kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Viggo Friderichsen

Viggo Friderichsen, född den 27 september 1875 på Kjærstrup i Fuglse Sogn vid Maribo på Lolland, död den 31 december 1940 i Hellerup, var en dansk teaterdirektör. Han var bror till godsägaren M.W. Friderichsen.

Friderichsen avlade studentexamen i Nykøbing på Falster 1893 och blev candidatus magister vid Köpenhamns universitet 1900. Han var skådespelare vid Det kongelige Teater 1902–1905 och vid Dagmarteatret 1905–1906. Friderichsen var direktör för Folketeatret 1908–1928, 1912-1924 tillsammans med Einar Christiansen, 1924-1926 tillsammans med Axel Frische och från 1927 tillsammans med Poul Gregaard. Under den perioden medverkade han även i stumfilmer.

Källor 

  
 

Danska teaterchefer
Danska skådespelare under 1900-talet
Personer från Lolland
Födda 1875
Avlidna 1940
Män
Krak
Eislingen/Fils

är en kommun och ort i Landkreis Göppingen i regionen Stuttgart i Regierungsbezirk Stuttgart i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Eislingen-Ottenbach-Salach tillsammans med kommunerna Ottenbach och Salach.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Göppingen
Bipolaris (sjukdomar i stråsäd)

Bipolaris är samlingsnamn för flertal växtsjukdomar skapade av Bipolaris sorokiniana (syn. Cochliobolus sativus). Svampen har flertal gräsarter som värdväxt, men har större ekonomisk betydelse vid angrepp av vete och korn. Angreppsgrad är allvarligare i varma klimat.

Biologi 
Svampen övervintrar som mycel eller konider på växtrester eller i jord, samt som mycel i infekterat utsäde. Groende infekterade kärnor initierar svampmycelens tillväxt vilket kan utvecklas till angrepp av bipolaris rotröta. Unga friska groddar eller rötter kan smittas av kontakt med mycel eller konidier i jord. Överlevande groddar fortsätter växa med en primär infektion av bipolarisbladfläck. Konidioforer tillväxer ut ur klyvöppningar och producerar nya konidier som kan återgå till marken för vila till nästa säsong eller orsaka sekundära infektioner vid spridning genom vind eller vattenstänk. Infektionstrådar gror in i värdväxtens klyvöppningar eller penetrerar epidermis. Sekundära angrepp kan även nå axen och infektera kärnor. Används dessa som utsäde bär de på smittan till nästa säsong.  

Effektivitet av etablering i kärnorna minskar med tid efter befruktning av fröämne då kärnan utvecklar allt svårgenomträngligare skal.  Bipolaris rotröta har optimal etablering i 20 °C och bipolaris bladfläck vid 28 °C. Fuktiga förhållanden gynnar svampens tillväxt. Svampens sexuella stadium förekommer sällan i naturen och anses inte ha inverkan på sjukdomsspridningen.

Betydelse 
Utsädessmitta är vanligare än bladangrepp. Bipolaris rotröta innebär minskning av skördevolym i vete och korn då vissa groddar deformeras och dör. Det överlevenade beståndet får färre axbärande strån och lägre tusenkornvikt. Bipolaris bladfläck har kvalitets sänkande effekter om kärnor infekteras. Stråknäckning kan ske vid angrepp av noder. Svampen upphittats oftare i varmare områden av världen, och kan i Nordamerika innebära en skördeförlust på 11%.

Kännetecken 
Angripna groddar kan bli deformerade och tillväxa på onormalt sätt. Bipolaris rotröta yttrar sig som mörkbrun missfärgning av rötter och stråbas. Primära bladangrepp syns som gulnande första blad och cirkulära bruna fläckar med klorotisk kantzon mot ytterkanten av bladen. Vid sekundära angrepp ökar dessa i antal och kan bilda större sammanhängande områden av fläckar.

Angrepp kan förväxlas med ramularia-bladfläck, bladfläcksjuka, eller stråfusarios.

Bekämpningsåtgärder 
Plöjning av stubb och halm efter skörd av stråsäd gör att växtmaterialet multnar och inte kan användas av svampen som övervintringsplats. En växtföljd med upprepade års sådd av korn eller vete kan löpa större risk att sprida och föröka svampinfektion. Avbrott i växtföljden med icke mottagliga arter kan minska sjukdomstrycket. Behandling av utsäde med betning eller värmebehandling kan minska risk för utsädesburen smitta.

Källor 

Växtsjukdomar
Ottenbach, Baden-Württemberg

Ottenbach är en kommun och ort i Landkreis Göppingen i regionen Stuttgart i Regierungsbezirk Stuttgart i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Eislingen-Ottenbach-Salach tillsammans med staden Eislingen/Fils och kommunen Salach.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Göppingen
8526 Takeuchiyukou

8526 Takeuchiyukou eller 1992 SM12 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 september 1992 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanske amatörastronomen Yukou Takeuchi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1992
8527 Katayama

8527 Katayama eller 1992 SV12 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 september 1992 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanen Eisaku Katayama.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1992
Wangen, Baden-Württemberg

Wangen är en kommun och ort i Landkreis Göppingen i regionen Stuttgart i Regierungsbezirk Stuttgart i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Göppingen tillsammans med staden Göppingen och kommunerna Schlat och Wäschenbeuren.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Göppingen
Stiftelsen för teknikens främjande

Stiftelsen för teknikens främjande (finska: Tekniikan edistämissäätiö) är en finländsk stiftelse.

Stiftelsen grundades 1949 i Helsingfors inför Tekniska högskolans 100-årsjubileum med uppgift att främja och utveckla den tekniska forskningen och undervisningen, att understödja fortbildningen av ingenjörer och arkitekter samt att dela ut stipendier till begåvade teknikstuderande.

Referenser

Stiftelser i Finland
Tekniska högskolan i Helsingfors
Aulattivik

Aulattivik kan syfta på följande platser:

Kanada 

 Aulattivik, Nunavut (Pond Inlet), ö, tidigare Curry Island, 
 Aulattivik, Nunavut (Foxe Channel), ö, tidigare Georgina Island,
8529 Sinzi

8529 Sinzi eller 1992 UH2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 oktober 1992 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Akira M. Sinzi.

Den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1992
Drackenstein

är en kommun och ort i Landkreis Göppingen i regionen Stuttgart i Regierungsbezirk Stuttgart i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Oberes Filstal tillsammans med staden Wiesensteig samt kommunerna Gruibingen, Hohenstadt och Mühlhausen im Täle.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Göppingen
Mühlhausen im Täle

är en kommun och ort i Landkreis Göppingen i regionen Stuttgart i Regierungsbezirk Stuttgart i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Oberes Filstal tillsammans med staden Wiesensteig samt kommunerna Drackenstein, Gruibingen och Hohenstadt.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Göppingen
Lonza Group

Lonza Group är ett schweiziskt kemi- och läkemedelsföretag med huvudkontor i Basel. Det har fabriker i Europe, Nordamerika och Sydasien. Lonza grundades 1897 i Schweiz.

Historik
Lonza grundades i den lilla staden Gampel i kantonen Valais och tog sitt namn efter den närliggande floden Lonza i dalen Lötschental. Under 1900-talet har företagets inriktning ändrats från elkraft till tung kemiindustri till petrokemi till slutligen finkemi och läkemedel.

Till en början var företaget ett elkraftproducerande företag. Året efter grundandet började det tillverka kalciumkarbid för lampor med användning av elkraften för att hetta upp kalk till 2000°C tillsammans med kol. Lonza flyttade 1909 till den närliggande staden Visp, där det fortfarande har en produktionsanläggning. Med elektricitetens genombrott minskade marknaden för kalciumkarbid, varför Lonza 1915 började tillverka kalciumcyanamid, som användes som ett billigt konstgödsel. Detta kom dock att ersättas av urea. Under 1920-talet tillkom flera nya produktionsprocesser, bland annat 1923 för torrbränslet Metatabletter genom omvandling av kalciumkarbid till metaldehyd via acetylen och acetaldehyd. Vid andra världskrigets utbrott hade Lonza kontrakt med schweiziska staten för att tillverka syntetiska bränslen genom att konvertera acetaldehyd till fordonsbränsletillskottet paraldehyd. 

År 1959 togs beslut om att integrera bakåt till petrokemi, vilket ledde till uppförandet av en liten cracker i Visp. Denna hade stora igångsättningsproblem och detta ledde till att Lonza påbörjade en ambitiös forskningsverksamhet. 

Från 1960-talet har Lonza successivt expanderat genom köp av andra företag. År 1974 fusionerade det med Alusuisse. År 1984 startade kontraktstillverkning av läkemedel i Visp. År 1996 köptes brittiska Celltech Biologics, som bland annat producerar monoklonala antikroppar.

Lonza splittrades 1999 från Alusuisse-Lonza Group och börsnoterades på SIX Swiss Exchange. Dotterbolaget Lonza SpA, namnändrat till Polynt SpA, introducerades på Milano-börsen 2006.

År 2017 byggdes i Visp en stor läkemedelsfabrik i ett samriskprojekt med franska Sanofi. Det har också tillverkningssamarbete med bland andra Teva Pharmaceutical Industries, GlaxoSmithKline, Bristol-Myers Squibb, Pharmacyclics, Celladon och Alexion.

Covid-19-vaccin
I maj 2020 träffade Moderna ett avtal med Lonza om produktion från 2021 av den aktiva substansen i Modernas kandidat till vaccin mot covid-19, mRNA-1273. Produktionen ska ske i tre produktionslinjer i Visp i Schweiz, utöver den som Moderna har i New Hampshire i USA. Varje produktionslinje har en kapacitet på 100 miljoner doser per år.

Källor

Noter

Externa länkar
 Lonza Groups webbplats

Schweiziska läkemedelsföretag
Företag bildade 1897
Företag i Basel
8531 Mineosaito

8531 Mineosaito eller 1992 WX2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 november 1992 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Mineo Saito.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1992
Min odödliga kärlek (brev)

Min odödliga kärlek (tyska: "Unsterbliche Geliebte") är adressaten till ett kärleksbrev som kompositören Ludwig van Beethoven skrev den 6–7 juli 1812 i Teplitz. Hela brevet är skrivet på tio sidor. Brevet som inte verkar ha sänts hittades bland kompositörens tillhörigheter efter hans död, varefter det hamnade hos Anton Schindler fram till hans död och som hans syster därefter sålde till Staatsbibliothek zu Berlin 1880, där det återfinns än idag. Brevet är skrivet med blyerts och består av tre delar.

Då Beethoven inte angav varken år eller plats gick det ej att datera brevet närmre eller veta vem adressaten var och det spekulerades kring detta fram till 1950-talet, då en analys av papprets vattenstämpel gav året och i förlängningen även platsen. Forskare har sedan dess varit oense om vem som egentligen var den avsedda mottagaren av brevet. De två kandidater som lyfts fram av flest forskare är Antonie Brentano och Josephine Brunsvik. Andra kandidater som har framlagts, med varierande grad av vetenskapligt stöd, är bland andra Julie ("Giulietta") Guicciardi, Therese Brunsvik, Amalie Sebald, Dorothea von Ertmann, Therese Malfatti, Anna Maria Erdődy och Bettina von Arnim.

Citat ur breven till Beethovens odödliga kärlek

Filmen Min odödliga kärlek 
Filmen Min odödliga kärlek från 1994, med manus och regi av Bernard Rose, handlar om hur Anton Schindler försöker lösa gåtan kring vem Beethoven skrev breven till.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Ludwig van Beethoven
Oidentifierade personer
Wilhelm Josephson (företagare)

Wilhelm Josephson, född 11 mars 1901 i Stockholm, död där 21 juni 1978, var en svensk företagare.

Wilhelm Josephson var son till John Josephson. Efter läroverksstudier i Stockholm började han 1917 utbildning i faderns engrossfirma i trikåer, kortvaror och sybehör, Bendix, Josephson & co. AB, och var 1920 anställd i en större kommissionsfirma i London. Efter att ha återkommit till Sverige fortsatte han hos Bendix, Josephson & Co. AB där han blev styrelseledamot och vice VD 1926 samt efter faderns död 1940 bolagets ledare och VD. Han företog omfattande utländska affärsresor och fortsatte att utveckla fadern och farfaderns bolag till ett av de ledande i Sverige med omfattande export till grannländerna. Josephson blev 1938 fullmäktig i Stockholms handelskammare, 1946 ordförande i styrelsen för Aktiebolaget Nyköpings Automobilfabrik samt var medlem av styrelsen för Textilgrossisternas riksförbund från 1943 och av Sveriges grossistförbund från 1945. Han var dessutom från 1942 vice ordförande i styrelsen för tidskriften Ord och bild. Josephson var mycket intresserad av modern svensk konst och en stor samlare inom området, främst av måleri och skulptur. Från 1945 var han fullmäktig i den svenska sektionen av Nordiska konstnärsförbundet.

Källor

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1901
Avlidna 1978
Män
Allejo

Allejo är en fiktiv brasiliansk anfallare i fotbollsspelet International Superstar Soccer från 1994 utvecklat av Konami för Super Nintendo. Han uppträdde även i två uppföljare i International Superstar Soccer-serien på 1990-talet och återuppväcktes 2012 i Pro Evolution Soccer 2013 och några av dess uppföljare.

Allejo har kommit att bli en kultfigur i Brasilien. Han har ansetts som både en av landets mest kända datorspelsfigurer och bästa fiktiva fotbollsspelare. År 2019 tillkännagav Konami officiellt att Allejo skapades med den brasilianska landslagsspelaren Bebeto som förebild.

Historia 
Spelet International Superstar Soccer är baserat på fotbolls-VM i USA 1994. Det gavs ut i Japan i november 1994 och på övriga marknader under 1995. När Konami släppte spelet var det inte licensierat av den internationella federationen för fotbollsförbund FIFA. Det gjorde att man var tvungen att använda fiktiva namn för fotbollsspelarna i spelet. I spelet är Allejo anfallare i det brasilianska landslaget och bär tröjnummer 7, en antydan till att han är skapad med inspiration av verklighetens Bebeto. Allejos anfallspartner i spelet, Gomez, bär tröjnummer 11 i likhet med den verkliga Romário som var Bebetos anfallspartner under VM-turneringen. Allejo sticker ut som en spelare med en unikt hög kapacitet i spelet. Därtill ingår han i spelets mest kraftfulla lag.

Allejo återfinns i uppföljaren International Superstar Soccer Deluxe från 1995 för Super Nintendo och i International Superstar Soccer 64 från 1996 för Nintendo 64. I International Superstar Soccer 64 ses Allejo med kortare frisyr och tröjnummer 9, en anspeling till Ronaldo.

I och med att Konami började licensiera sina fotbollsspel med FIFA försvann Allejo och de andra fiktiva namnen ur spelserien för att ersättas av verkliga spelarnamn. Allejo föll inte i glömska, han kom att få ett kultfölje i Brasilien med dedikerade diskussionsgrupper på sociala medier som Orkut. Efter att Brasiliens förbundskapten Dunga presenterat landslagstruppen inför VM 2010 trendade Allejo på Twitter i sällskap av landslagsspelare som Neymar, Ronaldinho och Paulo Henrique Ganso.

Myten som bildats kring Allejo ledde Konami till att år 2012 återuppväcka honom i Pro Evolution Soccer 2013.

År 2019 offentliggjorde Konami för första gången officiellt förebilderna till spelarna i International Superstar Soccer. Det bekräftade att Allejo skapats med Bebeto som förebild. I en kommentar på Twitter den 27 februari 2019, riktad till brasilianska Konami skrev Bebeto: "Mycket häftigt att efter så lång tid få veta att jag inspirerade Konami till att skapa Allejo, en av de mest ikoniska TV-spelsfigurerna. Stort tack för hyllningen!"

Ludografi

Utmärkelser och omnämningar 
Tidskriften Época listade 2012 Allejo som en av de tio mest kända brasilianska datorspelsfigurerna och den brasilianska webbportalen Universo Online omnämnde honom 2014 som den bästa fiktiva fotbollsspelaren någonsin.

Referenser

Noter

Portugisiska originalcitat 

Fiktiva fotbollsspelare
Fiktiva män i datorspel
Fiktiva figurer från Brasilien
El Hijo de Aníbal

El Hijo de Aníbal, alternativt Aníbal Jr., född 30 november 1970 i Guadalajara i Jalisco, död 23 januari 2021, var en mexikansk luchador (fribrottare) och fribrottningstränare. Han påstods vara son till den mycket framgångsrike fribrottaren Aníbal, som var ett av de största affischnamnen i Mexikos då största fribrottningsförbund Empresa Mexicana de Lucha Libre under det sena 1960-talet och genom hela 1970-talet.

El Hijo de Aníbal tränades av de mycket meriterade fribrottningstränarna Diablo Velazco, Gran Cochisse och Satánico och gjorde sin debut under namnet El Hijo de Aníbal i september 1993. Han inledde karriären i det mindre förbundet Lucha Libre Internaciónal (LLI), som senare kom att byta namn till Universal Wrestling Association (UWA). Han gick då under artistnamnet La Saeta Azul. Efter sin faders död 1994 beslutade sig El Hijo de Aníbal för att ta ett sabbatsår från brottningen. Det skulle dock dröja ända tills 2001 innan han återvände till ringen. Han brottades då främst på den oberoende scenen med viss framgång, och under korta perioder även i de stora förbunden Consejo Mundial de Lucha Libre och Asistencia Asesoria y Administracion.

2008 övergick han till Grupo Internacional Revolucion (IWRG) där han till en början behandlades som en stor stjärna inom sporten. Men när IWRG förlorade sitt TV-kontrakt lämnade El Hijo de Aníbal förbundet. Efter detta brottades han endast sporadiskt. Vid en match 2015 ådrog han sig allvarliga skador, bland annat en bukhinneinflammation som nästan ledde till hans död. Efter detta pensionerade han sig från sporten för att istället bli tränare, bland annat till Princesa Azul vilket ledde till en hel del kontroverser.

Från 2019 började El Hijo de Aníbal dock åter att brottas, men med ett mindre hektiskt schema.

El Hijo de Aníbal avled den 23 januari 2021 av Covid-19.

Referenser 

Mexikanska fribrottare
Mexikanska idrottare under 1900-talet
Personer från Guadalajara
Födda 1970
Avlidna 2021
Personer som avlidit av covid-19
Män
Z-preparat

Z-preparat, alternativt Zäta-preparat är ett samlingsnamn för en grupp insomningstabletter klassade som bensodiazepinderivat och nära besläktade läkemedel. De vanligaste varianterna och de som skrivs ut av läkare i Sverige är Zolpidem (Stilnoct) och Zopiklon (Imovane). Tidigare skrevs även Zaleplon (Sonata) ut i Sverige, men läkemedlet är avregistrerat sedan juli 2015.

Zolpidem och Zopiklon är narkotikaklassade i Sverige sedan 1997 under förteckning V, medan de något svagare Zaleplon inte är narkotikaklassat.

Klasser

Imidazopyridiner 
 Alpidem
 Necopidem
 Saripidem
 Zolpidem (Stilnoct)

Pyrazolopyrimidiner 
 Divaplon
 Fasiplon
 Indiplon
 Lorediplon
 Ocinaplon
 Panadiplon
 Taniplon
 Zaleplon (Sonata)

Cyklopyrroloner 
 Eszopiklon (Lunesta)
 Pagoklon
 Pazinaklon
 Suproklon
 Suriklon
 Zopiklon (Imovane)

β-Karboliner
 Abecarnil
 Gedocarnil
 SL-651,498
 ZK-93423

Forskningskemikalier samt övriga
 CGS-20625
 CGS-9896
 CL-218,872
 ELB-139
 GBLD-345
 HIE-124
 L-838,417
 NS-2664
 NS-2710
 Pipequaline
 RWJ-51204
 SB-205,384
 SL-651,498
 SX-3228
 TP-003
 TP-13
 TPA-023
 Y-23684

Referenser

Noter

Externa länkar 

Narkotikaklassade läkemedel
Farmakologi
Lega promotrice degli interessi femminili

Lega promotrice degli interessi femminili var en förening för kvinnors rättigheter i Italien, grundad i Milano 1880. Det var Italiens första organisation for kvinnors rättigheter.  

Föreningen grundades av den italienska kvinnorörelsens pionjär Anna Maria Mozzoni.

Källor

1880 i Italien
Kvinnlig rösträtt
Organisationer bildade 1880
Organisationer upplösta 1898
Feminism i Italien
Kvinnoorganisationer i Italien
Aníbal

Carlos Ignacio Carrillo Contreras, mer känd under sitt artistnamn Aníbal, född 5 november 1940 i Topilejo i Michoacán, död 4 mars 1994 i Mexico City, var en mexikansk luchador (fribrottare).

Karriär 
Carrillo debuterade som professionell fribrottare i november 1963, och inspirerades år 1965 till sitt artistnamn av Hannibal, generalen i Karthago. I slutet av 1960-talet fick Carrillo sitt stora genombrott och från början av 1970-talet brottades han frekvent för Empresa Mexicana de Lucha Libre (numera Consejo Mundial de Lucha Libre) samt i Lucha Libre Internaciónal (senare Universal Wrestling Association). I de båda förbunden vann hann mängder av titlar. 

Den 13 december 1991 vid evenemanget Juicio Final, ställdes han mot Máscara Año 2000 i en så kallad Lucha de Apuestas, eller insatsmatch – i ett fullsatt Arena México. I detta fall att förloraren skulle ta av sig sin mask inför publiken, för evigt. Aníbal förlorade matchen och fick ta av sig masken och avslöja sin identitet inför publik och journalister. Uppbyggnaden till matchen hyllades av fans och kritiker men matchen i sig fick relativt svaga recensioner.

Aníbal pensionerade sig från fribrottningen år 1993 och avled till följd av en hjärntumör 1994. El Hijo de Aníbal har framställts som Aníbals son, men det har aldrig bekräftats huruvida han faktiskt är Aníbals äkta son, eller ifall han betalt Aníbals släkt för att få använda namnet. Sådana tillvägagångssätt är inte ovanliga inom lucha libre.

Referenser

Tryckta källor

Noter 

Män
Födda 1940
Avlidna 1994
Mexikanska fribrottare
Personer från Michoacán
Mexikanska idrottare under 1900-talet
Anna Inglese

Anna Inglese (Engelskan Anna) eller Madamma Anna (Fru Anna), död efter 1499, var en italiensk sångare. Hon var verksam hos Milanos hertig Galeazzo Maria Sforza (1468) och kung Ferdinand I av Neapel (1471–1499). Hon var en berömd artist under sin samtid och är en av få dokumenterade kvinnliga yrkessångarna i renässansens Italien. 

Hennes fullständiga namn och bakgrund är okänd. Det nämns att hon var gift med en man som bodde i Bologna, som möjligen också var sångare och som hon levde separerad från. Hon kan ha varit från England, men det är troligare att hon hade besökt England, eller tänkt göra det, och därefter kallades Inglese. 

Hon var möjligen samma person som den sångerska som uppträdde i Venedig 1455. År 1465 uppträdde "den engelska sångerskan Anna" vid hovet i Mantua. Hon är säkert dokumenterad 1468, då hon engagerades för sång och underhållning till hertigen av Milanos bröllop. Hon var då en etablerad och högt betald artist. År 1471 nämns hon som sångerska vid det kungliga hovet i Neapel. Hon nämns vid Neapel så sent som år 1499. 

Under denna tid förändrades hovkulturen, och en representation med sång och andra konstarter hade blivit modern för både män och kvinnor vid furstehoven att uppföra. Även om få andra kvinnliga yrkessångare finns dokumenterade, och Anna är den enda som finns listad vid hoven i Milano, Mantua och Neapel, så tycks fler ha uppträtt där även om namnen inte finns dokumenterade: bland annat inrättades särskilda utrymmen för både kvinnliga och manliga hovsångare i Neapel.

Referenser 

Födda 1400-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Musiker under 1400-talet
Renässansmusiker