kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fredrik V av Hessen-Homburg

Fredrik V av Hessen-Homburg, född 30 januari 1748 i Bad Homburg vor der Höhe, död 20 januari 1820 på samma plats, var en tysk furste som var regerande lantgreve av Hessen-Homburg från 1751 fram till sin egen död.

Biografi
Han var son till lantgreve Fredrik IV av Hessen-Homburg (sonson till Fredrik II av Hessen-Homburg) och Ulrike Luise av Solms-Braunfels. 

Fredrik V:s långa regeringstid såg en mängd förändringar: Upplysningstiden, franska revolutionen, Napoleonkrigen, Tysk-romerska rikets upplösning och Wienkongressen. Fredrik V var främst intresserad av konst och vetenskap och korresponderade med både Johann Caspar Lavater och Friedrich Gottlieb Klopstock samt besökte Voltaire, d'Alembert och Albrecht von Haller.

Familj
Fredrik V gifte sig 1768 med Karoline av Hessen-Darmstadt, äldsta dotter till lantgreve Ludvig IX av Hessen-Darmstadt och Karolina av Birkenfeld-Zweibrücken. De hade tillsammans 15 barn, varav 11 överlevde in i vuxen ålder.

 Fredrik VI av Hessen-Homburg (1769–1829), gift 1818 med Elisabet av Storbritannien (1770–1840).
 Ludvig Vilhelm av Hessen-Homburg (1770–1839), gift 1804 med Augusta av Nassau-Usingen (1778–1846), äktenskapet annullerat 1805.
 Karoline av Hessen-Homburg (1771–1854), gift 1791 med Ludvig Fredrik II av Schwarzburg-Rudolstadt (1767–1807).
 Luise Ulrike av Hessen-Homburg (1772–1854), gift 1793 med Karl Günther av Schwarzburg-Rudolstadt (1771–1825).
 Amalia av Hessen-Homburg (1774–1846), gift 1792 med Fredrik av Anhalt-Dessau (1769–1814).
 Auguste av Hessen-Homburg (1776–1871), gift 1818 med Fredrik Ludvig av Mecklenburg-Schwerin (1778–1819).
 Filip av Hessen-Homburg (1779–1846), morganatiskt gift 1838 med baronessan Rosalie Antonie Schimmelpfennig von der Oye (1806–1845).
 Gustav av Hessen-Homburg (1781–1848), gift 1818 med Luise av Anhalt-Dessau (1798–1858).
 Ferdinand av Hessen-Homburg (1783–1866), ogift och den siste regerande lantgreven av Hessen-Homburg.
 Maria Anna av Hessen-Homburg (1785–1846), gift 1804 med Vilhelm av Preussen (1783–1851)
 Leopold av Hessen-Homburg (1787–1813), ogift och omkom i Slaget vid Lützen (1813).

Referenser

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1748
Avlidna 1820
Personer i Tyskland under 1700-talet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Huset Hessen-Homburg
Personer från Bad Homburg
Källskären

Källskären är en ögrupp i Sankt Nicolai socken, Oxelösunds kommun.

Källskären ligger i Oxelösunds utskärgård. De har sedan gammalt tillhört kronan. 1895 bildades Källskärsklubben av en grupp borgare i Nyköpingstrakten, som menade att ögruppen under senare år misskötts och att fågellivet på öarna därigenom missgynnats. De lät 1895 uppföra en jaktstuga på Södra källskäret, vid hamnbassängen mellan Södra och Norra Källskär som sedan under åren fram till 1940 utökades med en mängd bodar och stugor. En väktare anställdes 1898 som bodde i stugan under somrarna och höll uppsikt samt hjälpte jägarna att hitta byten, förutom sjöfågel jagades vanligen säl. 

På Södra Källskär står "Sfinxen", en stenskulptur av en sfinx eller kanske egentligen en säl, antagligen uppförd någon gång runt 1900.

Källor 
 Källskären - öarna för vinden, artikel av Rolf Wohlin i Sörmlandsbygden 1994.

Svenska öar i Östersjön
Världsmästerskapet i basket för damer 2022

Världsmästerskapet i basket för damer 2022 var den 19:e upplagan av världsmästerskapet i basket för damer och avgjordes i Sydney, Australien den 22 september–1 oktober 2022.

Världsmästare blev USA som i finalen slog Kina med 83–61, den största poängskillnaden någonsin i en final.

Gruppspel

Grupp A 

Alla tider är lokala (UTC +10)

Grupp B 

Alla tider är lokala (UTC +10)

Slutspel

Kvartsfinaler
Alla tider är lokala (UTC +10)

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Externa länkar 
 Officiell hemsida

2022
Internationella baskettävlingar i Australien
2022 i Australien
Basketsäsongen 2022/2023
Axel Rappe (präst)

Axel Curt Vilhelm Rappe, född den 4 februari 1904 i Stockholm, död den 25 december 1983 i Strängnäs, var en svensk friherre och präst. Han var son till Vilhelm Rappe.

Rappe avlade filosofie kandidatexamen vid Uppsala universitet 1928 samt teologie kandidatexamen och praktiskt teologiskt prov där 1932. Han prästvigdes för Strängnäs stift 1933. Rappe var pastorsadjunkt och vice pastor i Mariefred 1933–1937, tillförordnad komminister och kyrkoadjunkt i Eskilstuna 1937–1942, domkyrkokomminister i Strängnäs 1945–1969 och militärpastor vid Södermanlands regemente 1945–1954. Han blev prost honoris causa 1965. Rappe avlade teologie licentiatexamen vid Uppsala universitet 1950 och promoverades till teologie hedersdoktor där 1976. Han var preses vid prästmötet i Strängnäs 1962 och framlade då avhandlingen Domus Ecclesiae – Studier i nutida kyrkoarkitektur. Rappe blev ledamot av Nordstjärneorden 1961.

Källor 

 Ledamöter (i andliga ståndet) av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1962
 
 Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap 1970, på Svenska Prästförbundets uppdrag redigerad av Ivar Hylander, Lund 1971
 Sveriges dödbok 1830–1920

Vidare läsning 

 Sven-Erik Brodd & Gunnar Weman, Prästgårdsteologi. Församlingspräster under 1900-talets senare hälft utmanar 2020-talets kyrka. (Skrifter utgivna av Stiftelsen Fjellstedtska skolan 4.) Uppsala 2022, sidorna 85–92

Militärpräster
Svenska prostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska friherrar
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Ledamöter av Nordstjärneorden
Svenska präster under 1900-talet
Präster från Stockholm
Axel
Födda 1904
Avlidna 1983
Män
Chihuahuaängstrupial

Chihuahuaängstrupial (Sturnella lilianae) är en nyligen urskild fågelart i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Chihuahuaängstrupialen delas in i två underarter med följande utbredning:
 Sturnella lilianae lilianae – sydvästra USA och nordvästra Mexiko
 Sturnella lilianae auropectoralis – västcentrala Mexiko

Traditionellt behandlas den som del av östlig ängstrupial (Sturnella magna), men urskiljs sedan 2022 som egen art av både International Ornithological Congress (IOC) och Clements et al.

Status och hot 
IUCN erkänner ännu inte chihuahuaängstrupialen som art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i nearktiska regionen
Asrael

Asrael är en leggenda eller opera i fyra akter med musik av Alberto Franchetti och libretto av Ferdinando Fontana. Operan hade premiär den 11 februari 1888 på Teatro Municipale di Reggio

Historia
Operan var Franchettis första opera och visar på stark påverkan från Meyerbeer och Wagner, blandad med italiensk idiom från det sena 1800-talet. Den 26 november 1890 hade operan USA-premiär på Metropolitan Opera med Andreas Dippel i titelrollen.

Handlingen bygger på tyska sagor och folklore och visar på konflikten mellan ondskans andar och den kristna kärlekens ande, representerad av Asrael och Nefta.

Premiären blev en stor framgång, även om tenoren Ladislao Mierzwinski fick kritik för sin tolkning av titelrollen. Recensenten E. Ferrettini i La Stampa betonade framför allt Franchettis temperament som symfoniker, vilket gjorde det möjligt för honom att ge sitt bästa i episoder där det symfoniska elementet kunde dyka upp mer fritt, medan han ansåg karaktärernas musikaliska betydelse mindre framgångsrik, kanske på grund av kontrasten mellan kompositörens "balanserade sinne" och "själens stormar" som kännetecknar karaktärerna. Ferrettini bedömde librettot som "barnsligt och omständligt", men fann det lämpligt för Marchettis musikaliska talanger. En brist i verk, som gjorde att det bedömdes ett steg bakåt jämfört med den nästan samtida Otello av Giuseppe Verdi, var organisation av de enskilda numren "oberoende av varandra", vilket orsakade "brist på koncishet". Ferrettini angav bland de bästa styckena förspelet och mellanspelet mellan första och andra delen av första akten.

Personer

Handling
Asrael och Nephtha älskade varandra som änglar i himlen, sedan skildes de åt när Asrael togs till fånga av Lucifer, i ett försök att motsätta sig hans uppror mot Gud och fördes till helvetet.

Både Nefta och Asrael, som aldrig har glömt sin kärlek, får tillbringa en period på jorden och leta efter själar som ska till himlen respektive helvetet.

På jorden måste Asrael undkomma de frestelser som belastas honom av två kvinnor, Lidoria från Brabant och zigenerskan Loretta. Asrael tar sin tillflykt till klostret där Nefta befinner sig som nunnan syster Clotilde. Här blir han övertygad om att recitera en Ave Maria: plötsligt förvandlas Clotilde till Nephtha, Asrael förvandlas till en ängel och alla sjunger om den nyfunna glädjen.

Referenser

Tryckta källor
 E. Ferrettini, L'Asrael di Alberto Franchetti a Reggio Emilia, La Stampa, 12 februari 1888, s 3
 E. Ferrettini, Asrael di A. Franchetti al Regio, La Stampa, 28 december 1890, s 3

Operor av Alberto Franchetti
Italienskspråkiga operor
Musikåret 1888
Brändström (släkt)

Brännström är ett efternamn, som burits av flera svenska släkter. Uppgifter föreligger om en av dessa, som i särskiljande syfte kan betecknas som Brändström från Gävle.

Brändström från Gävle 
Som släktens stammoder kan räknas hammarsmedsdottern Margaretha Nordlinder(1703–1776). Hon var gift två gånger med män som var knutna till Stora sjötullen i Gävle. Första äktenskapet var med tulljaktsbåtsmannen Simon Simonsson Mogren (död 1737), det andra från 1744 med sjötullsbesökaren Jöns Brändström (1713–1779). Sonen i första äktenskapet Peter Mogren (1735–1809) tog styvfaderns efternamn och blev stamfar för den fortlevande grenen av släkten. En släktgren efter en son i det andra äktenskapet är utslocknad. 

Peter Mogren Brändströms son  Pehr Brändström (1771–1833) gjorde militär karriär och uppnådde graden generallöjtnant. Han adlades med innehållet namn i februari 1809 och introducerades samma år på Riddarhuset med nummer 2194. År 1815 upphöjdes han till friherre och introducerades som sådan med nummer 355. 1809 års regeringsform hade då trätt i kraft, varför enligt § 37 den friherrliga värdigheten endast tillföll huvudmannen. Den friherrliga ätten utslocknade 1885 med sonen major Bror Per Brändström. Den siste som räknades till den adliga ätten nummer 2194 var en ogift son till den senare, död 1861.

Den fortlevande borgerliga släktgrenen utgår från generallöjtnantens yngre bror Carl Erik Brändström (1773–1814), som blev grosshandlare i Göteborg. Dess mest kända medlem har varit krigssjuksköterskan Elsa Brändström (1886–1946), omtalad som "Sibiriens ängel"

Släktträd (urval)
 Margaretha Nordlinder (1703–1776), Gävle 
 Peter Brändström, född Mogren (1733–1909), köpman i Gävle
 Pehr Brändström (1771–1833), generallöjtnant, friherre
 Bror Per Brändström (1805–1885), major, friherre
 Carl Erik Brändström (1773–1814), grosshandlare i Göteborg 
 Per Brändström (1803–1874), ämbetsman
 Edvard Brändström (1850–1921), militär och diplomat
 Elsa Brändström (1888–1948), krigssjuksköterska
 Johannes Brändström (1745–1823), kontraktsprost

Källor

Svenska släkter
Alexander Seton

Alexander Seton, född 10 december 1768 i Preston, Skottland, död 1 oktober 1828 i Stockholm, var en skotsksvensk fornforskare.

Alexander Seton var son till juris doktorn Alexander Baron, adopterad Seton. Alexander Seton kom till Sverige på 1780-talet men återvände 1794 till Storbritannien, där han långa tider hölls inspärrad som förment sinnessjuk. Efter att 1825 ha återvänt till Sverige blev Seton 1827 på grund av sina stora antikvariska intressen korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien. Under åren i Storbritannien sysselsatte han sig med självstudier, skrev dikter (Poems, upon various Subjects and on various Occasions, 1826-1827) och företog antikvariska studier främst i runologiskt syfte. I Sverige ägnade han sig åt ett intensivt studium av fornlämningar, samlade fornsaker och företog arkeologiska utgrävningar, främst på Björkö i Mälaren 1825–1827, varigenom han blev en föregångsman för Birkaforskningen. Han åtog sig att bekosta Johan Gustaf Liljegrens utgivande av Svenskt diplomatarium men avled innan första delen utkom.

Källor 
 

Svenska arkeologer under 1800-talet
Födda 1768
Avlidna 1828
Män
Brandon Parva

Brandon Parva är en by i civil parish Brandon Parva, Coston, Runhall and Welborne, i distriktet South Norfolk, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 7 km från Wymondham. Brandon Parva var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Runhall. Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Brandim.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
South Norfolk
Domesday Book
Carleton Forehoe

Carleton Forehoe är en by i civil parish Kimberley, i distriktet South Norfolk, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 4 km från Wymondham. Carleton Forehoe var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Kimberley. Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Carletuna/Karletuna.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
South Norfolk
Domesday Book
Colton, Norfolk

Colton är en by i civil parish Marlingford and Colton, i distriktet South Norfolk, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 8 km från Wymondham. Colton var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Marlingford. Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Coletuna.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
South Norfolk
Domesday Book
Coston, Norfolk

Coston är en by i civil parish Brandon Parva, Coston, Runhall and Welborne, i distriktet South Norfolk, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 6 km från Wymondham. Coston var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Runhall. Civil parish hade  invånare år 1931.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
South Norfolk
Kockumvillan

Kockumvillan, ibland även kallat Kockumska huset, är en märkesbyggnad i Ronneby. Den uppfördes av Erik Kockum i samband med, att han övertog positionen som chef för Kockums Jernverks AB i Kallinge. Den nya villan ritades av arkitekten Herbert Kockum, som var en släkting till Erik Kockum, och placerades 1926 på en tomt i den dåvarande utkanten av staden Ronneby. Villan ingår i ett sammanhang med flera representativa byggnader längs med Esplanaden och tillsammans med dåvarande Folkskola, Prinshuset, gamla Tingshuset samt tidigare regementsbyggnader vid Blekinge bataljon utmed samma gata. 

Villan uppfördes i nyklassicistisk stil med putsad fasad och flera stiltypiska detaljer såsom flackt sadeltak utan takkupor, kolonner, balustrader och en takfot med så kallade tandsnitt. Byggnaden genomgick sin första större förändring år 1964 då byggnadens tidigare loggia byggdes in och att garage samt förråd utökades. Byggnaden köptes år 1971 ar Ronneby kommun och övergick då från, att vara bostadshus, till en offentlig byggnad.

Kulturhistoriskt värdefull byggnad
Ronneby kommun har sedan 2015 arbetat med planläggning av kvarteret Leoparden där Kockumvillan ligger och har i samband med detta arbete konstaterat att byggnad har ett kulturhistoriskt värde. 

Kommunens förslag är att skydda kulturmiljön runt byggnaden och byggnadens många oförvanskade detaljer, samtidigt som en viss förtätning tillåts av kvarterets bebyggelse. 

Kommunen har genom arbetet bland annat konstaterat, att byggnaden har värdefulla takmålningar, som avses att skyddas genom den nya detaljplanen för kvarteret.

Referenser

Tryckta källor

Digitala källor
Ronneby kommuns arbete med ny detaljplan för kv. Leoparden.
Riksantikvarieämbetet om Kockumvillan 1921–1926
Riksantikvarieämbetet om Kockumvillan 1950
Blekinge läns tidning om Kockumvillan
Byggnader och anläggningar i Ronneby

Se även 
Prinshuset
Gamla tingshuset
Quartier de la Porte-Saint-Martin

Quartier de la Porte-Saint-Martin är Paris 39:e administrativa distrikt, beläget i tionde arrondissementet. Distriktet är uppkallat efter Porte Saint-Martin, en triumfbåge uppförd av arkitekten Pierre Bullet på initiativ av Ludvig XIV.

Tionde arrondissementet består även av distrikten Saint-Vincent-de-Paul, Porte Saint-Denis och Hôpital Saint-Louis.

Sevärdheter
Saint-Laurent
Porte Saint-Martin
Le Splendid
Théâtre de la Renaissance
Théâtre Antoine

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Jacques Bonsergent

Källor

Externa länkar

Paris tionde arrondissement
Intwood

Intwood är en by i civil parish Keswick and Intwood, i distriktet South Norfolk, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 5 km från Norwich. Intwood var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Keswick. Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Intew(i)da.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
South Norfolk
Domesday Book
Escanaba Mill

Escanaba Mill är ett pappersbruk i Escanaba, Michigan, i USA och ingående i koncernen Billerud som en av nio produktionsplatser.

Escanaba Mill började tillverka papper år 1911 som Escanaba Pulp and Paper Company. I orten Escanaba är pappersbruket den största lokala tillverkningsarbetsgivaren.

Idag producerar bruket främst grafiskt papper och en kapacitet för att producera ungefär 730 000 ton papper varje år.

Brukets 900 hektar stora anläggning har ett kraftmassabruk, ett mekaniskt massabruk för raffinörer, tre pappersmaskiner, en massatork, tre off-machine bladbeläggare, sex superkalandrar och sex rullmaskiner.

Historik

1891-1911 
Escanaba Bruk funktionerade 1891 som Escanaba Electric Street Railway Company, innan Escanaba Pulp and Paper Company organiserades 20 år senare. I mer än 100 år har Escanaba-bruket genomgått expansioner och uppgraderingar.

Tidig historia (1920–1995) 
Brukets pappersmaskin No. 1 började officiellt producera tidningspapper den 17 januari 1920 och pappersmaskin No. 2 driftsattes samma år i juni. Cirka 100 personer arbetade på maskinerna och producerade ungefär 300 ton tidningspapper om dagen.

Under 1939 hade bruket ungefär 375 medarbetare.

År 1942 köpte Mead Corporation bruket och Escanaba Paper Company blev ett Mead-dotterbolag. Fem år senare utökade företaget pappersmaskinsystem No. 1 med installation av två bestrykare, superkalandrar och omlindare, vilket gjorde att bruket kunde tillverka bestruket tryckpapper. Produktionen av tidningspapper lades ner ungefär 36 år efteråt.

Bruket fortsatte att expandera under Meads ägarskap och under de kommande fyra decennierna var bruket involverad i flera expansionsprojekt i mångmiljonbelopp (USD). Inom dessa projekt installerades Pappersmaskin No 3, Kraftmassabruk, Turbingeneratorer No. 7 och No. 8 och Bark Kraftpanna No. 9  mellan åren 1969-1972.

Mead Publishing Paper Division skapades 1976 och pappersmaskinen #4, "The Spirit of Escanaba", startade sin verksamhet och fullbordade den största enskilda expansionen i Meads historia. Installationen av Pappersmaskin No.4, Massabruk, turbingenerator No. 9 och Elpannor No. 11. skedde fram till år 1980.

År 1995 hade Escanaba-bruket 1 300 anställda på sin lönelista och gav ytterligare 500 jobb inom avverkning och transport.

WestWaco Corporation och NewPage (2001-2014) 
Mead gick samman med Westvaco 2001 och Escanaba-bruket skulle då byta moderbolag.

MeadWestvaco Corp. sålde sin pappersverksamhet, inklusive Escanaba-bruket, till en privat utköpsgrupp för 2,3 miljoner dollar år 2005. Och två år senare, 2007, förvärvade NewPage bruket från MeadWestvaco Corp.

En del av Verso (2014-2022) 
Under 2014 köptes NewPage, inklusive Escanaba-bruket, upp av Verso, och bildade Verso Corporation.

År 2022 köptes Verso Corporation upp av BillerudKorsnäs och Escanaba-bruket blev en av tio produktionsanläggningar inom koncernen.

Referenser

Massa- och papperstillverkare
Limpenhoe

Limpenhoe är en by i civil parish Cantley, Limpenhoe and Southwood, i distriktet Broadland, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 7 km från Acle. Limpenhoe var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Cantley. Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Limpeho(u)/Linpeho.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
Domesday Book
Morley St Botolph

Morley St Botolph är en by i civil parish Morley, i distriktet South Norfolk, i grevskapet Norfolk i England. Byn är belägen 4 km från Wymondham. Morley St Botolph var en civil parish fram till 1935 när blev den en del av Morley. Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Morlea.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
South Norfolk
Domesday Book
VZ Piscium

VZ Piscium, är en dubbelstjärna i den södra delen av stjärnbilden Fiskarna. Den har en kombinerad genomsnittlig skenbar magnitud av ca 10,3 och kräver ett teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 3 på ca 18,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 178 ljusår (ca 55 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -4 km/s och har en heliocentrisk nettohastighet på 144,1 km/s.

Historik
S. C. Wolff et.al. undersökte 1965 spektrumet av VZ Piscium och fann mycket svaga H- och K-linjer med en emissionskomponent. Några av linjerna fördubblas, vilket tyder på att den är en kontaktbinär. Den bekräftades som en W Ursae Majoris-variabel med hjälp av fotometriska observationer gjorda av J. Moorhead. O. J. Eggen fann 1967 en period av bara 6,26 timmar och en hög tangentiell rymdhastighet på minst 100 km/s. Det mesta av konstellationens variabilitet befanns vara ellipsoidal och en liten O'Connell-effekt upptäcktes.

Egenskaper
Primärstjärnan UV Piscium A är en orange till röd stjärna i huvudserien av spektralklass K3 V. Den har en massa som är ca 0,74 solmassa, en radie som är ca 0,80 solradier och har ca 0,5 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 4 900. 

Stjärnans kombinerade spektralklass matchar en huvudseriestjärna av spektraltyp K med en typ på cirka K3. Ett massförhållande nära ett tyder på att de två stjärnorna har liknande massa. Följeslagaren UV Piscium B har en massa som är ca 0,60 solmassa, en radie som är ca 0,65 solradie och en effektiv temperatur av ca 4 000. Båda stjärnorna är mycket förvrängda av den andra stjärnans gravitation. Primärstjärnan är en tredjedel större i riktning mot följeslagaren än pol-till-pol, och den mindre massiva stjärnan är ännu mer förvrängd.  

På grund av fysisk kontakt visar de flesta variabler av W UMa-typ förmörkelseminima med nästan lika djup, men det är inte fallet för VZ Piscium. H- och K-linjeemissionen för stjärnan tyder på ytmagnetisk aktivitet och därmed stjärnfläckar. Dessa mörkare funktioner kan förklara systemets varierande ljuskurva. En variation i systemets omloppsperiod har observerats med en tidsram på 25 år, vilket kan förklaras av en magnetisk aktivitetscykel för den mindre stjärnan.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/115819/vzpiscium.

Vidare läsning

		
Stjärnbilden Fiskarna
Huvudseriestjärnor klass K
W Ursae Majoris-variabler
Dubbelstjärnor