kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Von Rosenska palatset, Tallinn

von Rosenska palatset är ett stadspalats i Tallinn i Estland, som idag inhyser Sveriges ambassad i Tallinn. Det är ett av de få kvarvarande byggnaderna från den svenska stormaktstiden.

Köpmannen Bogislaus von Rosen köpte tomten 1651, sju år innan han dog. Den ärvdes av sonen Axel von Rosen, som också ärvde Roosna-Alliku och Viisu herrgårdar i Järvamaa. Denne lät 1670–1674 uppföra ett stadspalats vid Pikk 28 i dåvarande Reval på en tomt som hans far hade förvärvat. Det är oklart vem som ritat huset. Namn som nämnts är Johan Tobias Albinus från Kulmbach och Jacob Staël von Holstein. Det kan också ha varit husets byggmästare Gert Fohrberg. Inför byggandet protesterade Svarthuvudenas brödrasällskap, som sedan 1500-talet haft sitt högkvarter Mustpeade maja i ett av grannhusen, mot planerna på ett hus i tre våningar med ett brant valmat tegeltak och med fasaden vänd mot gatan.

Axel von Rosen dog 1679, varefter huset ärvdes av den då minderårige sonen Bengt Gustav von Rosen, sedermera major och lantråd. När ryssarna tog över 1710 tog de över huset fram till 1720, då det återlämnades till von Rosen. Efter honom ärvdes huset 1725 av dottern Katharina Elisabeth, som 1727 gifte sig med lantrådet Adam Friedrich von Stackelberg. Det såldes 1763 till det kejserliga hamnkontoret i Tallinn och såldes vidare 1862 till generalmajoren Moritz Nieroth.

Mortitz Nieroth anlitade arkitekten Ferdinand Kordes för en genomgripande renovering. Entrén flyttades från gården till gatan och fönsteröppningarna vidgades, samtidigt som gårdshusen byggdes på med en våning.

År 1991 arrenderade den estniska staten ut den nedslitna fastigheten till den svenska staten genom Byggnadsstyrelsen och senare Statens fastighetsverk, som lät renovera byggnaderna fram till 1994. Där inryms nu kanslilokaler, ambassadörsresidens, tre gästbostäder och utställningslokaler.

Källor
En bredsida mot Pikkgatan i Kulturvärden 1994:1
Ett svenskt barockpalats i Tallinn i Kulturvärden 2001:4 
Tallinn, Estland på Statens fastighetsverks webbplats

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Tallinn
Byggnadsminnen i Estland
Von Rosenska palatset

von Rosenska palatset kan avse:

von Rosenska palatset, Tallinn
von Rosenska palatset, Stockholm
Hoti (stam)

Hoti, (albanska: Hoti) är en historisk stam och region i Malsia e Madhe i södra Montenegro och norra Albanien.

Historia
Hoti nämns för första gången år 1474 som montanea ottanorum ("berget i Hoti").

År 1499 startade Hoti och Grudastammen revolt mot osmanska riket på grund av de höga skatterna.

1913 tilldelades Gruda och Hoti till Montenegro av stormakterna. Efter det invaderade Montenegro Gruda den 30 maj 1913. Efter hårt motstånd och många döda försökte Nikola I av Montenegro muta stamledarna med pengar, men de vägrade. Som reaktion på ockupationen skickade stamledaren för Gruda en deputation till Sir Cecil Burney, med begäran att inte ge Hoti till Montenegro utan att få vara inom Albaniens gränser. Men efter ett halvår hade Montenegro full kontroll över stammarna. De flesta bosättningarna i Hoti och Gruda var jämnade med marken och över 700 familjer från Gruda och Hoti flydde till Albanien.

Antropologi
I muntlig tradition sägs Hoti komma från Bosnien. De hävdar att de härstammar från en bosnisk man kallad Keq Preka eller Kec Panta, som flydde till Piperi i Montenegro runt 1520-talet. Preka hade flera söner: Lazar Keqi (stamfadern till Hoti), Ban Keqi, Kaster Keqi, Merkota Keqi, Vas Keqi och Piper Keqi. De är stamfäder till de albansktalande stammarna Hoti, Krasniqi och Nikaj, samt till de montenegrinsk/serbisktalande Piperi, Vasojevići och Ozrinići. 

Familjerna i Hoti:
 Camaj
 Dedvukaj
 Drekaj 
 Dushaj
 Gjelaj
 Gjonaj
 Gojçaj
 Junçaj
 Lucgjonaj
 Çunmulaj
 Lajçaj
 Nicaj
 Prelvukaj

Demografi
I en rapport från 1614, skriven av Mariano Bolizza, fanns det 212 hushåll och 600 män redo för strid, ledda av Marash Papa.

Religion
Majoriteten av Hoti är katoliker, medan en minoritet är muslimer.

Kända personer från Hoti
 Ded Gjo Luli - stamledare
 Çun Mula - flaggbärare av Hoti
 Marash Uci - frihetskämpe
 Palok Traboini Lulis sekreterare
 Emina Çunmulaj - amerikansk modell

Referenser

Albanska stammar
Xinguskärnäbb

Xinguskärnäbb (Campylorhamphus multostriatus) är en fågelart i familjen ugnfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra amazonska Brasilien söder om Amazonfloden, från Río Xingu österut Río Tocantins, söderut till nordöstra Mato Grosso. Den kategorisar traditionellt som underart till amazonskärnäbb (Campylorhamphus procurvoides) men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN, sedan 2023 även av International Ornithological Congress.

Status 
Fågeln kategoriseras av IUCN som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

Ugnfåglar
Campylorhamphus
Fåglar i neotropiska regionen
Lennart Sandfjord

Magnus Lennart Sandfjord ursprungligen Andersson, född 13 mars 1916 i Östra Vingåkers församling, Södermanlands län, död 10 juni 1999 i Nävertorps församling, Södermanlands län, var en svensk målare och reklamtecknare.

Han var son till reparatören Carl Magnus Andersson och Hildegard Lucia Amalia Svensson och från 1944 gift med Nanny Viktoria Andersson. Sandfjord var huvudsakligen autodidakt men studerade en tid vid NKI-skolan 1937–1942 och bedrev självstudier under resor till bland annat Danmark, Tyskland, Frankrike och Nederländerna. Separat debuterade han med en utställning i Västerås 1931 och ställde därefter ut separat ett flertal gånger på olika platser i landet. Tillsammans med Arne Hellborg och Calle Jonzon ställde han ut i Katrineholm 1953. Han medverkade i vandringsutställningen Sörmländska målare. Hans konst består av stilleben, kustmotiv och landskapsmålningar. Som illustratör illustrerade han ett flertal bokomslag samt bidrog med teckningar till olika tidningar i Östergötland.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 44, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1916
Avlidna 1999
Personer från Östra Vingåkers socken
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska reklamare
Gustaf Albert Schéele

Gustaf Albert Schéele, född 8 oktober 1796, död 21 januari 1844 i Stockholm, var en svensk gördelmakare och ciselör.

Han var son till kramhandlaren Johan Fredrik Schéele och Ulrica Geringius och gift med Elisabet Charlotta Herrbarth samt bror till litografen Johan Mauritz Schéele. Han var verksam som gördelmakare och ciselör i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 56, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska ciselörer
Män
Födda 1796
Avlidna 1844
Konstnärer från Stockholm
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Gilius Schelkens

Gilius Schelkens, död i pesten 1565 på Svartsjö slott vid Stockholm, var en guldvävare troligen av tysk härkomst eller från Antwerpen.

Schelkens var verksam som guldvävare vid Erik XIV:s hov på Svartsjö slott 1562–1565 där han tillhörde Påvel guldvävares arbetslag. Som inkallad utländsk expert på guldvävning erhöll han årligen 100 mark samt kost, kläder och logi vilket vid den tiden var ett högt arvode. Eftersom vävarna inte signerades är det omöjligt att peka ut enskilda objekt tillverkade av Schelkens även om arbeten från denna tid finns bevarade. Namnet Schelkens är troligen en förvrängning av släktnamnet Schellinch, en känd Antwerpensläkt

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 62, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konstnärer under 1500-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna 1565
Johan Schick

Johan Schick, född i Kraków, död 29 april 1701 i Stockholm, var en svensk silversmed.

Han var gift med Elisabeth Larsdotter. Schick blev mästare i Stockholm 1645 och var en av de svenska silversmeder som tog upp tillverkningen av figurutsmyckade dryckeskannor. Han är representerad vid Nationalmuseum med en stor kanna som runt livet visar paradisscener och på locket en återgivning av bröllopet i Kana.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 64, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska silversmeder
Män
Födda okänt år
Avlidna 1701
Personer från Kraków
Representerade vid Nationalmuseum
Josef Schibli

Josef Martin Schibli, född 12 november 1925 i Lachen am See i Schweiz, död 1 juni 2019 i Helsingborg, var en svensk poet, grafiker, målare, tecknare, press- och handförgyllare.

Han var son till dekoratören Theodor Schibli och Elisabeth Knobel. Schibli studerade vid Kunstgewerbeschule i Zürich 1947 och vid Central School of Arts and Crafts i London 1960 samt för Johnny Friedlaender i Paris 1964 samt vid aftonkurser i grafik för Carl Johanson 1950–1960 och under ett stort antal studieresor i Västeuropa. Tillsammans med Carl Johanson och Hedvig Malmström genomförde han en grafikutställning i Laholm 1962 och tillsammans med L Hultgren ställde han ut Norrköping. Han medverkade i Hallands konstförenings höst- och vandringsutställningar samt i Stockholmssalongerna på Liljevalchs konsthall. På eget förlag publicerade han den illustrerade diktsamlingen Gedichte eines Träumers 1957. Hans konst består av figurer och landskap i etsning, akvatint eller torrnål och i mindre utsträckning olja och teckningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 64, Allhems förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1925
Avlidna 2019
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Mustpeade maja

Mustpeade maja (svenska: Svarthuvudbrödernas hus) är ett kulturhus i Gamla Stan i Tallinn.

Borgargillet Svarthuvudbröderna i Tallinn var verksamt åtminstone från omkring 1400. Brödraskapet, med Sankt Mauritius som beskyddare, var en sammanslutning för skeppsägare och inhemska och utländska köpmän. Svarthuvudbröder fanns i Tartu (Dorpat), Riga och Tallinn (Reval). Gillena upplöstes efter Sovjetunionens ockupation 1940. 

Det första huset vid Pikkgatan köptes av Svarthuvudbröderna 1517. Det renoverades  1597 under överinsyn av arkitekten Arent Passer, då fasaden byggdes om i holländsk renässansstil. De målade dörrarna är från 1640-talet. Fastigheten består idag av tre separata byggnader och har fyra salar och ett antal mindre sällskapsrum. Vita salen byggdes 1531–1532 och renoverades i modernare stil 1909–1911. Huset med den stora Sankt Olafsalen, delvis interiör från tidigt 1400-tal, köptes av Svarthuvudbröderna 1919 och byggdes om 1919–1922.

Svarthuvudbrödernas hus blev under 1600-talet en viktig samlingsplats för sociala och kulturella evenemang som konserter, baletter och mottagningar. Byggnaderna används också idag som kulturhus.

Bildgalleri

Se även
Svarthuvudbrödernas hus i Riga

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln House of the Blackheads (Tallinn) på engelskspråkiga Wikipedia.

Byggnader och anläggningar i Tallinn
Byggnadsminnen i Estland
Alex Öberg

Alex William Öberg, född 12 april 1910 i Norberg, Västmanlands län, död 1971, var en svensk målare.

Han var son till gruvförmannen Carl Wilhelm Öberg och Viktoria Lindstedt och från 1943 gift med Frida Kristina Jakobsson. Öberg studerade huvudsakligen vid några privata målarskolor men deltog i krokiundervisningen vid Konstakademien under Otte Skölds handledning. Separat ställde han ut på Modern konst i hemmiljö 1948, De ungas salong 1951 och i ett flertal landsortsstäder. Tillsammans med Arvid Knöppel ställde han ut på Lorensbergs konstsalong i Göteborg och tillsammans med Torsten Dahl och Georg Källkvist i Eskilstuna. Han medverkade i samlingsutställningar arrangerade av Dalarnas konstförening, Sveriges allmänna konstförening och Liljevalchs Stockholmssalonger samt i grupputställningar med olika Dalakonstnärer. Hans konst består av landskapsskildringar, gruvmiljöer och figurmotiv.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 795, Allhems Förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 601, 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1910
Avlidna 1971
Personer från Norbergs socken
Wilhelm Schlachter

Johan Wilhelm Theodor Schlachter, född 9 augusti 1832 i Hamburg, död 10 december 1908 i Stockholm, var en tysk-svensk litograf.

Han var bror till litograferna Johann Schlachter  och Heinrich Schlachter. Efter utbildning i Tyskland och praktikarbete i Danmark kom Schlachter till Stockholm sommaren 1854 där han anställdes vid Generalstabens litografiska anstalt. Vid anstalten producerades kartor och Schlachter som önskade sig mer konstnärligt krävande arbete bildade tillsammans med Herman Seedorff firman Schlachter och Seedorffs litografiska institut 1865. Företaget fick på kort tid stor framgång och när Centraltryckeriet bildades 1873 gick verksamheten upp i detta och de båda kompanjonerna anställdes som föreståndare. Schlachter avsade sig föreståndarskapet 1878 för att få mer tid att arbeta med vetenskapliga verk åt Vetenskapsakademien. Schlachter är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 71, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska litografer under 1800-talet
Tyska konstnärer under 1800-talet
Personer från Hamburg
Män
Födda 1832
Avlidna 1908
Representerade vid Nationalmuseum
Skålhamra

Skålhamra är en gård och ett område längs Skålhamravägen i nordvästra delen av Täby kommun, väster om Vallentunasjön och gränsande till Upplands Väsby kommun.

Fornminnen 
Strax norr om Skålhamra gård ligger Risbyle med de två Risbylestenarna resta efter Ulf i Skålhamra som hör till Upplands tidigare runristningar.
Namnet Skålhamra  finns omnämnt som Skulobri på en av stenarna som dateras till ca 1010-1050 e. Kr..

Skålhamra gård 
 Mangårdsbyggnaden är uppförd på 1880-talet och används av Täby golklubb som äger marken på gårdens ägor för sin 18-håls golfbana.
 Pelarhuset betstår att tre uthus som i söder är förenad i en träkolonnförsedd fasad.
 Skålhamratorpet har tjänat som smedbostad och har varit ryttartorp tillhörande Skålhamra rusthåll.

Golfbanan 
Skålhamra golfbana byggdes åren 1969 - 1972 och drivs av Täby golfklubb

Källor

Kommundelar i Täby kommun
Golfklubbar i Sverige
Philip Adolph Schirmer

Philip Adolph Schirmer, född troligen 1755, var en tysk-svensk keramiker och verkmästare.

Schirmer efterträdde 1784 Henrik Sten som ledare av produktionen vid Mariebergs porslinsfabrik och drev den fram till brukets nedläggande 1788. Han var därefter en tid verkmästare vid Rörstrands porslinsfabrik innan han 1802 kom till Löfnäs fajansbruk som verkmästare. Ett flertal föremål som han signerat finns bevarade i olika samlingar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 66, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Män
Födda 1755
Avlidna okänt år
Svenska keramiker
Mathias Schilder

Mathias Schilder, död 1719 troligen i Visby, var en svensk fortifikationslöjtnant, kalkbruksägare och tecknare.

Han var son till konterfejaren och rådmannen i Visby Lars Mattson Hamel och Aigrel Schröder och gift första gången med Maria Bähr och andra gången från 1708 med Maria Schönfeldt. Efter studentexamen 1681 anställdes Schilder vid reduktionskommissionen i Livland och från 1691 var han premiärlantmätare på Gotland. Därefter övergick han till fortifikationen där han utnämndes till löjtnant 1711. Som många av dåtidens militärer var han även verksam som tecknare och en av hans teckningar över Visby har utgjort förlaga till ett kopparstick i Eric Dahlberghs Suecia antiqua et hodierna. Schilder är representerad vid Kungliga biblioteket.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 64, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Svenska tecknare under 1700-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna 1719
Svenska militärer under 1600-talet
Konstnärer från Visby
Carl Hedegård

Carl Julius Hedegård, född Nilsson 16 oktober 1888 i Östra Hargs socken, död 24 januari 1958 i Motala, var en svensk folkskollärare, journalist, författare och kommunpolitiker. Han uppträdde under pseudonymen Gunnar Hede.

Biografi
Efter folkskollärarexamen i Linköping 1909 var Hedegård extraordinarie folkskollärare i Norrköping fram till 1911 och kompletterade därefter sina studier vid Lunds universitet. Åren 1911–1923 var han folkskollärare i Jönköping och 1923–1932 även överlärare. Från 1933 var Hedegård även statens folkskoleinspektör i Östergötlands västra inspektionsområde. 

Han var 1918–1930 ledamot av stadsfullmäktige i Jönköping liksom 1922–1926 av kyrkorådet. Åren 1933–1937 tjänstgjorde han som programchef och hallåman vid Radiotjänsts studio i Linköping. Han flyttade till Motala och var 1939–1946 ledamot av stadsfullmäktige där och ordförande i dess beredningsutskott 1940–1946.

Författardebuten ägde rum 1912 med diktsamlingen På solstigar och mörka vägar under pseudonymen Gunnar Hede. Den använde han sedan för sina skönlitterära verk. Med diktsamlingen Skörd 1916 kom de litterära genombrottet. Hans diktsamlingar är huvudsakligen skrivna på östgötamål. Den första novellsamlingen Gården (1918) följdes av flera andra. Hedegård medarbetade i flera tidningar, bland annat i Svenska Dagbladet, Idun och Hvar 8 Dag.

Familj 
Carl Hedegård var son till lantbrukarna Carl Johan och Karolina Nilsson på Idingstad gård.

Bibliografi

Skönlitteratur utgiven under pseudonymen Gunnar Hede

Varia utgiven under eget namn
 - Tillsammans med Hjalmar Bjurulf.

 - Utkom i flera upplagor.

Referenser

Externa länkar

Svenska författare
Svenska kommunalpolitiker
Programledare i Sveriges Radio
Födda 1888
Avlidna 1958
Män
Personer från Östra Hargs socken
Författare från Östergötland
Rory McLeod

Rory McLeod, född 26 mars 1971 i Wellingborough, är en jamaikansk professionell snookerspelare sedan 2019. Säsongen 2017/2018 är han rankad 41:a i världen.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 CueTracker - Rory McLeod
 WST - Rory McLeod

Brittiska idrottare under 2000-talet
Brittiska idrottare under 1900-talet
Engelska snookerspelare
Personer från Wellingborough
Levande personer
Födda 1971
Män
Logistiska tillväxtekvationen

Logistiska tillväxtekvationen är en differentialekvation, , som beskriver en exponentiell tillväxt med ett takvärde. 

Den skiljer sig från rena exponentialfunktioner genom att tillväxthastigheten inte bara är proportionell mot  utan också mot faktorn .  är det värde som utgör en övre gräns för . 

 går mot 0 (noll) då  närmar sig . Följaktligen går  mot 0 och tillväxten upphör. 

Lösningsformeln för att bestämma  för denna typ av differentialekvation lyder enligt följande: 

 

Där den logistiska tillväxtkonstanten  kan bestämmas med hjälp av ett startvillkor till problemet i fråga.

Referenser  
"Matematik 5 J. Sjunnesson, M. Holmström, E. Smedhamre, L. Jakobsson, K. Nilson. Liber"

Differentialekvationer
en:Logistic_function#Logistic_differential_equation
Hakon Hedemann-Gade

Hakon Hedemann-Gade, född 9 december 1891 i Lund, död 21 februari 1966 i Malmö, var en svensk konst- och teaterkritiker.

Hakon Hedemann-Gade var son till försäkringsinspektören Wilhelm Theodor Hedemann-Gade. Efter studentexamen vid Lunds högre allmänna läroverk 1910 blev han student vid Lunds universitet där han 1915 avlade en filosofie kandidatexamen. Hedemann-Gade var från medarbetare vid konst- och musikavdelningarna vid Folkets Tidning, Lunds Dagblad och Svenska Dagbladet från 1916. Han var från 1917 även extraordinarie amanuens vid Lunds universitets konstmuseum. Hedemann-Gade blev 1921 filosofie licentiat vid Lunds universitet. 1921 var han konstanmälare i Svenska Dagbladet, 1922 i Stockholms Dagblad och 1925-1956 Sydsvenska Dagbladet Snällposten. Hedamann-Gade var även 1926-1930 musikanmälare och 1926-1950 teateranmälare vid Sydsvenska Dagbladet Snällposten.

Källor 

Svenska kritiker
Födda 1891
Avlidna 1966
Män
Personer från Lund
Max Watson

Max Watson, född 3 februari 1996, är en svensk fotbollsspelare som spelar för slovenska NK Maribor.

Klubbkarriär
Watsons moderklubb är Bankeryds SK. Som 14-åring gick han över till Jönköpings Södra IF. Inför säsongen 2014 flyttades han upp i A-laget. Den 20 maj 2015 debuterade Watson i Superettan i en 5–2-vinst över IF Brommapojkarna, där han blev inbytt i den 73:e minuten mot Joakim Karlsson. I juni 2015 förlängde Watson sitt kontrakt i klubben med 3,5 år.

Den 1 april 2016 lånades Watson ut till Norrby IF över säsongen 2016. I februari 2017 blev det klart att han lånades ut till Norrby även över säsongen 2017. 

I november 2018 förlängde Watson sitt kontrakt i Jönköpings Södra med två år. I mars 2019 lånades han ut till Mjällby AIF på ett låneavtal över säsongen 2019. Den 17 december 2019 värvades Watson av Mjällby AIF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Efter säsongen 2021 lämnade han klubben.

Den 11 januari 2022 värvades Watson av slovenska NK Maribor, där han skrev på ett treårskontrakt.

Landslagskarriär
Watson spelade tre landskamper för Sveriges U19-landslag under 2013.

Meriter 

  NK Maribor: PrvaLiga 2021/2022

Källor

Max Watson på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Jönköpings Södra IF
Fotbollsspelare i Norrby IF
Spelare i Mjällby AIF
Spelare i NK Maribor
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Spelare i Prva slovenska nogometna liga
Födda 1996
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 2000-talet
Fotbollsspelare i Bankeryds SK
Sigfrid Henriksson Sarfve

Sigfrid Henriksson Sarfve var vid 1500-talets slut en från nuvarande Finland bördig kansliskrivare vid Johan III:s hov, kunglig sekreterare under kung Sigismund och på grund av fejden mellan Sigismund och hertig Karl landsflyktig till Polen.

Sigfrid Sarfve var son till kyrkoherden Henricus Jacobi (Henrik Jakobsson), som verkade i Pyttis åren 1547-1591, och Gertrud Sigfridsdotter, som var dotter till Sigfrid i Sötskog och Kerstin Ragvaldsdotter av den adliga Sjundbysläkten. Släkten Sarfve var betydande och inflytelserik, enligt Jully Ramsay adlig, eller enligt Love Kurtén “som stod adeln nära”. De förde ett vapen med ett gitter över en sarv. Sigfrid Sarfve var från 1586 gift med köpmansdottern Helena Köniksdotter från Gävle, syster till ärkebiskopen Petrus Kenicius.

Sigfrid Sarfve arbetade redan 1578 vid Johan III:s kansli, och blev sedermera sekreterare till Johan III:s halvbror kung Sigismund. En relativt omfattande korrespondens i och utanför tjänsten finns bevarad på Riksarkivet. I likhet med stora delar av de i Finland bosatta av adeln och prästerskapet hörde Sarfve till de Sigismundtrogna i fejden mellan honom och hertig Karl, och när avsättningskriget mot Sigismund utbröt 1598 tvingades Sarfve att fly från Stockholm till den östra rikshalvan Finland. Där uppehöll han sig huvudsakligen i Pyttis fram till slutet av sommaren 1599, då han slutligen färdades via Wesenberg i nuvarande Estland till kung Sigismund i Polen.

Noter

Män
Födda 1500-talet
Avlidna 1600-talet
Personer från Pyttis
Personer från Nyland
American Airlines Flight 191

American Airlines Flight 191 (eller N110AA) var en McDonnell Douglas DC-10-30 som störtade i Des Plaines i Chicago, Illinois, kort efter att det lyfte från O'Hare International Airport för en flygning till Los Angeles. Ombord fanns 258 passagerare och en besättning om 13. Alla ombord samt ytterligare två personer på marken omkom i olyckan. Orsaken till kraschen var att den vänstra jetmotorn föll av på startbanan. Planet kunde ha räddats, men det överstegrades utan att piloterna förstod det. 

Flygolyckan är den dödligaste i USA:s historia.

Referenser 

Flygincidenter 1979
Flygincidenter i USA
1979 i USA
Guy de Luget

Guy de Luget, född 2 februari 1884 i La Rochelle, död 22 september 1961 i Montigny-lès-Metz, var en fransk fäktare.
Han blev olympisk guldmedaljör i florett vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Franska fäktare
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1924
Födda 1884
Avlidna 1961
Män
Personer från La Rochelle