kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
London Pride (sång)

"London Pride" är en patriotisk sång skriven och komponerad av Noël Coward under Blitzenbombningarna i London under andra världskriget.

Komposition 
Coward skrev "London Pride" under våren 1941, under Blitzenbombningarna i London. Enligt honom själv satt han på en stol vid Paddington station, där han såg Londonbor gå till jobbet, helt oberörda av glassplitter på marken från stationens tak som bombats föregående natt. Coward påmindes, i en stund av patriotisk stolthet, om en gammal engelsk folkvisa, som påminde om den tyska nationalsången. Coward ville ge denna melodi en patriotisk brittisk inramning.

Text 
Sången har sex verser. De första raderna, som upprepas tre gånger i låten, är:

London Pride has been handed down to us,
London Pride is a flower that's free.
London Pride means our own dear town to us,
And our pride it forever will be.

Blomman 
Blomman som nämns i sången är Saxifraga urbium, en trädgårdsperenn som historiskt är känd som London Pride. Sången skrevs med syftet att stärka andan hos Londonborna under Blitzenbombningarna. Sången sjöngs även efter bombdåden i London 2005.

Även ölsorten London Pride har tagit sitt namn från blomman Saxifraga urbium.

Referenser

Noter

Externa länkar 
"London Pride" hos Internet Archive (MP3, OGG)
Sångens text

Sånger 1941
Londonsånger
Joel Toivola

Joel Toivola, född 15 december 1915 i Helsingfors, död där 21 oktober 1999, var en finländsk diplomat. Han var son till Urho Toivola.

Toivola var under vinterkriget anställd vid Statens informationsverk, blev politices magister 1946 och trädde samma år i utrikesförvaltningens tjänst. Han blev attaché i Köpenhamn 1947, i Moskva 1950 och legationssekreterare i Prag 1952. Han försattes 1953 ett halvår i disponibilitet och var därefter 1954 byråsekreterare vid utrikesministeriet tills han 1954 utsågs till legationssekreterare. Hans första chefspost utomlands var som chargé d'affaires och konsul i Tel Aviv 1958. Han var 1961–1967 ambassadör i Peking, där han av allt att döma radikaliserades. Han försattes 1967 i disponibilitet på nytt men blev inom kort konsultativ tjänsteman och chef för administrativa avdelningen 1969. Han fick sina sista ambassadörsposter i Prag 1967 med sidoackreditering i Tirana, i Bern 1976 och samtidigt i Lissabon 1977–1979; pensionerades 1982. 

Toivola intog en märklig position vid utrikesministeriet, där han ofta stod i opposition mot andra ledande tjänstemän. President Urho Kekkonen var hans vän, vilket gav honom ett starkt skydd. Toivola hade utan tvekan goda kontakter till den kinesiska statsledningen, men då han visade förståelse för den kinesiska kulturrevolutionen lät Kekkonen kalla hem honom.

Källor

Finländska diplomater
Födda 1915
Avlidna 1999
Män
Diplomater från Helsingfors
Irina Brake

Irina Brake är en biolog, entomolog och taxonom som arbetar vid Natural History Museum i London, Storbritannien. Irina Brake använder auktorsnamnet Brake.

Hennes forskning har främst inriktat sig på familjen sprickflugor där hon har beskrivit ett stort antal nya arter samt omformat och uppdaterat taxonomin för många arter. Hon har även forskat på kadaverflugor och Australimyzidae.

Irina Brake studerade mellan åren 1990 och 1996 vid Bielefelds universitet i Tyskland. Hon gjorde sina doktorsstudier under åren 1996 till 2000 vid Freie Universität Berlin i Tyskland och doktorerade med doktorsavhandlingen The phylogenetic systematics of Milichiidae (Diptera, Schizophora). Mellan åren 2003 och 2006 forskade hon vid Smithsonian Institution i USA.

Bibliografi 
World Catalogue of Insects, Volume 9: Drosophilidae (Diptera), 2008
Contributions to the Systema Dipterorum: Insecta: Diptera, 2011

Källor

Externa länkar 

Kvinnor
Levande personer
Brittiska entomologer
Födelseår saknas
Connor Clifton

Connor Clifton, född 28 april 1995, är en amerikansk professionell ishockeyback som spelar för Boston Bruins i National Hockey League (NHL).

Han har tidigare spelat för Providence Bruins i American Hockey League (AHL); Quinnipiac Bobcats i National Collegiate Athletic Association (NCAA) samt Team USA i United States Hockey League (USHL).

Clifton draftades av Phoenix Coyotes i femte rundan i 2013 års draft som 133:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Connor Clifton NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Connor Clifton hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1995
Levande personer
Personer från Long Branch
Idrottare från New Jersey
Amerikanska ishockeyspelare
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare i Team USA (USHL)
Spelare med anknytning till USA Hockey National Team Development Program
Spelare valda i NHL Entry Draft 2013
Spelare valda av Phoenix Coyotes i NHL Entry Draft
Ishockeyspelare i Quinnipiac Bobcats (herrar)
Alumner från Quinnipiac University
Spelare i Providence Bruins
Spelare i Boston Bruins
Milichiella mexicana

Milichiella mexicana är en tvåvingeart som beskrevs av Irina Brake, 2009. Milichiella mexicana ingår i släktet Milichiella och familjen sprickflugor. Inom Milichiella tillhör arten gruppen Aethiops. Holotypen är från Mexiko.

Källor 

Sprickflugor
mexicana
Insekter i neotropiska regionen
London Pride (skulptur)

London Pride är en 202 cm hög skulptur i brons av den brittiska konstnären Frank Dobson, placerad vid promenadstråket Queen's Walk i området South Bank i London. Skulpturen gavs statusen Grade II i januari 2016.

Motiv och inskription 
Skulpturen föreställer två nakna kvinnor, som sitter på en slät plattform. Följande inskription, som gjordes av konstnären David Kindersley, finns på skulpturens framsida:

Referenser

Noter

Externa länkar 

Skulpturer 1951
Skulpturer 1987
Bronsskulpturer
Skulpturer i London
Gottlieb David Carl Leijonhielm

Gottlieb David Carl Leijonhielm, född 24 februari 1766 i Lofta församling, Kalmar län, död 24 juli 1833 i Linköpings församling, Östergötlands län, var en svensk friherre och militär.

Biografi
Leijonhielm föddes på Stuverum i Lofta socken 1766 som son till löjtnanten vid Östgöta kavalleriregemente Gerhard Malkolm Leijonhielm och dennes hustru Christina Elisabet von Üsedom. Leijonhielm blev inskriven till krigstjänst redan 1774 och utnämndes till sekundkorpral den 15 augusti 1774. Han befordrades till fänrik i armén den 23 april 1779 för att den 2 april 1783 utnämnas till stabsfänrik vid Östgöta infanteriregemente.

Därefter följde befordringarna relativt snabbt, den 9 oktober 1787 blev han sekundlöjtnant vid regementet och den 15 november 1789 premiärlöjtnant. 1788 hade ha dessutom följt med regementet till Finland då Gustav III:s ryska krig bröt ut. Han utnämndes 1789 till stabsadjutant hos generalen Johan Frans Pollet. Han deltog under kriget vid flera drabbningar såsom Reträtten från Högfors, Slaget vid Valkeala, Slaget vid Fredrikshamn samt Slaget vid Svensksund. För de två senare slagen erhöll han Svensksundsmedaljen för visad tapperhet.

Dagen före Slaget vid Valkeala befordrades han till kapten i armén och den 20 maj samma år till kapten även vid regementet. Efter kriget fortsatte hans tjänstgöring i krigsmakten och den 14 juni 1796 befordrades han till major vid regementet, samt utnämndes till sekundmajor den 3 juni 1799. Gustav IV Adolf utnämndes honom till sin överadjutant den 15 december 1799 en tjänst han innehade till 1805. I och med denna befattning fick han avsked från regementet den 18 december 1799. Den 12 juli 1805 utnämndes han till generaladjutant av flygeln, vilket blev hans sista befattning innan han fick avsked med överstes grad den 9 november 1807.

Leijonhielm dog den 24 juli 1833 i Linköping.

Familj
Leijonhielm gifte sig första gången 27 september 1791 på Ekhult i Björsäters församling med Altea Johanna Rosenstierna (1769–1847), dotter till ryttmästaren Nils Rosenstierna och dennes andra hustru Anna Christina Spaldencreutz. De fick tillsammans barnen Nils Malkolm Leijonhielm (1792–1792), Erik Vilhelm Leijonhielm (1793–1799), överstelöjtnanten Nils Erik Malkolm Leijonhielm (1794–1851) i Svenska armén, Christina Eleonora Leijonhielm (1796–1881) som var gift med majoren Carl Julius Gustaf Hästesko af Målagård och kammarherren Erik Christoffer Leijonhielm (1798–1873). Leijonhielm och Rosenstierna skiljde sig 1799.

Leijonhielm gifte sig andra gången 9 juli 1802 med sin kusin Brita Magdalena Fock (1760–1836), dotter till ryttmästare Arvid Adam Fock och friherrinnan Ebba Charlotta Leijonhielm. Paret fick inga barn. Brita Magdalena Fock var tidigare gift med kammarherren Fredrik Sinclair.

Utmärkelser
 Svensksundsmedaljen - 14 mars 1791, i Stockholm
 Riddare av Svärdsorden - 1 november 1797 (Gustav IV Adolfs födelsedag)

Bilder

Källor
Adelsvapen.com, tab 7

Svenska militärer under 1800-talet
Födda 1766
Avlidna 1833
Män
Riddare av Svärdsorden
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Svensksundsmedaljen
Jota Hydrae

Ukdah eller Jota Hydrae (ι Hydrae, förkortat Jota Hya, ι Hya) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Vattenormen. Den har en skenbar magnitud på 3,91, är en misstänkt variabel stjärna (magnitud 3,87 till 3,91) och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 12,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 263 ljusår (ca 81 parsek) från solen.

Nomenklatur
Jota Hydrae var tillsammans med Tau¹ Hydrae, Tau² Hydrae och 33 Hydrae (A Hydrae), Ptolemis Καμπή (Kampē), medan Kazwini benämnde dem som "Uhda","Knuten". Enligt ett NASA-memorandum från 1971 var [UIDAH] titeln för fyra stjärnor: Tau¹ Hydrae som Ujdah I, Tau² Hydrae som Udaj II, 33 Hydrae som Ujdah III och Jota Hydrae som Udah IV. 

År 2016 anordnade International Astronomical Union en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN fastställde namnet Ukdah för Jota Hydrae i juni 2018 och de ingår nu i IAU:s Catalog og Star Names.

Egenskaper
Jota Hydrae är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K2.5 III och är en bariumstjärna, vilket innebär att den visar för en jättestjärna ovanligt starka absorptionslinjer av enkeljoniserat barium och strontium. Den har en massa som är nästan dubbelt så stor som solens massa, en radie som är ca 33 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 83 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 200 K.

Jota Hydrae kan ingå av rörelsegruppen Wolf 630 av stjärnor som delar en gemensam rörelse genom rymden.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/iotahydrae

		
Stjärnbilden Vattenormen
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt	
Orangea jättar
HD-objekt
HR-objekt
Bariumstjärnor
Jakub Zbořil

Jakub Zbořil, född 21 februari 1997, är en tjeckisk professionell ishockeyback som spelar för Boston Bruins i National Hockey League (NHL).

Han har tidigare spelat för HC Kometa Brno i Extraliga; Providence Bruins i American Hockey League (AHL) samt Saint John Sea Dogs i Ligue de hockey junior majeur du Québec (LHJMQ).

Zbořil draftades av Boston Bruins i första rundan i 2015 års draft som 13:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Jakub Zboril NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Jakub Zboril hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1997
Levande personer
Personer från Brno
Tjeckiska ishockeyspelare
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Saint John Sea Dogs
Spelare valda i NHL Entry Draft 2015
Spelare valda av Boston Bruins i NHL Entry Draft
Spelare i Providence Bruins
Spelare i Boston Bruins
Spelare i HC Kometa Brno
Mondovìs katolska stift

Mondovìs katolska stift är ett stift inom Romersk-katolska kyrkan. Stiftet består av sju orter i provinsen Lodi och inrättades på 1300-talet av påve Urban VI.

Biskop i stiftet, och därmed för katolska kyrkan i Mondovì, är sedan 2017 Egidio Miragoli.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Romersk-katolska stift i Italien
Egidio Miragoli

Egidio Miragoli, född 20 juli 1955 i Pandino i Italien, är en italiensk katolsk präst, som blev prästvigd 1979 i Lodi. Han är författare samt biskop i Mondovìs katolska stift som omfattar hela provinsen Cuneo.

Han utsågs den 29 september 2017 till Mondovìs biskop av påven Franciskus. Han biskopsvigdes den 11 november och välkomnades till Mondovìs stift den 11 november.

Böcker 
 Il sacramento della penitenza. Il ministero del confessore: indicazioni canoniche e pastorali, curatela. Milano, Àncora Editrice, 1999, 
 Il Consiglio pastorale diocesano secondo il Concilio e la sua attuazione nelle diocesi lombarde, tesi di dottorato, Roma, Pontificia università gregoriana, 2000,

Noter

Italienska biskopar
Italienska romersk-katolska präster
Alumner från Påvliga universitetet Gregoriana
Präster under 2000-talet
Personer i Italien under 2000-talet
Personer från provinsen Lodi
Födda 1955
Levande personer
Män
Alltingsvalet i Island 2017

Alltingsvalet 2017 var ett extra parlamentsval (nyval) som hölls på Island lördagen den 28 oktober 2017.

Referenser

Övriga källor 

2017 på Island
Politik i Island
Val 2017
Antonia Ringbom

Antonia Elisabeth Ringbom, född 14 november 1946 i Helsingfors, är en finländsk illustratör och regissör. 

Ringbom har studerat konst vid Fria målarskolan i Helsingfors och i Paris samt avlade humanistisk kandidatexamen 1973. Hon var frilansredaktör inom barnprogrammen vid Finlands rundradios svenska verksamhet 1969–1988 och har blivit känd som barnboksillustratör och animationsfilmare inom barnfilm och inom teater. Hon har även verkat som lärare i drama, som regissör samt som instiftare och arrangör av Hangö teaterträff, en veckolång årligen återkommande festival för den alternativa finlandssvenska teatern, vilken har ordnats i Hangö sedan 1992. 

Ringbom har därtill arbetat mycket för barnkulturen och lett skapande verkstäder inom illustration och drama sedan 1960-talet, arrangerat animationsverkstäder med framgång bland barn i Afrika, bland annat i Rwanda och Sydafrika. Hon har varit medlem av Hangö stads kulturnämnd 1975–1992, av Hangö stadsfullmäktige 1977–1988 samt av direktionerna för Hangö sommaruniversitet (1980–1988), Västra Nylands folkhögskola (1980–1986) och av skärgårdsdelegationen 1980–1984. Hon har hållit separatutställningar sedan 1977 och tilldelats bland annat Hangö stads kulturpris 1990 och Svenska kulturfondens kulturpris 1994.

Källor

Finländska illustratörer
Födda 1946
Kvinnor
Levande personer
Regissörer från Helsingfors
Konstnärer från Helsingfors
Sommarpratare 2011
Finlandssvenska teaterregissörer
Finlandssvenska konstnärer
Robert Trossin

Robert Trossin, född den 14 maj 1820 nära Bromberg, död den 1 februari 1896 i Berlin, var en tysk kopparstickare. 

Trossin studerade i Berlin under Buchhorn och Mandel. Redan hans första större blad, föreställande en italiensk fiskargosse (efter Magnus), vittnade om säker teknik. Han blev 1850 direktör för kopparstickarskolan i Königsberg. Bland hans stick bör nämnas de som föreställer Jeftas dotter (1859, efter Schrader), en bedjande munk vid Henrik IV:s bår (efter Lessing), en dilettantkvartett (1868, efter Hiddemann), Mater Dolorosa (efter Guido Reni), Antonius av Padua syn (efter Murillo) och en venetianska (efter Savoldo).

Källor 
 

Tyska grafiker
Grafiker under 1800-talet
Tyska konstnärer under 1800-talet
Födda 1820
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Dagen gryr

Dagen gryr (franska: Le jour se lève) är en fransk dramafilm från 1939 i regi av Marcel Carné. Filmen är baserad på en berättelse av Jacques Viot. I huvudrollerna ses Jean Gabin och Arletty. Filmen anses vara ett av de främsta exemplen på poetisk realism. År 1952 valdes filmen ut till Sight & Sounds första topp tio-lista över de bästa filmerna någonsin.

Handling 
François dödar en man och låser efter det in sig i sin lägenhet. Snart står det poliser utanför dörren, som misslyckas med att skjuta sig in i rummet. Medan de omgrupperar sig för att kunna gripa honom, börjar François minnas tillbaka i flashbacks hur det kom sig att han hamnade i den situation han nu befinner sig i.

Rollista i urval 
 Jean Gabin – François
 Jacqueline Laurent – Françoise
 Jules Berry – Valentin
 Arletty – Clara
 Arthur Devère – Gerbois
 Bernard Blier – Gaston
 Marcel Pérès – Paulo
 Germaine Lix – sångare
 Georges Douking – blind man (ej krediterad)

Om filmen 
Dagen gryr hade svensk premiär den 9 augusti 1939 på biograf Grand vid Sveavägen i Stockholm. Filmen har visats vid ett flertal tillfällen i SVT, bland annat 1986, 1989, i maj och november 2021 och i september 2022.

Se även 
 Fransk film noir

Källor

Externa länkar 
 
 

Franska filmer 1939
Franskspråkiga filmer
Franska kriminalfilmer
Franska dramafilmer
Återfunna filmer
Filmer i regi av Marcel Carné
Drosophila melanogaster (artundergrupp)

Drosophila melanogaster är en artundergrupp inom släktet Drosophila som innehåller fyra artkomplex och nio olika arter.

Lista över arter i artundergruppen

Artkomplexet melanogaster
Bananfluga

Artkomplexet simulans
Drosophila simulans
Drosophila mauritiana
Drosophila sechellia

Artkomplexet yakuba
Drosophila yakuba
Drosophila santomea
Drosophila teissieri

Artkomplexet erecta
Drosophila erecta
Drosophila orena

Släktskap

Källor 

Daggflugor
m
Artundergrupper
Jag är en falskspelare

Jag är en falskspelare (franska: Le Roman d'un tricheur) är en fransk komedifilm från 1936 i regi av Sacha Guitry, som även skrivit manus och spelar huvudrollen. Filmen är baserad på Guitrys roman En falskspelares roman från 1935.

Handling 
En charmerande äldre bedragare reflekterar kring sina olika lurendrejerier genom livet medan han skriver sina memoarer på ett café.

Rollista i urval 

Sacha Guitry - falskspelaren (som gammal)
Marguerite Moreno - grevinnan (som gammal)
Jacqueline Delubac - Henriette
Roger Duchesne - Serge Abramich
Rosine Deréan - juveltjuven 
Elmire Vautier - grevinnan (som ung)
Serge Grave - falskspelaren (som pojke)
Pauline Carton - Madame Moriot
Fréhel - sångerskan
Pierre Labry - Monsieur Morlot, kusin
Pierre Assy - falskspelaren (som ung man)
Henri Pfeifer - Monsieur Charbonnier
Gaston Dupray - uppassare på caféet

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1936
Franskspråkiga filmer
Franska komedifilmer
Monaco på film
Paris på film
Upplands runinskrifter 989

Runinskrift U 989 är en runristad gravhäll i Funbo kyrka, Funbo socken, Uppsala kommun i Uppland.

Runstenen 
U 989 är fastmurad upprest mot västra väggen i kyrkans vapenhus.

Gravhällen består av ljusgrå kalksten. Den är trapetsformad, det vill säga något smalare i undersidan. Höjden är 1,60 meter, bredden är upptill 0,63 meter, och nedtill 0,52 meter. Stenen pryds av ett likarmat kors på en hög fot. Den runda form som korset står på förställer förmodligen en gravkulle. Vänster om korset finns ett svärd avbildat, med en runinskription inom klingan. Till höger om korset är ytterligare en inskription inom linjer som föreställer ett svårtolkat föremål. Eventuellt är det bara en ram för runorna. I båda de nedre hörnen finns två små kors. Ristningarna är nötta och därmed svårtolkade. Linjerna är smala och jämna. Gravhällar med runor tillhör en sen period av runristandet. Runristade gravhällar finns på flera andra ställen i Uppland, till exempel: U 64, U 413, U 449, och U 799.

Inskriften

De båda inskrifterna utgörs förmodligen av två namn. Det högra är bättre bevarat och är med säkerhet namnet Jorund. Den vänstra mer slitna ristningen har troligen förleden Arn-, medan efterleden är oklar. Man kan gissa, att namnet var arngair Arngœiʀʀ.

Historia
Gravhällen har ursprungligen legat över en grav på kyrkogården, men senare flyttats in i kyrkan. Hällen var känd av Johannes Bureus som beskrev att den fanns i kyrkgolvet. Johannes Rhezelius skrev att den låg i korgolvet. Enligt Rhezelius skulle kyrkans grundläggare ligga begravd under hällen. Enligt Richard Dybeck låg den under en av de södra bänkarna i kyrkan. Stenen togs upp ur golvet 1864 för att skydda den slitna ytan.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Källor

Upplands runinskrifter 989
Runinskrifter i Uppsala kommun
Georg Wilhelm Palmstruch

Georg Wilhelm Palmstruch, född 1723, död 1782, var en svensk major vid Västerbottens regemente. År 1757 gick han ut i Pommerska kriget och satt 1758–1760 som gisslan hos preussarna för betalning av garnisonens skulder. Georg Wilhelm Palmstruch var också industriman. Före kriget hade han 1754 påbörjat experiment för porslinstillverkning i Piteå och även tagit initiativ till grundandet av Robertsfors bruk. Efter sin hemkomst från fångenskapen fick han 1760 privilegium på en porslinsfabrik i Svensbyn som dock aldrig kom till stånd. Senare flyttade Palmstruch till Stockholm och drev då en degelfabrik på Djurgården. Bolaget gick emellertid i konkurs och degelfabriken överläts till brodern Urban Reinholm Palmstruck (1726–1795).

År 1757 beviljade regeringen Georg Wilhelm Palmstruch privilegium för uppodling inom ett 25 kvadratmil stort område, till stor del beläget i Alterälvens dalgång uppströms Pålmarksträsket samt vidare upp mot lappmarksgränsen. Områdets officiella namn var Piteå stora nybygge, men det kallades vanligen för Palmstruchska odlingsdistriktet. Regeringen bekräftade privilegiet genom ett frihetsbrev 1775. Palmstruch sålde emellertid snart sitt privilegium, som passerade mellan flera olika ägare innan det 1797 förvärvades av Samuel Gustaf Hermelin. Vid tidpunkten för Hermelins övertagande fanns följande frälsenybyggen inom distriktet: Altergård, Backträsk, Bredträsk, Bodträsk, Holmträsk, Storfors och Pålsträsk. Då Hermelin kort därefter anlade Selets bruk kom nybyggena att lyda under detta.

Georg Wilhelm Palmstruch var brorsonson till Georg Reinhold Palmstruch, dotterson till Urban Hiärne och farbror till Johan Wilhelm Palmstruch.

Referenser 

Svenska militärer under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Födda 1723
Avlidna 1782
Män
Kappa Hydrae

Kappa Hydrae (κ Hydrae, förkortat Kappa Hya, κ Hya) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Vattenormen. Den har en skenbar magnitud på 5,06, är en misstänkt variabel stjärna (magnitud 3,87 till 3,91) och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 7,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 440 ljusår (ca 134 parsek) från solen.

Nomenklatur
Kappa Hydrae var en av de stjärnor som benämndes av astronomen Al Tizini från 1600-talet som Al Sharāsīf ( ألشراسيف ), ”revbenen” (av Hydra), som inkluderade stjärnorna från Beta Crateris västerut via Kappa Hydrae.
Enligt stjärnkatalogen i Technical Memorandum 33-507 - A Reduced Star Catalog Containing 537 Named Stars var Al Sharāsīf benämningen på två stjärnor: Beta Crateris som Al Sharasīf II och Kappa Hydrae som Al Sharasīf I.

EgenskaperKappa Hydrae är en blå till vit stjärna i utveckling från huvudserien till underjättestadiet och av spektralklass B4 IV/V. Den har en massa som är ca 5 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3,4 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 328 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 16 200 K.Kappa Hydrae'' kan vara en variabel stjärna, vilket betyder att den genomgår upprepade fluktuationer i magnitud med minst 0,1 enheter.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://web.archive.org/web/20181118164900/https://www.universeguide.com/star/kappahydrae

		
Stjärnbilden Vattenormen
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt	
Huvudseriestjärnor klass B
HD-objekt
HR-objekt
Königsee

Königsee är en stad i Landkreis Saalfeld-Rudolstadt i förbundslandet Thüringen i Tyskland. Efter sammanlagningen med Rottenbach den 31 december 2012 var namnet Königsee-Rottenbach fram till den 31 december 2018.

Kommunen ingår i förvaltningsgemenskapen Königsee tillsammans med kommunerna Allendorf och Bechstedt.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Saalfeld-Rudolstadt