kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Bennet AB

Carl Bennet AB är ett svenskt investment- och riskkapitalbolag som har innehav i företag som bland annat Arjo AB, Elanders AB, Getinge AB och Lifco AB.

Företaget grundades 1990 av Carl Bennet.

För 2017 hade koncernen en omsättning på nästan 50 miljarder svenska kronor och en personalstyrka på 27 213 anställda. Huvudkontoret ligger i Göteborg.

Aktieinnehav

Källa:

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag i Göteborg
Svenska riskkapitalbolag
Svenska investmentbolag
Företag bildade 1990
Westfaliska Kronorden

Westfaliska Kronorden () var en Westfalisk orden instiftad den 25 december 1809 i Paris av Jérôme Bonaparte. Den utdelades av Westfalens konung, som var ordens stormästare. Orden upphörde då Preussen tog över Konungariket Westfalen, och man förbjöd dess användande den 26 februari 1815.

Mottagare
 Jérôme Bonaparte
 Pierre Alexandre Le Camus

Källor

Priser och utmärkelser instiftade 1809
Westfalens ordnar
Sakari Marila

Matti Sakari Marila, född 27 augusti 1945 i Ilmola, är en finländsk målare. 

Marila studerade 1967–1970 vid Finlands konstakademis skola och 1970–1971 vid Accademia di Belle Arti di Firenze samt ställde ut första gången 1970. Han är känd som en suverän målare, vars huvudsakliga tekniker har varit gouache-, akvarell- och temperamåleri, men han har också utfört många kraftfulla teckningar i kol, blyerts eller med färgpennor samt i blandteknik. Han övergick under 1970-talet från ett mera konstruktivt, färgstarkt måleri av bland annat landskap, till ett expressionistiskt, figurativt men även abstrakt eller halvabstrakt måleri, med Henri Matisse och fauvisterna som förebilder. En kort period (1973) framträdde även samtidsengagerade ställningstaganden i hans arbeten. 

Marila har i färgurval varit konsekvent och ständigt återkommit till sina starka röda, ljusröda, gula och orangefärger. Hans arbeten hade länge en grafisk karaktär, med dominerande, nerviga streck och linjer, som sedan kunde övergå i en mera målerisk riktning. Han har utfört ett flertal offentliga målningar och glasmålningar, bland annat för kanslihuset i Enare (1976–1977) och Valamo kloster i Heinävesi (1986) samt en altarmålning för Kivistö kyrka i Vanda (1986). Han har sedan 1972 undervisat i teckning och måleri vid Konstindustriella högskolan, biträdande professor där 1988 och till 2002 ledare för konstavdelningen.

Källor

Finländska målare
Födda 1945
Män
Levande personer
Personer från Ilmola
Maria-Gabriele Wosien

Maria-Gabriele Wosien är en tysk danslärare, koreograf och författare. Hon är känd för att i samarbete med sin far Bernhard Wosien ha utvecklat den internationella dansrörelse som i Sverige kallar sig Heliga danser.

Biografi 
Wosien disputerade 1969 på en avhandling om strukturella och tematiska aspekter av ryska folksagor. Genom sina studier av det religiösa/rituella ursprunget till folkdanser i öst och väst har hon utvecklat koreografier som syftar till den medvetna upplevelsen av mytologiska bilder och symboler. Hennes bok "Helig dans - möta gudarna", som rör sig inom alkemi, magi, myter, buddhism och hinduism, kom ut 1974. Två år senare införde hennes far Bernhard Wosien sina dansmeditationer på new age-centret Findhorn. Därifrån fick hennes verk stor spridning. Genom sina ledarträningskurser och seminarier har hon under många år satt prägel på Heliga danser internationellt.

I Wosiens dansseminarier är syftet att dansaren medvetet och i kropp och själ erfar krafterna hos andeväsen i hinduism, buddhism, islamisk mysticism och i egyptisk och grekisk mytologi. Exempel på teman är: den Stora Gudinnan, Ängel och Orm, Mantran från Vedaskrifterna, Charya övningar, Indiska bönedanser, Ariadne-transformation i dans, Mevlevi Dervisch danser - Introduktion till Mukabele-ritualen. Wosien har även besökt och skrivit en biografi om gurun  som utgivits på flera språk. I förordet nämns Babaji vid sidan av Kristus.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 

 Publikationslista Maria-Gabriele Wosien
 Publikationsöversikt Maria-Gabriele Wosien
 

Tyska koreografer
Kvinnor
Tyska författare
Levande personer
Simone Resta

Simone Resta, född 14 september 1970, är en italiensk ingenjör som jobbar för det italienska Formel 1-stallet Scuderia Ferrari.

Han avlade en kandidatexamen i maskinteknik vid Università di Bologna. Efter studierna började han 1998 arbeta för Minardi i deras avdelning för forskning och utveckling av F1-bilar. Tre år senare fick han en anställning hos Scuderia Ferrari som designingenjör. 2006 blev Resta chef för deras forsknings- och utvecklingsavdelning. 2012 blev han befordrad till vice chefsdesigner, två år senare fick Resta ta över chefsdesignsrollen efter att Nicholas Tombazis fick gå i en större omstrukturering inom Ferrari. 2018 lämnade han Ferrari för att vara teknisk direktör åt Sauber (tävlar sedan 2019 som Alfa Romeo Racing). Sedan 1 augusti 2019 är han åter hos Scuderia Ferrari i ledning för Chassis Engineering department.

Referenser

Noter

Sauber
Scuderia Ferrari
Minardi
Personer verksamma inom Formel 1
Italienska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Imola
Levande personer
Födda 1970
Män
Alfa Romeo F1
Haas F1 Team
Italienska ingenjörer under 2000-talet
Alumner från Bolognas universitet
Vad vinden sår

Vad vinden sår kan syfta på:

 Vad vinden sår (film, 1960) – en amerikansk dramafilm från 1960 i regi av Stanley Kramer, originaltitel Inherit the Wind
 Vad vinden sår (film, 1999) – en amerikansk TV-film från 1999 i regi av Daniel Petrie, originaltitel Inherit the Wind
40 Ursae Majoris

40 Ursae Majoris är en vit stjärna i huvudserien i stjärnbilden  Stora björnen. Stjärnan har visuell magnitud +7,11 och är inte synlig för blotta ögat ens vid god seeing.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Andrew Green

Andrew Green, född 14 juni 1965, är en brittisk ingenjör.

Green är CTO för det brittiska Formel 1-stallet Aston Martin F1.

Han avlade en kandidatexamen i maskinteknik vid University of Portsmouth. 1987 inledde han sin karriär inom motorsport när han fick en anställning hos racingstallet Reynard Cars som körde i Formel 3000. I ett senare skede tog Reynard in Gary Anderson för att leda utvecklingen av Formel 3000-bilarna. 1990 blev Anderson tillfrågad av Eddie Jordan om att börja arbeta för Jordans nya F1-stall Jordan Grand Prix, en förfrågan som accepterades och Anderson tog med sig Green dit. Green fick ta hand om utvecklingen av aktiva fjädringssystem hos Jordan. 1996 blev han raceingenjör till den brasilianske racerföraren Rubens Barrichello och året efter till den tyske racerföraren Ralf Schumacher. 1997 valde Green gå vidare och blev designer hos British American Racing (BAR), där blev han kvar till 2002 när han valde att lämna F1 och starta sitt eget designföretag. I mitten av 2000-talet återvände han till F1 och för anställning hos Jaguar Racing och blev kvar där även efter att det österrikiska energidrycktillverkaren Red Bull hade köpt stallet i slutet av 2004. 2010 lämnade han Red Bull och gick över till Force India för att vara deras chefsingenjör. Året efter blev han befordrad att vara teknisk direktör när den dåvarande tekniska direktören Mark Smith lämnade stallet för Team Lotus. År 2018 blev Force India Racing Point medan två år senare blev Racing Point Aston Martin F1. Två år senare blev han befordrad till att vara CTO när Dan Fallows blev ny teknisk direktör för Aston Martin.

Referenser

Noter

Män
Födda 1965
Levande personer
Personer från Aylesbury
Brittiska ingenjörer under 1900-talet
Personer verksamma inom Formel 1
Jordan Grand Prix
British American Racing
Brittiska ingenjörer under 2000-talet
Jaguar Racing
Red Bull Racing
Force India
Racing Point
Aston Martin F1
Rob Taylor

Robert "Rob" Taylor, född 23 april 1959, är en brittisk ingenjör som är teknisk direktör för det amerikanska Formel 1-stallet Haas F1 Team.

1987 började han arbeta för motortillverkaren Cosworth, två år senare fick han en anställning inom F1 och för Benetton Formula. 1992 gick han vidare och den här gången till Scuderia Ferrari som designer. Fem år senare bytte han stall till Arrows och fortsatte arbeta med liknande arbetsuppgifter. 2002 började han arbeta för Jaguar Racing och blev kvar där även efter att det österrikiska energidrycktillverkaren Red Bull hade köpt stallet i slutet av 2004. Taylor var chefsdesignern för Red Bulls och systerstallet Toro Rossos första F1-bilar. 2006 valde han att sluta hos Red Bull och blev designer hos McLaren, en position han hade fram till 2010. Efter det var han ställföreträdande chefsdesigner hos Virgin Racing/Marussia F1/Manor F1 fram till 2015 när han rekryterades till Haas.

Referenser

Noter

Haas F1 Team
McLaren
Red Bull Racing
Jaguar Racing
Arrows
Scuderia Ferrari
Benetton Formula
Personer verksamma inom Formel 1
Brittiska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Oxfordshire
Levande personer
Födda 1959
Män
Brittiska ingenjörer under 2000-talet
56 Camelopardalis

56 Camelopardalis är en vit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Stora björnen. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Giraffens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns sedan bytet av stjärnbild ofta HD 68457.

Stjärnan har visuell magnitud +6,48 och är inte synlig för blotta ögat utom vid mycket god seeing. Den ligger på ett avstånd av ungefär 500 ljusår.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
HR-objekt
HD-objekt
Bordtennis vid europeiska spelen

Bordtennis vid europeiska spelen är bordtennistävlingar som ingår i de europeiska spelen. Bordtennis var en av de 20 sporter som fanns med vid de första europeiska spelen 2015. Sporten finns med på programmet även under andra upplagan 2019.

Tävlingarna under 2015 och 2019 var en del av kvalet till olympiska sommarspelen 2016 och 2020.

Grenar
Vid de första Europeiska spelen avgjordes fyra grenar i bordtennis. Till tävlingarna under 2019 har mixdubbel lagts till på programmet.

Medaljörer

2015
Se även Bordtennis vid europeiska spelen 2015.

2019
Se även Bordtennis vid europeiska spelen 2019.

Referenser
Shinova

Shinova är en spansk musikgrupp från Berriz (Bizkaia, Baskien) som varit aktiv sedan år 2008. I början spelade bandet hårdrock/alternativ metal och under den perioden släpptes studioalbumen Latidos (2009) och La Ceremonia de la Confusión. Efter en del medlemsbyten släpptes tredje albumet Ana y el Artista Temerario år 2014, ett album som blev början på ett nytt musikalisk period då soundet blev mer indierock/pop-orienterad. Idag har bandet kontrakt med Warner Music Spain, deras fjärde studialbum Volver (2016) hamnade på plats 49 i spanska topplistorna.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 
 Gabriel de la Rosa – sång 
 Daniel del Valle – gitarr
 Erlantz Prieto – gitarr
 Ander Cabello – bas
 Joshua Froufe – trummor

Tidigare medlemmar 
 Eneko Urcelay – trummor 
 Iñaki Elorza – gitarr 
 Javier Martín – gitarr 
 Xabier Laria – gitarr 
 Argi – gitarr 
 Christian Rodriguez – keyboard

Studiomedlemmar 
 David Gorospe – trummor (Ana y el Artista Temerario)

Diskografi

Studioalbum 
 Latidos  – 2009
 La Ceremonia de la Confusión  – 2011
 Ana y el Artista Temerario  – 2014
 Volver  – 2016
 Cartas De Navegación  – 2018
 La Buena Suerte  – 2021

Musikvideor 
 Sin Ti  – 2009
 Las Marcas del Tiempo  – 2012
 El Primero de Muchos  – 2012
 Artista Temerario  – 2014
 Lo que fuimos  – 2014
 Paisajes  – 2015
 Doce Meses (El Año del Maravilloso desastre)  – 2016
 Para Cambiar el Mundo  – 2016
 Qué Casualidad  – 2016
 Niña Kamikaze  – 2016
 El Álbum  – 2018
 Mirlo Blanco  – 2019
 Ídolos (Los Mejores Momentos Están Por Llegar)  – 2020
 Palabras  – 2020
 Te Debo Una Canción  – 2020
 Puedes Apostar Por Mi  – 2020
 La Sonrisa Intacta  – 2021

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Spanska rockgrupper
Spanska poprockgrupper
Spanska indierockgrupper
Spanska metalgrupper
Bågskytte vid europeiska spelen 2019

Bågskytte vid europeiska spelen 2019 avgjordes mellan 21 och 27 juni 2019. Under tävlingarna delades det ut medaljer i åtta stycken grenar. Runt 128 idrottare deltog i tävlingarna som avgjordes i recurvebåge (olympisk disciplin) och compoundbåge.

Tävlingarna i recurvebåge var en del av kvalet till Olympiska sommarspelen 2020.

Medaljsummering

Medaljtabell

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Europeiska spelen 2019
Bågskytte vid europeiska spelen
Peter und Paul reisen ins Schlaraffenland

Peter und Paul reisen ins Schlaraffenland är en barnoperett i ett förspel och fem bilder med musik av Franz Lehár och libretto av Fritz Grünbaum och Robert Bodanzky. Premiären ägde rum den 1 december 1906 på Kabarett Hölle i källaren till Theater an der Wien.

Historia 
Denna barnoperett var Lehars första verk efter världssuccén med Glada änkan 1905. Han hade tänkt sig ett verk för barn liknande Engelbert Humperdincks sagoopera Hans och Greta. Men Lehars barnoperett kunde inte mäta sig med dennas framgång. Den framförs av och till i mindre uppsättningar för och av barn. Verket var det första av fyra Lehárstycken som hade premiär i källaren till Theater an der Wien, den så kallade Kabarett Hölle. De andra verken var Mitislaw der Moderne (1907), Rosenstock und Edelweiss (1912) samt Frühling (1922).

Personer
 Laborosa, en god Fe
 Schlendrianus, den elaka anden
 Kneipp, skomakaren
 Emerentia, hans hustru
 Karlchen och Ännchen, deras barn
 Peter och Paul, Kneipps elever
 Lorenz Kipfl, krögare
 Schlampamprius, Kung av Schlaraffen
 Galathee, hans drottning
 Pimpfl och Pampfl, Schlaraffenministrar

Handling
De två lata eleverna Peter och Paul rymmer från sin lärare, skomakaren Kneipp och hans grälsjuka hustru. På en krog hör de om landet Schlaraffenland, där de Lata högaktas. De bestämmer sig för att resa dit och anländer vid midnatt. De erbjuds medborgarskap om de lyckas vinna en tävling i att äta mat. De går med på det först men bestämmer sig sedan för att rymma. Kungen i landet förföljer dem, åtföljda av den elaka anden Schlendrianus. Men den goda fen Laborosa lyckas rädda dem och på Julaftonskvällen återvänder de hem till skomakaren och hans hustru, vilka har längtat efter dem.

Musiknummer 
 Der faule Schlendrian (Kinderlied)
 Klopf, klopf, klopf (Kinderlied)
 Wiegenlied (Kinderlied)
 Soldatenspiel (Kinderlied)
 Blinde Kuh (Kinderlied)
 Das Schaukelpferd (Kinderlied)
 Christkindlein (Kinderlied)
 Trommler oder Defeliermarsch
 Schaukelpolka
 Mohnblumenwalzer
 Ballett
 Honignymphen- Walzer
 Lebkuchen-Polka
 Akrobaten-Galopp
 Ferkel-Tanz
 Glückspilz-Gavotte

Källor 

 Norbert Linke: Franz Lehar. Rororo-Verlag, Reinbek bei Hamburg 2001, s. 49

Externa länkar 
 Peter und Paul im Schlaraffenland im Operetten-Lexikon
 Online Veröffentlichung über Lehárs Werke Seite 99

Operetter av Franz Lehár
Musikåret 1906
Teateråret 1906
Aetius

Aetius eller Aëtius kan syfta till:

 Aetius (djur) – ett spindelsläkte

Personer
 Aetius Amidenus (400–500-talet), en bysantinsk läkare och medicinsk skriftställare
 Aëtius av Antiochia,(död 367 e.Kr.), syrisk teolog
 Flavius Aëtius (död 454 e.Kr.), västromersk general
James Lambert

James Lambert, född 21 juli 1965, är en före detta brittisk skidhoppare som arbetar för UK Channel 4 TV-programmet The Jump. Lambert ställde officiellt British Ski Jumping-rekordet 93 m på Masters World Championships i Schweiz 2009.

Biografi 
Lambert föddes i Rochdale, Storbritannien år 1965. Han lärde sig åka skidor vid 18 år, när han lämnade Storbritannien 1984 och flyttade till Garmisch-Partenkirchen, Tyskland. Han arbetade som bergguide och skidlärare och upptäckte skidhoppning. Han tränade på den olympiska stadion Garmish-Partenkirchen tills han nådde nivån för att kvalificera sig för internationell tävling.

Skidkarriär 
Lambert tävlade för Storbritannien under 1990-talet till 2011. Han var fem gånger brittisk mästare och representerade Storbritannien i FIS Nordic World Ski Championships 2011 som hölls i Oslo. Vid 46 år blev han den äldsta idrottaren att tävla i ett nordiskt VM.  En kontrovers skapades när British Ski Federation (BSS) bytte ut sin disciplin från Ski Jump till Nordisk kombination. Han avslutade sin skidhoppskarriär 2011. 

Lambert var president för Masters Ski Jump (IMC - International Masters World Championships) från 2009 till 2012.

TV-karriär 
Lambert startade sin tv-karriär vid VM i Oslo 2011 där han kommenterade live för svenska Eurosport. År 2014 gick han med i Channel 4-laget som backhoppningsinstruktör för The Jump, en brittisk tv-serie som följer kändisar när de försöker behärska olika vintersporter.

Referenser

Noter

Se även 
 Michael Edwards

Externa länkar 
 Personlig hemsida
 Twitterprofil
 Eddie the Eagle hindrar Tods backhoppare
 James Lambert på Internationella Skidförbundets webbplats

Brittiska backhoppare
Män
Levande personer
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Storbritannien
Brittiska idrottare under 1900-talet
Personer från Rochdale
Födda 1965
Erik Henrik Lysell

Eric Henric Lysell, E. H. Lysell, född 4 oktober 1790 i Färlöv, död 26 december 1874 i Färlöv, var en svensk orgelbyggare och kantor i Färlövs kyrka. Han byggde endast fyra orglar med dålig karakteristik.

Biografi 
Lysell föddes 4 oktober 1790 i Färlövs socken och var son till klockaren Simon Peter Lysell och Elisabeth Christina Grönbeck. Lysell avlade 1825 organistexamen i Kristianstad. Han lärde sig troligen bygga orglar hos Pehr Lund i Lund på 1830-talet. Han avlade examen i orgelbyggeri 1835.

Lysell blev 1831 kantor och organist i Färlövs församling. Han avled 26 december 1874 i Färlöv.

Lista över orglar

Gesäller
1843 - Nils Peter Mårtensson (född 1813)
1843–1845 - Måns Liljeberg (född 1819)

Källor

Noter 

Svenska orgelbyggare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1790
Avlidna 1874
Män
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
Staffan Forsman

Staffan Forsman, född 21 april 1946, är en svensk art director.

Forsman inledde karriären på Reklamgruppen i Göteborg. Under 1970-talet arbetade Forsman på Arbmans, Stendahls, Hellströms annonsbyrå, Ervaco från 1976 och Gumaelius.

Därefter grundade han Collin & Forsman tillsammans med Lars Collin. Collin & Forsman splittrades 1985 och Forsman började istället på Claeson & Company. Med sig till Claeson tog han Mikko Timonen och där arbetade även Sven-Olof Bodenfors och Ulrika Hagberg.

År 1986 lämnade Forsman, Timonen, Bodenfors och Hagberg Claeson & Company. Tillsammans med Jonas Enghage från Grey grundade de byrån Forsman & Bodenfors. Forsman & Bodenfors var en okänd Göteborgsbyrå under de första åren, men började därefter uppmärksammas nationellt, öppnade kontor i Stockholm och fick stora kunder som Volvo och Ikea.

År 1998 fick Forsman reklambranschens hederspris Platinaägget. År 2011 fick han och Bodenfors Stora Annonsörpriset. Forsman har vunnit flera guldägg för år 1975 för Tor Line, 1989 för Frödige Ostkaka, 1995 och 1996 för Arla, 1996, 1997, 1999 och 2001 för Göteborgs-Posten, 2000, 2001 och 2003 för Frälsningsarmén.

Källor

Externa länkar
Staffan Forsman är helst tyst och jobbar, Nota Bene

Svenska reklamare
Födda 1946
Män
Levande personer
Timo Valjakka

Timo Yrjänä Valjakka, född 13 juli 1953 i Helsingfors, är en finländsk konstnär och konstkritiker. 

Valjakka studerade 1973–1977 vid Fria konstskolan och har hållit flera utställningar sedan debuten 1975. Han var 1994–2001 chef för Helsingfors konsthall och blev därefter utsedd till chef för Finlands kulturinstitut i London. Han redigerade 1991–1994 Nordiskt Konstcentrums tidskrift Siksi och har sedan 1983 verkat som konstkritiker bland annat i Helsingin Sanomat. Han undervisade vid Bildkonstakademin 1983–1988.

Valjakkas andra maka är konsthistoriker Susanna Pettersson.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska konstnärer
Finländska konstkritiker
Födda 1953
Män
Levande personer
Personer från Helsingfors
4526 Konko

4526 Konko eller 1982 KN1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 maj 1982 av de båda japanska astronomerna Hiroki Kōsai och Kiichirō Furukawa vid Kiso-observatoriet i Japan. Den har fått sitt namn efter den tidigare japanska staden Konkō.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer. Den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av H Kosai
Astronomiska upptäckter av K Furukawa
Astronomiska upptäckter 1982
57 Camelopardalis

57 Camelopardalis, eller OS Ursae Majoris, är en gul jätte i stjärnbilden Stora björnen. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Giraffens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns sedan bytet av stjärnbild ofta OS Ursae Majoris eller HD 69148.

Stjärnan är en förmörkelsevariabel av Algol-typ (EA/RS) med en visuell magnitud som varierar mellan +5,73 och 5,79 med perioden 89,06 dygn. Den ligger på ett avstånd av ungefär 460 ljusår.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Gula jättar
Algolvariabler
Dubbelstjärnor 
HR-objekt
HD-objekt
4527 Schoenberg

4527 Schoenberg eller 1982 OK är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 juli 1982 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den österrikiske tonsättaren Arnold Schönberg.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1982
Perttu Näsänen

Perttu Näsänen, född 24 oktober 1940 i Helsingfors, död där 22 december 2012, var en finländsk målare. Han var far till Elena Näsänen.

Näsänen studerade 1959–1960 vid Fria konstskolan och 1960–1964 vid Konstindustriella läroverket samt ställde ut första gången 1966. Han framträdde redan i slutet av 1960-talet med målningar i konstruktivistisk stil och anslöt sig bland annat till Dimensiogruppen. Hans sicksack-mönstrade kompositioner, med vilka han första gången uppmärksammades på Nordiska ungdomsbiennalen 1968, uppträdde både i hans akrylmålningar på duk och tredimensionella kuber eller multiplar, av vilka man kunde skapa sammansättningar efter sin egen fantasi. Han hörde till de första som sysslade med seriella kompositioner, bland annat i serigrafiteknik, av många hopfogade delar. Han kom senare, i slutet av 1970-talet och början av 1980-talet, att intressera sig för arkitektoniska motiv och stads- och fabriksbilder, ofta i mörkstämda färger, i sin abstrakta och geometriska konst. 

Näsänen deltog i tävlingen om den konstnärliga utsmyckningen av presidentresidenset Talludden i Helsingfors och hans bidrag löstes in av juryn. Han verkade som lärare vid Konstindustriella läroverket 1972–1974 och innehade en rad förtroendeuppdrag inom de centrala konstnärsorganisationerna, bland annat ordförandeposten i Helsingfors konstnärsgille 1973–1976.

Källor

Finländska målare
Födda 1940
Avlidna 2012
Män
Konstnärer från Helsingfors