kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anders Donner (skeppsredare)

Anders Donner, född 23 december 1796 i Gamlakarleby, död där 14 november 1857, var en finländsk skeppsredare och kommerseråd. 

Anders (Andreas) Donner var son till kommerserådet tillika borgmästaren i Gamla Karleby, Joachim Donner och hans maka Hedwig Helena Kurtén. 

Han fick sin utbildning ibland annat latin, franska och tyska. Han inledde sin karriär hos fadern med att utreda haveriet efter faderns fartyg Boreas som gått på grund vid Dagö. Han knöt därvid nära förbindelser i Reval (Tallinn) bland annat med en greve De la Gardie. Efter faderns död 1822 utvecklade han rederiet med ett flertal fartyg och chartrade därvid ut skeppet Finland till spanska regeringen för frakt av bomber och kanoner från Cadiz till Rio de Janeiro. Handels- och rederirörelsen kom att betydligt utvidgas. Han gjorde mycket för hemstaden Gamlakarleby; han var bland annat initiativtagare till inrättandet av Finlands första småskola (invigd 1839) och byggandet av ett rådhus i sten (1840). Han blev tilldelad titeln kommerseråd samma år. Han kom även att bygga stadens första allmänna sjukhus. 

Under Krimkriget organiserade han en styrka om 100 frivilliga som han beväpnade med studsare och lodbössor . Från militären lyckades han komma över 2 kanoner. Den 7 juni 1854 närmade sig engelsmännen staden och Anders Donner fick sammanträffa med den parlamentär som utskickats eftersom ingen annan talade engelska. Då engelsmännen avsåg bränna upp alla marina förråd lät Anders Donner avfyra sina kanoner varefter en strid utbröt (Halkokaristriden).  Staden led inga förluster men sex engelsmän dödades och 22 tillfångatogs. Striden var den enda under Krimkriget där engelska fångar togs kring Östersjön. Efter segern lät Anders Donner uppföra två strandbatterier ifall engelsmännen skulle komma åter föra att utkräva hämnd. Han förärades därvid med en briljantring med Nikolai I:s monogram.

Donner var 1855 ledamot av finska lantdagen och deputerad vid Alexander II:s kröning där kejsaren omfamnade och kysste honom på kinden samt gav honom en briljantbesmyckad snusdosa med kejsarens insignium. Han be lev utnämnd att verka i en kommitté för landets handel 1857 men avled kort efteråt.

Han var gift med Olava Mathilda Dahlström, dotter till assessorn vid Jämtlands Regemente Olof Dahlström (1761-1808), och Hedwig Ulrika Lind, vars far var i vart fall officiellt kusin med Jenny Lind. Paret fick åtta barn, där fem nådde vuxen ålder, en av dessa var Otto Donner.

Han tilldelades utmärkelserna Riddare av Sankt Annas orden 3 kl. 1854 liksom riddare av Stanislausorden av 2 kl. samma år.

Källor

Donner. Otto "Släkten Donner i Finland" 1891
Donner. Eeva "Släkten Donner i Finland II" 1992

Noter

Finländska redare
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Födda 1796
Avlidna 1857
Män
Personer från Mellersta Österbotten
Xi2 Ceti

Xi2 Ceti, som är stjärnans Bayer-beteckning, är en spektrofotometrisk standardstjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Valfisken och har även Flamsteed-beteckningen 73 Ceti. Den har en skenbar magnitud på 4,38 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 16,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 197 ljusår (ca 60 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 12 km/s.

Egenskaper
Xi2 Ceti är en vit till blå jättestjärna av spektralklass A0 III, som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och utvecklats bort från huvudserien och expanderat till en jättestjärna, trots att den fortfarande bara är 127 miljoner år gammal. Den har en massa som är ca 2,5 solmassor, en radie som är ca 2,6 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 74 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 10 600 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/xi2ceti
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/xi2cet.html

		
Stjärnbilden Valfisken
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Vita jättar
Halkokaristriden

Halkokaristriden var skärmytsling utanför Gamlakarleby under Krimkriget, då ett engelskt landstigningsförsök avvärjdes. 

I Halkokaristriden, som ägde rum den 7 juni 1854, deltog ett mindre ryskt förband (två kompanier) som skyndat till undsättning från Vasa, förstärkt med frivilliga, organiserade av kommerserådet Anders Donner, bland andra bonden Matts Gustafsson Kankkonen (1815–1899). Kejsaren lät måla den sistnämndes porträtt och hänga upp tavlan på slottet i Helsingfors, där den fortfarande kan beskådas. En engelsk barkass togs som krigsbyte och förvaras nu i en liten byggnad i Engelska parken. Engelsmännen förlorade tre officerare och 15 matroser i stupade, vartill tre officerare och 31 marinsoldater togs till fånga. På det ställe där bataljen ägde rum restes 1934 en minnesvård i granit.

Källor

1854 i Finland
Krimkriget
Älgen 23

Älgen 23 är en fastighet i kvarteret Älgen vid Sturegatan 60 på Östermalm i Stockholm. Huset uppfördes 1888–1889 och är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att det representerar "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Kvarteret
Älgen är ett kvarter som bildades i slutet av 1800-talet som ett resultat av Lindhagenplanen från 1866. Innan dess var området till största del obebyggt och hörde till Kammeckers malmgård. Liksom grannkvarteren Hjorten, Renen, Hinden, Rådjuret och Bävern har namnen anknytning till vilt. Omkring 1881/1882 började kvarterets södra delar bebyggas med flerbostadshus. Äldsta byggnaden i kvarteret var den så kallade Wallenbergska villan från mitten av 1870-talet som revs på 1960-talet och ersatts av ett stort bostads- och kontorskomplex.

Byggnadsbeskrivning
Dåvarande tomt nr 3 (dagens nr 23) förvärvades 1888 av byggmästaren Lars Magnus Elfling. Här skulle han uppföra och äga ett påkostat bostadshus och valde den vid tiden ofta anlitade Johan Laurentz att utföra arkitektuppdraget. Laurentz hade i samma kvarter just avslutat projekteringen av Älgen 13 (Valhallavägen 104–106). Båda husen har exteriört viss släktskap.

Originalritningarna för Älgen 23 visar två huskroppar, en högre i fem våningar mot Sturegatan och en lägre i tre våningar på innergården. Den senare uppfördes aldrig. Såväl planerna som fasaderna gestaltades av Laurentz strikt symmetrisk förutom entréportalen som är något förskjuten mot norr. Planlösningen på våning 1–3 trappor är identisk och utgörs av två stora lägenheter (den ena spegelvänd) om 8 rum och kök på 205 m². Så är det fortfarande idag.

Gatufasaden gestaltades i nyrenässans och dekorerades rik i tegel- och putsarkitektur med rött fasadtegel och ljusa putsdetaljer vilket ger en stark kontrastverkan. Rusticering i form av kvader i puts utfördes på de två nedre våningarna. Fasaden domineras av två sidorisaliter med atlant- respektive kolonnettburna entablement. De båda risaliterna är krönta av barockinspirerade frontoner. Fönsteromfattningar är rik ornerade. I höjd med våningsplan 5 syns putsreliefer mellan fönstren visande personifikation av de fem världsdelarna: Europa, Asien, Afrika, Amerika och Australien. De symboliseras genom typiskt klädda individer / invånare med häst, kamel, elefant, buffel och känguru. Fasaden renoverades 1977 med bibehållen arkitektur. 

Lars Magnus Elfling stod som ägare för Älgen 23 fram till 1892 då grosshandlaren Isaak Hirsch förvärvade fastigheten. Ett år senare överlämnade han sin affärsverksamhet till bankmannen Axel Burman (1868-1909) och Älgen 23 övergick i kommanditbolaget Burman & Co:s ägo. Sedan 1986 ägs fastigheten av en bostadsrättsförening.

Referenser

Noter

Tryckta källor

ÖSTERMALM III, Byggnadsinventering, Stockholms stadsmuseum, 1986

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Myrthen-Kränze

Myrthen-Kränze, op. 154, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 27 april 1854 i Wien.

Historia
Verket komponerades med anledning av bröllopet mellan kejsaren Frans Josef I och prinsessan Elisabeth av Bayern (Sissi). Bröllopet ägde rum den 24 april 1854 i Hofburg och tre dagar senare, vid en hovbal i Rittersaal i nämnda Hofburg, framförde Johann Strauss den yngre sin hyllningsvals i närvaro av de nygifta. Strauss citerar i valsen både den österrikiske nationalsången Gott erhalte Franz den Kaiser (komponerad av Joseph Haydn) och den bayerska. Från början bar valsen titeln Elisabethen-Klänge men fick på grund av hovetiketten ändras till Myrthen-Kränze (myrtenkransar var sedan antiken ett vanligt inslag vid bröllop).

Om valsen
Speltiden är ca 9 minuter och 15 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Myrthen-Kränze i Naxos-utgåvan.

Litteratur 
 Peter Kemp: Die Familie Strauss: Geschichte einer Musikerdynastie. Heyne Biographien, , s. 104.

Referenser

Noter

Valser av Johann Strauss den yngre
Michael Brundin

Michael Brundin, född 5 oktober 1965 i Timrå, är en svensk före detta fotbollsspelare. Brundin spelade främst som försvarare och spelade under sin karriär i Sverige och Portugal. Han tog SM-guld med AIK 1998 samt vann Svenska cupen två gånger.

Källor

Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Sundsvall
Fotbollsspelare i GIF Sundsvall
Spelare i Vitória FC
Spelare i SC Campomaiorense
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Primeira Liga
Födda 1965
Levande personer
Män
I huvudet på en gärningsman

I huvudet på en gärningsman är ett svenskt kriminalprogram som började sändas i TV3 den 30 januari 2020. I den första säsongen tar programmet upp några av Sveriges värsta brottslingar.

Säsong 1 (2020)

Säsong 2 (2021)

Källor 

Samhällsprogram i TV3
Icheri Sheher

Icheri Sheher (azeriska: İçәri Şәhәr) är en av Bakus tunnelbanas stationer på röda linjen (Linje 1). Den öppnade 6 november 1967.

Källor 

Järnvägsstationer invigda 1967
Bakus tunnelbanestationer
1967 i Sovjetunionen
Caterina Ginnasi

Caterina Ginnasi, född 1590 i Rom, död där 30 november 1660, var en italiensk målare. Hon var elev till Gaspare Celio och senare Giovanni Lanfranco. År 1638 blev hon ledamot av Accademia di San Luca.

Biografi
Caterina Ginnasi var dotter till Dionisio Ginnasi (1559–1597) och Faustina Gottardi (död 1646). Fadern dog när hon var mycket ung och hon växte upp med modern och farbrodern, kardinal Domenico Ginnasi, i Palazzo Ginnasi vid Via delle Botteghe Oscure. Caterina Ginnasis första dokumenterade målningar är Den heliga Lucias martyrium och Den sista måltiden, vilka hon utförde för kyrkan Santa Lucia dei Ginnasi, riven år 1936. Hon ska även ha utfört målningarna Madonnan, De helige biskopen Blasius och Den helige Josef, men dessa har gått förlorade. Målningarna Den heliga Lucias martyrium och Den sista måltiden bevaras numera i kapellet i Palazzo Ginnasi.

För kyrkan Sant'Angelo Custode, riven år 1929, målade Ginnasi Skyddsängeln. Farbrodern avled år 1639 och i hans kvarlåtenskap återfanns fyra av Caterina Ginnasis målningar: Den heliga Katarina av Alexandria, Jungfru Marie himmelsfärd, Ärkeängeln Mikael och Madonnan med Velletris fyra skyddshelgon. Caterina Ginnasi dog år 1660 efter en lång tids sjukdom och begravdes i höger sidokapell i kyrkan Santa Lucia dei Ginnasi.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Kvinnor
Födda 1590
Avlidna 1660
Konstnärer från Rom
Italienska barockmålare
Makarna Tods plats

Makarna Tods plats är en plats vid Magasinsgatan 3–5 i stadsdelen Inom Vallgraven i centrala Göteborg. Platsen fick sitt namn år 2004 efter makarna George och Maria Elisabeth Tod, som drev ett hotell i hörnet av Kyrkogatan 6 och Magasinsgatan 5 under åren 1813–1865.

Historia
George Tod föddes i Edinburgh år 1772. Han kom till Göteborg år 1785 med sin far, som var värdshusvärd i Majorna och Masthugget där han drev "Engelska Värdshuset". 

George Tod köpte huset vid Magasinsgatan 5 år 1813 och byggde om det till hotell, vilket inledningsvis gick under namnet The British Hotel, vilket senare blev Tod's Hotel. Hotellet blev mycket populärt, inte minst bland de britter, som gästade Göteborg. 

Efter hans död år 1834 tog makan Maria Elisabeth Tod, född Nordström, över hotellet. Verksamheten upphörde år 1865, men fastigheten stannade kvar i familjen Tods ägo. Här drev de bland annat ett urmakeri.

Referenser

Noter
 

Gator och torg Inom Vallgraven
Inom Vallgraven
Blue Angels

Blue Angels (formellt namn: U.S. Navy Flight Demonstration Squadron; förkortning: NFDS) är en flyguppvisningsskvadron i USA:s flotta med marinflygare () som tillhör både flottan och USA:s marinkår. 

Blue Angels skapades 1946 och har varit i aktiv tjänst sedan dess.

Flygplan 
Uppvisningsflygplan
Grumman F6F-5 Hellcat: Juni – Augusti 1946
Grumman F8F-1 Bearcat: Augusti 1946 – 1949
Grumman F9F-2 Panther: 1949 – Juni 1950 (första jetflygplanet)
Grumman F9F-5 Panther: 1951 – Vintern 1954/55
Grumman F9F-8 Cougar: Vintern 1954/55 –  1957
Grumman F11F-1 Tiger: 1957 – 1968 (första överljudsplanet)
McDonnell Douglas F-4J Phantom II: 1969 – December 1974
Douglas A-4F Skyhawk: December 1974 – November 1986
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet (F/A-18B som nummer 7): November 1986 – 2010
Boeing F/A-18C (F/A-18D som nummer 7) Hornet: 2010-2020
Boeing F/A-18E Super Hornet (F/A-18F som nummer 7): 2020–

Sedan 1970 har Blue Angeles även förfogat över en Lockheed Martin C-130 Hercules för transport av markpersonalen och som haft smeknamnet "Fat Albert".

Bildgalleri

Se även
 United States Air Force Thunderbirds (flygvapnets motsvarighet)
 TOPGUN

Referenser

Externa länkar 

Amerikanskt militärt flygväsen
USA:s flotta
USA:s marinkår
Flyguppvisningsteam
National Studenter Aktion

National Studenter Aktion var en nationalsocialistisk studentorganisation som bildades 1938 genom en utbrytning ur Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti. Man förblev oberoende, men hade starka band till både DNSAP, den danska avdelningen av Germanische Leitstelle och till Nordische Geschellschaft. Organisationens mål var bland annat "...att samla alla akademiker som vill vara med i kampen mot det rådande demokratisk-marxistiska systemet." Organisationen var aktiv ända till 5 maj 1945 och upplöstes aldrig formellt. Dess mest kände ledare var Erik Spleth (1916-1943), som tog över ledarposten under sina juridikstudier vid Köpenhamns universitet år 1940. National Studenter Aktion hade sitt kontor på Studiestræde 13A.

Organisationen gav ut tidskriften Akademisk Aktion.

Referenser

Tryckt källa
 Tidskrift.dk: Museumsinspektør i unåde!

Översättning

Danmark under andra världskriget
Nazism i Danmark
Aspelin

Aspelin är ett svenskt efternamn. Enligt uppgifter tillgängliga i januari 2020 var 335 personer med namnet folkbokförda i Sverige och  155 personer med namnet bosatta i Finland..

Personer med efternamnet Aspelin
 Arne Aspelin (1911–1990), konstnär
 Bruno Aspelin (1870–1941), finländsk artist och vissångare
 Christian Aspelin (1830–1919), industriman
 David Aspelin (1780–1821), präst, poet och bibliotekarie
 Elias Aspelin (1721–1795), präst och botaniker
 Eliel Aspelin-Haapkylä (1847–1917), finländsk litteratur- och konsthistoriker
 Gert Aspelin (1944–2018), konstnär
 Gunnar Aspelin (1898–1977), filosof, professor
 Johan Reinhold Aspelin (1842–1915), finländsk arkeolog
 Jonas Aspelin (född 1964), pedagogisk forskare, professor
 Karl Aspelin (1857–1932), målare och tecknare
 Kurt Aspelin (1929–1977), litteraturvetare
 Olof Wilhelm Aspelin (1820–1893), instrumentmakare och pianofabrikant
 Signe Aspelin (1881–1961), illustratör och bildkonstnär
 Simon Aspelin (född 1974), tennisspelare
 Staffan Aspelin (född 1927), finländsk regissör
 Sören Aspelin (1906–1973), skådespelare, revyartist, kompositör, textförfattare och teaterchef
 Tobias Aspelin (född 1968), skådespelare och regissör
 Thomas Aspelin (1803–1877), industriman
 Thomas Andreas Aspelin (1767–1836), företagare och politiker
 Waldemar Aspelin (1854–1923), finländsk arkitekt

Se även
 Per Asplin  (1928–1996), norsk skådespelare, revyartist och sångare

Källor

Svenska efternamn
Efternamn i Finland
Inomhusvärldsmästerskapen i friidrott 2020

Inomhusvärldsmästerskapen i friidrott ska arrangeras i Nanjing, Kina i mars 2021, ursprungligen planerad för 13 till 15 mars 2020. Att Nanjing skulle stå som värd för mästerskapen 2020 beslutades av IAAF i november 2017.

Tävlingen har nu skjutits upp till mars 2021 på grund av coronavirus-epidemin i Kina.

Källor

2020 i Kina
2021 i Kina
Friidrottsåret 2020
Friidrottsåret 2021
Internationella friidrottstävlingar i Kina
2020
Nanjing
64 Geminorum

64 Geminorum är en vit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Tvillingarna. 

64 Geminorum har visuell magnitud +5,06 och är väl synlig för blotta ögat vid normal seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 175 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Tvillingarna
Huvudseriestjärnor klass A
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Tertnes IL

Tertnes Idrettslag är en norsk alliansidrottsklubb från Bergen, grundad 25 januari 1953, som idag har 8 olika sektioner.

Dagens sektioner 
1Tertnes Fotboll Herrar 2.Tertnes Fotboll Damer 3.Tertnes Turn(gymnastik) 5.Tertnes Handboll (gräsrotshandboll). 6. Tertnes Handboll Elite,7. Tertnes Alpin(skidor) 8. Tertnes Basket och dessutom Tertnes Idrottsskola.

De 8 grupperna presenterar sig själva och sina aktiviteter i en broschyr, som  delas ut på alla skolor i vårt närområde som inspiration till barn och föräldrar. Alla  grupperna är självständiga och ansvariga för drift av aktiviteter och ekonomi, och alla grupper har därför egen styrelse och eget organisationsnummer. Sektionernas aktiviteter finansieras dels genom bidrag från Bergens kommun, och dels genom medlemsavgifter, sponsorintäkter, gåvor från olika organisationer, samt ideellt arbete.

Idrottsskolan 
Tertnes Idrettsskola erbjuder varierande aktiviteter för barn och ungdom från 1:a till 10;e klass. Exempel på aktiviteter i åldersgruppen 1. – 4 klass är bollsport, bad, kanotpaddling, orientering, skidor, lättgymnastik, fäktning, dans, klättring och hinderlöpning. För de äldre barnen har vi aktiviteter som skytte, segling, olika övernattingsutfärder , fjällturer, golf, curling, bowling, klättring osv. Aktiviteterna varier från år till år.

Ursprungliga sektioner 
Klubben hade sektioner inom friidrott, fotboll, gymnastik, handboll och bergsklättring, varav handbollen är mest känd. Idag finns inte friidrotten kvar och inte bergsklättring heller.

Handboll 
Då klubben blev etablerad blev handboll en av sporterna. Satsningen på handboll blev nedlagd på grund av brist på träningsmöjlighet, och blev upptagen igen på1970-talet. Då blev Åstveithallen byggd och den lade grunden för en ökad satsning på handboll, som slutade med uppflyttning till elitserien för damlaget 1992. Elithandbollssektionen kallar sig nu Terntes Håndball Elite och det finns också en gräsrotssektion. Damhandbollen blev efter 1992 klubbens flaggskepp. Laget har spelat i ligan sedan 1992 och vunnit silver fyra gånger 1998-1999, 2003-2004, 2005-2006 and 2008-2009 och spelat i cupfinalen 3 gånger, alla gånger har de förlorat finalen 2002, 2013 och 2016. Handbollslaget spelar i Haukelandshallen i Årstad i Norge, som har plats  5.000 åskådare.Klubben har också haft framgångar i EHF:s cuper.

Kända spelare inkluderar Cecilie Leganger, Kjersti Grini, Mette Davidsen, Mia Hundvin, Janne Kolling, Stine Skogrand, Marianne Rokne Isabel Blanco, Terese Pedersen, Linn Gossé Renate Urne, och Sakura Hauge.

Fotboll 
Fotbollslaget för män spelar i division 4 den femte nivån i norsk fotboll. Man spelade i division tre 2008-2016.

Referenser

Externa länkar 

 Tertnes IL officiell hemsida 
 Tertnes Håndball på EHF:s hemsida 

Handbollsklubbar i Norge
Fotbollsklubbar i Norge
Sport i Bergen
Sportklubbar bildade 1953
6082 Timiryazev

6082 Timiryazev eller 1982 UH8 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 21 oktober 1982 av den sovjetisksovetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter den ryske botanikern Kliment Timiriaziew.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1982
Gitt Hidle

Gertrud Margareta (Gitt) Jobs Hidle, född 14 maj 1913 i Falun, död 17 maj 2007 i Bærum, var en svensk-norsk textilkonstnär.

Hon var dotter till Anders Jobs och Elisabet Wisén-Jobs och gift med inredningsarkitekten Jonas Hidle samt syster till Lisskulla Jobs, Lisbet Jobs, Peer Jobs, Gocken Jobs och Mait Jobs. Hon studerade vid Brunssons vävskola i Stockholm 1936 och praktikarbetade därefter hos Else Halling 1939 samt företog ett flertal studieresor i Europa. Hon tilldelades stipendier från bland annat Fonden för svensk-norsk samarbete 1971 och Statens reise- og studiestipendium 1977. Hidle utförde några offentliga uppdrag för Norsk kulturråd. Tillsammans med sina syskon medverkade hon med vävnader i bland annat utställningen När skönheten kom till byn på Nordiska Kompaniet 1945, som blev systrarnas genombrott som textila formgivare.

Källa
NORSK KUNSTNERLEKSIKON, I–IV, SOM BLE UTGITT 1982–86 via Store norske leksikon.

Noter

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Norska textilkonstnärer
Norska konstnärer under 1900-talet
Konstnärer från Falun
Födda 1913
Avlidna 2007
Kvinnor
Jonas Hidle

Jonas Hidle, född 7 oktober 1912 i Innvik, död 23 februari 2001 i Bærum, var en norsk inredningsarkitekt och formgivare. 

Han var son till Sven Hartvig Hidle och Alida Marie Sandved samt gift med Gitt Jobs. Han studerade vid Norges tekniske høgskole i Trondheim 1937 och företog därefter studieresor till Europas flesta länder, Asien, Kanada och USA. Efter praktik som arkitektassistent anställdes han 1941 vid A/S Christiania Glasmagasins teckningsateljé med belysningsarmatur som specialitet. Som konstnärlig ledare vid företaget formgav han armaturer till kontor, hotell, banker, fartyg, museer, teatrar, konserthus, regeringsbyggnader och ett flertal kyrkor. Förutom armaturer formgav han även konstglas och möbler. Han blev känd för att arbeta mycket med kombinationen glas och mässing där han samarbetade med glasblåsarna på Hadeland Glassverk och metallarbetarna på Høvik Verk. Bland hans offentliga uppdrag märks arbeten till Oslo rådhus, Akershus slott, kungliga slottet i Oslo, Nykirken, Håkonshallen, Domkirken och Hotel Norge i Bergen, Nidaros domkirke och Erkebispegården i Trondheim samt Winnipeg Concert Hall i Kanada och J. F. Kennedy Center for the Performing Arts i Washington. Han tilldelades Oslo bys stipendier 1959–1960. Hidle är representerad  vid bland annat Nasjonalmuseet i Oslo, Vestlandske Kunstindustrimuseum i Bergen och Hadelands Glassverks museum.

Källa
NORSK KUNSTNERLEKSIKON, I–IV, SOM BLE UTGITT 1982–86 via Store norske leksikon.

Noter

Norska arkitekter under 1900-talet
Norska konstnärer under 1900-talet
Födda 1912
Avlidna 2001
Män
Inredningsarkitekter
Norska formgivare
Personer från Stryns kommun