kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wilhelm Sucksdorff

Wilhelm Joachim Sucksdorff, född 24 december 1851 i Lovisa, död 20 mars 1934 i Helsingfors, var en finländsk läkare och nykterhetsman.

Sucksdorff blev medicine och kirurgie doktor 1886. Han var 1887–1994 docent och 1894–1995 extra ordinarie professor i hygien vid Helsingfors universitet samt verkade 1895–1917 som förste stadsläkare i Helsingfors.

Sin läkargärning ägnade han främst åt den praktiska hygienen. Som stadsläkare var han med om att förbättra och organisera den kommunala hälsovården. Han anslöt sig på 1880-talet till nykterhetsrörelsen och verkade bland annat som ordförande i Finlands svenska nykterhetsförbund 1905–1911. Han var 1891–1917 chefredaktör för Tidskrift för hälsovård som han grundat.

Han var från 1891 gift med konstnären Julia Sucksdorff. Makarna utgav småskrifter om sexualupplysning i en kristligt-asketisk anda.

Källor

Finländska hygieniker
Finländska stadsläkare
Finländska professorer
Personer inom nykterhetsrörelser i Finland
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Födda 1851
Personer från Lovisa
Avlidna 1934
Kari Cantell

Kari Juhani Cantell, född 23 augusti 1932 i Mäntyharju, är en finländsk läkare.

Cantell blev medicine och kirurgie doktor 1959. Han anställdes 1959 vid Statens seruminstitut (sedermera Folkhälsoinstitutet), blev 1962 chef för dess virologiska laboratorium och var 1991–1996 forskarprofessor där. Sedan 1981 är han ledamot av Finska Vetenskapsakademien.

Cantell har blivit internationellt känd för sina forskningar över interferon, som han i samarbete med Röda korsets Blodtjänst isolerade ur vita blodkroppar och som används vid behandling av vissa cancersjukdomar såsom hårcellsleukemi. Han har mottagit bland annat Äyräpääs och Fernströms nordiska pris samt Sveriges konungs medalj. Han har publicerat bland annat memoarverket Interferonin tarina (1993, översatt till engelska och japanska) och det religionskritiska verket Tiedemiehen mietteitä uskosta (1996).

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska läkare under 1900-talet
Födda 1932
Män
Personer från Mäntyharju
Levande personer
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Henry Troupp

Henry Eugen Troupp, född 23 mars 1932 i Helsingfors, död där 19 februari 2022, var en finländsk läkare och professor som utvecklade neurokirurgi i sitt hemland.

Troupp blev medicine och kirurgie doktor 1961 vid Helsingfors universitet. Han anställdes 1958 som underläkare vid neurokirurgiska kliniken vid Helsingfors universitetscentralsjukhus HUCS och avancerade 1976 till överläkare samt var 1985–1989 chefsöverläkare vid universitetscentralsjukhuset. Han gjorde flera studieresor till Sverige och England. Troupp var professor i neurokirurgi vid Helsingfors universitet från 1976 fram till sin pensionering 1994.

Troupp har publicerat vetenskapliga arbeten främst rörande hjärnskador, hjärnartärsjukdomar och skalltryck.

Källor
 
 
 

Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1932
Läkare från Helsingfors
Avlidna 2022
Män
Harrison Birtwistle

Sir Harrison Birtwistle, född 15 juli 1934 i Accrington, Lancashire, död 18 april 2022 i Mere, Wiltshire, var en brittisk tonsättare.

Biografi
Birtwistle studerade vid the Royal Northern College of Music i Manchester (1952–55) och var medlem av Manchestergruppen (the New Music Manchester group) tillsammans med tonsättarna Alexander Goehr, Peter Maxwell Davies, pianisten John Ogdon och dirigenten Elgar Howarth. Gruppen framförde nyskriven musik och sökte efter nya vägar att komponera helt i linje med Darmstadtskolan, vilket var ett stort avsteg från musikklimatet i Storbritannien som vid denna tid mestadels bestod av traditionellt musikskapande. Birtwistle studerade klarinett och höll sina tonsättarambitioner för sig själv ända till 1957 då hans blåsarkvintett Refrains and Chorus framfördes och han lanserades som den mest distinkta rösten bland sina samtida kollegor. 

Han arbetade som musiklärare till 1965 då ett stipendium gav honom möjligheten att studera vidare på Princeton University i USA och helhjärtat kunna ägna sig år sin första opera Punch and Judy.

1975 blev han den förste musikchefen för Royal National Theatre i London och skrev teatermusik för dess uppsättningar. 1987 och 1988 var hans musik föremål vid Londons musikfestival. Han adlades 1988 och 2000 belönades hans långa musikliv med förtjänstorden Order of the Companions of Honour.

Från 1994 till 2001 innehade han Henry Purcell-professuren i komposition vid King's College i London.

Verk (urval)

Opera
Punch and Judy (1967)
Down by the Greenwood Side (1968–69)
The Mask of Orpheus (1984)
Gawain (1990)
The Second Mrs Kong (1994)
The Last Supper (2000)
The Minotaur (2008)
The Corridor (2009)
The Cure (2014–15)

Orkester
Chorales (1960–63)
Nomos (1967–68)
The Triumph of Time (1971–72)
Melencolia I, för klarinett, harpa och två ståkorkestrar (1976)
Earth Dances (1985–86)
Endless Parade, för trumpet, stråkar och vibrafon (1986–87)
Machaut à ma manière (1988)
Gawain's Journey (1991)
Antiphonies, för piano och orkester (1992)
The Cry of Anubis, för tuba och orkester (1994)
Panic, för altsaxofon, jazztrummor, blåsare och slagverk (1995)
Exody (1997)Sonance Severance 2000 (1999)The Shadow of Night (2001)Night’s Black Bird (2004)Concerto for Violin and Orchestra (2009-10)
 Responses'', för piano och orkester (2014)

Noter

Källor

Externa länkar
Hemsida på engelska
Youtube: Judy and Punch

Födda 1934
Avlidna 2022
Brittiska klassiska kompositörer
Män
Brittiska kompositörer under 1900-talet
Personer från Lancashire
Stockholm3-testet

Stockholm3-testet är en algoritm för att värdera risken att en person har behandlingskrävande prostatacancer. Algoritmen baseras på en kombination av biomarkörer i form av koncentrationen av vissa proteiner (däribland PSA, men även andra biomarkörer ingår) i blodet, förekomst av genetiska riskfaktorer för behandlingskrävande prostatacancer och demografiska och kliniska uppgifter om personen som undersöks (t ex ålder och förekomst av prostatacancer i släkten). Namnet Stockholm3 kommer från den kohortstudie, där testet utvecklades. 

Det har föreslagits som ett alternativ till PSA-test för screening av prostatacancer. Stockholm3 är framtaget av forskare på Karolinska Institutet och har använts för över 75 000 män. År 2021 publicerades en uppföljande studie där användandet av magnetkamera infördes i Stockholm3-algoritmen. Resultatet visade en minskning av antalet utförda prostatabiopsier samtidigt som lika många behandlingskrävande prostatatumörer hittas.

Stockholm3-testet vann 2017 det Europeiska Innovationspriset, EIT Innovators Award.

Referenser

Externa länkar 
https://eithealth.eu/spotlight-story/stockholm3/
http://sthlm3.se

Medicinska undersökningsmetoder
Prostatan
Ōmura, Nagasaki

Ōmura  är en stad i Nagasaki prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1942.

Källor 

Orter i Nagasaki prefektur
WP:Projekt Japan
Armstrong Siddeley Viper

Armstrong Siddeley Viper är en brittisk jetmotor utvecklad av Armstrong Siddeley i början av 1950-talet och sedermera även tillverkad av Bristol Siddeley och Rolls-Royce.

Utveckling
Motorn Armstrong Siddeley Adder var ursprungligen avsedd för målrobotar och hade därför relativt kort livslängd. Den var dock relativt liten och lätt och därför lämplig för mindre och lättare jetflygplan. Armstrong Siddeley beslutade därför att utveckla en ny motor baserad på Adder med ungefär samma storlek och vikt men med längre hållbarhet och bättre prestanda. Man utvecklade även varianter med kort livslängd för målrobotar och kryssningsrobotar.

Varianter
ASV-varianterna tillverkades av Armstrong Siddeley, BSV-varianterna av Bristol Siddeley och de efterföljande av Rolls-Royce.
ASV.3 – Robotversion med kort livslängd. Dragkraft 7,3 kN.
ASV.4 – Robotversion med kort livslängd. Dragkraft 7,8 kN.
ASV.5 – Flygplansversion med längre livslängd. Använd i prototyperna till Mirage III. Dragkraft 7,8 kN.
ASV.6 – Robotversion med kort livslängd. Dragkraft 8,45 kN.
ASV.7 – Testversion med efterbrännkammare. Dragkraft 11 kN med EBK.
BSV.9 – Motor tillverkad för prototypen Handley Page HP.115. Dragkraft 8,5 kN.
Mk.102 – Flygplansversion för Jet Provost T.3. Dragkraft 8,1 kN.
Mk.103 – Flygplansversion för Bell X-14. I princip samma motor som BSV.9. Dragkraft 8,5 kN.
Mk.104 – Robotversion för GAF Jindivik. Dragkraft 8,5 kN.
Mk.201 – Robotversion för Jindivik. Dragkraft 11,1 kN.
Mk.202 – Flygplansversion för Jet Provost T.5, MB-326 och Soko G-2 Galeb. Dragkraft 11,1 kN.
Mk.204 – Mk.202 med extra oljekylning för ökad driftsäkerhet. Införd i Jet Provost inför Prins Charles flygutbildning.
Mk.526 – Flygplansversion för Piaggio PD.808.
Mk.535 – Flygplansversion för MB-326 och BAC Strikemaster. Dragkraft 15,2 kN.
Mk.601– Flygplansversion för British Aerospace 125. Dragkraft 16,7 kN.
Mk.632 – Flygplansversion för MB-326, MB-399A, Soko G-4 Super Galeb och Soko J-22 Orao. Dragkraft 17,8 kN.
Mk.680 – Flygplansversion för MB-399C. Dragkraft 19,6 kN.

Källor

Externa länkar

Jetmotorer
Minamishimabara

Minamishimabara  är en stad i Nagasaki prefektur i Japan. Staden skapades 2006 genom en sammanslagning av kommunerna Arie, Fukae, Futsu, Kazusa, Kitaarima, Kuchinotsu, Minamiarima och Nishiarie.

Källor 

Orter i Nagasaki prefektur
WP:Projekt Japan
Västertorps sim- och idrottshall

Västertorps sim- och idrottshall, kort Västertorpshallen, är en kommunal bad- och gymnastikanläggning i kvarteret Isprinsessan vid Personnevägen 90 i stadsdelen Västertorp i södra Stockholm.

Beskrivning
I stadsplanen från 1947 för Västertorp, upprättad av stadsplanedirektören Sven Markelius, fastställdes att kvarteret Isprinsessan i hörnet Personnevägen / Skridskovägen skulle avsättas för "allmänna ändamål" i detta fall för undervisning och idrott. På tomtens sydvästra del byggdes sedan Västertorps gymnasium (1958-60) och på nordöstra delen Västertorpshallen. För båda projekt anlitades arkitekt Curt Laudon.

Västertorpshallen uppfördes mellan 1966 och 1967 med Stockholms stads idrotts- och friluftsstyrelse som byggherre. Anläggningen bestod ursprungligen av tre volymer;  simhallsbyggnad, sporthallsbyggnad och gymnastikbyggnad. Västertorpshallen fick en stor idrottshall på 20x40 meter och en liten på 16x34 meter. Stora bassängen är 25 meter lång med hopptorn och får överljus från en stor rektangulär taklanternin. Bassängens djup är mellan 0,7 och 3,8 meter. Dessutom finns lilla bassängen, äventyrsbad, bastu och snabbsimbana samt café.

Byggnaden har förändrats 1988 främst genom att fönsterbanden mot sydväst och nordost satts igen på ett okänsligt sätt. Det medförde även att stora och lilla hallen inte fick något dagsljus längre. Utanför huvudentrén står sedan 1976 skulpturgruppen Efter badet av konstnären Pye Engström. 1992 planerades ett äventyrsbad i vinkel mot innergården, men planen fullföljdes aldrig. Istället byggdes ett gym för styrketräning.

Bilder

Källor
 Plankarta från 1947.
 Västertorps sim- och idrottshall, faktablad.
 Bygglovsritningar upprättade 1966-10-12 av Laudon Arkitektkontor.
 RAÄ:s bebyggelseregister: STOCKHOLM ISPRINSESSAN 5 - husnr 1.

Externa länkar

 Stockholms stad: Västertorps sim- och idrottshall, officiell webbplats.

Västertorp
Sportanläggningar i Stockholm
Badhus i Stockholm
Byggnader och anläggningar i Söderort
Sybil Bauer

Sybil Lorina Bauer, född 18 september 1903 i Chicago, död 31 januari 1927 i Chicago, var en amerikansk simmare.

Bauer blev olympisk guldmedaljör på 100 meter ryggsim vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från USA
Idrottare från Chicago
Födda 1903
Avlidna 1927
Kvinnor
Ryggsimmare
Alumner från Northwestern University
Idrottare i Northwestern Wildcats
Shimabara

Shimabara  är en stad i Nagasaki prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1940. 

Befolkningen i Shimabara gjorde 1637–1638 ett väpnat uppror, Shimabaraupproret.

Källor 

Orter i Nagasaki prefektur
WP:Projekt Japan
Unzen

Unzen  är en stad i Nagasaki prefektur i Japan. Staden skapades 2005 genom sammanslagning av kommunerna Aino, Azuma, Chidiwa, Kunimi, Minamikushiyama, Mizuho och Obama. Den nya staden fick sitt namn från vulkanen Unzen vars högsta topp ligger i sydöstra delen av staden.

Källor 

Orter i Nagasaki prefektur
WP:Projekt Japan
Matti Vapalahti

Petri Matti Vapalahti, född 4 maj 1937 i Nykyrka, död 7 augusti 2011 i Kuopio, var en finländsk neurokirurg.

Vapalahti blev medicine och kirurgie doktor 1971, var verksam som specialist vid Åbo universitetssjukhus neurokirurgiska klinik 1972–1976, överläkare vid Kuopio universitetssjukhus neurokirurgiska klinik 1976–1991, professor i neurokirurgi vid Uleåborgs universitet 1991–1992 samt professor i neurokirurgi vid Kuopio universitet och överläkare vid neurokirurgiska kliniken vid Kuopio universitetscentralsjukhus 1992–2002. Han studerade främst hjärnskador, kirurgisk behandling av cirkulationsstörningar i hjärnan och av epilepsi samt hjärntumörer. Särskilt betydelsefull var hans forskning om genterapeutisk behandling av hjärntumörer.

Källor

Finländska kirurger
Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Personer verksamma vid Kuopio universitet
Födda 1937
Avlidna 2011
Män
Higashimatsuyama

Higashimatsuyama  är en stad i Saitama prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Saitama prefektur
WP:Projekt Japan
Gyōda

Gyōda  är en stad i Saitama prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1949.

Källor 

Orter i Saitama prefektur
WP:Projekt Japan
Hannō, Saitama

Hannō  är en stad i Saitama prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Saitama prefektur
WP:Projekt Japan
Pikku Lyöttijärvi

Pikku Lyöttijärvi är en sjö i Finland. Den ligger i kommunen Enare i landskapet Lappland, i den norra delen av landet,  km norr om huvudstaden Helsingfors. Pikku Lyöttijärvi ligger  meter över havet. Den högsta punkten i närheten är  meter över havet,  km nordost om Pikku Lyöttijärvi. Omgivningarna runt Pikku Lyöttijärvi är i huvudsak ett öppet busklandskap. Arean är  hektar och strandlinjen är  kilometer lång. Sjön

Kommentarer

Källor 

Insjöar i Enare
Yashio

Yashio  är en stad i Saitama prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1972.

Källor 

Orter i Saitama prefektur
WP:Projekt Japan
Israpport (diktsamling)

Israpport är en diktsamling av Werner Aspenström utgiven 1997.

Dikterna tillkom huvudsakligen under författarens sista sjukdomsperiod och han arbetade på dem in i det sista fram till sin död  i januari 1997. Samlingen publicerades postumt i maj samma år. 

Många av dikterna i boken har en vardaglig utgångspunkt i det närvarande eller förflutna, inte sällan med inslag av humor, men samlingen har ett brett register och innehåller även existentiella funderingar och mytiskt drömlika skildringar.

Källor

Diktsamlingar av Werner Aspenström
Skönlitteratur 1997
Olli Mäkelä

Valto Eero Olavi (Olli) Mäkelä, född 31 augusti 1929 i Kuusankoski, död 27 maj 2022 i Helsingfors, var en finländsk läkare. Han var gift med Pirjo Mäkelä och fader till professor Tomi Mäkelä.

Mäkelä blev medicine och kirurgie doktor 1957 och var därefter verksam vid Helsingfors universitet, där han 1970 blev ordinarie professor i bakteriologi och serologi. Han var dekanus för medicinska fakulteten 1987–1995. Han var föreståndare för immunbiologiska laboratoriet vid Statens seruminstitut (numera Folkhälsoinstitutet) 1965–1968 och var forskarprofessor 1970–1977. Han har bland annat studerat lektiner, blodgrupper och grundläggande immunfenomen. Han tilldelades Matti Äyräpää-priset 1972 och Finska Läkaresällskapets jubileumspris 1985.

Källor

Finländska bakteriologer
Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1929
Män
Avlidna 2022
Personer från Kuusankoski
Finländska forskare under 1900-talet
Samsø (ost)

Samsø är en dansk rundpipig hårdost av emmentaler-typ.

Samsø-osten har små runda pipor och smidig konsistens. Den tillverkas både rund och i blockform och får nötaktiga arom som påminner om Herrgårdsost. Lagras mellan 3 och 6 månader. Fetthalten är 28 %. Vissa varianter har rödkitt. 

Osten utvecklades med Emmentalern som förebild och tillverkades länge på den danska ön Samsø. Numera produceras osten i andra delar av Danmark.

Noter 

Danska ostar
Rundpipiga ostar
Ostar på komjölk
Elsa Hammar-Moeschlin

Elsa Hammar-Moeschlin, född 9 januari 1879 i Stockholm, död 16 augusti 1950 i Brissago, Schweiz, var en svensk-schweizisk målare och författare.

Hon var dotter till övermaskinisten Otto Reinhold Hammar och Erika Charlotta Öhman och från 1909 gift med författaren Felix Moeschlin. Hon studerade först vid den Tekniska skolan i Stockholm och arbetade därefter som reklamtecknare. Hon fortsatte sin konstnärliga utbildning med studier för Christian Krohg i Paris 1904-1906 och vid Académie Colarossi samt under studieresor till Nederländerna, Italien och München. Hon bosatte sig i Leksand 1907 för att slutligen slå sig ner i Schweiz 1914. Separat ställde hon ut på Gummesons konsthall 1925 och på Louise Hahnes konstsalong 1949 samt ett antal gånger i Zürich. Hon medverkade i samlingsutställningar med Föreningen Svenska Konstnärinnor på Konstakademien i Stockholm samt i den Baltiska utställningen i Malmö 1914. Hennes konst består av folklivsskildringar från Dalarna, djur, figurer och landskap. I Schweiz arbetade hon med ett antal muralmålningar av dekorativ karaktär på skolor, sjukhus och kapell. Hon utförde bland annat en muralmålning i Zürich konserthus och i skriftställarnas paviljong på Schweizerische Landesausstellung i Zürich 1939. Som illustratör illustrerade hon egna och andra författares böcker. Hammar-Moeschlin är representerad vid Buenos Aires museum, Chur museum i Schweiz, Dresden museum samt vid Leksands konstgalleri.

Bibliografi
Blom-Kari, 1911
Vad jag vill bli, 1921
Kalle Rasks äpplen, 1924
Das rote Pferd, 1927
The Red Horse, 1929
Vrenelis Skizzenbuch, 1932

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 41-42, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, 

 
Svenska målare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Författare från Stockholm
Födda 1879
Avlidna 1950
Kvinnor
Svenska illustratörer
Ramphastos cuvieri

Ramphastos cuvieri, "cuviertukan" , är en fågel i familjen tukaner inom ordningen hackspettartade fåglar. Den betraktas oftast som underart till vitstrupig tukan (Ramphastos tucanus), men urskiljs sedan 2014 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World. 

Fågeln delas in i två underarter med följande utbredning: Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.
 R. c. cuvieri – södra och sydvästra Venezuela samt sydöstra Colombia och Brasiliens del av Amazonområdet söderut till östra Peru och norra Bolivia
 R. c. inca – norra och centrala Bolivia

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Tukaner
Fåglar i neotropiska regionen
Mooka

Mooka , ibland transkriberat som Moka eller Mōka, är en stad i Tochigi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Tochigi prefektur
WP:Projekt Japan
Phaethornis baroni

Phaethornis baroni, "ecuadoreremit", är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från västra Ecuador (västra Esmeraldas till södra Loja) till nordvästra Peru (Tumbes, Piura). Den betraktas oftast som underart till långnäbbad eremit (Phaethornis longirostris), men urskiljs sedan 2014 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Ōtawara

Ōtawara , ibland transkiberat som Ohtawara, är en stad i Tochigi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Tochigi prefektur
WP:Projekt Japan
Shimotsuke

Shimotsuke  är en stad i Tochigi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 2006.

Källor 

Orter i Tochigi prefektur
WP:Projekt Japan
Björna 263:1

Björna 263:1 är en samisk härd vid Lägstaån i Björna, i Örnsköldsviks kommun, som tillhört en boplats eller ett viste. Härden  upptäcktes av Bernt-Ove Viklund 1991, cirka 1,5 kilometer söder om Ytter-Holmsjön.

Beskrivning 
Härden är närmast rektangulär, 1,55 x 0,75 meter och 10 centimeter hög. Kring kanten fanns fyra synliga stenar, 1–3 decimeter stora. Härden ligger på en tallhedsplatå med omgivande tallskog och sträcker sig i riktningen VNV-OSO.

Fotnoter

Se även
Härd

Referenser

Noter 

Fornminnen i Ångermanland
Vändåtberget
Fornminnen i Västernorrlands län
Samiska härdar
John Hamner

John Wilhelm Hamner, född 15 september 1870 i Stockholm, död 29 oktober 1950 i Djursholm, var en svensk apotekare, botaniker, skriftställare, grafiker och landskapsmålare.

Han var son till folkskolläraren Jonas Hamner och Hilda Fredrika Wilhelmina Selling och från 1898 gift med Hedvig Karolina Löfgren. Hamner studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1891–1894. Han avlade apotekarexamen 1895 och var verksam som apotekare i Visby 1896–1909 och därefter i Stockholm där han drev apoteket Elefanten 1916-1938. Under sin tid i Stockholm återupptog han sina konststudier, studerade etsning för Axel Tallberg 1909 och var elev vid Wilhelmsons målarskola 1916–1917 och vid Berggrens målarskola 1936–1937. Han blev korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien 1921 och har utgivit ett stort antal skrifter i farmaceutiska ämnen och botanik. Hamner är representerad vid Nationalmuseum med fem akvatintblad med motiv från Visby.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 45, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 192,

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska apotekare under 1900-talet
Födda 1870
Avlidna 1950
Män
Konstnärer från Stockholm
Författare från Stockholm
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Svenska målare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Neodon

Neodon är ett släkte i familjen hamsterartade gnagare med fem arter som förekommer i Asien. Arterna listades tidigare i släktet åkersorkar (Microtus) och en art blev nyupptäckt 2012.

Taxonomi 
Arterna är:
 Neodon forresti, förekommer i södra Kina och norra Myanmar.
 Neodon irene, hittas i centrala och södra Kina.
 Neodon juldaschi, har sitt utbredningsområde i Afghanistan, Tadzjikistan och Kirgizistan samt västra Kina.
 Neodon linzhiensis, upptäcktes i ett naturreservat i Tibet.
 Neodon sikimensis, lever i södra Kina, nordöstra Indien, Bhutan och Nepal.

Utseende 
Arternas kindtänder är konstruerade som hos det utdöda släktet Allophaiomys som levde under pleistocen. Därför antas att Neodon föreställer en ursprunglig form av asiatiska sorkar.

Dessa sorkar blir 92 till 122 mm långa (huvud och bål), har en 24 till 52 mm lång svans och väger 26 till 73 g. Den nya arten från Tibet är minst. Pälsen är på ovansidan brun eller gråbrun och hos de flesta arter mörk (undantag Neodon juldaschi). Undersidan är vanligen täckt av ljusare och mera gråaktig päls. Även svansen har en mörk ovansida och en ljus undersida.

Ekologi och status 
Alla arter lever i bergstrakter eller på högplatå upp till 3700 meter över havet. De vistas i bergsstäpper, på bergsängar samt i buskskogar. Släktmedlemmarna är växtätare och de arter som är mera känd skapar ett förråd före vintern.

Neodon forresti och Neodon linzhiensis listas av IUCN med kunskapsbrist och de andra som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar 
 Bild på Neodon sikimensis, American Society of Mammalogists.

Sorkar