kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ola Wallin

Ola Joakim Wallin, född 10 mars 1965 i Karlstad, är en svensk förläggare och översättare.

Tillsammans med Anna Bengtsson grundade Ola Wallin 1994 förlaget Ersatz, ett allmänutgivande bokförlag som främst ger ut översatt litteratur från framför allt ryska och tyska, men även från andra språk. Till förlaget hör även imprintet Coltso, som ger ut genrelitteratur från företrädesvis Sverige och Ryssland, men även bland annat Polen och Tyskland.

Som översättare har Ola Wallin främst översatt skönlitteratur från ryska och tyska. Översättningarna från ryska har bland annat rört Varlam Sjalamov, Dmitrij Gluchovskij, Arkadij Babtjenko, Arkadij och Boris Strugatskij, Marina Tsvetajeva och Lidia Tjukovskaja (Anteckningar om Anna Achmatova). Från tyska har han översatt bland andra Elfriede Jelinek, Franz Werfel och Volker Kutscher (Babylon Berlin).

Från franska har han översatt Léo Malets 120, rue de la Gare, som har utsetts till en av 2019 års bästa utländska deckare.

Översättningar i urval 

 Boris Pasternak/Rainer Maria Rilke/Marina Tsvetajeva: Korrespondens 1926 (Ersatz 1996)

 Marina Tsvetajeva: Poeten och tiden. Litterära essäer (Ersatz 1997) 

 Julia Juzik: Allahs svarta änkor (Ersatz 2005)

 Ruben Gallego: Vitt på svart (Ersatz 2005) 

 Arkadij Babtjenko: Krigets färger (Ersatz 2007) 

 Elfriede Jelinek: Michael. En ungdomsbok för det infantila samhället (tillsammans med Anna Bengtsson, Ersatz 2007)

 Vladimir Kaminer:  Militärmusik (Ersatz 2007)

 Arkadij Babtjenko: Bilder av ett litet krig (tillsammans med Maxim Grigoriev, Ersatz 2009)

 Dmitrij Gluchovskij: Metro 2033 (Ersatz 2009)

 Dmitrij Gluchovskij: Metro 2034 (Coltso 2011)

 Byung-Chul Han: Trötthetssamhället (Ersatz 2013)

 Byung-Chul Han: I svärmen. Tankar om det digitala (Ersatz 2014)

 Michail Chodorkovskij: Mina medfångar (Ersatz 2015)

 Lidia Tjukovskaja: Anteckningar om Anna Achmatova (Ersatz 2015)

 Franz Werfel: En kvinnas blekblå handskrift (Ersatz 2016)

 Dmitrij Gluchovskij: Metro 2035 (Coltso 2017)

 Varlam Sjalamov: Genom snön (Ersatz 2018)

 Volker Kutscher: Den våta fisken (Ersatz 2018)

 Léo Malet: 120, Gare de Lyon (Ersatz 2019)

 Arkadij och Boris Strugatskij: Picknick längs vägkanten (Ersatz 2019)

 Volker Kutscher: Den stumma döden (Ersatz 2019)

 Arkadij och Boris Strugatskij: En miljard år före världens slut (Ersatz 2020)

 Friedrich Dürrenmatt: Domaren och hans bödel (Ersatz 2020)

 Ljudmila Ulitskaja: Daniel Stein, tolk (Ersatz 2021)

Priser och utmärkelser 
 2017 – Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
 2018 – Elsa Swenson-stipendiet
 2019 – Albert Bonniers 100-årsminne

Referenser

Externa länkar 
 Ola Wallin i Libris
 Prisutdelningsceremonien och samtal mellan Anna Bengtsson och Ola Wallin om Varför starta förlag? under Littfest i Umeå 27 mars 2018 Sett 2 januari 2020.

Svenska förläggare
Svenska översättare under 1900-talet
Översättare från franska
Översättare från ryska
Översättare från tyska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1965
Levande personer
Män
Författare från Karlstad
Svenska översättare under 2000-talet
Anna Bengtsson (översättare)

Anna Sofia Ulrika Bengtsson, född 20 augusti 1968, är en svensk förläggare och översättare.

Anna Bengtsson grundade 1994, tillsammans med Ola Wallin, Ersatz, ett allmänutgivande bokförlag, som främst ger ut översatt litteratur från framför allt ryska och tyska, men även från andra språk. Till förlaget hör även imprintet Coltso, som ger ut genrelitteratur från företrädesvis Sverige och Ryssland, men även Polen, Tyskland och andra länder.

Som översättare har Anna Bengtsson främst översatt skönlitteratur från tyska, bland andra Friedrich Glauser, Christian Kracht, Rainer Maria Rilke, Stefan Zweig och Andrea Maria Schenkel.

Priser och utmärkelser 
 2017 Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
 2018 Elsa Swenson-stipendiet

Referenser

Externa länkar 
 Anna Bengtsson i Libris
 Prisutdelningsceremonien och samtal mellan Anna Bengtsson och Ola Wallin om Varför starta förlag? under Littfest i Umeå 27 mars 2018 Sett 2 januari 2020.

Svenska förläggare
Svenska översättare under 2000-talet
Översättare från tyska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Hans Jansson

Hans Torsten Sture Jansson, född 28 juli 1951, är en svensk tidigare handbollsmålvakt.

Karriär

Klubblagsspel 
Lite är känt om Hans Janssons tidiga handbollskarriär, men 1974 gick han till Lugi HF, där han spelade två säsonger. Den första säsongen vann han sitt första SM-guld, utomhus med sjumannalag. Han trivdes inte så bra i klubben och värvades istället till Vikingarnas IF.

Hans Jansson spelade för Vikingarnas IF under åren 1976 till 1981. 1981 tog han sitt första och enda SM-guld med klubben. Det blev hans största merit.

Efter SM-guldet 1981 var det tänkt att Jansson skulle avsluta karriären. Men året efter gjorde han comeback och spelade tolv matcher, då det under en period inte gick så bra för den nya förstemålvakten Marinko Kurtović.

I december 2012 deltog Jansson i "Guldlaget" under en uppvisningsmatch då Helsingborg Arena invigdes.

Landslagsspel 
Hans Jansson spelade en ungdomslandskamp innan han debuterade i A-landslaget 1975. Debuten skedde den 4 februari 1975 mot Färöarna i Nordiska Mästerskapet i Bavnehöj på Färöarna. Han spelade sedan 41 landskamper fram till 1981. Han sista landskamp var mot Rumänien den 7 februari 1981 i Dortmund, som Sverige förlorade 20-25. Han är Stor Grabb sedan 1981 efter 40 landskamper. Jansson deltog aldrig i några mästerskap.

Citat 
Walle Holmberg berättar:
"Glömmer aldrig när jag en av de första gångerna skulle intervjua Hans efter en av många stormatcher.
– Inte dåligt av dig att rädda tre straffar, försökte jag.
Hans stirrade allvarligt in i mina ögon innan han sa, med ännu allvarligare röst:
– Tre? Jag räddade fem!
Jag darrade till och försökte:
– Men en tog ju i ribban och en i sto...
Jag hann inte längre förrän Hans (det var strängeligen förbjudet att kalla honom Hasse) avbröt mig och sa:
– De som tog i stolpen och ribban räknas också som räddningar!
Jag förstod inte alls vad han menade och försökte få fram något i stil med:
– Men du räddade ju inte de straffarna. Det tog ju i stolpen och ri...
På nytt blev jag avbruten innan jag talat till punkt. Hans spände åter ögonen i mig innan han sa:
– Walle, en sak ska du lära dig: Straffar som tar i virket räknas också som räddningar!
Ännu en gång stod jag där som ett levande frågetecken, hade svårt att få det hela gå ihop, innan jag kom mig för att undra hur i hela fridens namn han kunde räkna bollar som tog i stolpar och ribbor som räddningar.
Hans hade naturligtvis svar på det också.
– Det är jag som med rörelser och blick tvingar skyttarna att skjuta med för små marginaler. Då blir det gärna skott i stolpar och ribbor!
Punkt och slut. Det var inget att diskutera."

Referenser 

Födda 1951
Män
Levande personer
Svenska handbollsmålvakter
Svenska mästare i handboll
Spelare i Lugi HF
Spelare i Olympic/Viking Helsingborg HK
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Benediktinklostret i Pannonhalma

Benediktinklostret i Pannonhalma är ett territorialkloster beläget i den lilla ungerska staden Pannonhalma. I klostret nedtecknades år 1055 den första kända texten på ungerska
.

Källor

Världsarv i Ungern
Roine Carlsson (gångare)

Roine Sven Torbjörn Carlsson, född 12 november 1943 i Uppsala, död 17 februari 2013 i Uppsala, var en svensk gångare. Han tävlade för Alunda GK.

Carlsson tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo, där han slutade på 20:e plats på herrarnas 20 kilometer gång.

Han fick motta ett hederstecken av Svenska Gång- och Vandrarförbundet 1964.

Källor

Noter 

Svenska gångare
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Födda 1943
Avlidna 2013
Män
Kerstin Rybrant Barnö

Kerstin Ingegärd Rybrant Barnö, född 10 februari 1945 i Stockholm, är en svensk simhoppare. Hon tävlade för SK Neptun och Stockholms KK.

Rybrant Barnö tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo, där hon slutade på 21:a plats i damernas svikthopp.

Hon deltog vid EM 1962 och NM 1963 samt tog två SM-guld, åtta SM-silver och fyra SM-brons under sin karriär.

Rybrant Barnö är dotter till kompositören Stig Rybrant. Hennes syster, Britta Rybrant, vann SM i basket 1964.

Källor

Noter

Svenska simhoppare
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Jan Lundin

Jan Ored "Ludde" Lundin, född 3 september 1942 i Stockholm, död 10 maj 2023 i Åkersberga, Stockholms län, var en svensk simmare. Han tävlade för Stockholmspolisens IF.

Lundin tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo, där han var en del av Sveriges lag som slutade på femte plats på både 4 x 100 meter frisim och 4 x 200 meter frisim.

Vid Europamästerskapen i simsport 1962 tog Lundin brons på 4 x 100 meter frisim. 1963 tilldelades han Stora grabbars märke. Vid Europamästerskapen i simsport 1966 tog Lundin brons på 4 x 100 meter frisim och 4 x 200 meter frisim.

Källor

Noter

Svenska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1942
Avlidna 2023
Män
Svenska mästare i simning
Hans Rosendahl (simmare)

Hans Viktor Rosendahl, född 27 december 1944 i Katrineholm, död 23 november 2021 i Katrineholm, var en svensk simmare. Han tävlade för Katrineholms SS och Stockholms KK.

Rosendahl tävlade i två grenar för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo. 

Vid Europamästerskapen i simsport 1962 tog Rosendahl guld på 4 x 200 meter frisim och silver på 400 meter frisim. 1962 tilldelades han även Stora grabbars märke.

Han bytte senare sport till vattenpolo och spelade på elitnivå. Efter avslutad karriär utbildade sig Rosendahl till idrottslärare på GIH.

Källor

Noter

Svenska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1944
Avlidna 2021 
Män
Svenska mästare i simning
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Katrineholm
Per-Ola Lindberg

Per-Ola Lindberg, född 24 mars 1940 i Kalmar, död 19 december 2022, var en svensk simmare. Han tävlade för SK Neptun.

Lindberg tävlade i två grenar för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom. Vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo tävlade han i två grenar. 

1959 tilldelades Lindberg Stora grabbars märke. Vid Europamästerskapen i simsport 1962 tog han guld på 4 x 200 meter frisim, silver på 100 meter frisim och brons på 4 x 100 meter frisim. Lindberg blev amerikansk universitetsmästare på 100 yards frisim 1963.

Källor

Noter

Svenska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1940
Avlidna 2022  
Män
Svenska mästare i simning
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Kalmar
Simmare i SK Neptun
Olov Gelin

Olov Gelin, även känd som Olle Gelin, folkbokförd Olof Emil Vilhelm Gelin, född 20 januari 1906 i Sankt Johannes församling i Stockholm, död 23 oktober 1971 i Landskrona församling i dåvarande Malmöhus län, var en svensk botaniker.

Olov Gelin var son till fabrikören August Gelin och Amalia Apelgren. Efter högskolestudier blev han filosofie licentiat i Stockholm 1937 och filosofie doktor i Lund 1956. Han var assistent vid Lantbrukshögskolan 1935–1938 och blev avdelningsföreståndare och förädlingsledare vid Weibullsholms växtförädlingsanstalt 1939, där han var chef under tiden 1958–1964. 

Han nådde värdefulla resultat när det gäller växtförädling av lusern, ärter, rybs och havre samt mot trådmask resistent rödklöver. Han var styrelseledamot av Statens växtskyddsanstalt och blev ledamot av Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien 1959. Gelin författade skrifter i botanik, botanisk genetik och växtodling. 

Gelin gifte sig 1928 med Inga Bergfeldt (1904–1969). De fick två barn: kiropraktor Jan Gelin (1937–1984) och fotomodellen Ulla Gelin (född 1939), som är änka efter Nils Petter Sundgren.

Källor

Externa länkar
Olov Gelin på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska botaniker under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Födda 1906
Avlidna 1971
Män
Karlskoga praktiska skola

Karlskoga praktiska skola, eller Karlskoga praktiska läroverk var ett tidigare praktiskt läroverk beläget vid Skolgatan 12 i kvarteret Vårfågeln Bregården i Karlskoga vid E18 för både män och kvinnor. Byggnaden uppfördes 1908 efter ritningar av arkitekten L. Kellman.

Historia

Skolan grundades på initiativ av frikyrkomannen Carl Johan Nyvall och prästen Johan Lindholm (den senare även skolans föreståndare). Den invigdes den 1 november 1882 och drevs ursprungligen av ett aktiebolag.

Skolan bedrev från 1893 undervisning för båda könen, dock vid olika tidpunkter på året. I slutet av 1800-talet erbjöds således dels en sex månaders kurs såsom "praktisk arbetsskola för allmänbildning" för män med kursstart den 1 november, medan den från 15 maj och fem månader framåt fungerade som "en praktisk slöjd- och hushållsskola" för kvinnor. Till och med vårteminen 1895 hade skolan haft 1003 manliga och 117 kvinnliga elever.

Skolbyggnaden
Skolans ursprungliga lokaler ersattes 1908 av en byggnad i jugendstil med bottenvåning i rött tegel, de övre våningarna i ljugul puts samt med valmat mansardtak i grönmålad plåt. Byggnaden har sedermera tillbyggts i omgångar och fick sin nuvarande omfattning 1947. Lokalerna har senare fungerat som folkhögskola och används i dag (2015) av Karlskoga kulturskola.

Bemärkta lärare och rektorer 
 Wilhelm Bergewing, konstnär; skolans teckningslärare 1906–1918.

Referenser

Vidare läsning 
 Gösta Horsner (red): Karlskoga praktiska läroverk – Minnesskrift utg. med anledning av skolans 50-åriga tillvaro (Karlskoga 1932)
 Henry Jacobsson: Karlskoga praktiska läroverk 1882–1957 – En skola i ord och bild (Karlskoga 1957)

Externa länkar 

Skolor i Karlskoga kommun
Byggnader och anläggningar i Karlskoga
Elektronlund

Elektronlund var ett svenskt företag bildat 1958 som fick stor betydelse för utbredningen av industriella styrsystem i Sverige.

Namnet kommer från att företaget bildades av en viss familj Lund i Malmö med kontor i Malmö, Stockholm och Göteborg, som etablerade sig som återförsäljare för ett flertal internationella elektronikkomponentleverantörer så som Imhof Ltd. och Cerberus Gmbh. Man startade även tillverkning av ett flertal egna elektronikprodukter, bland annat högtalare och megafoner.

Ursprungligen utvecklade företaget flera olika elektronikprodukter men verksamheten inriktades under 1980-talet mot industriella styrsystem.

Lund Ortho Acoustical Systems 1001

Redan året efter att Elektronlund etablerat sig började man tillverka en serie exklusiva högtalare konstruerade av Stig Carlsson. Dessa hade namnet Lund Ortho Acoustical Systems 1001. Högtalaren kallades även bland audiofiler för kolboxen, eftersom den hade en lutande konisk form som påminde om de kolbehållare som fanns till kakelugnen i vissa hem. Denna tillverkades endast i c:a 300 exemplar varav flera har överlevt i museer.

Industriella styrsystem

ELektronlund hade en mindre avdelning för industriella styrsystem i Lund. Dessa var inte programmerbara utan uppbygda kring logik för det speciella fall man ville lösa.

Göran Andersson som var teknisk chef på Elektronlund såg den Digital PDP-14 som användes vid Volvo i Skövde och tog intryck av denna.

Efter ett framgångsrikt examensarbete med ett tidigt programmerbart styrsystem år 1972 utfört av Claes Ahlerup och Göran Sigfridsson från Lunds Tekniska Högskola utvecklade Elektronlund en första produkt med namnet PBS - Programmerbart Binärt System.

Ägarskiften

År 1971 köptes företaget av Satt Elektronik, som var det svenska dotterbolaget till AEG men det ursprungliga Elektronlund fanns kvar som en självständig del av företaget fram till 1984 då Satt köptes av Ahlsell AB. Ahlsell sålde verksamheten till Alfa-Laval redan 1986 och skapade företaget Alfa-Laval automation. 1991-1998 ägdes verksamheten av Tetra Pak och 1999 såldes den till ABB Automation som ännu äger före detta Elektronlund.

Referenser

Företag bildade 1958
Ej längre existerande svenska företag
Sveriges datorhistoria
Loviselund

Loviselund är en stadsdel i Karlskoga, något öster om centrum. I stadsdelen ligger handelsområdet Skolgärdet där flera butiker finns att tillgå. Däribland Elgiganten, Netto, ÖoB och Intersport.

Enligt journalisten och författaren Alf Bande kommer sig namnet förmodligen av Lovisa Lagerlöf, även känd som "Tant Lovisa". Lovisa bodde nämligen i en av de bostäder som utgjorde den ursprungliga bebyggelsen.

I stadsdelen ligger Musikpalatset. Tidigare fanns här även en skola, nämligen Loviselundsskolan.

Referenser 

Stadsdelar i Karlskoga
Glion, Montreux

Glion är en ort i kommunen Montreux i kantonen Vaud, Schweiz. 

Orter i Vaud
Carl Petter Hofstedt

Carl Petter Hofstedt, född 12 maj 1813 i Högsby, Kalmar län, död 10 september 1897 i Fässberg. Han var en svensk klavermakare i Stockholm verksam 1846-1870.

Biografi
Hofstedt var son till hovrättskommissarien Hans Peter Hofstedt och Anna Catharina Bergquist. 1827 flyttade familjen till Görväln i Järfälla socken 1829 började Hofstedt  arbeta som bodbetjänt hos Björkande i Klara församling, Stockholm. 1832 arbetade han som lärling hos snickaren Ågren i Klara församling.  Före 1849 bodde Hofstedt i Jakob och Johannes församling. Hofstedt med familj flyttade 1849 till Klara församling, Stockholm. Hofstedt bodde 1860 i kvarteret Apeln i Klara församling, Stockholm. 1862 flyttade familjen till kvarteret Blåman. 1865 flyttade familjen till kvarteret Lammet. 1869 flyttade familjen till kvarteret Järnplåten. Familjen flyttade 30 oktober 1870 till Göteborgs Kristine församling i Göteborg. 1877 flyttade Familjen tillbaka till Göteborg. Den 20 november 1880 flyttade Hofstedt till Stockholm och bosätter sig på Danviks hospital. Han bosatte sig 1890 hos sin dotter på Åby frälsegård i Fässberg. Hofstedt avled där den 10 september 1897. 

Hofstedt gifte sig 31 oktober 1847 med Amalia Mathilda Lundgren (1829-1877). De fick tillsammans barnen Amalia Theresia (1852-1943), Clara Mathilda (född 1855), Axel Isidor (född 1858) och Robert Wilhelm (född 1871).

Källor

Klaverens hus - Svenska pianobyggare och pianofabriker
Makers of the Piano: 1820-1860

Noter

 
Svenska musikinstrumentmakare
Svenska pianotillverkare
Män
födda 1813
Avlidna 1897
Di (folk)

Di () är en historisk semi-nomadfolk som levde i västra Kina.

Di var etniska släktingar til Qiang och tanguterna. Under kinesiska Handynastin (206 f.Kr.–220) levde Di i det som idag är Gansu, västra Shaanxi och norra Sichuan. Difolket har sitt ursprung kring berget Qiuchi. Under Jindynastin (265–420) levde många kring den kinesiska huvudstaden Chang’an, och år 296 så gjorde Di uppror mot det kinesiska styret. Dis ledare Qi Wannian (齊萬年) utropade sig som kejsare, men slogs ner efter tre år.

Under perioden De sexton kungadömena grundade Di flera riken såsom  Tidigare Qin (351–395), Senare Liang (386–403), Qiuchi (296–473) och Cheng Han (304–347). Tillsammans med Xiongnu, Xianbei, Jie och Qiang benämndes Di som en av Fem barbarer.

Referenser

Noter

Källor 
 
 
 
 

WP:Projekt Kina
Kinas historia
Forntida folk i Kina
Jie (folk)

Jie () är en samlingsnamn för historisk folkstammar som levde i västra Kina under 200 till 400-talet. Jiefolkets etniska ursprung är inte säkerställt men det finns teorier om att de är ättlingar till Tokharerna eller Yuezhi eller en avknoppning från Xiongnu. Under perioden De sexton kungadömena grundade Jie riket Senare Zhao (319–350).

Tillsammans med Xiongnu, Xianbei, Di och Qiang benämndes Jie som en av Fem barbarer.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

WP:Projekt Kina
Äldre folkgrupper i Asien
Kinas historia
Forntida folk i Kina
Fem barbarer

Fem barbarer () är en historisk kinesisk benämning på fem icke-Hankinesiska folkgrupper som på slutet av 200-talet immigrerade till Kinas kärnområde och blev en betydande maktfaktor. De fem barbarerna var Jie, Xiongnu, Xianbei, Di och Qiang. Under tiden för De sexton kungadömena (år 304–439) grundade de fem folkgrupperna 16 stater.

Se även
 De sexton kungadömena
 Fyra barbarer

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

De sexton kungadömena
WP:Projekt Kina
Kina under 300-talet
Kina under 400-talet
Forntida folk i Kina
Halslås

Halslås, även kallat låsakedja eller låsalänk, var ett silversmycke som användes huvudsakligen i södra Sverige från mitten av 1700-talet tills folkdräkterna lades av under första häften av 1800-talet.

Konstruktion

Smycket bestod av kedjor som låg kring halsen. Låset bestod av en rektangulär silverdosa, i vilken en fjädrande dubbelvikt silverplåt sköts in. Konstruktionen känns igen från moderna kedjor som bärs kring hals och handled, men halslåset hade flera kedjor; låsdosan var alltså större. Utsmyckningen av låsdosan var varierad: den kunde vara stansad, graverad eller ha filigranarbete. Ädelstensimitationer av glas kunde också vara infattade i dosans utsmyckade yta.

Ursprung och ankomst till Sverige

Halslåset har traditioner från renässansen i Europa. I Norge fanns det på 1700-talet. I Sverige har det ingen gammal inhemsk tradition från före mitten av 1700‑talet.

Den sydsvenska halslåstraditionen började troligen med att guldsmeden Sven T Röding i Växjö (mästare i Växjö 1738, död 1754) tog in idén från Tyskland. Från Småland spred sig smycket till Blekinge, Halland, Öland, Skåne, Västergötland, Dalsland och Gotland. I Norrland fanns halslås sent och sporadiskt; troligen är den norrländska traditionen en impuls från Norge.

Referenser

Smycken
Folkdräktsdelar
68 Orionis

68 Orionis är en blåvit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Orion. 

68 Orionis har visuell magnitud +5,75 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 830 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Orion
Huvudseriestjärnor klass B
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt