Grenhopp

Grenhopp är en äldre tävlingsgren inom friidrott och gymnastik. Som tävlingsgren är den specifikt svensk, medan grenhopp som gymnastisk övning förekommer även i Norge.

Historik 
Grenhopp är från början en gymnastisk rörelse som redan P. H. Ling upptog i sitt rörelseförråd. På 1880-talet togs grenhoppet upp inom friidrotten, och var med på såväl SM som DM. Tävlingarna hölls till 1913 omväxlande inomhus och utomhus i samband med de övriga mästerskapen. Från 1915 anordnades speciella inomhusmästerskap, som omfattade gren- och mellanhopp samt höjd- och längdhopp utan ansats. SM i grenhopp slopades 1930 men återupptogs följande år. 1936 ströks grenen helt från Svenska Idrottsförbundets tävlingsprogram, men upptogs i stället av Svenska Gymnastikförbundet, som 1939 återinförde SM och DM. SM i grenhopp hölls fram till 1948.

Utförande 

Grenhopp sker över en på längden ställd häst, på vilken placeras så kallade "mumrikar", tagelstoppade kuddar av segelduk eller annat hårt tyg. När en höjd har klarats placeras ytterligare en mumrik ovanpå de tidigare. Förutom de översta spänns mumrikarna fast vid en järnställning med en rem.

Ansatsen är obegränsad och valfri. Hästen ska vara mellan 165 och 180 centimeter lång och försedd med två tvärgående sadelbommar på ett avstånd från hästens mitt av 25–30 centimeter. Hästens höjd där händerna slås i ska vara högst 145 centimeter. Mumrikarna, som placeras mellan sadelbommarna, ska vara så tunga att de inte rubbas vid ett kraftigt anslag på hästen.

Hoppet går till så att hopparen tar ett kraftigt anlopp, gör ett hårt avstamp med båda fötterna samtidigt, 1–1,5 meter från hästen, och trycker ifrån med händerna mot bakre delen av hästen samtidigt som han kraftigt sträcker armarna, varigenom kroppen kastas uppåt och fram fåt över hästen och mumrikarna. Benen säras efter avstampet.

Det gymnastiska grenhoppet är mer formbundet än det inom friidrott. Om det utförs utan mumrikar hålls kroppen under själva hoppet över hästen ungefär i lodplanet, med händerna ledigt efter sidan. Inom friidrotten skjuts höfterna uppåt, så att bålen vid passerandet av mumrikarna ligger ungefär vågrät. Det kan därför inträffa att mumrikarna rivs med pannan eller näsan.

För att ett tävlingshopp ska vara giltigt får kroppen vid passerandet av mumrikarna inte luta märkbart åt någon sida, och benen ska ha samma vinkel från kroppens lodlinje.

Varje hoppare har rätt till tre hopp på varje höjd. Ett hopp räknas som giltigt när mumrikarna ligger kvar, och som misslyckat om den tävlande river någon mumrik eller tar dessa med sned kroppsställning. Tre domare avgör om stilen kan godkännas; om de är oeniga avgör två domarröster. Som misslyckat försök räknas även om en tävlande utför anlopp och berör hästen utan att göra ett hopp, eller om han i hoppet berör hästen efter att ha passerat mumrikarna.

Svenska mästare 
1896: Theodor Andersson, Gais, 229 cm
1897: Theodor Andersson, Gais, 222 cm
1898: B. Palmeth, Norrköpings GF, 235 cm
1899: Axel Bonthron, Norrköpings GF, 230 cm
1900: Oscar Nordström, Djurgårdens IF, 231 cm
1901: Lennart Rosengren, Jönköpings AIF, 208 cm
1902: Oscar Nordström, Djurgårdens IF, 222 cm
1903: Erik Bergström, Örgryte IS, 210 cm
1904: Carl Holmér, Linköpings AIK, 235 cm
1905: Carl Silfverstrand, IS Göta, 228 cm
1906: Carl Holmér, IF Swithiod, 230 cm
1907: Leif Sörvik, Lyckans Soldater, 225 cm
1908: R. Johansson, Lyckans Soldater, 233 cm
1909: R. Johansson, Lyckans Soldater, 235 cm
1910: Leif Sörvik, Örgryte IS, 232 cm
1911: Leif Sörvik, Örgryte IS, 230 cm
1912: Ch. Johansson, Örgryte IS, 224 cm
1913: Leif Sörvik, Örgryte IS, 227 cm
1914: Leif Sörvik, Örgryte IS, 228 cm
1915: Leif Sörvik, Örgryte IS, 229 cm
1916: Leif Sörvik, Örgryte IS, 231 cm
1917: Sven-Olof Jonsson, IFK Stockholm, 228 cm
1918: Sven-Olof Jonsson, IFK Stockholm, 231 cm
1919: Sven-Olof Jonsson, IFK Stockholm, 238 cm
1920: Sven-Olof Jonsson, IFK Stockholm, 236 cm
1921: Sven-Olof Jonsson, IFK Stockholm, 241 cm
1922: Rolf Franksson, Örgryte IS, 230 cm
1923: Konrad Granström, Fredrikshofs IF, 229 cm
1924: Konrad Granström, Fredrikshofs IF, 232 cm
1925: Rudolf Ahlgren, IFK Malmö, 247 cm
1926: Leif Dahlgren, Krigsskolans IF, 238 cm
1927: Leif Dahlgren, Djurgårdens IF, 244 cm
1928: Leif Dahlgren, Djurgårdens IF, 240 cm
1929: Leif Dahlgren, IFK Malmö, 244 cm
1930: ingen tävlan
1931: Leif Dahlgren, IFK Malmö, 245 cm
1932: Leif Dahlgren, IFK Malmö, 245 cm
1933: Leif Dahlgren, IFK Malmö, 241 cm
1934: Kalle Lundgren, Djurgårdens IF, 249 cm
1935: Gösta Larsson, IFK Hälsingborg, 243 cm
1936: ingen tävlan
1937: ingen tävlan
1938: ingen tävlan
1939: Gösta Lundblad, SoIK Hellas, 240 cm
1940: ingen tävlan
1941: Bengt Karlsson
1942: ?
1943: ?
1944: ?
1945: ?
1946: ?
1947: ?
1948: ?

Svenska rekord 
 229 cm Theodor Andersson, Gais 1896
 235 cm B. Palmeth, Norrköpings GF 1898
 245 cm Carl Holmér, Linköpings AIK 1903
 245,6 cm R. Johansson, Lyckans Soldater 1908
 247 cm Rudolf Ahlgren, IFK Malmö 1925
 250 cm Leif Dahlgren, IFK Malmö 1931

Källor 

Friidrottsgrenar