kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tampopo

Tampopo (japanska: タンポポ) är en japansk komedifilm från 1985, regisserad av Jūzō Itami. Filmen var Itamis andra film och den marknadsfördes som den första "nudelvästern", en anspelning på termen spaghettivästern.

Tampopo vann två Nippon Academy-shō 1986 för bästa klippning och för bästa ljud. Filmen nominerades även till bästa utländska film vid Independent Spirit Awards 1988 men vann inte.

Handling 
Två lastbilschaufförer, den erfarne Gorō och den yngre medhjälparen Gun, stannar vid en nedsliten snabbmatsnudelrestaurang. Ägaren till denna är änkan Tampopo som blir trakasserad av en kund, gängledaren Pisken. Gorō säger ifrån och ber honom om att de ska ta bråket utomhus, Pisken och hans män slår honom medvetslös och han vaknar upp morgonen efter hemma hos Tampopo.

Tampopo ber de två lastbilschaufförerna att berätta vad de tycker om hennes nudelsoppa och de svarar att den är tråkig och hon ber dem att stanna och hjälpa henne att bli en mästare på att laga nudlar. De undersöker hennes konkurrenter och Gorō pekar ut deras styrkor och svagheter, när hon fortfarande inte kan få buljongen perfekt vänder de sig till "den gamle mästaren", de räddar en rik man från att kvävas när han satt mat i halsen och han låter sin privatchaufför Shohei som är duktig på att laga nudlar hjälpa dem. De stjäl också recept från konkurrenterna och byter namn på restaurangen.

Medverkande

Mottagande 
Tampopo hyllas av många kritiker och på Rotten Tomatoes har filmen betyget 100%, baserat på 36 kritikerrecensioner med ett genomsnittligt betyg på 8,4 av 10.

Roger Ebert gav Tampopo fyra av fyra möjliga stjärnor och skrev att "Tampopo är en av dessa ytterst originella filmer som existerar utan att tillhöra någon kategori. Likt Jacques Tatis franska komedier är den en förvirrad begrundan över den mänskliga naturen i vilken en humoristisk situation flödar in i en annan på ett slarvigt sätt som om livet vore en serie leenden." Hal Hinson på The Washington Post skrev att filmen kanske var "den roligaste filmen om kopplingen mellan mat och sex som någonsin gjorts". Sheila Benson på The Los Angeles Times menade att "det som är så härligt oroande med Tampopo är dess smörjande blandning av det sinnliga och det satiriska; vi har knappt lagt oss tillrätta för det ena när det andra kommer och slår undan stöttorna vi byggt våra förväntningar på."

Dan Kois på Slate skrev att "den röriga, fåniga och sexiga Tampopo anammar inte nudelsoppans anda av enkelhet, Itami slevar upp varenda tänkbar ingrediens i sin skål, men vem bryr sig? Den är utsökt och du kommer sörpla i dig varenda tugga." Serena Donadoni på Village Voice skrev om Tampopos karaktärsutveckling att "Miyamotos subtila skildring av hennes växande självförtroende är en glädje att se."

Källor

Engelska originalcitat

Externa länkar
 

Filmer 1985
Japanska komedifilmer
Kvarteret Oron

Kvarteret Oron är en svensk TV-serie i fem delar från 1974, ursprungligen visad i TV2. Det är en filmatisering av Elin Wägners roman med samma namn från 1919. För regin svarade Carl Torell och manuset skrevs för TV av Margareta Strömstedt. Huvudrollen Brita Ribbing spelas av Solveig Ternström.

Rollista 
Solveig Ternström – Brita Ribbing
Kent Andersson – doktorn
Mona Andersson – Frida
Olof Bergström – kapten Blombergson
Ulla Blomstrand – fröken Svensson
Gösta Bredefeldt – Roblad
Lars Göran Carlson – Blom
Märta Dorff – expedit
Nils Eklund – Nils Vallby
Sture Ericson – Bergqvist
Lauritz Falk – Josephson
Åke Fridell – direktör Åxberg
Leif Forstenberg – Rabbe
Palle Granditsky – herr Gyllenstierna
Lena Granhagen – Eva
Fred Gunnarsson – kusin Sven
Olle Hilding – Stafell
Sven Holmberg – ordförande, livsmedelsnämnden
Marie Isedal – Ida
Gun Jönsson – Gerda
Jan Erik Lindqvist – kyrkoherden
Fillie Lyckow – Ängeln
Ulla-Britt Norrman – Esther
Rebecca Pawlo – 'Baby'
Gunvor Pontén – rösträttskvinnan
Helena Reuterblad – Bea Vallby
Ullacarin Rydén – förvaltarfrun
Kåre Santesson – man i matkö
Håkan Serner – skolkassör
Gunnel Sporr – kvinna i matkö
Aino Taube – fru Josephson
Birgitta Valberg – faster Anette
Margreth Weivers – portvakterska
Meg Westergren – fru Gyllenstierna
John Zacharias – Sigurd
Lisbeth Zachrisson – NK-kund
Inga Ålenius – fru Roblad

Källor 
 (Rollista)

Externa länkar 
Kvarteret Oron på Svensk Filmdatabas

Svenska miniserier från 1970-talet
Svenska TV-serier baserade på böcker
TV-seriestarter 1974
Svenskspråkiga TV-serier
Salomos dammar

Salomos dammar (, Burak Suleīmān, , Breichot Shlomo) är tre gamla reservoarer som ligger i södra delen av centrala Västbanken, intill den södra delen av den palestinska byn al-Khader, cirka fem kilometer sydväst om Betlehem och nära vägen till Hebron.

Beskrivning
De tre stora reservoarerna ligger efter varandra i rad, ett tiotal meter ifrån varandra, där fallhöjden från en damm till en annan är cirka sex meter. Dammarna är rektangulära eller trapetsformade, delvis huggna i berggrunden och delvis byggda av stenar. De är mellan 118 och 179 meter långa och 8 till 16 meter djupa. Totala kapaciteten är mer än en kvarts miljon kubikmeter. 

Dammarna var en del av ett komplext gammalt vattensystem som ursprungligen byggdes någon gång från år 100 f.Kr. till cirka år 30. Vid sin höjdpunkt gav systemet vatten till Jerusalems tempel, liksom till ökenfästningen och staden Herodium. På den tiden matades dammarna genom två akvedukter, av flera vattenkällor från den omgivande landsbygden, inklusive en belägen under den nedre dammen, liksom av regnvatten som kom från ovanliggande kullar. Dammarna fungerade som förvaring och distribution, där de båda matarakvedukter förde vatten till dammarna från bergen i söder. Det uppsamlade vattnet fördes sedan vidare av två andra akvedukter som leder från dammarna norrut till Jerusalem, plus en annan väg österut till Herodium. Spår av alla fem inledande akvedukter har hittats.

Se även
 Kopparhavet

Referenser

Noter

Externa länkar
 The Jerusalem Water Aqueduct 12 km from the Solomon’s Pools

Fornminnen i Palestina
Betlehem
Salomo
Susaki

Susaki  är en stad i Kōchi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Kochi prefektur
WP:Projekt Japan
444 Gyptis

444 Gyptis eller 1899 EL är en stor asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 31 mars 1899 av den franske astronomen Jérôme Eugène Coggia. Den är uppkallad efter Gyptis, fru till Protis grundare av staden Marseille.

Asteroiden har en diameter på ungefär 159 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av J Coggia
Astronomiska upptäckter 1899
Sukumo

Sukumo  är en stad i västra delen av Kōchi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Galleri

Källor 

Orter i Kochi prefektur
WP:Projekt Japan
Bambuannalerna

Bambuannalerna () eller Jigravsannalerna () är en kronologisk kinesisk historiebeskrivning om det forna Kina. Bambuannalerna omfattar tiden från mytologiska Huang-Di (ca 2600–2700 f.Kr.) till 299 f.Kr. (16:e året av Kung Xiang av Weis regeringstid)..

Bambuannalerna sammanställdes i staten Wei i epoken De stridande staterna (400-talet till 221 f.Kr.). Sannolikt begravdes Bambuannalerna år 299 f.Kr. eller kort därefter. Bambuannalerna hittades av gravplundrare under Jindynastin år 279 (eller 281). Graven där annalerna hittades tillhörande en högre ämbetsman, och den fanns knappt en mil sydväst om dagens Weihui i Henan. Texten var skriven på bambustycken, vilket har gett verket dess namn. En del av Bambuannalerna förstördes av gravplundrarna då de först eldade med bambustyckena.  Det som kunde räddas av verket lät kejsare Wu sammanställa och skriva om i ett samtida språk.

Originalet () försvann under slutet av Jindynastin (265–420). Den äldsta existerande kopia som är känd () är från 1300-talet under Mingdynastin (1368–1644). Bambuannalerna har tillfört mycket i historieforskningen gällande den forna kronologin, och en hel del tidsangivelser i Sima Qians Shiji har visat sig vara fel. Inte minst vid dateringen av övergången mellan Shangdynastin och Zhoudynastin, och tiden fram till 841 f.Kr. har Bambuannalerna haft stor betydelse.

Innehåll
Bambuannalernas innehåll täcker tiden från Gula kejsaren (ca 2600–2700 f.Kr.) under de mytologiska Tre härskare och fem kejsare genom dynastierna fram till sextonde regentåret för Zhoudynastins sista kung Nan (r. 314–256f.Kr.)

Bambuannalerna är uppdelade i fem volymer (卷之). Första och andra volymen täcker in de mytologiska kejsarna och härskarna Huang-Di, Di Zhi (帝摯), Shaohao (少昊) ,  Zhuanxu, kejsar Ku, kejsar Yao och kejsar Shun. Den tredje volymen behandlar Xiadynastin och dess kungar. Fjärde volymen stegar sig genom Shangdynastins kungar. I den sista och femte volymen behandlas regenterna i Zhoudynastin. Bokens sista stycke inleds med vad Kung Nan av Zhou gjorde sitt 16:e regentår (298 f.Kr.) men sista meningen säger att annalerna täcker fram till kungens 20:e år.

Anmärkningar

Se även
 Shuihudis bambutext
 Shiji
 Orakelbensskrift

Externa länkar
Bambuannalerna på engelska, Legge, James (1865), The Chinese Classics, volume 3, part 1,  (1960) Hong Kong University Press.
Bambuannalerna på kinesiska, 竹書紀年 - Zhushu Jinian, Chinese Text Project

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Kinesisk litteratur
WP:Projekt Kina
422 Berolina

422 Berolina eller A896 TA är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 8 oktober 1896 av den tyske astronomen Carl Gustav Witt. Den har fått sitt namn efter staden Berlin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av G Witt
Astronomiska upptäckter 1896
Berlin
Aki, Kōchi

Aki  är en stad i östra delen av Kōchi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Kochi prefektur
WP:Projekt Japan
Leif Edlund

Leif Edlund, född 10 januari 1972 i Flen, är en svensk filmskådespelare som också arbetat med teater.

Edlund har examen från teaterhögskolan i Malmö. Han startade som skådespelare på Riksteatern år 2000 där han arbetade med olika föreställningar samtidigt som han arbetade som filmskådespelare. Senare rörde sig Edlund på Stockholms teaterscener och så småningom blev filmskådespelandet den alltmer prioriterade genren. Flera av filmerna som Edlund deltagit i är regisserade av samhällsanalytiska regissörer, som Ruben Östlund och Johannes Nyholm. 
Han har medverkat i olika TV-produktioner och i ett flertal kort- och långfilmsproduktioner, bland annat i den guldbaggevinnande filmen "De ofrivilliga" där han hade en av huvudrollerna.  Andra produktioner som Edlund deltagit i är Johannes Nyholms Jätten (2016) och Hallonbåtsflyktingen (2014). Edlund har även synts i TV-serier som till exempel Det mest förbjudna om författarinnan och konstnären Kerstin Thorvall.

Övriga uppdrag 
Leif Edlund har tillsammans med Pia Edlund under många år drivit musik- och fiskrestaurangen Åstols Rökeri, mångfaldigt belönad av bland annat White Guide som årligen utser Sveriges bästa restauranger. Åstols Rökeri  anordnar musikkvällar med välkända nationella och internationella artister, som Rikard Wolf, Daniel Lemma, Ebbot Lundberg, Uno Svenningsson, Frida Öhrn och Peter Harrysson.

Film, TV och Teater (urval)

 Filmroller
 2007 – De ofrivilliga | Regi: R. Östlund
 2009 – Händelse vid banken | Regi: R. Östlund
 2009 – No sex, just understand | Regi: M. Halle
 2010 – Kanske imorgon | Regi: M. Halle
 2010 – Top Dog | Regi: A. Källrot
 2011 – Verden venter | Regi: M. Halle
 2014 – Hotell | Regi: L. Langseth
 2014 – Sub Total | Regi: G. Enger
 2014 – Zon 261 | Regi:  F. Hiller
 2014 – Hallonbåtsflyktingen | Regi: L. Lindblom
 2015 – The kill | Regi: D. Nordlund
 2015 – The pros | Regi: Göteborgs filmstudio
 2016 – Jätten | Regi: J. Nyholm
 2016 – Koko di koko da | Regi: J. Nyholm
 2016 – Enarmad kärlek | Regi: J. Andersson
 2016 – Flykten från Sverige | J. Wessels
 2017 – Tom of Finland | Regi: D. Karukoski
 2017 – Speldosan | Regi: J.  Nyholm
 2017 – Tennis Dad | Regi: D. Bengtsson
 2019 – Koko-di koko-da  | Regi: J.  Nyholm
 2019 – Vi er her nå  | Regi: M.  Halle
 2019 – En komikers uppväxt  | Regi: R.  Sekersöz

 TV-roller
 2006 – Synd att klaga | Regi: S. Gunnarsson
 2007 – Weekend | Regi: H. Andersson
 2010 – Picknick | Regi: H. Andersson
 2012 – Molanders | Regi: L. Lindblom
 2016 – Det mest förbjudna | Regi: T. Magnusson

 Teater
 2008 – Värdshusvärdinnan | Regi: P. Harrysson
 2009 – Margareta Hultfelt | Regi: Regionteater
 2009 – Gangs of Gothenburg | Regi: M. Andersson
 2017 – Döden utan döden är den | Regi: C-S. Forssberg

Referenser

Noter

Webbkällor
imbd. Läst 27 november 2016
imbd. Läst 27 november 2016

Externa länkar
Officiell webbplats

Män
Födda 1972
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Personer från Flen
Tosashimizu

Tosashimizu  är en stad i sydvästra delen av Kōchi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1954.

Källor 

Orter i Kochi prefektur
WP:Projekt Japan
Asiatiska spelen 1954

Asiatiska spelen 1954, även kända som den andra Asiaden, hölls i Manila i Filippinerna mellan den 1 och 9 maj 1954, det var de andra asiatiska spelen. Totalt deltog 970 aktiva från 19 olika länder.

Totalt anordnades 76 tävlingar i åtta olika sporter. Totalt delades 218 medaljer ut (75 guld, 74 silver och 69 brons). Av 19 deltagande länder tog 12 minst en medalj. Det land som tog flest guldmedaljer var Japan (38 stycken), följt av Filippinerna (14 stycken) och Korea (8 stycken). Huvudarena för spelen var Rizal Memorial Stadium.

Sporter 
Det tävlades i åtta sporter, nya på programmet var boxning, brottning och skytte medan cykling föll bort.

Medaljfördelning 
 Värdnation
{| 
|- 
|1||style="text-align:left"|||38||36||24||98
|- style="background:#ccf;"
|2||style="text-align:left"|*||14||14||17||45
|-
|3||style="text-align:left"|||8||6||5||19
|-
|4||style="text-align:left"|||4||5||0||9
|-
|5||style="text-align:left"|||4||4||5||13
|-
|6||style="text-align:left"|||2||4||6||12
|-
|7||style="text-align:left"|||2||1||1||4
|-
|8||style="text-align:left"|||2||0||2||4
|-
|9||style="text-align:left"|||1||3||4||8
|-
|10||style="text-align:left"|||0||1|||1||2
|-
|11||style="text-align:left"|||0||0||3||3
|-
|12||style="text-align:left"|||0||0||1||1
|- class="sortbottom"
!colspan=2| Totalt || 75 || 74 || 69 || 218
|}

Deltagande nationer

Referenser

Externa länkar 

1954
Multisportevenemang 1954
Internationella sportevenemang i Filippinerna
1954 i Filippinerna
Multisportevenemang i Filippinerna
428 Monachia

428 Monachia eller 1897 DK är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 18 november 1897 av den schweiziska astronomen Walter Augustin Villiger. Den har fått sitt namn efter det latinska namnet på den tyska staden München.

Asteroiden har en diameter på ungefär 20 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Flora-asteroider
Astronomiska upptäckter av W Villiger
Astronomiska upptäckter 1897
München
Muroto

Muroto  är en stad i östra delen av Kōchi prefektur i Japan. Staden fick stadsrättigheter 1959.

Källor 

Orter i Kochi prefektur
WP:Projekt Japan
452 Hamiltonia

452 Hamiltonia eller A899 XB är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 6 december 1899 av den amerikanske astronomen James Edward Keeler. Den har fått sitt namn efter berget Mount Hamilton, från vilket den upptäcktes.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer och tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av JE Keeler
Astronomiska upptäckter 1899
De arbetslösa i Marienthal

De arbetslösa i Marienthal (originaltitel Die Arbeitslosen von Marienthal) är en sociologisk studie om långtidsarbetslöshet och dess följder av Marie Jahoda, Paul Felix Lazarsfeld och Hans Zeisel. Forskarna studerade i början av 1930-talet bruksorten Marienthal i Österrike där textilfabriken lades ner och hela samhället drabbades av arbetslöshet. Boken var nyskapande genom användandet av kvalitativa och kvantitativa data. Studien visade att arbetslöshet under lång tid inte leder till revolt utan till passiv resignation och apati. 

Boken gavs ut på svenska av Arkiv förlag 2014 med inledning av Christian Fleck och efterod av Paavo Bergman.

Källor
 De arbetslösa i Marienthal, artikel i Göteborgs-Posten
 Arbeitslosigkeit zerstört das Leben
Litteratur 1933
Jin Jong-oh

Jin Jong-oh (koreanska:진 종오), född 24 september 1979 i Seoul i Sydkorea är en sydkoreansk sportskytt. Han har vunnit fyra olympiska guldmedaljer och två silvermedaljer i pistolskytte. Jin blev den förste sportskytten någonsin att ta tre raka olympiska guld i samma disciplin när han tog guldet på 50 meter fripistol vid skyttetävlingarna i Rio de Janeiro 2016. Han har också vunnit två guldmedaljer i vid världsmästerskapen 2014 och ett brons vid VM 2010.

Källor

Noter

Sydkoreanska sportskyttar
Sydkoreanska olympiska guldmedaljörer
Sydkoreanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2004
Olympiska silvermedaljörer 2008
Olympiska guldmedaljörer 2008
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Sydkorea
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Sydkorea
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Sydkorea
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Sydkorea
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Sydkorea
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1979
Levande personer
Män
Personer från Seoul
Sydkoreanska idrottare under 2000-talet
Norsk Maritimt Museum

Norsk Maritimt Museum, före 2010 Norsk Sjøfartsmuseum, är ett norskt sjöfartsmuseum i Oslo. Det invigdes 1914 i samband med Jubileumsutstillingen på Frogner 1914.

År 1929 flyttade museet in i lokaler på Norsk Folkemuseum, där det var lokaliserat till 1960, då det flyttade till nybyggda lokaler på Bygdøy i Oslo. Denna byggnad är ett byggnadsminne. 

Museet har förvaltningsansvar för kulturminnesmärken under vattenytan mellan gränsen till Sverige till Åna-Sira i Vest-Agder fylke.

Bredvid Norskt Maritimt Museum ligger Frammuseet med polarskeppet Fram. Polarjakten Gjøa placerades 1972 på museumsområdet och finns sedan 2013 i en båthall bredvid Framhuset. Kontiki-museet ligger tvärs över gatan vid Bygdøynesveijen. Museet planerar en ny båthall för de arkeologiska fynden från två fartyg från 1600-talet, som återfunnits i Bjørvika i Oslo.

Museets förste chef var polarforskaren Gunnar Isachsen.

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Norskt Maritimt Museum på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Externa länkar
 Norskt Maritimt Centrums webbplats

Museer i Oslo
Museer invigda 1914
Sjöfartsmuseer i Norge
Kulturminnen i Norge
Bygdøy
Hoàng Xuân Vinh

Hoàng Xuân Vinh, född 6 oktober 1974 i Hanoi i Vietnam är en vietnamesisk sportskytt. Han vann Vietnams första olympiska guldmedalj vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Hoàng kom på en fjärdeplats i 50 meter fripistol vid olympiska sommarspelen 2012 i London och han slutade på en niondeplats i 10 meter luftpistol.

Vid de olympiska skyttetävlingarna 2016 i Rio de Janeiro tog han en guldmedalj i 10 meter luftpistol och en silvermedalj i 50 meter fripistol.

Hoàng har också vunnit en guldmedalj i 10 meter luftpistol och en bronsmedalj i 25 meter grovpistol vid asiatiska mästerskapen 2012.

Källor

Noter

Vietnamesiska sportskyttar
Vietnamesiska olympiska guldmedaljörer
Vietnamesiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Vietnam
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Vietnam
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Vietnam
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1974
Levande personer
Män
Personer från Hanoi
Personer i Vietnam under 2000-talet
Asiatiska spelen 1958

Asiatiska spelen 1958, även kända som den tredje Asiaden, hölls i Tokyo i Japan mellan den 24 maj och 1 juni 1958, det var de tredje asiatiska spelen. Totalt deltog 1 820 aktiva från 20 olika länder.

Totalt anordnades 97 tävlingar i tretton olika sporter. Totalt delades 302 medaljer ut (110 guld, 94 silver och 98 brons). Av 20 deltagande länder tog 16 minst en medalj. Det land som tog flest guldmedaljer var Japan (67 stycken), följt av Filippinerna och Sydkorea (8 stycken). Huvudarena för spelen var Tokyos Olympiastadion.

Fackelstafetten införs som en ny tradition vid de asiatiska spelen. Stafetten påbörjades från Rizal Memorial Stadium i Manila där de föregående spelen hållits. I Japan fördes facklan från det USA-ockuperade Okinawa till Kagoshima prefektur i Kyushu och vidare på en resa genom den japanska övärlden.

Sporter 
Det tävlades i 13 sporter.

Medaljfördelning 
 Värdnation
{| 
|- style="background:#ccf;"
|1||style="text-align:left"|||67||41||30||138
|-
|2||style="text-align:left"|*||8||19||21||48
|-
|3||style="text-align:left"|||8||7||12||27
|-
|4||style="text-align:left"|||6||9||10||25
|-
|5||style="text-align:left"|||6||5||4||15
|-
|6||style="text-align:left"|||5||3||3||11
|-
|7||style="text-align:left"|||4||6||6||16
|-
|rowspan=2|8||style="text-align:left"|||2||0||0||2
|-
|style="text-align:left"|||2||0||0||2
|-
|10||style="text-align:left"|||1||1||0||2
|-
|11||style="text-align:left"|||1||0|||0||1
|-
|12||style="text-align:left"|||0||2||4||6
|-
|13||style="text-align:left"|||0||1||3||4
|-
|rowspan=2|14||style="text-align:left"|||0||0||2||2
|-
|style="text-align:left"|||0||0||2||2
|-
|16||style="text-align:left"|||0||0||1||1
|- class="sortbottom"
!colspan=2| Totalt || 110 || 94 || 98 || 302
|}

Deltagande nationer 

Ett rekordantal på 1 820 idrottare vilka representerade 20 av Asian Games Federations medlemsländer deltog i spelen, det var fler än i de två tidigare spelen sammanlagt.

Referenser

Externa länkar 

1958
Multisportevenemang 1958
Internationella sportevenemang i Japan
Sportevenemang i Tokyo
1958 i Japan
WP:Projekt Japan
Tokyo under 1900-talet
Multisportevenemang i Japan