kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bjerrome säteri

Bjerrome Säteri var ett tidigare säteri beläget vid  Vessigebro i Vessige socken, Falkenbergs kommun. Säteriet grundades av Aage Axelsen Tott på 1450-talet.

Mangårdsbyggnaden uppfördes på 1700-talet. Sedan 1959 ägs gården av Per och Lena Pettersson. Produktionsinriktningen är inriktad på potatis och spannmål.

Ägare
 1450 - Aage Axelsen Tott, riksråd
 1480 - Sten Sture
 1497 - Svante Nilsson Sture (Natt och Dag)
 1663 - 1665 Bengt Christoffersson Lilliehöök af Gälared och Kolbäck, landshövding
 1665 - 1685 Anna Ekeblad (genom arv)
 1685 - 1716 Margareta Lilliehöök af Gälared & Kolbäck
 1730 - 1748 Johan Pahl, kapten
 1748 - 1782 Anna Cecilia Pahl (genom arv)
 1791 - 1820 Carl Henrik Lilliehöök af Gälared och Kolbäck, kapten
 1820 - 1832 Christina Margareta von Rajalin (genom arv)
 1840 - Brandberg
 1840 - Kuylenstierna
 1860 - Petter Larsson
 1880 - Holmqvist
 1900 - 1908 Albert Andersson
 1908 - Petter Larsson
 1946 - Petter Larsson

Referenser

Noter

Källor 
 Carl Martin Rosenberg. Bjerrome Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige, Första Bandet. Inledning samt Text A och B, Stockholm 1859-1870
Herrgårdar i Halland
Byggnader och anläggningar i Falkenbergs kommun
Mittelangeln

är en kommun i Kreis Schleswig-Flensburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland. Kommunen bildades 1 mars 2013 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Satrup, Havetoftloit och Rüde.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Mittelangeln tillsammans med ytterligare två kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Schleswig-Flensburg
Stella Immanuel

Stella Gwandiku-Ambe Immanuel, född 1965 i Kamerun, är en kamerunsk-amerikansk läkare, författare och pastor, bosatt i Houston, USA.

Utbildning
Immanuel utexaminerades från University of Calabar i Nigeria 1990, och flyttade till USA 1992, där hon arbetat som barnläkare. Hon är för barnaga, i motsättning mot The American Academy of Pediatrics.

Medicinska påståenden
Hon har påstått att olika sjukdomar och åkommor, såsom endometrios, cystor, missfall, infertilitet och könssjukdomar orsakas av andar. Immanuel menar att många gynekologiska sjukdomar orsakas av demoner, så kallade incubus och succubor. Hon motsätter sig att ogifta bor tillsammans, homosexualitet, tidelag och polygami. Immanuel menade i en predikan 2015 att DNA från utomjordingar har använts i medicinska behandlingar och att reptiler styr den amerikanska staten. Hon menade då även att illuminati använder häxor för att förstöra världen genom abort, samkönade äktenskap, leksaker och media som Harry Potter, Pokemon, Magi på Waverly Place och Hanna Montana.  Samma år hävdade hon att vetenskapsmän utvecklade vaccin för att förhindra religiositet.

Desinformation om covid-19
Den 27 juli 2020 medverkade Immanuel i ett mediaevent inför USA:s högsta domstol, arrangerat av en del av Tea Party-rörelsen. Hon hävdade då att hon hade botat 350 covid-19-patienter med hydroxiklorokin, något som saknar vetenskapligt stöd. Hon menade även att munskydd och social distansering var onödigt. Mediaeventet livstreamades av Breitbart. Videon, som setts av miljoner, plockades bort från Facebook, Twitter och YouTube, då den bröt mot deras regler om desinformation. Immanuel menade då att Jesus skulle förstöra Facebooks servrar om videon inte lades upp igen.

Mottagande
Hon är en Donald Trump-supporter och han sa på en presskonferens 28 juli 2020: "Jag tyckte att hon var mycket imponerande, med tanke på var hon kommer ifrån — jag vet inte vilket land hon kommer ifrån — men hon sa att hon har haft oerhörd framgång med hundratals patienter. Jag tycker att hennes röst var en betydelsefull röst, men jag vet ingenting om henne".

Madonna publicerade videon på Instagram och skrev "sanningen kommer att göra oss fria" och kallade Immanuel "sin hjälte". Hon raderade inlägget efter att Instagram försett det med en "falsk information"-märkning.

Källor

Födda 1965
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska läkare under 2000-talet
Kamerunska författare
Kristna personligheter i USA
Den hemliga trädgården (film)

Den hemliga trädgården (engelska: The Secret Garden) är en amerikansk dramafilm från 1987 i regi av Alan Grint. Filmen är baserad på Frances Hodgson Burnetts roman Den hemliga trädgården från 1911. I huvudrollerna ses Gennie James, Barret Oliver, Jadrien Steele, Billie Whitelaw, Michael Hordern och Derek Jacobi.

Handling 
Filmen inleds med att den vuxna Mary (Irina Brook) återvänder till Misselthwaite Manor efter första världskriget, då hon har arbetat som sjuksköterska på ett sjukhus. Hon letar efter nyckeln till den hemliga trädgården, men hittar den inte, så hon sätter sig istället ner och minns tillbaka på sin barndom.

Den huvudsakliga berättelsen inleds i det koloniala Indien under 1800-talet, där den bortskämda och själviska engelska flickan Mary Lennox (Gennie James) bor. Under en middag där hennes föräldrar är värdar diskuteras det att en koleraepidemi har brutit ut i regionen. Följande morgon finner Mary sina föräldrar, överste Lennox med hustru, döende och dessutom är alla deras tjänare antingen döda eller så har de flytt. Efter att ha mist sina föräldrar skickas Mary Lennox tillbaka till England, till en vän till familjen vid namn Craven (Derek Jacobi), även om de aldrig tidigare har mötts.

Mary anländer till Misselthwaite Manor i Yorkshire. Medan hon anpassar sig till livet i England, träffar Mary pigan Martha (Cassie Stuart) som berättar historien om en hemlig sluten trädgård som låstes upp med en nyckel som blivit bortkastad, efter att den tidigare Mrs. Craven dog där. Mary distraherar sig från sin ensamhet och tristess genom att söka efter dörren till denna hemliga trädgård.

Rollista i urval 

 Gennie James – Mary Lennox
 Irina Brook – Mary Lennox, som vuxen
 Barret Oliver – Dickon Sowerby
 Jadrien Steele – Colin Craven
 Colin Firth – Colin Craven, som vuxen
 Billie Whitelaw – Mrs. Medlock
 Cassie Stuart – Martha Sowerby
 Michael Hordern – Ben Weatherstaff
 Derek Jacobi – Archibald Craven
 Lucy Gutteridge – Mrs. Lennox
 Julian Glover – överste McGraw
 Margaret Whiting – syster Boggs
 Philip Locke – Pitcher
 Karen Archer – Mrs. Crawford
 David Waller – doktor Craven

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1987
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska TV-filmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer baserade på barnböcker
Frances Hodgson Burnett-filmatiseringar
Filmer om föräldralösa
Hélène de Ron

Hélène (Helena) de Ron, född 18 juli 1840 i Alfta, död 27 februari 1912 i Engelbrekts församling, Stockholm, var en svensk kompositör och språklärare.

Biografi
Hélène (Helena) de Ron föddes 18 juli 1840 på Svabensverk i Alfta. Hon var dotter till brukspatronen Jakob de Ron (1807-1871) och Eva Albertina Fahlström (född 1813). Familjen flyttade 1849 till Gävle. 1851 flyttade familjen till Stockholm. Där kom hon att studera komposition på Kungliga Musikaliska Akademien. Hélène de Ron flyttade tillsammans med sina föräldrar 1863 till Paris. I Paris arbetade hennes far med affärsverksamhet och Hélène hjälpte till med arbetet. 1870 inträffade en belägring av Paris. Det var ont om både mat och ved så att man till och med fick hugga sönder sina egna möbler. För varje dag som gick kom tyskarnas bomber allt närmre de kvarter som de Ron bodde på. Under belägringen var Hélènes far väldigt sjuk och de trodde att man vilken dag som helst skulle behöva flytta honom till källaren, för att fly undan granaterna. Belägringen av staden slutade innan kriget nådde deras kvarter. Men hennes far avled 12 februari 1871.

Efter kriget hjälpte Hélène till i affären på sin brors företag som höll på med träexport och järnexport. Företaget var representant för Anton Wilhelm Frestadius. Vid sidan av arbetade hon som värdinna i hemmet, tillsammans med sin mor. De hade gäster från hela Skandinavien som bodde i deras hem från 1860-talet till 1880-talet. 1882 avled Hélènes bror och några år efter lämnade hon företaget och startade ett pensionat.

1891 flyttade Hélène hem till Sverige. Hon började 1892 arbeta som språklärare vid flera olika flickskolor i Stockholm. Hon arbetade även som språklärare till elever i hemmet. Hélène avled 27 februari 1912 i Engelbrekts församling, Stockholm.

Under sin livstid fullbordade hon ett släktforsknings arbete över släkten de Ron. Arbete var påbörjat av hennes bror Martin de Ron, som hade avlidit. Forskningen sträckte sig ända bak till 1300-talet.

Verklista
Lista över kompositioner av Hélène de Ron.

Sång och piano
Du är min ro. Text av Zacharias Topelius. Komponerad 1866.

Erotisk elegie. Komponerad 1866 i Paris. 
Klagan "Klaga ej mera för munken". 
Tröst "Fritt må siracon kring öronen pipa".

Lärkröster i maj "O du lummiga lund!". Text av Zacharias Topelius. Komponerad 1867.

Referenser

Kvinnor
Födda 1840
Avlidna 1912
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska genealoger
Personer från Alfta socken
Alma Sahlberg

Alma Sahlberg tidigare Schwabitz, född 17 juli 1842 i Stockholm, död 1888, var en svensk kompositör.

Biografi
Alma Emilia Maria Schwabitz föddes 17 juli 1842 i Stockholm. Hon var dotter lantmätaren Alex Emil Schwabitz (född 1817) och Leontine Sofia d'Orange (född 1820). 1850 flyttade familjen till Råneå. 1855 flyttade familjen till Jäder. Samma år flyttade de till Lilla Malma. 1860 flyttade de till Söderby-Karl. 1865 flyttade Alma till Grangärde. 1868 flyttade hon till Österåker. Hon gifte sig omkring 1870 med bokhandlaren Robert Sahlberg (1837–1922).

Verklista

Pianoverk
Sophia-Polka. Tillägnad drottningen. Utgiven 1879 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

"To know by heart". Vals. Tillägnad fru Mathilda Cronhamn. Utgiven 1879 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

Vegamarsch. Tillägnad deltagarna i Nordostpassagen. Utgiven 1880 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

Fantasi-minnen, vals. Utgiven 1880 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

Orientalisk marsch. Framför på konserter i Ryssland och Berns salong i Stockholm. Utgiven 1880 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

Victoria-Marsch. Framförd vi den kungliga vigsel i Karlsruhe och av Svea livgardes musikkår i Stockholm. Utgiven 1881 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

Sportsman, you know! Polka-francaise. Utgiven 1884 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

5 sånger utan ord för piano. Utgiven senast 1892 av R. Sahlbergs bokhandel, Stockholm.

Vals. Tillägnad Cecile de Cederström.

Sång och piano
Stjärnblomman "När månens underbara ljus". Text ur skaldeförsök av Edvard Bäckström. Utgiven 1890 av Elkan & Schildknech, Stockholm.

Referenser

Externa länkar 
Fria noter av Alma Sahlberg hos Musik- och teaterbiblioteket

Kvinnor
Födda 1842
Avlidna 1888
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Musiker från Stockholm
Angelica Martinelli

Angelica Martinelli eller Angelica Alberghini, död efter 1601, var en italiensk skådespelare. 

Hon kom från Venedig. Hon gifte sig vid okänt datum med aktören och teaterdirektören Drusiano Martinelli. Paret fick tre barn, Fulvio, Matteo och Vincenzo. 

Hon var en på sin tid berömd skådespelare, och det är betecknande att hennes make undertecknade sig själv som "make till Madonna Angelica", för att understryka de förtjänster hon gav hans teater. Hon turnerade med makens teatersällskap i Spanien, Frankrike och England. Vid makens teatersällskaps uppträdande i London år 1578 blev hon den första kvinnliga skådespelare som uppträdde på scen i London, där kvinnor vid denna tid annars var förbjudna på scenen och inga engelska skådespelerskor ännu existerade. 

Hon var den kanske första kvinnliga skådespelare som uppträdde i Spanien, då hon 1587 nämns vid sidan av en skådespelerska vid namn Angela som exempel på att kvinnliga skådespelare som uppträdde i Spanien och som inte alls behövde vara osedliga, under en debatt om huruvida skådespelerskor borde tillåtas eller förbjudas i Spanien. Hon, Angela Salomona och "La Franceschina" hade år 1587 fått dispens att uppträda i Madrid, och det framgår att de då skulle bli de första kvinnor som uppträdde offentligt, åtminstone i fullständiga skådespel.  Det står klart att de var samma aktriser som 1578 hade uppträtt i England och där varit de första kvinnor som uppträtt i England i hellånga skådespel.

Hon övergav så småningom sin make och rymde med sin älskare kapten Alessandro Catrani, med vilken hon fick en son; maken befann sig 1601 i Paris med sin älskarinna, Catherine, med vilken han fick en son. 

Hennes namn ingick i titeln på en komedi skriven av Fabrizio De Fornaris, alias Capitan Coccodrillo (L'Angelica, Paris 1585), och inkluderades i Bernardino Lombardis komedi Alkemisten (Ferrara 1583).

Referenser

Kvinnor
Födda 1500-talet
Avlidna okänt år
Italienska skådespelare under 1500-talet
Personer från Venedig
Gustaf Östberg

Gustaf Östberg kan avse:

Gustaf Östberg (bergsingenjör)
Gustaf Östberg (jurist)
Gustaf Östberg (tecknare) – en svensk tecknare verksam i början av 1800-talet
Per Andersson i Hammarsvall

Per Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Hammarsvall), född 14 mars 1807 i Delsbo socken, död där 7 februari 1884, var en svensk riksdagsman i bondeståndet.

Andersson företrädde Norra Hälsinglands domsaga av Gävleborgs län vid riksdagen 1856–1858. Han var då ledamot i bondeståndets enskilda besvärsutskott, suppleant i statsutskottet och ledamot i förstärkta bevillningsutskottet.

Referenser

Noter

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1884
Personer från Delsbo socken
Tuulos kyrka

Tuulos kyrka (finska: Tuuloksen kirkko) är en medeltida stenkyrka i Tavastehus. Tuulos var tidigare en självständig kommun.  Stenkyrkan byggdes antagligen omkring 1510–1540.  

Kyrkan hör till en av de mindre medeltida kyrkorna i Finland. Den fungerade troligen från början som gårdskyrka för Sairiala herrgård. Enligt dokument skulle gårdens ägare Knut Posse ha initierat byggandet redan 1478 genom att skänka tomten. 

Sakristian byggdes först. I norrväggen finns en infälld relief i kalksten av släkten Posses vapen. I sakristian finns ett murat valv. Kyrkorummet och vapenhuset har murats mot medeltidens slut. Kyrksalen har ett tunnvalv av trä. 

Kyrkan har uppförts i tidstypisk stil. Kyrkorummet orienterar sig i väst - östlig riktning. Som byggnadsmaterial har använts natursten och tegel.  

Kyrkans inre har inte bevarats i medeltida skick. Det finns tre bevarade altarskåp från 1480 - 1500. Av det har man antagit att kyrkan haft tre altaren. Det finns också en helgonstaty av den Heliga Birgitta.

Källor 

Kyrkobyggnader i Egentliga Tavastland
Medeltida kyrkobyggnader i Finland
Kyrkor uppkallade efter heliga Birgitta
Tavastehus
Kyrkobyggnader i Tammerfors stift
Kyrkobyggnader invigda under 1500-talet
Tau Pavonis

Tau Pavonis är en vit underjätte i Påfågelns stjärnbild.

Stjärnan har visuell magnitud +6,26 och är svagt synlig för blotta ögat vid mycket god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 635 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Påfågeln 
Vita underjättar
Bayerobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Piccolo-Marsch

Piccolo-Marsch, är en marsch utan opustal av Johann Strauss den yngre. Ort och datum för första framförandet är okänt.

Historia
Den 5 mars 1898 stod det att läsa i tidningen Die Wage om en pristävling i syfte att få fram ett lämpligt balettlibretto till Johann Strauss. Tävlingen vände sig inte enbart till läsarna i Österrike; den 24 mars 1898 annonserade The London Musical Courier i London att "Johann Strauss ska skriva en ny och genomarbetad balett för Wiener Hofoper för att fira kejsarens jubileum nästa viner" och läsarna uppmanades att skicka in förslag på ett passande balettlibretto. Annonseringen gick över förväntan: över 700 förslag togs emot och juryn valde ut A. Kollmanns förslag till en modern version av sagan om Askungen (på tyska: Aschenbrödel).

Strauss satte igång med att komponera men uttryckte hur utmattande det var i ett brev till brodern Eduard Strauss sommaren 1898: "Jag har händerna fulla med baletten - Jag skriver så fingrarna blöder och kommer ändå ingen vart. Jag är på 40:e arket och har endast åstadkommit 2 scener". Trots att han nästan var färdig med orkestreringen och ändringarna till akt I, samt hade otaliga skisser och utkast i varierande stadier av fullbordan klara för de resterande två akterna, skulle han aldrig komma att fullborda sin balett. Efter hans död den 3 juni 1899 gick arbetet att slutföra partituret till balettdirigenten vid Wiener Hofoper, Josef Bayer. Bland de färdiga delarna av Aschenbrödel fanns ett "Vorspiel zum 3. Akt" (Förspel till akt III), vilken innehöll en av de sista valsmelodierna som Strauss skrev. När baletten skulle sättas upp på Wiener Hofoper ändrade sig plötsligt operachefen Gustav Mahler (som hade varit en av jurymedlemmarna i pristävlingen) och vägrade ta upp baletten på repertoaren. Det blev istället Berlinoperan som den 2 maj 1901 framförde baletten Aschenbrödel för första gången. Inte förrän den 4 oktober 1908 sattes baletten upp i Wien, då Mahlers efterträdare Felix Weingartner dirigerade den.

Kort tid före premiären publicerade Josef Weinbergers förlag sju separata orkesterverk med motiv från baletten. Dessa blev omedelbart stora framgångar hos de många militärorkestrar som fanns i Wien. Särskilt Piccolo-Marsch var en stor favorit hos publiken. Marschen var uppkallad efter en av karaktärerna i baletten, betjänten Piccolo. Musiken är tagen från två källor: Inledningen och tema 1A och 1B ackompanjerar gudinnan Floras entré i balrumsscenen i akt II, medan hela trio-delen är en överföring till 2/2-takt av den långsamma valsen Monogramm-Tanz i akt III.

Om marschen
Speltiden är ca 2 minuter och 7 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Piccolo-Marsch i Naxos-utgåvan.

Anmärkningar

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Elna Almgren

Elna Birgitta Almgren, född 16 juli 1897, död 22 januari 1991, var en svensk författare. Hon debuterade vid 83 års ålder med romanen Tekla och andra kvinnoöden i gamla Krylbo, som skildrar hur hennes mor och syskon såldes bort på auktion i Krylbo. 1985 gavs hennes självbiografiska skrift Ur minnenas värld ut.

Hon var dotter till Per Gustav Pettersson och Tekla Katarina Pettersson från Krylbo, samt gift med Gustav Hjalmar Almgren. De fick tillsammans två döttrar och en son, Ulla, Eva och Lennart.

Bibliografi

Referenser 

Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1897
Avlidna 1991
Personer från Krylbo
Författare från Dalarna
Kvinnor
HD 117618

Dofida eller HD 117618 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Kentauren. Den har en skenbar magnitud av ca 7,17 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 26,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 124 ljusår (ca 38 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 1,6 km/s.

Nomenklatur
HD 117618 och dess planet HD 117618 b gavs på förslag av Indonesien, under kampanjen NameExoWorlds år 2019 organiserad av International Astronomical Union, namnen "Dofida", som betyder vår stjärna i Nias-språket, respektive "Noifasui" med betydelsen kretsar runt på Nias-språket (härlett från ordet ifasui, vilket betyder att kretsa runt, och nej, vilket anger att handlingen inträffade i gången tid och fortsatte till nutid).

Egenskaper
HD 117618 är en solliknande gul stjärna i huvudserien av spektralklass G0 V.  Den har en massa som är ca 10 procent större än solmassan, en radie som är ca 17 procent större än solradien och har ca 1,6 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 6 000 K.

Planetsystem
År 2005 meddelade teamet Anglo-Australian Planet Search  upptäckten av en exoplanet med liten massa i omloppsbana kring HD 117618. Objektet hittades genom mätningar av variationer i radialhastighet, som var större än de som kunde orsakas av värdstjärnans inre rörelser. Den bästa keplerianska anpassningen till data gav en periodicitet på 25,8 dygn med en excentricitet på ca 0,37 och en halv storaxel av 0,17 AE. Den nedre gränsen för objektets massa beräknades vara 0,16 MJ. Dess värden fastställdes därefter enligt tabellen nedan.

Se även
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/66047/hd117618.

		
Stjärnbilden Kentauren
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass G
Solsystem
Solliknande stjärnor
Linda Partridge

Linda Partridge, född 18 mars 1950 , är en brittisk genetiker som studerar åldrandets biologi och genetik (biogerontologi) samt åldersrelaterade sjukdomar, såsom Alzheimers sjukdom och Parkinsons sjukdom. Partridge är för närvarande Weldonprofessor i biometri vid Institute of Healthy Aging, Research Department of Genetics, Evolution and Environment, University College London, och grundande chef för Max Planck Institute for the Biology of Aging i Köln i Tyskland.

Utbildning 
Partridge utbildade sig vid Convent of the Sacred Heart School i Tunbridge Wells  och därefter vid Oxfords universitet, där hon först avlade magisterexamen och sedan doktorsexamen.

Karriär 
Efter att ha avslutat sin forskarutbildning vid Oxfords universitet inledde Partridge sina postdoktorala studier vid Yorks universitet. 1976 flyttade hon till Edinburghs universitet där hon blev professor i evolutionsbiologi. 1994 flyttade hon till University College London (UCL) som Weldonprofessor i biometri. Mellan 2007 och 2019 var hon chef för Institute of Healthy Aging. 2008 blev Partridge även chef för Max Planck Society och direktör för Max Planck Institute for Biology of Aging i Köln, Tyskland.

Utmärkelser 
1996 utsågs Partridge till Fellow of the Royal Society (FRS) och 2003 utnämndes hon till Commander of the British Empire (CBE). 2005 utsågs även hennes make, Michael J. Morgan, till FRS. 2004 valdes Partridge in i Academy of Medical Sciences  och 2008 tilldelades hon den presitgefyllda Darwin-Wallace-medaljen av Linnean Society of Londons. 2009 utnämndes hon till Dame Commander of the Order of the British Empire (DBE),  och hon tilldelades också Croonian Lectureship från Royal Society.  

I mars 2009 fick hon utmärkelsen Women of Outstanding Achievement av den engelska organisationen UK Resource Center, för hennes arbete. 

År 2010 tilldelades Partridge Foreign Honorary Membership vid American Academy of Arts and Sciences.  

Hon har också tilldelats Honorary Degrees (DSc) från St Andrews universitet (2004), Oxfords universitet (2011) , Baths universiet (2011),  Brightons universitet (2012) , Kents universitet (2017), Edinburghs universitet (2017), Imperial College London (2019) och East Anglias universitet (2019).

Referenser

Externa länkar 
Hemsida

Brittiska genetiker
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh
Alumner från Oxfords universitet
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
Raquel Silva

Raquel Peluci Xavier da Silva, född 30 april 1978 i Rio de Janeiro, är en brasiliansk före detta volleybollspelare.
Silva blev olympisk bronsmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 2000 i Sydney.

Klubbar

Källor

Noter 

Brasilianska volleybollspelare
Brasilianska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Brasilien
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2000
Volleybollspelare i CR Flamengo
Volleybollspelare i Botafogo FR
Volleybollspelare i Minas Tênis Clube
Volleybollspelare i Rio de Janeiro Vôlei Clube
Volleybollspelare i CR Vasco da Gama
Volleybollspelare i JT Marvelous
Volleybollspelare i VK Zaretje Odintsovo
Volleybollspelare i ADC Bradesco
Volleybollspelare i GS Caltex Seoul KIXX
Volleybollspelare i EC Pinheiros
Volleybollspelare i Sarıyer BSK
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Rio de Janeiro
Födda 1978
Levande personer
Kvinnor