kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Herrtorps kvarn

Herrtorps kvarn, belägen vid ån Flian  i närheten av Hornborgasjön i Västergötland, är en vattenkvarn från 1800-talet. Området kring Herrtorp har under historiens lopp varit plats för en rad olika verkstäder, vilket bidragit till utvecklingen av en by. Folkminnen från förr berättar om en offerlund och en runsten på platsen. Härlunda kyrkoruin ligger inom gångavstånd från Herrtorp, belägen vid en våtmark.

På 1980-talet initierades en restaurering av kvarnen, vars syfte var att förbereda byggnaden för hotellverksamhet. Det finns även ett turistföretag runt kvarnen, Herrtorps qvarn. För besökare finns bland annat möjlighet att fiska, paddla och vandra i området.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Skara kommun
Kvarnar i Sverige
Arkitekturåret 1881
1881 i Sverige
Vetlanda station

Vetlanda station är en järnvägsstation i Vetlanda i Jönköpings län och ligger dels på järnvägslinjen Nässjö–Vetlanda, dels på Emådalsbanan.

Historik
1884 öppnades  trafiken till Vetlanda genom Vetlanda–Sävsjö Järnväg. Spårvidden på sträckan blev 891 mm och öppnades för godstrafik den 28 november 1884 och för persontrafik den 30 augusti 1885. 1906 förlängdes järnvägen till Målilla då Vetlanda–Målilla Järnväg startade sin verksamhet. 1914 tillkom den normalspåriga järnvägen Nässjö–Vetlanda–Åseda. 

I december 1984 gick det sista tåget på smalspåret och spåret breddades till normalspår, vars trafik startade i januari 1987. Sträckan till Sävsjö revs upp under 1970-talet. Från Vetlanda går Emådalsbanan för godstrafik till Pauliström, sedan 1 februari 2023 finns det ingen godstrafik på sträckan.

Persontrafiken på sträckan Vetlanda-Åseda lades ned 2002 och i dag återstår bara trafiken på sträckan Nässjö–Vetlanda.

Ett nytt stationshus började planeras 2007 efter att det tidigare stationshuset fick stängas 2006 efter problem med berusade människor. Det äldre stationshuset revs 2010 och det nya, benämnt Vetlanda resecentrum, öppnade i slutet av samma år.

Trafik 
Stationen trafikeras under 2023 av tåg från Krösatågen och bussar från Jönköpings Länstrafik.

Galleri

Källor

Noter

Järnvägsstationer i Jönköpings län
Järnvägsstationer invigda 1884
1884 i Sverige
Byggnader och anläggningar i Vetlanda
Genève Volley

Genève Volley är en volleybollklubb från Genève, Schweiz. Klubben grundades 1983 genom att klubbarna Lancy Volleyball Club , Volleyball Club Meyrin , Volleyball Club Servette Star-Onex och Volleyball Club Carouge bildade en spelgemenskap där klubbarna behöll sin separata verksamhet, men där de bästa spelarna spelade tillsammans under namnet Genève-Elite Volleyball. Klubbarna gick 1987 samman helt, nu under namnet Club Sportif du GATT Volleyball. Ursprungligen fanns både dam- och herrlag, men på grund av förlorade sponsorer lades herrverksamheten snart ner.

Laget nådde final i Schweizer Cup 1989/1990. De spelade under 1990-talet flera gånger i de europeiska cuperna, men åkte 1999 ur högsta serien. Laget bytte till sitt nuvarande namn 2008 och återvände 2011 till högsta serien. Det blev dock bara en ettårig sejour då klubben frivilligt drog sig ur serien efter en säsong. Klubben återvände till högst serien säsongen 2018/2019 och har sedan dess spelat i högsta serien.

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats 

Genève Volley
Radio Veronica

Radio Veronica var en nederländsk radiostation startad 1960. Stationen hade inte formellt sändningstillstånd och sände på mellanvåg från det gamla fyrskeppet Borkum Riff, ankrat utanför nederländska kusten. Sändningarna bestod till stor del av popmusik i ett Topp 40-format, finansierade av reklam. Stationen kunde även höras bra i England. Stationen upphörde med sina sändningar den 31 augusti 1974. Dagen därpå förbjöds piratradio i Nederländerna.

Under åren 1970-1974 fick kanalen konkurrens av den likadels icke tillståndsgivna Radio North Sea International (RNI). Rivaliteten var stor och ledde tidvis till rena handgripligheter mellan kanalernas sändarskepp. RNI fick bland annat 1971 en brandbomb kastad mot sitt skepp från en motorbåt, vilket sågs som iscensatt av Radio Veronicas ledning.

Källor 

Nederländska radiostationer
Piratradio
IMRAD

IMRAD är en vanlig struktur för vetenskapliga publikationer. Strukturen används bland annat för uppsatser, avhandlingar och artiklar i vetenskapliga tidskrifter som har genomfört empiriska undersökningar. Strukturen är en akronym som står för Introduction (Introduktion), Methods (Metod), Results (Resultat) och Discussion (Diskussion). Varje del av IMRAD-strukturen har en specifik funktion för att presentera forskningsartikeln på ett organiserat och lättförståeligt sätt.

IMRAD-strukturen är vanligt förekommande i vetenskapliga artiklar inom naturvetenskap, medicin och teknik, men den dominerar även inom många samhällsvetenskapliga ämnen såsom psykologi, nationalekonomi, sociologi och socialt arbete. Strukturen hjälper författare att organisera informationen på ett tydligt och logiskt sätt, och gör det enklare för läsaren att följa artikeln och förstå dess innehåll.

Även om IMRAD-strukturen är vanligt förekommande, är det viktigt att notera att det inte är den enda möjliga strukturen för en forskningsartikel. Författare kan anpassa strukturen efter ämne och typ av forskning som presenteras. Särskilt inom humaniora och vissa teoretiserande samhällsvetenskapliga forskningstraditioner är det vanligt att frångå IMRAD vid författande av uppsatser och artiklar.

Beskrivning av varje del i strukturen 

 Introduktion: Denna del inleder artikeln med en presentation av forskningsproblemet och syftet med studien. Introduktionen ger en bakgrund till tidigare forskning inom ämnet och kan också innehålla en översikt över artikeln.
 Metod: Denna del beskriver forskningsdesignen, datainsamlingsmetoder och analysmetoder som används i studien. Detta inkluderar beskrivningar av deltagare, datainsamlingsverktyg, statistiska metoder och andra detaljer som är relevanta för att förstå hur studien genomfördes.
 Resultat: Denna del presenterar de viktigaste resultaten och slutsatserna som kan dras från studien. Detta inkluderar statistiska resultat, diagram, tabeller och andra visuella representationer av data. Resultatet presenteras vanligtvis i en logisk ordning och stöds av data från studien.
 Diskussion: Denna del diskuterar resultaten och kopplar dem till tidigare forskning inom ämnet. Diskussionen ger en tolkning av resultaten och diskuterar eventuella begränsningar av studien. Diskussionen kan också innehålla förslag på framtida forskning inom ämnet.

Utveckling av IMRAD 
De flesta vetenskapliga publikationer som utgår från IMRAD använder ytterligare underrubriker än de som specificeras ovan. IMRAD kan därför betraktas som en grundstruktur som sedan kan utvecklas på olika sätt inom olika vetenskapliga publikationer.

Referenser

Externa länkar 
Akademiskt skrivande - Karolinska Institutet
Uppsatsens struktur - Kvantila
Den vetenskapliga tidskriften och tidskriftsartikeln - Göteborgs Universitet
Skrivande
Vetenskaplig publikation
Catherine Martin

Catherine Martin, född 26 januari 1965 i Lindfield i New South Wales, är en australisk kostymör, scenograf och filmproducent.

Hon arbetar ofta tillsammans med sin make, regissören Baz Luhrmann. Martin har vunnit fyra Oscars: Bästa scenografi och Bästa kostym för Moulin Rouge! 2002 och i samma kategorier för Den store Gatsby 2013. Med sina fyra vinster är hon den mest Oscarsbelönade australiern i historien. Hon har även nominerats ytterligare fem gånger till priset. Martin har även vunnit sex British Academy Film Awards. År 2003 vann hon en Tony Award för scenografin till La bohème.

År 2022 tilldelades hon Longford Lyell Award, Australiens mest prestigefulla filmpris, för sina insatser inom australisk film.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Födda 1965
Kvinnor
Personer från New South Wales
Australiska kostymörer
Australiska scenografer
Australiska filmproducenter
Oscar för bästa kostym
Oscar för bästa scenografi
Personer i Australien under 2000-talet
Winnie the Pooh: Blood and Honey

Winnie the Pooh: Blood and Honey är en brittisk slasherfilm från 2023, med svensk biopremiär den 15 februari 2023. Filmen är skriven, regisserad och producerad av Rhys Frake-Waterfield och är en skräckberättelse som bygger på A.A. Milnes och Ernest H. Shepards barnböcker om Nalle Puh. I huvudrollerna syns Craig David Dowsett och Chris Cordell.

Den första boken om Nalle Puh, publicerades 1926 och 2022 släpptes rättigheterna till boken. Detta innebar att tolkningar av sagan fick skapas vilket Frake-Waterfield tog fasta på och skapade Winnie the Pooh: Blood and Honey där Nalle Puh framställs som en galen massmördare.

Handling
Det har nu gått flera år sedan Christopher Robin sade farväl till sina älskade vänner Nalle Puh, Nasse, I-or, Kanin och Uggla, och lämnade hela Sjumilaskogen bakom sig för att börja på college. En dag, åker han och fästmön Mary tillbaka till den stora skogen för att återse hans gamla vänner, men detta ska dock inte bli något kärt återseende som man så gärna hade hoppats på. För under tiden har de tidigare så snälla och gulliga Nalle Puh och Nasse blivit vilda, blodtörstiga massmördare efter det svek som Christopher Robin utsatt dem för. De tar livet av Christopher Robins älskade Mary och tillfångatar honom, men han lyckas fly. De terroriserar sedan några universitetstjejer, vilket resulterar i en mordisk kamp i jakten på människokött. Kommer denna hemska mardröm någonsin att ta slut, eller kommer den att pågå i all evighet?

Mottagande
Den 21 mars 2023 meddelade filmdistributören VII Pillars Entertainment att man med omedelbar verkan ställt in alla visningar av filmen i Hong Kong och Macao. Distributören angav ingen orsak, men Hong Kong's kontor för administration av film, tidningar och artiklar förnekade att filmen blivit censurerad.

År 2018 förbjöd censurmyndigheterna i Kina visning av filmen Christoffer Robin & Nalle Puh på grund av att karaktären Nalle Puh satiriskt kommit att associeras med den kinesiske ledaren Xi Jinping.

Rollista
 Craig David Dowsett – Nalle Puh
 Chris Cordell – Nasse
 Amber Doig-Thorne – Alice
 Nikolai Leon – Christopher Robin
 Maria Taylor – Maria
 Natasha Rose Mills – Jess
 Danielle Ronald – Zoe
 Natasha Tosini – Lara
 Paula Coiz – Mary
 May Kelly – Tina
 Richard D. Myers – Logan
 Simon Ellis – Tucker
 Jase Rivers – John
 Marcus Massey – Colt
 Danielle Scott – Charlene
 Mark Haldor – Scott

Källor

Externa länkar 

 
 
 

Brittiska filmer 2023
Nalle Puh-filmer
Brittiska skräckfilmer
Slasherfilmer
Engelskspråkiga filmer
Victor Cramér

Victor Cramér, född 17 oktober 1812 i Visby, Gotland, död 3 oktober 1876 i Stockholm, var en svensk jurist och ämbetsman. Han var justitieråd i Kungl. Maj:ts högsta domstol från 1858 fram till sin död 1876. Cramér var av sin samtid ansedd såsom ”en särdeles skicklig och framstående embetsman samt skarpsinnig jurist.”

Biografi 
Victor Cramér blev 1830 studerande vid Uppsala universitet. Han blev 1848 assessor i Svea hovrätt, revisionssekreterare vid Högsta domstolen 1853 samt expeditionschef i Justitiestatsexpeditionen år 1856. Den 20 april 1858 utnämndes han av Kungl. Maj:t till justitieråd i Högsta domstolen. I HD handlade han länge ägodelningsmålen.

Cramér valdes in Stockholms stadsfullmäktige 1863 där han var fram till 1867. Under denna tid var han vice ordförande i sundhetsnämnden.

Cramér var den första styrelseordföranden för Stockholms Handelsbank, verksam åren 1871–1874. Innan dess var han styrelseordförande för Stockholms Enskilda Bank med start 1864.

Död 
Cramér avled hastigt av ett slaganfall när han besökte sin tidigare kollegor i styrelsen för Handelsbanken den 3 oktober 1876. Han var vid sin död det näst äldsta justitierådet i Högsta domstolen – 63 år gammal.

Begravningen ägde rum den 8 oktober i Storkyrkan i Stockholm. Bland de närvarande fanns flera höga politiker, ämbetsmän, affärsmän, jurister, vetenskapsmän och konstnärer. Dessa inkluderar justitiestatsministern, friherre Louis De Geer, f.d. landshövdingen Olof Fåhræus, statsrådet Carl Johan Thyselius, och generalen, greve Sven Lagerberg. Victor Cramér är jordfäst i Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Familj 
Victor Cramér tillhörde släkten Cramér från Gotland.

Utmärkelser 

   Kommendör med stora korset av Kungl. Nordstjärneorden, 1872.
   Kommendör av Kungl. Norska Sankt Olavs orden, 1864.
   Kommendör av Kungl. Nordstjärneorden, 1862.
   Riddare av Kungl. Nordstjärneorden, 1858.

Referenser 

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Alumner från Uppsala universitet
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Jurister från Visby
Ämbetsmän från Visby
Födda 1812
Avlidna 1876
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Nils Töhlberg

Nils Töhlberg, född 28 november 1705 i Själevads socken, död 2 april 1782 Vasa, var en svensk handelsman

Nils Töhlberg var son till bonden och nämndemannen Mickel Persson och Katarina Nilsdotter. Töhlberg flyttade 1722 med sina föräldrar till Finland, där fadern i Tölby, Mustasaari socken, övertog ett kronohemman. 1723 fick han anställning hos en av Vasas största affärsmän, hos vilken han stannade i sex år och gjorde tjänst både till lands och till sjöss. Under denna tid fick han erfarenhet inom affärsverksamhet. 1730 köpte han en gård i Vasa och 1731 erhöll han burskap som handelsman. 1735 inköpte han ytterligare en gård och utökade sin affärsverksamhet till att bli stadens största. Töhlberg blev 1737 rådman. Vid samma tid börjar han omtalas som ägare till fartyg. Hans verksamhet hämmades dock av det bottniska handelstvånget, som förbjöd Vasas handelsmän att med landsdelens produkter segla förbi Stockholm. Som riksdagsman 1760–1762 och 1765–1766 fick Töhlberg tillfälle att arbeta för handelstvångets upphävande. Detta lyckades men blev dyrt. Motståndarna till stapelfriheten offrade stora penningsummor för att värva röster för tvångets behållande, så riksdagsmännen från Österbotten var tvungna att göra detsamma. Töhlberg utbetalade 1761 inte mindre än 38.000 daler kopparmynt i det syftet. Efter handelstvångets avskaffande bedrev Töhlberg export- och importhandel på utländska hamnar. Ett av hans fartyg hemförde 1776 bland annat Vasa stads första tryckeri. 1776 överlät han sin verksamhet på sin dotterdotters man, Abraham Wasastjerna.

Källor 
 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer från Själevads socken
Födda 1705
Avlidna 1782
Män
Infinity (olika betydelser)

Infinity kan syfta på:

 Infinity –  amerikanska gruppen Journeys fjärde album, släppt 1978
 Infinity (yacht sjösatt 2014) – superyacht tillverkad av Oceanco
 Infinity (yacht sjösatt 2021) – megayacht tillverkad av Oceanco
 Infinity-bassäng – reflekterande sjö eller simbassäng där vattnet flödar över
 Never 7: The End of Infinity – datorspel
Möckelsbodar

Möckelsbodar, även Möckelns bodar, Mukrisbother och Myklesboda, var namnet på den bosättning, från 1200-talet till 1500-talet, som senare bytte namn till Karlskoga. I nutida språkbruk används benämningen(arna) för att hänvisa till den historiska och medeltida bebyggelse vid sjön Möckelns norra strand.

I ett testamente från den 9 april 1268 av lagmannen Höldo och hans maka Margaretha är det äldsta säkert dokumenterade källmaterialet om Möckelnsbodar. Ytterligare källor från 1300-talet indikerar att det fanns bosättningar etablerade vid den norra stranden av sjön Möckeln, vid Sandviken, som ägdes av Riseberga kloster.

Under 1580-talet överfördes bosättningen Möckelsbodar från Närke till Värmland. Dessutom var flera av av de ursprungliga bosättarna finnar, s.k. "skogsfinnar".

Se även 

 Karlskogas historia
 Sverige under medeltiden

Referenser

Noter

Tryckta källor 

 
 
 

Karlskogas historia
Dede Gardner

Dorcas Wright "Dede" Gardner, född 16 oktober 1967 i Winnetka, Illinois, är en amerikansk filmproducent.

Gardner har studerat engelska vid Columbia University och är verksam på produktionsbolaget Plan B Entertainment sedan dess grundande. Som filmproducent har hon vunnit två Oscar för bästa film: för 12 Years a Slave (2013) och Moonlight (2016). Detta gjorde henne till den första kvinnan att vinna två gånger i kategorin. Hon har nominerats ytterligare ytterligare sex gånger: The Tree of Life (2011),  Selma (2014), The Big Short (2015), Vice (2018), Minari (2021) och Women Talking (2022).

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1967
Personer från Chicago
Amerikanska filmproducenter
Oscar för bästa film
Personer i USA under 2000-talet
Jadwiga Marcinowska

Jadwiga Marcinowska, född 1877, död 1943, var en polsk feminist. 

Hon var en av grundarna av Liga Kobiet Polskich 1913.

Källor

Kvinnor
Födda 1877
Avlidna 1943
Personer i Polen under 1900-talet
Polska rösträttskvinnor
Helena Ceysingerówna

Helena Ceysingerówna, född 1869, död 1950, var en polsk feminist. 

Hon var en av grundarna av Liga Kobiet Polskich 1913.

Källor

Kvinnor
Födda 1869
Avlidna 1950
Personer i Polen under 1900-talet
Polska rösträttskvinnor
Personer från Kraków
Teresa Ciszkiewiczowa

Teresa Ciszkiewiczowa, född 1848, död 1921, var en polsk feminist. 

Hon var en av grundarna av Liga Kobiet Polskich 1913.

Källor

Kvinnor
Födda 1848
Avlidna 1921
Polska rösträttskvinnor
Personer i Polen under 1900-talet
Mary Zophres

Mary Zophres, född 1964 i Fort Lauderdale i Florida, är en amerikansk kostymör.

Zophres har varit verksam inom filmbranschen sedan 1994. Hon har nominerats till Oscar för bästa kostym fyra gånger: True Grit (2010), La La Land (2016), The Ballad of Buster Scruggs (2018) och Babylon (2022).

Hon har samarbetat med Joel och Ethan Coen och Damien Chazelle flera gånger.

Källor

Externa länkar

Levande personer
Födda 1964
Kvinnor
Personer från Fort Lauderdale
Amerikanska kostymörer
Personer i USA under 2000-talet
Paulina Kuczalska-Reinschmit

Paulina Kuczalska-Reinschmit, född 1859, död 1921, var en polsk feminist. 

Hon grundade 1894 kvinnoavdelningen av föreningen Delegacja Pracy Kobiet przy Towarzystwie Popierania Przemysłu i Handlu, som förespråkade kvinnors verkande i alla yrken och hantverk; var en drivande figur i Polens första feministiska kvinnoförening Związku Polskiego Równouprawnienia Kobiet, och grundade 1907 rösträttsföreningen Związek Równouprawnienia Kobiet Polskich.

Källor

Kvinnor
Födda 1859
Avlidna 1921
Personer i Polen under 1900-talet
Polska rösträttskvinnor
Personer från Warszawa
Związek Polski Równouprawnienia Kobiet

Związek Polski Równouprawnienia Kobiet var en polsk kvinnoorganisation, grundad 1905.

Den grundades av en grupp kvinnor under ledning av Teodora Męczkowska. Det var den första renodlade feministiska kvinnoföreningen i Polen som öppet verkade för reformer för jämlikhet mellan könen, sedan det blivit lagligt med politiska föreningar efter 1950 års revolution. 

Föreningen delades 1907 i de två föreningarna Związek Równouprawnienia Kobiet Polskich under Paulina Kuczalska-Reinschmit och Polskie Stowarzyszenie Równouprawnienia Kobiet under Teodora Męczkowska och Izabela Moszczeńska.

Källor

1905 i Europa
Organisationer bildade 1905
Feminism i Polen
Kvinnoorganisationer i Polen
Baltimore and Ohio Railroad

Baltimore and Ohio Railroad (förkortning: B&O) grundat 1827 var pionjärbolaget som öppnade den första järnvägen i USA för gods- och passagerartrafik under år 1830.

Bolaget köptes upp 1963 av Chesapeake and Ohio Railway Company och uppgick på 1980-talet i CSX Corporation.

Historik

Bolaget grundades av bankirer och köpmän i Baltimore i delstaten Maryland i syfte att möjliggöra transporter från hamnstaden Baltimore och närbelägna Washington, DC över Appalacherna vidare mot Ohiofloden (därav namnet) och den expanderande Mellanvästern. Järnväg fanns vid den här tiden enbart i Storbritannien. Grundstenen för den första linjen i Baltimore lades 4 juli 1828 av Charles Carroll, den då ende kvarlevande som hade 1776 undertecknat USA:s självständighetsförklaring. 

Det första amerikansktillverkade ångloket "Tom Thumb" konstruerades av Peter Cooper för B & O 1829, samma år som Lokomotivtävlingen i Rainhill. Den första linjesträckningen var 21 kilometer lång och öppnade 1830 från Baltimore till Ellicott’s Mills. Järnvägen konkurrerade under det tidiga 1800-talet med Eriekanalen (öppnad 1825) och Chesapeake and Ohio Canal (öppnad 1831). 1835 öppnades linjesträckningen till Washington, DC. År 1837 nåddes Harpers Ferry och 1852 nådde järnvägen Wheeling vid Ohiofloden i nuvarande West Virginia. B & O stödde unionen under det Amerikanska inbördeskriget och utsattes för härjningar från sydstatsarmén.

På 1860 och 1870-talen nåddes slutligen Chicago och Saint Louis. 1890 började B & O trafikera Central Railroad of New Jersey Terminal i New Yorks storstadsområde, men en kurrensnackdel var att rivalen Pennsylvania Railroad hade trafikrättigheter i tunnel vidare in till New York. 1901 invigdes grenbanor till Cleveland och Eriesjön.

Den långväga passagerartrafiken fick hos B&O, liksom vid andra amerikanska järnvägsföretag, svår konkurrens från andra transportmedel (bil, buss och inrikesflyg) efter andra världskriget och togs över av det federalt ägda Amtrak 1971. Bolaget köptes upp 1963 av Chesapeake and Ohio Railway Company och upplöstes slutligen 1987 för att uppgå i CSX Corporation.

Linjekartor

B&O Railroad Museum

B&O Railroad Museum är beläget i Baltimore och dokumenterar B & O:s historia. Lokstallarna i Mount Clare anses vara järnvägens födelseplats i USA. B&O Railroad Museum är samarbetspartner med Smithsonian Institution.

Populärkultur
B&O Railroad finns med i den amerikanska standardutgåvan av sällskapsspelet Monopol som en av de fyra järnvägarna från starten 1935.

Se även
 MARC Train
 New York Central Railroad
 Pennsylvania Railroad

Referenser

Noter

Externa länkar
 www.borail.org

Järnväg i USA
USA:s järnvägshistoria
Företag bildade 1827
Företag upplösta 1987
Marylands historia
Transport i Maryland
Baltimore
Polskie Stowarzyszenie Równouprawnienia Kobiet

Polskie Stowarzyszenie Równouprawnienia Kobiet var en polsk kvinnoorganisation, grundad 1907.

Den grundades 1907, sedan Związek Polski Równouprawnienia Kobiet delades i Związek Równouprawnienia Kobiet Polskich under Paulina Kuczalska-Reinschmit och Polskie Stowarzyszenie Równouprawnienia Kobiet under Teodora Męczkowska och Izabela Moszczeńska.

Källor

1907 i Europa
Kvinnlig rösträtt
Organisationer bildade 1907
Feminism i Polen
Kvinnoorganisationer i Polen
Związek Równouprawnienia Kobiet Polskich

Związek Równouprawnienia Kobiet Polskich var en polsk kvinnoorganisation, grundad 1907.

Den grundades 1907, sedan Związek Polski Równouprawnienia Kobiet delades i Związek Równouprawnienia Kobiet Polskich under Paulina Kuczalska-Reinschmit och Polskie Stowarzyszenie Równouprawnienia Kobiet under Teodora Męczkowska och Izabela Moszczeńska.

Källor

1907 i Europa
Organisationer bildade 1907
Feminism i Polen
Kvinnoorganisationer i Polen
12848 Agostino

12848 Agostino eller 1997 NK10 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 juli 1997 av den italienska astronomen Andrea Boattini i Campo Imperatore. Den är uppkallad efter Agostino Boattini, far till upptäckaren.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Maria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Maria-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Andrea Boattini
Astronomiska upptäckter 1997