heinz von Cramer
 Vokalsinfonie (1995; i 5 satser) ur operan König Hirsch för sångarensemble och stor orkester. Text: Heinz von Cramer
 Aufstand (1960/61; gemensamt med Paul Dessau). Text: Jens Gerlach. Bidrag till samarbetet Jüdische Chronik (med Boris Blacher, Rudolf Wagner-Régeny, Karl Amadeus Hartmann) för alt, baryton, kammarkör, 2 talare och liten orkester. Uruppförd 14 januari 1966 Köln (WDR Sinfonieorchester, Dirigent: Christoph von Dohnányi)
 Novae de infinito laudes (1962). Kantat för 4 soli (SATB), blandad kör (SATB) och orkester. Text: Giordano Bruno. Uruppförd 24 april 1963 Venedig (Biennale di Venezia)
 1. Corpi Celesti (Die Himmelskörper) – 2. I Quattro Elementi (Die vier Elemente) – 3. La Continua Mutazione (Der fortlaufende Umbruch) – 4. Il Piacere E'Nel Movimento (Die Freude liegt in der Bewegung) – 5. Il Sorgere del Sole (Der Sonnenaufgang) – 6. Il Sommo Bene (Das höchste Gut)
 Cantata della fiaba estrema (1963) för sopran, kammarkör (SATB) och 13 instrument. Text: Elsa Morante. Uruppförd 26 februari 1965 Zürich (Ingeborg Hallstein [Sopran]; Collegium Musicum Zürich, Singkreis Zürich, Dirigent: Paul Sacher)

Bearbetningar
 Freiheitshymne av Mikis Theodorakis. Instrumentation (1967)
 Fünf Gedichte für eine Frauenstimme (= Wesendonck-Lieder, 1857/58) av Mathilde Wesendonck (Text) och Richard Wagner (Musik). Version för alt och kammarorkester (1976). Uruppförd 25 mars 1977 Köln (Westdeutscher Rundfunk; Ortrun Wenkel [Alt]; WDR Sinfonieorchester Köln, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Der Engel – 2. Stehe still – 3. Im Treibhaus – 4. Schmerzen – 5. Träume
 Don Chisciotte della Mancia (1976/78). Suite dal concerto (Konsertsvit) ur operan med samma namn av Giovanni Paisiello och Giovanni Battista Lorenzi för 2 sopraner, tenor (buffo), baryton, blåsorkester och kammarorkester
 1. Sinfonia – 2. Battaglia con pastori – 3. Duetto – 4. Sinfonia, Aria di Sancio, Triste canzone, Menuetto – 5. Duetto, Quartetto – 6. Sinfonia
 Scener och arior ur Il ritorno di Ulisse in patria av Claudio Monteverdi och Giacomo Badoaro (Venedig 1641). Instrumentation (1981). Uruppförd 4 september 1988 London (BBC Promenade Concerts; Ann Murray [Sopran], Kathleen Kuhlmann [Mezzosopran], Fiona Kimm [Alt], Alejandro Ramirez [Tenor], Thomas Allen [Baryton]; BBC Symphony Orchestra, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Richard Wagnersche Klavierlieder. Version för mezzosopran, baryton, kör och orkester (1998/99). Uruppförd 28 augusti 1999 Berlin (Konzerthaus; Stella Doufexis, Thomas Mohr; Rundfunkchor Berlin; Deutsches Symphonie-Orchester Berlin, Dirigent: Semjon Bytschkow)
 Teil I: 1. Gruß seiner Treuen an Friedrich August den Geliebten bei seiner Rückkunft aus England den 9. August 1844 – 2. Der Knabe und der Tannenbaum
 Teil II: Sieben Kompositionen zu Goethes „Faust“. 1. Lied der Soldaten – 2. Gretchen am Spinnrade – 3. Brandners Lied – 4. Lied des Mephistopheles – 6. Melodram – 7. Bauer unter der Linde
 Teil III: Acht französische Lieder. 1. Berceuse. Text: anonym – 2. Extase. Text: Victor Hugo (aus Les Orientales) – 3. Attente. Text: Victor Hugo (aus Les Orientales) – 4. La tombe dit a la rose. Text: Victor Hugo (aus Les voix intérieures) – 5. Mignonne Text: Pierre de Ronsard – 6. Tout n’est qu’images fugitives [Soupir]. Text: Jean Reboul (1796–1864) – 7. Les deux grenadiers (Die beiden Grenadiere). Text: Heinrich Heine, französisch von François-Adolphe Loeve-Veimar – 8. Adieux de Marie Stuart. Text: Pierre-Jean de Béranger

Scenverk

Operor, musikteaterstycken
 Die Leier des Palamedes (1943; förlorad?). Opera. Libretto: Erich Jüngst († 1943)
 Das Wundertheater (1948). Opera för skådespelare. Libretto: efter intermezzot El retablo de las maravillas av Miguel de Cervantes, till tyska av Adolf Friedrich von Schack. Uruppförd 7 maj 1949 Heidelberg (Städtische Bühnen; Regi: Heinrich Köhler-Helffrich; Scenografi: Heinrich Nötzold; Dirigent: Carl Caelius)
 Nyversion för sångare (1964; som del 1 av Triptychons: Das Wundertheater – Ein Landarzt – Das Ende einer Welt). Uruppförd 30 november 1965 Frankfurt am Main (Oper; Regi: Hans Neugebauer; Scenografi och kostym: Jacques Camurati; Dirigent: Wolfgang Rennert)
 Reducerad version (1964) av Henning Brauel (för skådespelare och 5 musiker). Uruppförd 30 september 1965 Berlin (Schillertheater, Werkstattbühne)
 Ein Landarzt (1951; reviderad 1994). Raddioopera. Libretto: Hans Werner Henze (efter romanen med samma namn [1917/18] av Franz Kafka). Uruppförd 29 november 1951 Hamburg (Nordwestdeutscher Rundfunk; Regi: Otto Kurth; Orchester des Nordwestdeutschen Rundfunks, Dirigent: Harry Hermann Spitz). Uruppförd (scenisk bearbetning) 27 maj 1953 Köln. Uruppförd (reviderad version) 27 september 1996 Köln (Studio für Elektronische Musik des WDR; WDR Sinfonieorchester Köln, Dirigent: Markus Stenz)
 Monodram för baryton och liten orkester (1964): se under Vokalverk för solostämmor och ensemble /orkester
 Scenversion (1964): Opera i en akt. Uruppförd 30 november 1965 Frankfurt (Oper; Regi, scenografi och kostym: Hans Neugebauer; Dirigent: Wolfgang Rennert)
 Boulevard Solitude (1950/51; reviderad 1952 och 1974). Lyriskt drama i 7 bilder. Libretto: Grete Weil, Scenarium: Walter Jockisch (1907–1970) (efter romanen Manon Lescaut [1728] av Antoine-François Prévost). Uruppförd 17 februari 1952 Hannover (Opernhaus; Regi: Walter Jockisch; Koreografi: Otto Krüger; scenografi och kostym: Jean-Pierre Ponnelle; Dirigent: Johannes Schüler)
 Ein kleines Potpourri (2000) ur Boulevard Solitude för flöjt, vibrafon, harpa och piano: se under Kammarmusik – kvartett för blandad besättning
 Das Ende einer Welt (1953; reviderad 1993). Radioopera. 2 aktet med prolog och epilog. Libretto: Wolfgang Hildesheimer. Uruppförd 4 december 1953 Hamburg (Nordwestdeutscher Rundfunk; Regi: Curt Reiss; Orchester des Nordwestdeutschen Rundfunks, Dirigent: Harry Hermann Spitz). Uruppförd (reviderad version) 27 september 1996 Köln (Studio für Elektronische Musik des WDR; WDR Sinfonieorchester, Dirigent: Markus Stenz)
 Scenversion (1964): Opera buffa i en akt. Uruppförd 30 november 1965 Frankfurt (Oper; Dirigent: Wolfgang Rennert; Regi: Hans Neugebauer; scenografi och kostym: Jacques Camurati)
 König Hirsch (1953–1956). Opera i 3 akter. Libretto: Heinz von Cramer (efter sagospelet Il Re Cervo [1772] av Carlo Gozzi). Uruppförd (fragmentariskt) 23 september 1956 Berlin (Deutsche Oper; Regi: Leonard Steckel; Scenografi: Jean-Pierre Ponnelle; Dirigent: Hermann Scherchen). Uruppförd: 4 oktober 1957 RAI (Dirigent: Nino Sanzogno [1911–1983]; Kör: Ruggero Machini). Uruppförd (med ARD-överföring) 5 maj 1985 Stuttgart (Württembergische Staatsoper; Regi: Hans Hollmann; Scenorgrafi: Hans Hoffer; Kostym: Frida Parmeggiani; Dirigent: Dennis Russell Davies; Kör: Ulrich Eistert). Uruppförd (konsertant) duetten Was können wir tun: 11 maj 2006 München (Herkulessaal der Residenz; Mojca Erdmann [Sopran], Stuart Skelton [Tenor]; Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks, Dirigent: Peter Ruzicka)
 Reducerad version (1962): Il Re Cervo oder Die Irrfahrten der Wahrheit. Opera i 3 akter. Uruppförd 10 mars 1963 Kassel (Staatstheater; Regi: Hans Hartleb; scenografi och kostym: Ekkehard Grübler (1928–2012); Dirigent: Hans Werner Henze)
 4. Sinfonie (1955; efter Skogsscenen i finalen till akt 2 av König Hirsch): se under Symfonier
 Szenen und Arien (1956), Vokalsinfonie (1995): se under Vokalverk för solostämmor, kör och ensemble /orkester
 Der Prinz von Homburg (1958/59; reviderad 1991). Opera i 3 akter (9 bilder). Libretto: Ingeborg Bachmann (efter pjäsen Prinz Friedrich von Homburg av Heinrich von Kleist). Uruppförd 22 maj 1960 Hamburg (Staatsoper; Regi: Helmut Käutner; Scenografi och kostym: Alfred Siercke; Dirigent: Leopold Ludwig). Uruppförd (reviderad version) 24 juli 1992 München (Bayerische Staatsoper, Cuvilliés-Theater; Regi: Nikolaus Lehnhoff; Scenografi och kostym: Gottfried Pilz; Dirigent: Wolfgang Sawallisch)
 La Forza delle Circostanze ovvera Ella non riuscì a convincerlo (1959). Operaparodi i 5 akter
 Elegy for Young Lovers (Elegie für junge Liebende) (1959–1961; reviderad 1987). Opera i 3 akter. Libretto: Wystan Hugh Auden och Chester Kallman [1921–1975]. Tysk version: Ludwig Landgraf, Werner Schachteli och Hans Werner Henze. Uruppförd 20 maj 1961 Schwetzingen (Rokokotheater; Regi: Hans Werner Henze; Scenograf: Helmut Jürgens; Kostym: Sophie Schröck; Ensemble der Bayerischen Staatsoper; Dirigent: Heinrich Bender). Uruppförd (reviderad version) 28 oktober 1988 Venedig (Teatro La Fenice; Dirigent: Markus Stenz)
 Drei Arien (1960; reviderad 1993): se under Vokalverk för solostämmor och ensemble/orkester

 Der junge Lord (1964). Komisk opera in 2 akter. Libretto: Ingeborg Bachmann (efter fabeln Der Affe als Mensch [ur sagosamlingen Der Scheik von Alessandria und seine Sklaven] av Wilhelm Hauff). Uruppförd 7 april 1965 Berlin (Deutsche Oper; Regi: Gustav Rudolf Sellner; Scenografi och kostym: Filippo Sanjust; Dirigent: Christoph von Dohnányi)
 Zwischenspiele (1964) ur operan Der junge Lord för orkester: se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Divertimenti (1964) ur Der junge Lord för 2 pianon: se under Kammarmusik – Duos för klaverinstrument
 The Bassarids (Die Bassariden) (1964/65). Opera seria i en akt med intermezzo. Libretto: Wystan Hugh Auden och Chester Kallman (efter dramat Backanterna av Euripides). Tysk version: Helmut Reinold och Maria Bosse-Sporleder. Uruppförd 6 augusti 1966 Salzburg (Großes Festspielhaus; Regi: Gustav Rudolf Sellner; Scenografi och kostym: Filippo Sanjust; Dirigent: Christoph von Dohnányi)
 Nyversion (1992): Musikdrama i en akt (utan intermezzo)
 The Judgement of Calliope (Das Urteil der Kalliope) (1964/1991). Ett satyrspel (= ur Bassariden). Uruppförd 29 oktober 1997 Gießen (Stadttheater; Regi: Guy Montavon; Ausstattung: Mark Väisänen; Dirigent: Michael Hofstetter)
 Reducerad verson för sångstämmor, mandolin och cembalo av Henning Brauel (1974)
 Mänadentanz (1965), Adagio, Fuge und Mänadentanz (2004): se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Moralities (Morality plays; Moralitäten) (1967). Tre sceniska kantater (Spel) för solistet, talare, blandad kör (SATB) och liten orkester. Libretto: Wystan Hugh Auden (efter fabeln av Aisopos). Tysk versiob: Maria Bosse-Sporleder. Uruppförd 18 maj 1968 Cincinnati (May Festival; Kör och solister från College Conservatory of Music, Combined High School Chorus and Children’s Choir, Cincinnati Symphony Orchestra, Dirigent: Max Rudolf)
 Liten version (1970). Uruppförd 1 april 1970 Saarbrücken (Kongresshalle; Wilhelm Pitsch [Talare], Charlotte Lehmann-Huber [Sopran], Ingrid Stolz [Alt], Georgios Chatsilias [Tenor], Siegmund Nimsgern [Bas]; Chor der staatlichen Hochschule für Musik, Saarbrücken; Hans und Kurt Schmitt [Pianon], Franz Zöller [Cembalo]; Dirigent: Herbert Simolzi)
 1. In the first age the frogs dwelt at peace (In Urzeiten lebten friedlich die Frösche am Teich) – 2. When first had no second, before time was (Ehe Zeit war, zu Anfang des Beginns) – 3. A ship put to sea (Ein Schiff stach in See)
 Das Floß der Medusa (1968; in memoriam Ernesto Che Guevara; Slutet reviderat 1990). Oratorium för sopran, baryton, talare, 16-stämmig blandad kör, 9 gossröster och orkester. Libretto: Ernst Schnabel. Uruppförd 9 december 1968 Hamburg (NDR; Edda Moser [Sopran], Dietrich Fischer-Dieskau [Baryton], Charles Regnier [Talare]; kör und Sinfonieorchester des NDR, Dirigent: Hans Werner Henze). Uruppförd (konsertant) 29 januari 1971 Wien (Edda Moser [Sopran], William Pearson [Baryton], Helmut Janatsch [Talare]; Kör och Symphonieorchester des ORF, Dirigent: Miltiades Caridis). Uruppförd (sceniskt) 15 april 1972 Nürnberg (Städtische Bühnen; Regi: Wolfgang Weber; Dirigent: Hans Gierster)
 Del 1: Die Einschiffung zum Untergang – Del 2: Die neunte Nacht und der Morgen
 Der langwierige Weg in die Wohnung der Natascha Ungeheuer (1970/71). Show med 17. Libretto: Gaston Salvatore. Uruppförd 17 maj 1971 Rom (Teatro Olimpico / RAI; William Pearson [Baryton], Stomu Yamashta [Slagverk]; Giuseppe Agostini [Hammondorgel]; The Fires of London; Philip Jones Brass Ensemble; Gunther Hampel Free Jazz Group; Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Planimetrie – 2. Belästigungsversuche – 3. Die verschleierten Boten – 4. Der lustlose Aufpasser – 5. Einleitung in die schwierige Bourgeoisie – 6. Rückkehrversuche in die Bourgeoisie – 7. (ohne Titel) – 8. Deutsches Lied – 9. Vermessungsurkunde – 10. Sprachübung (Galgenlied) – 11. Metaphentes
 Fragmente aus einer Show (1971): se under Kammarmusik – Bleckblåsarkvintett
 La Cubana oder Ein Leben für die Kunst (1972/73; reviderad 1996). TV-opera (Vaudeville) i 5 bilder. Libretto: Hans Magnus Enzensberger (efter motiv från romanen Canción de Rachel av Miguel Barnet). Ursänd 4 mars 1974 New York (Channel 13; WNET Opera Theatre New York; Regi: Kirk Browning; Ausstattung: Rouben Ter-Arutunian; Dirigent: Hans Werner Henze). Uruppförd 28 maj 1975 München (Staatstheater am Gärtnerplatz; Regi: Imo Moszkowicz; Scenografi och kostym: Jürgen Henze; Dirigent: Peter Falk; Kör: Wilfried Koch)
 Nyversion: La piccola Cubana (1990/91/96), för kammarteater och starkt förenklad besättning; av Jobst Liebrecht för Kammerensemble (2019/20).
 Lieder und Tänze (1992/93) ur operetten La Cubana för mezzosopran och kammarensemble: se under Vokalverk för solostämmor och ensemble/orkester
 Streik bei Mannesmann (1973). Scenisk kantat. Libretto: Erika Runge. Musik: Dietrich Boeckle, Hans Werner Henze (Künstlerische Leitung), Niels Frederic Hoffmann, Thomas Jahn, Luca Lombardi och Wilfried Steinbrenner. Uruppförd 1973 Berlin
 We Come to the River (Wir erreichen den Fluß) (1974–1976). Actions for Music. Libretto: Edward Bond. Uruppförd 12 juni 1976 London (Royal Opera House Covent Garden; Regi: Hans Werner Henze; Scenografi och kostym: Jürgen Henze; Dirigent: David Atherton)
 Mad People’s Madrigal ur We Come to the River för 12-stämmig blandad kör: se under Vokalverk för solostämmor/ Chor a cappella
 Der heiße Ofen (1975). Komisk opera. 5 aktet och 3 mellanakter. Text: Friedrich Hitzer, Klaus Konjetzky, Wolfgang Florey, Niels Frederic Hoffmann, Thomas Jahn och Dieter Süverkrüp (efter scenverket Michel und Rosi av Friedrich Hitzer och Klaus Konjetzky). Musik: Richard Blackfort, Henning Brauel, Peter Maxwell Davies, Michael Denhoff, Hans Werner Henze, Niels Frederic Hoffmann, Thomas Jahn, Geoffrey King und Francis Pinto. UA 18. März 1989 Kassel
 Pollicino (1979/80). Favola per musica. Libretto: Giuseppe Di Leva (efter sagan av Carlo Collodi, Bröderna Grimm och Charles Perrault). Uruppförd 2 augusti 1980 Montepulciano (5. Cantiere Internazionale d’Arte; Kinder und Erwachsene aus Montepulciano und Umgebung; Regi: Willy Decker; Scenografi: Peter Nagel; Kostym: Marion Gerretz; Concentus Politianus, Dirigent: Jan Latham-Koenig)
 Spielmusiken ur Pollicino (1979/80) för amatörorkester: se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Sonatina (1979) ur Pollicino för violin och piano: se under Kammarmusik – Duos för stråk- och klaverinstrument
 Sechs Stücke für junge Pianisten (1980) ur Pollicino: se under Kammarmusik – soli för klaverinstrument
 Drei Märchenbilder ur Pollicino för gitarr (1980) / för 2 gitarrer (1997): se under Kammarmusik – soli/ duos för knäppinstrument
 The English Cat (Die englische Katze) (1980–1983; reviderad 1990). A Story for Singers and Instrumentalists. 2 akter (7 bilder). Libretto: Edward Bond (efter Peines de cœur d’une chatte anglaise av Honoré de Balzac). Tysk version: Ken Bartlett. Uruppförd 2 juni 1983 Schwetzinger Festspiele (Regi: Hans Werner Henze; Scenografi och kostym: Jakob Niedermeier; Ensemble der Württembergischen Staatsoper Stuttgart, Dirigent: Dennis Russel Davies)
 Minette (1992) för cittra: se under Kammarmusik – soli för knäppinstrument
 Minette (1998) för 2 gitarrer: se under Kammarmusik – duos för knäppinstrument
 Nocturnal Serenade ur Die Englische Katze. Bearbetning för sopran och piano (1996) av Martin Zehn: se under Vokalverk för solostämma och 1 instrument
 Ödipus der Tyrann oder Der Vater vertreibt seinen Sohn und schickt die Tochter in die Küche (1983). Ett spel för 4 skådespelare, tenor och 4 instrumentalister. Libretto: Hubert Hollmüller. Samarbete med Hans-Jürgen von Bose, S. Holt och David Lang (* 1957). Uruppförd 30 oktober 1983 Kindberg
 Neue Volkslieder und Hirtengesänge (1996) för fagott, gitarr och stråktrio: se under Kammarmusik – kvintett för blandad besättning
 Das verratene Meer (1986–1989; reviderad 1992). Musikdrama i 2 akter. Libretto: Hans-Ulrich Treichel (efter romanen Gogo No Eiko [Sjömannen som föll i onåd hos havet] av Yukio Mishima). Uruppförd 5 maj 1990 Berlin (Deutsche Oper; Regi: Götz Friedrich; Scenografi: Hans Hoffer; Kostym: Jan Skalicky; Dirigent: Markus Stenz)
 Nyversion: Gogo No Eiko (2003; reviderad 2005). Uruppförd 15 oktober 2003 Tokyo (Suntory Hall; Mari Midorikawa, Tsuyoshi Mihara, Jun Takahashi, Yoshikazu Mera; Yomiuri Nippon Symphony Orchestra, Dirigent: Gerd Albrecht). Uruppförd (reviderad version) 26 augusti 2006 Salzburg (Festspiele; Orchestra Sinfonica Nazionale della RAI, Dirigent: Gerd Albrecht)
 La mano sinistra. Piece for Leon (1987; för Leon Fleisher; över motiv från Das verratene Meer) för piano (vänster hand): se under Kammarmusik – soli för klaverinstrument
 Venus und Adonis (1993–1995). Opera i en akt för sångare och dansare. Libretto: Hans-Ulrich Treichel. Uruppförd 11 januari 1997 München (Bayerische Staatsoper)
 L'Upupa und der Triumph der Sohnesliebe (2000–2003). Ett tyskt lustspel i 2 akter (11 bilder). Libretto: Hans Werner Henze (efter en afrikansk saga). Uruppförd 12 augusti 2003 Salzburg (Kleines Festspielhaus; med Laura Aikin [Badi’at], John Mark Ainsley [Dämon], Alfred Muff [Al Radschi], Hanna Schwarz [Malik], Günter Missenhardt [Dijab], Matthias Goerne [Al Kasim], Axel Köhler [Adschib], Anton Scharinger [Gharib]; Regi: Dieter Dorn; Ausstattung: Jürgen Rose; Wienerfilharmonikerna, Konzertvereinigung Wiener Staatsopernchor, Dirigent: Markus Stenz)
 Phaedra. Konsertopera i 2 delar (9 bilder). Libretto: Christian Lehnert. Uruppförd 6 september 2007 Berlin (Staatsoper; Regi: Peter Mussbach; Scenografi: Ólafur Elíasson; Kostym: Bernd Skodzig; Ljus: Olaf Freese; Dramaturgi: Jens Schroth; Ensemble Modern, Dirigent: Michael Boder)
 Opfergang (2009). Cantata (Dramatische Sinfonie, Konzertoper) för sångare, instrumentalister och konsertpiano. Text (1919): Franz Werfel. Uruppförd (med titeln Immolazione) 10 januari 2010 Rom (Auditorium Parco della Musica; John Tomlinson [Fremder], Ian Bostridge [Hündchen], ?? [Baryton], Männerchor und Orchester der Accademia Nazionale di Santa Cecilia, Dirigent und Pianist: Antonio Pappano). Tyskt uppförande 16 december 2010 Bochum (Auditorium maximum der Ruhr-Universität; Gerd Grochowski [Fremder], Peter Hoare [Hündchen], Pjotr Prochera [Baryton], Egidius Kwartet: Jon Extabe Arzuga, Robert Coupe, Hans Wijers, Donald Bentvelsen [Gesang], Bochumer Symphoniker, Dirigent: Steven Sloane)
 Orkester: 2(+2Picc+AFl).2(+EH).Heckelphon.2(+SSax+BKlar).2(+KFg) – 2(+Wagnertuba).2.2.0 – Pukor – Slagverk(4) – Harpa – Celesta – Piano – Stråkar
 Gisela! oder: Die merk- und denkwürdigen Wege des Glücks (2010). Musikteaterstycke för sångare, mimare, liten blandad kör och instrument. Libretto: Christian Lehnert, Michael Kerstan. Uruppförd 25 september 2010 Gladbeck (Maschinenhalle Zeche Zweckel; Ruhr.2010; Hanna Herfurtner [Gisela Geldmaier], Fausto Reinhart [Gennaro Esposito], Michael Dahmen [Hanspeter Schluckebier], Studierende der Folkwang Universität [Studiengänge Schauspiel und Tanz]; Regi: Pierre Audi; Scenografi och kostym: Christof Hetzer; Ljus: Jean Kalman; Koreografi: Jill Emerson, Gail Skrela; Video: Martin Eidenberger; Dramaturgi: Klaus Bertisch; Studio musikFabrik, Jugendensemble des Landesmusikrats NRW, Jugend-Kammerchor der Chorakademie Dortmund, Dirigent: Steven Sloane). Uruppförd (reviderad version) 20 november 2010 Dresden (Semperoper; Nadja Mchantaf [Gisela Geldmeier], Markus Butter [Hanspeter Schluckebier], Giorgio Berrugi [Gennaro Esposito], Gala El Hadidi [Eine Touristin], Birgit Fandrey [Eine andere Touristin], Ilhun Jung [Antonio Scarlatti, Gastwirt / Ein Tourist], Gerald Hupach [Ein anderer Tourist], Peter Lobert [Der deutsche Generalkonsul], Andreas Waschneck, Ronny Philipp, Mario Weigel [Artisten]; Regie: Elisabeth Stöppler; Bühnenbild: Rebecca Ringst; Kostüme: Frank Lichtenberg; Licht: Fabio Antoci; Video: Andreas Etter; Dramaturgie: Stefan Ulrich; Sächsische Staatskapelle Dresden [Leitung Bühnenmusik: Wieland Heinze], Sächsischer Staatsopernchor Dresden [Einstudierung: Pablo Assante], Dirigent: Erik Nielsen)
 Orkester: 2(+Picc+AFl).3(+EH+Heckelphon).2(+BKlar).2(+KFg) – 2.Wagnertuba.2.2.1 – Pukor – Slagverk(4) – Harpa – Celesta – Piano(+Orgel) – Stråkar: 6.5.4.4.1

Baletter
 Ballett-Variationen. Balett utan handling (1949; reviderad 1992). Uruppförd (konsertant) 28 september 1949 Düsseldorf (Schumann-Saal; Sinfonieorchester des Nordwestdeutschen Rundfunks Köln, Dirigent: Ljubomir Romansky). Uruppförd (sceniskt) 21 december 1958 Wuppertal (Wuppertaler Bühnen; Dirigent: Christian Vöchting; Koreografi: Erich Walter och Heinrich Wendel; Kostym: Günter Kappel)
 Nyversion (1998). Uruppförd (konsertant) 15 november 1998 Berlin (Großer Sendesaal des SFB; Rundfunk-Sinfonieorchester Berlin, Dirigent: Giuseppe Mega)
 1. Allegro con brio – 2. Allegretto con grazia – 3. Vivace – 4. Allegramente – 5. Valse lente – 6. Finale. Allegro maestoso
 Jack Pudding (1949). Balett i 3 delar. Uruppförd 30 december 1950 Wiesbaden (Hessisches Staatstheater; Koreografi: Edgar von Pelchrzim [1904–1990]; Scenografi: Jean-Pierre Ponnelle; Dirigent: Hans Werner Henze)
 Nyversion (1995): Le disperazioni del Signor Pulcinella (Die Verzweiflung des Herrn Pulcinella). Comedia di balletto con canto (=Tanzstunden. Eine Trilogie [1996], del 1). Libretto: Sergio Sivori (efter Molière). Uruppförd 25 maj 1997 Schwetzingen (Festspiele; Koreografi: Dieter Heitkamp; Ballett der Staatsoper Unter den Linden; Radio-Sinfonieorchester Stuttgart, Dirigent: Sebastian Weigle)
 Pulcinella disperato. Fantasia (1992) för piano: se under Kammarmusik – soli för klaverinstrument
 Pulcinellas Erzählungen (1996) för kammarorkester: se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Rosa Silber. Balett utan handling (1950). Uruppförd (konsertant) 8 maj 1951 Berlin (Titania Palast; RIAS-Sonderkonzert, Dirigent: Ferenc Fricsay). Uruppförd (sceniskt) 15 oktober 1958 Köln (Städtische Bühnen; Koreografi: Lisa Kretschmar; Scenografi: Walter Gondolf; Kostym: Ottowerner Meyer; Dirigent: Siegfried Köhler)
 Nybearbetning (1990): Das Vokaltuch der Kammersängerin Rosa Silber. Exercise mit Strawinsky über ein Bild von Paul Klee. Uruppförd 14 januari 1991 London (Barbican Hall; Parnassus Ensemble, Dirigent: Hans Werner Henze)
 1. Introduction – 2. Pas d’action – 3. Deux variations – 4. Intermède – 5. Pas de deux – 6. Conclusion
 Le Tombeau d’Orphée (1950). Balett
 Labyrinth (1951). Koreografisk fantasi. Uruppförd (konsertant) 29 maj 1952 (Solisten des Hessischen Rundfunks, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Nyversion (1996): Labyrinth. Balett i en akt (= Tanzstunden. Eine Trilogie [1996], del 3). Libretto: Mark Baldwin. Uruppförd 25 maj 1997 Schwetzingen (Festspiele; Koreografi: Mark Baldwin; Ballett der Staatsoper Unter den Linden; Radio-Sinfonieorchester Stuttgart, Dirigent: Sebastian Weigle)
 Pas d’action (1952). Balett
 Nyversion (1964): Tancredi. Balett i 2 bilder. Libretto: Peter Csobàdi. Uruppförd 18 maj 1966 Wien (Staatsoper; Koreografi: Rudolf Nurejev; Scenografi och kostym: Barry Kay; Dirigent: Ernst Märzendorfer)
 Suite Tancredi (1952): se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Der Idiot (1952). Mimodrama. Ide: Tatjana Gsovsky. Uruppförd 1 september 1952 Berlin (Hebbel-Theater; Koreografi: Tatjana Gsovsky; Scenografi: Jean-Pierre Ponnelle; Dirigent: Rudolf Alberth; med Klaus Kinski)
 Nyversion (1953). Libretto: Ingeborg Bachmann (Monologe Myschkins, 1953; efter romanen Idioten av Fjodor Dostojevskij). Uruppförd 8 januari 1960 Berlin (Deutsche Oper; Koreografi: Tatjana Gsovsky). Uruppförd (reviderad version) 29 mars 1996 Basel (Regi: Andreas Rochholl; Ausstattung: Andreas Tschui; Dirigent: Joachim Krause)
 Reviderad nyversion (1990): Paraphrasen über Dostojewski. In Worte gefaßt für Prinz Myshkin von Ingeborg Bachmann för talare och 11 instrument: se under Vokalverk för solostämmor och ensemble/orkester
 Tanz- und Salonmusik (1952/1989) ur Mimodrama Der Idiot: se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Maratona (Maratona di danza; 1956). Dansdrama i en bild. Libretto: Luchino Visconti. Uruppförd 24 september 1957 Berlin (Städtische Oper; Regi: Luchino Visconti; Koreografi: Dick Sanders; Scenografi: Renzo Vespignani [1924–2001]; Dirigent: Richard Kraus)
 Balettsvit Maratona (1956) för två jazzband och orkester: se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Undine (Ondine). Balett i 3 akter (1956/57). Libretto: Frederick Ashton (efter Friedrich de la Motte Fouqué). Uruppförd 27 oktober 1958 London (Royal Opera House Covent Garden; Margot Fonteyn [Undine]; Royal Ballet, Koreografi: Frederick Ashton; Scenografi: Lila De Nobili; Dirigent: Hans Werner Henze)
 Jeux de Tritons (1956/57; utökad 1967) för piano och orkester, Hochzeitsmusik (1957) för symfonisk blåsarensemble, Trois Pas de Tritons (1958) för orkester, Undine. Erste und Zweite Suite (1958) för orkester: se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 L'usignolo dell'imperatore (Des Kaisers Nachtigall; 1959; reviderad 1970). Balett-Pantomim. Libretto: Giulio Di Majo (efter sagan av Hans Christian Andersen). Uruppförd (sceniskt) 16 september 1959 Venedig (Biennale di Venezia, Teatro La Fenice; Regi: Franco Enriquez; Scenografi: Attilio Colonnello; Fiorella Coba [Tänzerin]; Schauspieler des Piccolo Teatro Mailand; Dirigent: Ettore Gracis). Uruppförd (konsertant) 26 september 1959 Berlin (Aurèle Nicolet [Flöjt]; Solisten der Berliner Philharmoniker, Dirigent: Hans Werner Henze)
 Reducerad version (1970) av Henning Brauel (för flöjt, celesta, piano och slagverk)
 Orpheus (1978). En historia i 6 scener (2 akter). Libretto: Edward Bond. Uruppförd 17 mars 1979 Stuttgart (Württembergische Staatsoper; Koreografi: William Forsythe; Scenografi: Axel Manthey [1945–1995]; Kostym: Joachim Herzog; Dirigent: Woldemar Nelsson [1938–2006])
 Nyversion (1986; för mindre orkesterbesättning). Uruppförd 20 juni 1986 Wien (Staatsoper; Regi och koreografi: Ruth Berghaus; Scenografi: Hans Dieter Schaal; Kostym: Marie-Luise Strandt; Dirigent: Ulf Schirmer)
 Konsertversion (1978) för talare och orkester: se under Vokalverk för solostämmor och ensemble/orkester
 Apollo trionfante (1979), Arien des Orpheus (1979), Dramatische Szenen ur Orpheus (1979): se under Övrig ensemble-/orkesterverk
 Toccata senza Fuga (1979) ur Orpheus för orgel, Euridice (1986) för cembalo: se under Kammarmusik – soli för klaverinstrument
 Le fils de l’air (Der Sohn der Luft) eller: L'enfant changé en jeune homme (1995/96). Balett (= Tanzstunden. Eine Trilogie [1996], del 2). Libretto: Jean Cocteau (1962). Uruppförd 25 maj 1997 Schwetzingen (Festspiele; Koreografi: Alain Marty; Balett från Staatsoper Unter den Linden; Radio-Sinfonieorchester Stuttgart, Dirigent: Sebastian Weigle)
 Prélude – La Dame – Le Garçon – Les forains – Le cerceau – Grande Sarabande Bohémienne – Pas d’action – La dame nerveuse – Reprise de la danse – Scène et danse des doubles – Variation – L’enfant disparu – Vague resemblance – Le jeune acrobate – Böhmische Quinten. Leçons de danse – Pas d’action – Meditation – Scène – Epilogue
 Leçons de danse (1995/96) för 2 pianon (eller piano och harpa) och slagverk: se under Kammarmusik – trios för blandad besättning
 Erlkönig (1996) för orkester, Zigeunerweisen und Sarabanden (1996/98) ur Le fils de l’air för orkester: se under Övrig ensemble-/orkesterverk

Bearbetningar
 Die schlafende Prinzessin. Balett. Förspel och 4 bilder. Libretto: Hans Zehden. Musik efter Pjotr Tjajkovskij, för liten orkester (1951)
 Jephte. Oratorium av Giacomo Carissimi (~1650). Instrumenterad av Hans Werner Henze (1976). Uruppförd 14 juli 1976 London (Festival of the City of London; Jane Manning [Sopran], Sarah Walker [Alt], Philip Langridge [Tenor], Stephen Roberts [Bas]; Collegium Musicum of London, Dirigent: Hans Werner Henze, Körledare: Laszlo Heltay)
 Don Chisciotte (Don Quichotte). Opera comica (Komische Oper; 1769) av Giovanni Battista Lorenzi (Libretto) och Giovanni Paisiello (Musik). Nybearbetning av Giuseppe Di Leva (Libretto), Hans Werner Henze och Henning Brauel (Musik). Uruppförd 1 augusti 1976 Montepulciano (1° Cantiere Internazionale d’Arte)
 Il ritorno d'Ulisse in patria. Opera av Giacomo Badoaro (Libretto) och Claudio Monteverdi (Musik) (Venedig 1641). Fri rekonstruktion av Hans Werner Henze (1981). Uruppförd 11 augusti 1985 Salzburg (Festspelen i Salzburg, Felsenreitschule; Dirigent: Jeffrey Tate)
 Scener och arior ur Il ritorno di Ulisse in patria: se under Vokalmusik – bearbetningar
 Der Mann, der vom Tode auferstand. Libretto: Erich Bormann (1929/30), Musik: Skisser av Karl Amadeus Hartmann, utvalt och instrumenterat av Hans Werner Henze (1988). Uruppförd 29 maj 1988 München (1. Münchener Biennale; Regi: Ian Strasfogel; Dirigent: Georg Schmöhe)
 Fürwahr…?!. Libretto: Erich Bormann (1929/30), Musik: Skisser av Karl Amadeus Hartmann,utvalt och instrumenterat av Hans Werner Henze (1988). Uruppförd 29 maj 1988 München (1. Münchener Biennale; Regi: Ian Strasfogel; Dirigent: Georg Schmöhe)
 Il Re Teodoro in Venezia. Dramatisk hjältekomedi i 2 akter av Giovanni Battista Casti och Giovanni Paisiello (Musik; Wien 1784). Ny orkestrering och nya recitativ av Hans Werner Henze; Medarbetare: David Graham (1991/92). Scenbearbetning: Lorenzo Mariani. Uruppförd 16 juli 1992 Montepulciano (Cantiere Internazionale d’Arte; Regi: Lorenzo Mariani; Scenografi och kostym: Pasquale Grossi; Dirigent: Giuseppe Mega)

Musik för skådespel, radioteater och film

Skådespelsmusik
 till Mycket väsen för ingenting av William Shakespeare (1949). Förlorad förutom Serenade för violoncell: se under Kammarmusik – soli för stråkinstrument
 till Die Gefangenen av Max Kommerell (1950), för stråkar
 till Der tolle Tag av Pierre Augustin Caron de Beaumarchais (1951)
 till Judith av Jean Giraudoux (1952)
 till Sodom und Gomorrha av Jean Giraudoux (1952)
 till Caprices (Les Caprices de Marianne) av Alfred de Musset, Bearbetning: Pierre Ponnelle (1962)
 till Der Frieden av Aristofanes, till tyska av Peter Hacks (1964). Uruppförd 1964(?) (Regi: Jean-Pierre Ponnelle)
 till The Woman (Scenes of war and freedom; 1974–1977) av Edward Bond (1978). Uruppförd 10 augusti 1978 London (Royal National Theatre; Regi: Edward Bond)

Radioteatermusik
 till Die Zikaden (1954) av Ingeborg Bachmann. Sänd första gången 25 mars 1955 Hamburg (Nordwestdeutscher Rundfunk; Regi: Gert Westphal; med Ludwig Cremer [Erzähler], Will Quadflieg [Robinson], Paul Hoffmann [Der Gefangene], Charles Brauer [Antonio], Gerd Niemitz [Benedikt], Irmgard Först [Mrs. Helen Brown], Hans Paetsch [Mr. Charles Brown], Heinz Klevenow [Salvatore], Stefan Viktor Goertz [Prinz Ali], Ilse Bally [Jeanette], Tonio von der Meden [Stefano], Gisela Zoch, Inge Schmidt, Hans Kirchner, Heinrich Ockel)
 till Der sechste Gesang av Ernst Schnabel (1956)

Filmmusik
 till Muriel, ou le Temps d’un retour (Muriel oder Die Zeit der Wiederkehr, Frankrike 1963; Regi: Alain Resnais, Manus: Jean Cayrol)
 till Der junge Törless (Västtyskland/Frankike 1965/66; Regi: Volker Schlöndorff; manus: Herbert Asmodi och Volker Schlöndorff, efter romanen Die Verwirrungen des Zöglings Törleß [1906] av Robert Musil)
 till Der Paukenspieler, 2 Episod: Ein unheimlicher Moment (Kortfilm, Västtyskland 1967; Regi och manus: Volker Schlöndorff och Herbert Rimbach (* 1936))
 till Die verlorene Ehre der Katharina Blum (Västtyskland 1975; Regi: Volker Schlöndorff och Margarethe von Trotta; Manus: Heinrich Böll, Volker Schlöndorff och Margarethe von Trotta, efter boken med samma namn [1974] av Heinrich Böll)
 Konsertsvit Katharina Blum (1975): se under Konsert och övrig ensemble- och orkesterverk
 till Abelard (Västtyskland 1975/76; Regi och manus: Franz Seitz junior; Musik: Hans Werner Henze och Rolf Alexander Wilhelm)
 till Greed (USA 1924) av Erich von Stroheim (1976; Pianoimprovisation; förlorad)
 till Taugenichts (Västtyskland 1977/78; Regi: Bernhard Sinkel; Manus: Alf Brustellin och Bernhard Sinkel)
 till Concierto barroco (Montezuma, Västtyskland 1982; Regi: José Montes-Baquer)
 Triplo concerto barocco (2003) för kammarorkester: se under Konsert och övrig ensemble- och orkesterverk
 till Nínguem duas vezes (Nach Lissabon, Portugal/Västtyskland/Frankrike 1984; Regi: Jorge Silva Melo; manus: Jorge Silva Melo, Luíza Neto Jorge [1939–1989], Miguel Lobo Antunes och João Canijo), för viola, gitarr och orgel
 till L’amour à mort (Liebe bis in den Tod, Frankrike 1984; Regi: Alain Resnais, Manus: Jean Gruault)
 Konsertversion Sonate für sechs Spieler (1984): se under Kammarmusik – sextett för blandad besättning
 till Eine Liebe von Swann (Västtyskland 1984; med David Graham, Gerd Kühr och Marcel Wengler (* 1946); Regi och manus: Volker Schlöndorff, efter ett kapitel i del 1 [1913] av romanen På spaning efter den tid som flytt. 1, Swanns värld av Marcel Proust)
 till Architecture at the Crossboard (Titelmusik till en TV-serie av Peter Adam, 1985), för celesta, vibrafon, marimba, slagverk, harpa och piano
 till Comrades (Storbritannien 1986; Regie och manus: Bill Douglas [1934–1991]; Musik: David Graham och Hans Werner Henze), för slagverk och stråkar

Filmer, i vilka musik av Henze citeras
 Ein Spiel mit Kristallen (Kort-dokumentärfilm, Västtyskland 1967; Regi: Werner Lütje)
 The Exorcist (USA 1973; Regi: William Friedkin; Manus: William Peter Blatty; Musik av Jack Nitzsche, Mike Oldfield, David Borden (* 1938), George Crumb, Hans Werner Henze, Krzysztof Penderecki, Anton Webern, Steve Boeddeker)

Referenser

 Palmer-Füchsel, Virginia. 2001. "Henze, Hans Werner". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, red. S. Sadie och J. Tyrrell. London: Macmillan.

Verk av Hans Werner Henze
Verklistor för klassiska kompositörer