kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aatos Alanen

Aatos Volmar Alanen, född 24 juli 1894 i Kumo, död 2 mars 1974 i Helsingfors, var en finländsk jurist. 

Alanen, som var son till kontraktsprosten Yrjö Alanen och Helmi Karsten, avlade rättsexamen 1917, blev juris kandidat 1919, juris utriusque licentiat och juris utriusque doktor 1926. Han tjänstgjorde vid justitieministeriet 1920, 1921 och 1927, studerade i Tyskland 1921–1923, blev docent i straffrätt 1927, fiskal i Viborgs hovrätt 1928, advokatfiskal 1930, assessor 1931, hovrättsråd 1936, adjunkt i straff- och processrätt vid Helsingfors universitet 1937 samt var professor i allmän rättslära och romersk privaträtt 1940–1958, i allmän rättslära och internationell privaträtt 1959–1963. 

Alanen var ledamot av kyrkomötet 1934, 1938, 1941 och 1942 samt i kyrkolagskommittén 1938–1947. Han skrev bland annat Hätävarjelus yksityisen käyttämänä oikeussuojakeinona (1925), Lex Aquiliaan perustuva vahingonkorvaus roomalaisen yksityisoikeuden mukaan (1939), Yleinen oikeustiede ja kansainvälinen yksityisoikeus (1965) och artiklar i tidskrifter. Han invaldes som ledamot av Finska Vetenskapsakademien 1952.

Referenser

Finländska professorer i juridik
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Finländska hovrättsråd
Födda 1894
Avlidna 1974
Män
Personer från Kumo
Finländska jurister under 1900-talet
Bert Häggblom

Bert Häggblom, född 24 februari 1957, är en åländsk politiker och nuvarande partiordförande för Obunden samling. Han blev invald första gången 1979 och var då den yngsta som suttit i Ålands Lagting. Sedan 2020 är Bert Häggblom talman i Ålands lagting. 

I valet 2019 fick han 550 personliga röster i lagtingsvalet. I valet 2015 hade han 595 personliga röster.

Politiska uppdrag 

Mandatperioden 2019-2023
 Talman i Ålands lagting  2020-11-02 – 
 Talman i Presidiet  2020-11-02 – 
 Medlem i Talmanskonferensen  2019-11-06 – 
 Medlem i Kanslikommissionen  2019-11-06 – 
 Ersättare i Finans- och näringsutskottet  2019-11-06 – 
 Andra vicetalman i Presidiet  2019-11-06 – 2020-11-02
 Andra vicetalman i Ålands lagting  2019-11-04 – 2020-11-02
Mandatperioden 2015-2019
 Ersättare i Kanslikommissionen  2015-11-04 – 2019-10-31
 Ersättare i Talmanskonferensen  2015-11-04 – 2019-10-31
 Medlem i Självstyrelsepolitiska nämnden  2015-11-04 – 2019-10-31
 Medlem' i Lag- och kulturutskottet  2015-11-04 – 2019-10-31
 Ledamot' i Ålands lagting  2015-11-01 – 2019-10-31
Mandatperioden 1999-2003
 Medlem i Självstyrelsepolitiska nämnden  1999-11-01 – 2003-10-31
 Ersättare i Finansutskottet  1999-11-01 – 2003-10-31
 Ersättare i Lagutskottet  1999-11-01 – 2003-10-31
 Ledamot i Ålands lagting  1999-11-01 – 2003-10-31
 Medlem i Talmanskonferensen  1999-11-01 – 2002-10-31
 Andra vicetalman i Presidiet  1999-11-01 – 2002-10-31
 Medlem i Kanslikommissionen  1999-11-01 – 2002-10-31
Övriga uppdrag
 Ordförande i Stora utskottet  1995-11-01 – 1999-10-31
 Ersättare i Lagutskottet  1995-11-01 – 1999-10-31
 Ledamot i Ålands lagting  1995-11-01 – 1999-10-31
 Ersättare i Självstyrelsepolitiska nämnden  1995-11-01 – 1999-10-31
 Ersättare i Finansutskottet  1995-11-01 – 1999-10-31
 Medlem i Talmanskonferensen  1995-11-01 – 1999-10-31
 Ersättare i Finansutskottet  1992-11-01 – 1995-10-31
 Medlem i Talmanskonferensen  1991-11-01 – 1995-10-31
 Ordförande i Stora utskottet  1991-11-01 – 1995-10-31
 Ersättare i Lagutskottet  1991-11-01 – 1995-10-31
 Ledamot i Ålands lagting  1991-11-01 – 1995-10-31
 Vice ordförande i Justeringsutskottet  1988-11-01 – 1989-10-31
 Medlem i Stora utskottet  1987-11-01 – 1991-10-31
 Ledamot i Ålands lagting  1987-11-01 – 1991-10-31
 Ersättare i Lagutskottet  1987-11-01 – 1991-10-31
 Medlem i Talmanskonferensen  1987-11-01 – 1988-10-31
 Ordförande i Justeringsutskottet  1987-11-01 – 1988-10-31
 Medlem i Lagutskottet  1979-11-01 – 1983-03-21
 Ledamot i Ålands lagting  1979-11-01 – 1983-03-21

Referenser

Noter

Män
Födda 1957
Levande personer
Finländska politiker under 1900-talet
Finländska politiker under 2000-talet
Åländska politiker
Derzu Uzala

Dersu Uzala eller Derzu Uzula (ryska: Дерсу Узала), född 1849 i Ussuri kraj i Ryssland, död 13 mars 1908 i Chabarovsk kraj i Ryssland, var en pälsjägare ur nanaifolket (tidigare benämnda som gold) i Sibirien.

Dersu Uzala föddes i Ussuri-regionen. Exakt födelsedatum är inte känt. Hans föräldrar dog tidigt i en smittkoppsepidemi.

Den ryske officeren och forskningsresanden Vladimir Arsenjev (1872–1930) påbörjade 1902 sina expeditioner i skogarna i Fjärran Östern i området Ussuri, främst i Primorskij kraj, det territorium som låg mellan Amur- och Ussurifloderna i väst och Japanska havet i öst. Han beskrev otaliga arter i den sibiriska floran och levnadsförhållanden hos infödda folk.  

Vladimir Arsenjev anlitade trappern Dersu Uzala under perioden 1902–1908, förmodligen från 1906, som vägvisare under sina forskningsresor. När Uzalas syn blev allvarligt sämre med åldern, erbjöd Vladimir Arsenjev honom att ta honom till sin hemstad Chabarovsk. Dersu Uzala blev då snart på det klara med att han inte hade rätt att hugga ved i stadens park till sin eldstad eller bygga en hydda och inte heller att avlossa sin bössa inom stadsgränsen. Våren 1908 bad han därför Arsenjev om att få flytta tillbaka till skogarna. Våren 1908 sa han adjö till sin goda vän och satte sig av till fots från Amur oblast till sina hemtrakter i Primorskiterritoriet, till området vid källorna till floden Ussuri. Vladimir Arsenjev gav honom då ett nytt gevär som avskedsgåva. En kort tid senare mördades Dersu Uzala. Det har spekulerats att mördaren var ute efter detta gevär.

Hågkomster
Vladimir Arsenjev skrev 1923 boken Dersu Uzala. Denna bok har senare varit underlag för två spelfilmer. År 1961 gjorde filmregissören Agasi Babayan filmen Dersu Uzala. Akira Kurosawa gjorde 1975 den sovjetisk-japanska spelfilmen Vägvisaren, som vann Prix International Federation of Film Critics på den fjärde internationella filmfestivalen i Moskva 1975 och 1976 Oscar för bästa internationella långfilm.

År 1972 omdöptes byn Laul i distriktet Krasnoarmejski i Primorskij kraj till Dersu till hans ära. 

Ett minnesmärke över Uzala och Arsenjev sattes upp nära Arsenjev  i Primorskij kraj i Ryssland på 1970-talet.

Bildgalleri

Bibliografi
 Vladimir Arsenjev: Dersu Uzala – Minnen från en expedition till Ussuri kraj 1907, Moskva 1923 (i engelsk översättning bland andra Dersu Uzala , University Press of the Pacific 2004, , ej översatt till svenska)

Referenser
Denna artikel är baserad på artiklarna Дерсу Узала och https://en.wikipedia.org/w/index.php?title=Dersu_Uzala&oldid=986678151 Dersu Uzala på ryskspråkiga respektive engelskspråkiga  Wikipedia.

Noter

Ryska upptäcktsresande
Jägare
Födda 1849
Avlidna 1908
Män
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer i Ryssland under 1900-talet
Akita Shinkansen

Akita Shinkansen  är en järnvägslinje mellan Morioka i Iwate prefektur och Akita i Japan öppnad 1997.

Trafik 
Shinkansentrafiken till Tokyo går på Tohoku Shinkansen på sträckan Morioka - Tokyo. Eftersom banan mellan Omiya och Tokyo station delas med Joetsu Shinkansen och Hokuriku Shinkansen är den delen trafikerad till sitt kapacitetstak. Alla avgångar med Akita Shinkansen kopplas därför med ett annat tåg på Tohoku Shinkansen och går sammankopplade mellan Morioka och Tokyo.

På linjen går av historiska skäl även vanliga lokaltåg. Det är endast på Akita Shinkansen och Yamagata Shinkansen som det finns blandtrafik mellan Shinkansen-tåg och lokaltåg. Mellan Akita och Omagari finns även smalspårslinjen kvar, det går två parallella spår med var sin spårvidd i cirka 50 km. Smalspårslinjen används för godståg och persontåg som från Omagari ska gå vidare på Ōu-linjen mot Shinjō. På en delsträcka på 12 km är det dock treskensspår på det ena enkelspåret för att möjliggöra möten mellan Shinkansen-tågen.

Historia 
Sträckan mellan Akita och Omagari öppnades 1902–1904 som en del av den linje som dag benämns Ōu-honsen, Ōu-huvudlinjen, mellan Akita och Shinjō. Sträckan mellan Omagari och Tazawako öppnades 1921-1923, sträckan Shizukuishi–Morioka öppnades 1921. 1966 öppnades linjen Tazawako-Shizukuishi och hela sträckan Omagari–Morioka fick namnet Tazawako-sen, Tazawako-linjen. Både linjer hade den vanligaste spårvidden i Japan, smalspår  mm.

1997 anpassades linjen för trafik med Shinkansen-tåg. Dessa har normalspårvidd ( mm) och linjen breddades därför Akita–Omagari–Morioka. Linjen fick dock inte full Shinkansen-standard, bland annat så är den största hastigheten 130 km/h. Detta koncept kallas mini-shinkansen och finns även på Yamagata Shinkansen. För att minska ombyggnadsbehovet på spåret anpassades det inte för Shinkansens fulla lastprofil utan man använde istället samma smalare lastprofil som på Yamagata Shinkansen. Till Akita Shinkansen tog man dock fram nya tåg, serie E3. Sedan 2013 har man tagit serie E6 i drift som parkopplade med E5 tågsätt håller 320 km/h på stora delar av vägen mellan Morioka och Utsunomiya. Ett E6 tågsätt har 7 vagnar och blir kopplad med  E5 ett tågsätt med 17 vagnar. När E6 togs i drift hade de 300 km/h och de avgångarna kallades för Super Komachi till skillnad mot avgångarna som trafikerades med E3 och kallades Komachi. Sedan E3 helt ersatts i mars 2014 kallas tjänsten åter Komachi.

Bilder

Källor   

Järnvägslinjer i Japan
Järnvägslinjer öppnade 1997
WP:Projekt Japan
1997 i Japan
1993 UC1

1993 UC1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 oktober 1993 av den amerikanska astronomen Eleanor F. Helin vid Palomarobservatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1993
1993 UB3

1993 UB3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 oktober 1993 av den amerikanska astronomen Eleanor F. Helin vid Palomarobservatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1993
Välfärdsekonomi

Ej att förväxla med alla ekonomiska aspekter av välfärdsstaten.

Välfärdsekonomi () är ett område inom nationalekonomin som eftersträvar att utvärdera hur ekonomisk politik påverkar samhällets välmående. Området etablerades under 1900-talet och använder mikroekonomiska metoder för denna utvärdering.

Se även 
 Offentlig ekonomi

Källor
National Bureau of Economic Research

National Bureau of Economic Research (NBER) är en amerikansk privat icke vinstdrivande forskningsorganisation för nationalekonomisk forskning.

NBER har sitt huvudkontor i Cambridge, Massachusetts och är bland annat kända för att fastställa start- och slutdatum för lågkonjunkturer i USA.

Många mottagare av Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne har varit verksamma vid NBER.

Historik 
NBER grundades 1920, huvudsakligen mot bakgrund av delade meningar om inkomstskillnader under den progressiva eran i USA. Grundarna hade olika åsikter i frågan men var eniga i uppfattningen att det fanns för lite tillgängliga data på området. De lyckades samla ihop en grupp företagsledare, fackföreningsledare och akademiska ekonomer som ville bidra till att ta fram dessa data. De fick också finansiering från Carnegiestiftelsen och Rockefellerstiftelsen. Wesley Clair Mitchell, som var professor vid Columbia University, rekryterades som NBER:s förste forskningschef vilket han var 1920–1945.

Ett av NBER:s första forskningsprojekt gällde att mäta löneandelen av nationalinkomsten. Andra forskningsområden under 1920-talet inkluderade arbetslöshet och konjunkturcykler.

1927 rekryterade Mitchell en av sina nydisputerade doktorander, Simon Kuznets, till NBER. I början av 1930-talet ledde han ett forskningsprojekt som lade grunden till USA:s nationalräkenskaper, på uppdrag av USA:s handelsdepartement.

Källor

Noter

Externa länkar 
 National Bureau of Economic Research

Nationalekonomiska forskningsinstitut
Amerikanska forskningsinstitut
Amerikanska tankesmedjor
Organisationer bildade 1920
Ekonomiåret 1920
Ateljévägg

Ateljévägg () är en oljemålning av den tyske konstnären Adolph von Menzel. Den målades 1872 och ingår sedan 1896 i Hamburger Kunsthalle samlingar. 

Målningen föreställer en röd vägg i konstnärens ateljé i Berlin där gipsgjutningar, dödsmasker och olika konstnärsredskap är upphängda. Föremålen är upplysta underifrån och verkar spöklika i det diffusa ljuset. Enligt konsthistorikern Stephanie Hauschild återfinns dödsmaskerna av Dante, Friedrich Schiller och Goethe eller Richard Wagner i den undre raden samt Fredrik den store och ett självporträtt i den övre raden.

1852 års version 
Det finns även en mindre och äldre tavla av Menzel med samma titel och liknande motiv. Den målades 1852 och ingår sedan 1906 i samlingarna på Alte Nationalgalerie i Berlin. Den är målad i olja på papper som är monterat på en träskiva med dimensionen 61 gånger 44 centimeter. Den är troligen inspirerad av Mary Shelleys Frankenstein.

Källor 
Hamburger Kunsthalles webbplats
Alte Nationalgaleries webbplats
bildindex.de (1872 års version)
bildindex.de (1852 års version)

Målningar 1852
Målningar 1872
Målningar av Adolph von Menzel
Målningar i Alte Nationalgalerie
Målningar i Hamburger Kunsthalle
Wesley Clair Mitchell

Wesley Clair Mitchell, född 5 augusti 1874, i Rushville, Illinois, död 29 oktober 1948 i New York, var en amerikansk nationalekonom. Han räknades som sin tids främsta expert på konjunkturcykler.

Mitchell studerade vid University of Chicago, där han påverkades av Thorstein Veblen och John Dewey. Han var därefter verksam vid flera olika universitet, bland annat Columbia University 1913–1919 och 1922–1944 samt New School for Social Research 1919–1921. Han hjälpte till att grunda National Bureau of Economic Research (NBER) 1920 och var NBER:s forskningsdirektör till 1945.

Bland hans publikationer kan nämnas Business Cycles (1913), Business Cycles: The Problem and Its Setting (1927), The Backward Art of Spending Money (1937) och Measuring Business Cycles (1946, skriven tillsammans med Arthur F. Burns).

Källor 

Amerikanska nationalekonomer
Alumner från University of Chicago
Personer verksamma vid Columbia University
Födda 1874
Avlidna 1948
Män
Amerikanska forskare under 1900-talet
Forskare från Illinois
Personer från Schuyler County, Illinois
Oriyaskrift

Oriyaskrift (oriya: ଓଡ଼ିଆ ଲିପି, oṛiā lipi, ଉତ୍କଳ ଲିପି utkaḷa lipi eller ଉତ୍କଳାକ୍ଷର utkaḷāṣara) avser det skriftsystem som används för att skriva oriya. Andra språk som kan skrivas med samma skriftsystem är bland annat pali, sanskrit, ho, santhali och sora.

Skriften skrivs från vänster till höger liksom många andra skrifter från Indien. Oriyaskriften är en abugida. Detta betyder att tecken (oriya: akṣara) består av konsonant och vokal. Vokalen i tecken redigeras med olika diakritiska tecken. Självständiga vokaler är möjliga. Linjerna i skriften är runda eftersom oriya traditionellt har skrivits på ett palmblad istället för på papper. Att skriva på palmblad är fortfarande en uppskattad konstform i Odisha..

Till skillnad för t.ex. devanagari finns det ingen rak horisontal linje på tecken som binder tecknen till ord. Vinklar, såsom är typiska i bl.a. bengalialfabetet, finns inte i oriyaskriften..

Tillsammans finns det 64 tecken på skriftsystemet.

I alla konsonanttecken finns det en inherent vokal [a] som kan tystnas med halanta, ett litet streck under tecken där det finns ingen vokal alls. Detta användas först och främst att skriva konsonantkluster..

Historia 

Såsom många andra skriftsystem i Indien, är oriyaskriftens ursprung också i brahmiskriften som utvecklades på 200-talet f.Kr..

Oriya skrevs för första gången på 1050-talet på kalingaskrift som fungerade som förebild till oriyaskrift.

Skriftsystemets historia kan delas i fyra olika perioder:

 Proto-oriya (ca 600–800-talet)
 Medeltida oriya (ca 900–1100-talet)
 Övergångsperiod (ca 1100–1300-talet)
 Moderna oriya (ca 1300–1500-talet)

På 1100-talet började oriyaskriften skilja sig från bengalialfabetet och maithiliskriften.

Under den moderna perioden, då papper började användas, utformades det en ny skrift som passade bättre på papper. Det så kallade karani-system är mer kursiv än traditionella oriyaskriften och används nästan enbart bland administratörer.. Vid sidan av karani använde brahminklassen det också brahmani-system i mestadels religiös kontext.

Boktryckerit med oriyaskriften börjades i 1803 av brittiska missionärer.

Konsonanter 
Konsonanter presenteras oftast med vokalen a.

Källa:

Vokaler 

Källa:

Övriga tecken 
Isshar (୰) är ett specialtecken som är unikt för oriyaskriften. Tecknet används framför ett namn på avlidna personer.

Numeraler 

Källa:

Källor

Externa länkar 

 Googles verktyg att skriva oriya

Indiens skriftsystem
Odisha
Mörarpsmästaren

Mörarpsmästaren var en anonym skånsk stenmästare som var verksam under andra hälften av 1100-talet. Han har fått sitt namn från Mörarps kyrka, som han antas vara byggherre till och vars dopfunt han antas ha tillverkat.

Referenser 

Stenhuggare
Skånes historia
Medeltidens konst
Personer i Danmark under 1100-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Kön okänt
Anonymnamn
Allmän jämvikt

Allmän jämvikt är ett begrepp inom nationalekonomi som betecknar en situation där samtliga marknader i en ekonomi befinner sig i jämvikt. Detta betyder att priserna på respektive marknad är sådana att utbud och efterfrågan är lika stora.

Allmän jämviktsteori studerar ekonomier med användning av modellen för jämviktspriser och försöker fastställa under vilka villkor som antagandet om allmän jämvikt är giltigt. Den som införde allmän jämviktsteori var Léon Walras i hans bok Éléments d'économie politique pure ou Théorie de la richesse sociale (1874).

Se även 
 Walras lag

Källor

Noter 

Mikroekonomi
Matematisk ekonomi
Nya harmoniseringsmetoden

Den nya harmoniseringsmetoden, formellt nya metoden för teknisk harmonisering och standarder, är en metod som introducerades 1985 för att säkerställa att varor på den inre marknaden inom Europeiska unionen uppfyller lagstadgade produktkrav, utan alltför omfattande byråkrati. Metoden går ut på att endast grundläggande produktkrav fastställs genom direktiv, medan varje producent själv ansvarar för att säkerställa att dessa krav uppfylls. Som regel självcertifierar producenten sina produkter genom CE-märkning. Endast för vissa specifika produkttyper, där till exempel vissa säkerhetskrav är centrala, krävs kontroll av tredje part för att verifiera att produktkraven uppfyller alla lagkrav.

Den nya harmoniseringsmetoden står i bjärt kontrast mot det tidigare tillvägagångssättet för att harmonisera produktbestämmelser inom Europeiska gemenskaperna. Då fastställdes detaljerade och långtgående produktbestämmelser för vissa specifika varutyper. Den nya metoden var en viktig komponent, tillsammans med införandet av kvalificerad majoritet för harmoniseringsåtgärder genom europeiska enhetsakten, i fulländandet av den inre marknaden den 1 januari 1993.

Se även 
 Fri rörlighet för varor
 Harmonisering
 Inre marknaden

Referenser

Noter 

Fri rörlighet för varor
Harmonisering inom Europeiska unionen
Jean-Daniel Akpa Akpro

Jean-Daniel Dave Lewis Akpa Akpro, född 11 oktober 1992, är en fransk-ivoriansk fotbollsspelare som spelar för Monza, på lån från Lazio.

Karriär
I september 2020 värvades Akpa Akpro av italienska Lazio, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 1 september 2022 lånades Akpa Akpro ut till Empoli på ett säsongslån. Den 26 augusti 2023 lånades han ut till Monza på ett säsongslån.

Källor

Noter

Ivorianska fotbollsspelare
Ivorianska landslagsspelare i fotboll
Franska fotbollsspelare
Spelare i Toulouse FC
Spelare i Salernitana Calcio 1919
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i Empoli FC
Spelare i AC Monza Brianza 1912
Spelare i Ligue 1
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2015
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2021
Födda 1992
Levande personer
Män
Franska idrottare under 2000-talet
Ivorianska idrottare under 2000-talet
Personer från Toulouse
Östra Sörmland

Östra Sörmland var en gratistidning utgiven i Sörmland med utgivningsperioden 1991-04-28--1991-12-12 Östra Sörmland var fullständiga titeln utan tillägg.

Redaktion 
Redaktör och ansvarig utgivare var Mathias Fock och redaktionen satt i Nyköping. Tidningen hade två politiska tendenser dels oberoende moderat och dels socialdemokratisk. Tidningen var endagars och kom ut söndagar. Tidningen blev tidskrift efter utgivningsperioden.

Tryckning 
Förlaget hette Nicopia information kommanditbolag/Crona Fock inf handelsbolag  till 12 maj 1991 sedan Media electa aktiebolag i Nyköping till nedläggningen. Sätteri för tidningen var Närmedia aktiebolag  i Stockholm till 12 maj 1991. sedan AWJ i Nyköping. Tryckeri var Kreativ reklam aktiebolag i Jönköping sedan Civiltryckeriet, Motala tidning i Motala. Tryckningen skedde med moderna typsnitt i fyrfärg på en satsyta av ungefärlig tabloidstorlek. Tidningen hade 16-24 sidor och upplagan var 30 000 exemplar.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1991
Dagstidningar nedlagda 1991
8199 Takagitakeo

8199 Takagitakeo eller 1993 XR är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 december 1993 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet. Den är uppkallad efter Takeo Takagi.

Den tillhör asteroidgruppen Adeona.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Adeona-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1993
8197 Mizunohiroshi

8197 Mizunohiroshi eller 1993 VX är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 november 1993 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet. Den är uppkallad efter Hiroshi Mizuno.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1993
1993 VE2

1993 VE2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 november 1993 av de båda japanska astronomerna Seiji Ueda och Hiroshi Kaneda i Kushiro.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av S Ueda
Astronomiska upptäckter av H Kaneda
Astronomiska upptäckter 1993
San Clemente a Monte Sacro

San Clemente a Monte Sacro, även benämnd San Clemente Papa, är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige påven och martyren Clemens I. Kyrkan är belägen vid Via Val Santerno i quartiere Monte Sacro i zonen Val Melaina och tillhör församlingen San Clemente. 

Kyrkan förestås av stiftspräster.

Historia
Kyrkan påbörjades efter ritningar av arkitekten Ugo Luccichenti och fullbordades enligt ritningar av arkitekten Duccio Staderini. Kyrkan konsekrerades den 4 februari 1995 av dåvarande kardinalvikarie Camillo Ruini.

Interiörens grundplan är elliptisk. Över högaltaret ses ett krucifix flankerat av två ikoner i bysantinsk stil, föreställande Jungfru Maria och aposteln Johannes.

Kommunikationer
Tunnelbanestation  Conca d'Oro

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Monte Sacro)
Roma Q. XVI Monte Sacro
Roma Z. I Val Melaina
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1995
Modernistisk arkitektur
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt den helige Clemens I
1995 i Italien
Schauren, Birkenfeld

Schauren är en kommun och ort i Landkreis Birkenfeld i förbundslandet Rheinland-Pfalz i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Herrstein-Rhaunen tillsammans med ytterligare 49 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Birkenfeld
Schwerbach

är en kommun och ort i Landkreis Birkenfeld i förbundslandet Rheinland-Pfalz i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Herrstein-Rhaunen tillsammans med ytterligare 49 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Birkenfeld
Sien, Rheinland-Pfalz

Sien är en kommun och ort i Landkreis Birkenfeld i förbundslandet Rheinland-Pfalz i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Herrstein-Rhaunen tillsammans med ytterligare 49 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Birkenfeld