kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
16 Orionis

16 Orionis, eller h Orionis, är en vit Am-stjärna i stjärnbilden Orion. 

16 Orionis har visuell magnitud +5,43 och är synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 180 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Orion
Am-stjärnor
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Cynthia Erivo

Cynthia Onyedinmanasu Chinasaokwu Erivo, född 8 januari 1987 i Stockwell i London, är en brittisk skådespelare och sångerska.

År 2016 vann hon en Tony Award i kategorin bästa kvinnliga skådespelare i en musikal för rollen som Celie i Broadway-uppsättningen av musikalversionen av Purpurfärgen. Hon vann även en Grammy Award för albumet från musikalen. År 2019 porträtterade Erivo Harriet Tubman i långfilmen Harriet. Rollen ledde till att hon nominerades till bland annat en Golden Globe Award för bästa kvinnliga huvudroll i en dramafilm vid Golden Globe-galan 2020 och en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll.

Filmografi i urval
 (två avsnitt)

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Födda 1987
Kvinnor
Skådespelare från London
Brittiska musikalartister
Arvo Saloranta

Arvo Ensio Saloranta, född 26 december 1895 i Rengo, död 3 april 1976 i Helsingfors, var en finländsk militär. 

Saloranta var kompanichef vid Tekniska högskolans skyddskår 1917–1918 och genomgick Vörå krigsskola, krigsfänrikskolan och officersaspirantkursen i Viborg 1918. Han deltog i finska inbördeskriget med Vörå krigsskola och tog efter kriget sin examen vid Tekniska högskolan samt åkte sedan till Danmark, där han absolverade krigshögskolans tekniska avdelning 1920–1923 samt praktiserade vid vapenfabriker 1923–1924. Vid återkomsten till hemlandet blev han vapenkonstruktör på försvarsministeriet, var teknisk direktör vid statens gevärsfabrik 1927–1929 och chef för vapensmedsskolan 1929–1939. I början av vinterkriget fick han till uppgift att konstruera en pansarmina. För att åstadkomma detta grundade han en byrå och åtta produktionsanläggningar. Under fortsättningskriget tjänstgjorde han som vapenkonstruktör och var efter andra världskriget vapenchef vid huvudstaben ända fram till 1955. Han uppnådde generalmajors grad 1953.

Saloranta konstruerade tillsammans med Aimo Lahti L/S snabbeldsgeväret 27, planerade och tillverkade i början av vinterkriget en pansarmina av trä, försedd med tändrör. Denna mina utgjorde 90 procent av de pansarminor som användes. Vid årsskiftet 1940–1941 konstruerade han en ismina som togs i bruk under namnet ArSa och 1941 en ägghandgranat som undanträngde de mindre effektiva gamla handgranaterna och en lätt granatkastare (modell 47/41).

Källor

Finländska generaler
Födda 1895
Avlidna 1976
Män
Personer från Rengo
Phloridosa

Phloridosa är ett undersläkte inom släktet Drosophila som innehåller åtta arter.

Arter inom undersläktet 
Drosophila alei
Drosophila alfari
Drosophila cuzcoica
Drosophila denieri
Drosophila lutzii
Drosophila merzi
Drosophila monsterae
Drosophila tristani

Källor 

Daggflugor
p
Marta, Viterbo

Marta är en ort och kommun i provinsen Viterbo i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Viterbo
Carolina Albuquerque

Carolina Demartini de Albuquerque, född 25 juli 1977, är en brasiliansk volleybollspelare.

Albuquerque tävlade för Brasilien vid olympiska sommarspelen 2008 i Peking, där hon var en del av Brasiliens lag som tog guld i volleyboll.

Källor

Brasilianska volleybollspelare
Brasilianska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2008
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Brasilien

Volleybollspelare i Grêmio Náutico União
Volleybollspelare i EC Pinheiros
Volleybollspelare i Osasco Voleibol Clube
Volleybollspelare i CD Macaé Sports
Volleybollspelare i Vóley Murcia
Volleybollspelare i SESI-SP
Volleybollspelare i PAOK
 
Födda 1977
Levande personer
Kvinnor
Volleybollspelare i ADC Bradesco
Nadja Eriksson

Nadja Carita Cecilia Eriksson, född 5 december 1955 i Edebo församling, Stockholms län,  är en svensk kompositör, körledare och kyrkomusiker. Hon har arbetat som kyrkomusiker sedan 2016  i Simrishamns församling. Hon har skrivit sånger tillsammans med bland annat Åsa Hagberg och Kerstin Fryxell.

Biografi
År 1979 utbildade sig Eriksson på Kungliga Musikhögskolan i Stockholm till lärare. År 2017 vann Hagberg och Erikssons låt Lågor av ljus första priset i en psalmtävling anordnad av Växjö stifts kyrkosångsförbund.

Diskografi
1981 - Vågspel
2007 – Nya steg gör nya spår
2011 – Flickan vid pianot

Verklista

Orgelverk
När hjärtat talar (Wessmans musikförlag, 2018).
March Pitca (Wessmans musikförlag, 2018).

Körverk
Allt som lever (Gehrmans musikförlag). Text av Åsa Hagberg.
Lågor av ljus. Text av Åsa Hagberg.
Då tänder vi ljus (Gehrmans musikförlag, 2018). Text av Åsa Hagberg.
Guds sändebud (Wessmans musikförlag, 2020). Text av Kerstin Fryxell.  
I samma båt (Gehrmans musikförlag, 2017). Text av Åsa Hagberg.
När löven dansar (Gehrmans musikförlag). 
Sagan om alltings början (Gehrmans musikförlag). Text av Nadja Eriksson. Arrangemang av Anders Asp.
Vägen till regnbågen är vägen till dig (Gehrmans musikförlag).
Vänd oss till dig (Gehrmans musikförlag). Text av Åsa Hagberg.
Den vackraste stjärnan (Gehrmans musikförlag, 2019). Text av Kerstin Fryxell.
När ljuset växer (Wessmans musikförlag, 2017). Text av Åsa Hagberg.
Om hösten (Gehrmans musikförlag). Text av Nadja Eriksson.
Om sommaren (Gehrmans musikförlag). Text av Nadja Eriksson.
Om vintern (Gehrmans musikförlag). Text av Nadja Eriksson.
Om våren (Gehrmans musikförlag). Text av Nadja Eriksson.
Pilgrimens sju sånger (Wessmans musikförlag, 2014). Text av Åsa Hagberg.
Sju vandringssånger (Wessmans musikförlag, 2015). Text av Åsa Hagberg.
Två gospelsånger (Gehrmans musikförlag). Text av Åsa Hagberg.
Vår underbara värld (Gehrmans musikförlag, 2019). Text av Åsa Hagberg.
Välsignade barn. Text av Nadja Eriksson.
Julens ängel (Gehrmans musikförlag). Text av Åsa Hagberg.
Änglarnas konsert (Gehrmans musikförlag, 2017). Text av Åsa Hagberg.
Sånger till Kraft (Wessmans musikförlag, 2017). Text av Åsa Hagberg.
Pärlor - elva frälsarkranssånger
Härlighetens väg  (Wessmans musikförlag, 2019). Text av Åsa Hagberg.
Gåvan (Wessmans musikförlag, 2019). Text av Kerstin Fryxell.

Arrangemang
Sorgen och glädjen
Herre du vandrar (Wessmans musikförlag, 2019).
Den som bär - Sånger om visdom, närvaro och ljus. Arrangemang av Björn Claeson.

Källor
Nadja Eriksson på Wessmans musikförlag
Nadja Eriksson på Gehrmans musikförlag
Nadja Erikssons hemsida
Nadja Eriksson på Ratsit

Noter

Svenska kyrkomusiker 
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Personer från Edebo socken
Födda 1955
Kvinnor
Levande personer
Psilodorha

Psilodorha är ett undersläkte inom släktet Drosophila. Undersläktet innehåller två arter. Undersläktet beskrevs för första gången 1968 när Toyohi Okada beskrev arten Drosophila ancora.

Arter inom undersläktet 
 Drosophila ancora
 Drosophila toyohii

Källor

Externa länkar 

Daggflugor
p
Christian Noboa

Christian Fernando Noboa Tello, född 9 april 1985, är en ecuadoriansk fotbollsspelare som spelar för ryska Sotji. Han spelar även för Ecuadors landslag.

Karriär
Den 4 juni 2017 värvades Noboa av Zenit St. Petersburg. Den 18 februari 2018 lånades han ut till Rubin Kazan på ett låneavtal över resten av säsongen 2017/2018.

Den 5 augusti 2019 värvades Noboa av Sotji.

Källor

Noter

Ecuadorianska fotbollsspelare
Ecuadorianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CS Emelec
Spelare i FC Rubin Kazan
Fotbollsspelare i FK Dynamo Moskva
Spelare i PAOK FC
Spelare i FK Rostov
Spelare i FC Zenit Sankt Petersburg
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i Copa América 2011
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Copa América 2015
Spelare i Copa América Centenario
Spelare i Copa América 2021
Födda 1985
Levande personer
Män
Velázquez födelsehus

Velázquez födelsehus är ett planerat privat konstnärsmuseum i Sevilla i Spanien. Diego Velázquez anses vara född i huset på Calle Padre Luis Maria Llop 4. Huset byggdes någon gång mellan 1570 och 1580.

Diego Velázquez familj flyttade in i huset 1598, året innan Velázquez föddes. Det har varit ett flerfamiljshus fram till 1970-talet, då det köptes av två investerare i Sevilla, som också restaurerade det. Åren 1973–1983 var det lokal för konstgalleriet M-11. År 1985 köptes det av modeskaparna och paret Victorio & Lucchino (José Víctor Rodríguez Caro och Lucchino José Luis Medina del Corral), som innehade fastigheten till 2017. Det köptes 2018 för att bli museum av en grupp privatpersoner under ledning av författaren och journalisten Enrique Bocanegra (född 1973).

Museet kan i bästa fall öppna 2021. Huset är i två våningar och har en yta på 589 kvadratmeter och två patior.

Källor
La casa natal de Velázquez en Sevilla recurre al micromecenazgo ante la pasividad de las autoridades på ABC de Sevilla Cultura den 12 maj 2019

Externa länkar
The bid to save Velázquez’s childhood home inspired by … Shakespeare i Observer den 25 maj 2019

Kultur i Sevilla
Personmuseer i Spanien
Konstnärsmuseer i Spanien
Birds of Passage

Birds of Passage (originaltitel: Pájaros de verano) är en colombiansk kriminaldramafilm från 2018. Filmen är regisserad av Cristina Gallego och Ciro Guerra, med manus skrivet av Maria Camila Arias och Jacques Toulemonde Vidal.

Filmen har blivit hyllad av flera svenska nyhetssidor och de beskriver den som "en vacker dramafilm" och att man får se "droghandeln ur magisk synvinkel".

Rollista (i urval) 

 Carmiña Martínez – Úrsula
 José Acosta – Rapayet
 Natalia Reyes – Zaida
 Jhon Narváez – Moisés
 Greider Meza – Leonídas
 José Vicente – Peregrino
 Juan Bautista Martínez – Aníbal
 Miguel Viera – The Pupil
 Sergio Coen – Singing Shepherd

 Aslenis Márquez – Indira
 José Naider – Miguel Dionisio
 Yanker Díaz – Leonidas som barn
 Víctor Montero – Isidoro
 Joaquín Ramón – Gabriel
 Jorge Lascarro – Sigifredo
 Germán Epieyu – Minister
 Luisa Alfaro – Victoria
 Merija Uriana – Herminia

Referenser

Noter

Externa länkar 

Filmer 2018
Spanskspråkiga filmer
Colombianska dramafilmer
Colombianska kriminalfilmer
Emerson Palmieri

Emerson Palmieri dos Santos, född 3 augusti 1994, är en brasiliansk-italiensk fotbollsspelare som spelar för West Ham United.

Klubbkarriär
Den 30 januari 2018 värvades Emerson av Chelsea, där han skrev på ett 4,5-årskontrakt. Den 19 augusti 2021 lånades Emerson ut till franska Lyon på ett säsongslån.

Den 23 augusti 2022 värvades Emerson av West Ham United, där han skrev på ett fyraårskontrakt med en option på ett ytterligare år.

Källor

Noter

Brasilianska fotbollsspelare
Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Santos FC
Spelare i SSD Palermo
Spelare i AS Roma
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Olympique Lyonnais
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i Ligue 1
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1994
Levande personer
Män
Personer från Santos
Italienska idrottare under 2000-talet
Vilho Rättö

Vilho Rättö, född 10 mars 1913 i Kanneljärvi, död 21 januari 2002 i Anjalankoski, var en finländsk diversearbetare och militär. 

Rättö, som under fortsättningskriget tjänstgjorde som menig, förintade fyra anfallande stridsvagnar med besättning med en erövrad rysk pansarvärnskanon som berövats siktanordningen genom att sikta genom röret. Han tilldelades för detta den 3 augusti 1941 Mannerheimkorset, något som  väckte internationell uppmärksamhet, eftersom han var den förste menige som fick en utmärkelse som i allmänhet ansågs vara reserverad för officerare. Samtidigt med honom tilldelades samma utmärkelse även till generallöjtnant Paavo Talvela och överste Erkki Raappana. Rättö befordrades under kriget till sergeant och 1968 till översergeant. Efter kriget etablerade han sig som småbrukare, taxiförare och raffinaderiarbetare; han pensionerades 1975 från Neste Oy:s raffinaderi i Sköldvik.

Källor

Finländska militärer
Mannerheimriddare
Födda 1913
Avlidna 2002
Män
Lasgush Poradeci

Lasgush Poradeci (Llazar Sotir Gusho), född 1899, död 1987, var en albansk lingvist, poet, skribent, författare och översättare.

Biografi
Poradeci föddes den 27 december, år 1899, i en patriotisk familj i staden Pogradec i Vilajetet Albanien, Ottomanska Riket.

Se även
Albansk litteratur

Referenser 

Födda 1899
Avlidna 1987
Albanska författare
Män
Personer i Albanien under 1900-talet
Albanska poeter
Albanska översättare
Wijnman

Wijnman var en adlig ätt från Livland vilken spreds till Sverige under 1400-talet, där den assimilerades som frälseätt. Av ättens medlemmar ägnade sig flera generationer åt sjövapnet och nådde den högsta officersgraden. Ätten introducerades 1626 på Riddarhuset och efter att den upphöjdes till friherre 1652, kallades ätten Bielkenstierna.

Hans Klaus Hansson Wijnman är nämnd 1490 och var gift med Kristina von Vietinghoff. Hans son, Klaus Hansson Wijnman (Wieman). ? Amiral omkring 1510, var gift med var gift med Märta Andersdotter (Hålbonäsätten). I detta gifte föddes:
Kerstin Klasdotter, gift med Sten Eriksson (Kolhammarsätten).
Hans Klasson Wijnman (död 1566), gift med Karin Axelsdotter i hennes 2:a gifte.
Kerstin Hansdotter. Gift 1575 med riksrådet Göran Claesson (Stiernsköld)
Catharina Hansdotter, död 1565
Claes Hansson  till Årsta och Vändelsö, uppges ha varit amiral. Gift 1573-10-19 Lagnö, med Kerstin Nilsdotter Ryning.
Hans Claesson (1574–1620), som blev "överste amiral". 
Hans Claessons son, Claes Hansson (1615–1662), blev 1626 introducerad på riddarhuset i svenneklassen under nr. 13 och 1649 uppflyttad i riddarklassen under nr. 27 samt upphöjd till friherre 1652 och antog då namnet Bielkenstierna, varför den adliga ätten Wijnman nummer 27 utdog.
Nils Claesson (omkring 1582–1622), även han amiral.

Källor
 
 Bielkenstierna nr 28, Tabell 6, Claes Hansson, friherre Bielkenstierna. 

Svenska adelsätter
Baltisk adel
Gundestrups gånggrifter

Gundestrups gånggrifter (danska: Gundestrups jættestue) är två danska närbelägna gånggrifter från 3500–2800 f Kr i Skræm i Jammerbugts kommun på Nordjylland.

Gundestrups gånggrifter har en form med kammare och horisontell gång. Denna form är den vanliga i Danmark, Tyskland och Skandinavien och förekommer också i Frankrike och Nederländerna.

Gundestrup 1 
Gundestrup 1, eller Gundestrup syd, är en gånggrift med en sidokammare. Gånggrifter med en sidokammare är kända i 30 exemplar runt Limfjorden, på Djursland, på Sjælland och Lolland. Sidokamrarna uppfördes samtidigt med huvudkammaren.
 
Den flerhörniga, endast omkring fyra meter långa kammaren består av åtta bärande stenar (två per sida) och en mycket stor täcksten. En omkring fyra meter lång gång för rakt fram till den omkring 2,7 meter breda kammaren. Mellan de båda bärande stenarna på den högra sidoväggen finns en förbindelse med sidokammaren, som ligger något vid sidan av axeln. Sidokammaren är ungefär en tredjedel så stor som huvudkammaren och består av fem bärande stenar och enbart en täcksten. Gånggriften ligger i en rund hög. Båda kamrarna är delvis fyllda med jord.

Gundestrup 2 
Den närbelägna Gundestrup 2, eller Gundestrup norr, är den enda kända dubbelgånggriften med sidokammare till var och en av huvudkamrarna. 

Två ungefär sex meter långa gångar, vars kantstenar i några fall saknas, leder till vardera ungefär 12,0 meter långa kammare som är bildade av 22 bärande stenar, vilka bär upp minst tio täckstenar. Sannolikt blev den stora trapetsoida huvudkammaren senare delad, eller så lades den nordöstra halvan till i efterhand. ´

Den södra, i gångriktningen byggda sidokammaren består av fem bärande stenar och en täcksten. Till den nordostliga huvudkammaren blev en ytterligare kort gång tillbyggd, vilken leder till den D-formiga norra sidokammaren.

Kamrarna ligger i vad som återstår av en eroderad hög och är till häften fyllda med jord.

Källor
Gundestrup Mark Jættestue 1 på Megalithic Portal
Gundestrup Mark Jættestue 2 på Megalithic Portal
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Ganggräber von Gundestrup på tyskspråkiga Wikipedia.

Jammerbugts kommun
Megalitiska monument
Gravhögar i Danmark
Vetralla

är en ort och kommun i provinsen Viterbo i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Viterbo
15 Orionis

15 Orionis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning är en dubbelstjärna i den norra delen av stjärnbilden Orion. Den har en kombinerad skenbar magnitud på ca 4,82 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 6,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 540 ljusår (ca 165 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 29 km/s och var så nära solen som 69 ljusår för ca 3 miljoner år sedan. 15 Orionis är Uranus sydpolstjärna.

Egenskaper
Primärstjärnan 15 Orionis A är en gul till vit underjättestjärna av spektralklass F2 IV som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och börjat utvecklas till en jättestjärna. Den har en massa som är ca 3,4 solmassor, en radie som är ca 5,9 solradier och utsänder ca 300 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 200 K. 

15 Orionis är en misstänkt astrometrisk dubbelstjärna med följeslagaren 15 Orionis B separerad med 0,3 bågsekunder från primärstjärnan.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/15orionis

Stjärnbilden Orion
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Gul-vita underjättar
Dubbelstjärnor
14 Orionis

14 Orionis, eller i Orionis, är en vit Am-stjärna i stjärnbilden Orion. 

14 Orionis har visuell magnitud +5,33 och är synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 210 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Orion
Am-stjärnor
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
13 Orionis

13 Orionis är en gul underjätte i stjärnbilden Orion. 

13 Orionis har visuell magnitud +6,15 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 90 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Orion
Gula underjättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Glieseobjekt
11 Orionis

11 Orionis, eller V1032 Orionis, är en roterande variabel av Alfa2 Canum Venaticorum-typ (ACV) i stjärnbilden Orion. 

11 Orionis varierar mellan visuell magnitud +4,65 och 4,69 med en period av 4,6397 dygn. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 365 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Orion
Huvudseriestjärnor klass A
Alfa2 Canum Venaticorum-variabler 
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Janesville, Iowa

Janesville är en ort i Black Hawk County, och Bremer County, i Iowa. Vid 2020 års folkräkning hade Janesville 1 034 invånare.

Källor 

Orter i Iowa
Black Hawk County
Bremer County
Sumner, Iowa

Sumner är en ort i Bremer County, och Fayette County, i Iowa. Vid 2020 års folkräkning hade Sumner 2 030 invånare.

Källor 

Orter i Iowa
Bremer County
Fayette County, Iowa
Plainfield, Iowa

Plainfield är en ort i Bremer County i Iowa. Vid 2020 års folkräkning hade Plainfield 393 invånare.

Källor 

Orter i Iowa
Bremer County
10 Ceti

10 Ceti är en misstänkt variabel i stjärnbilden Valfisken. 

10 Ceti varierar mellan visuell magnitud +5,82 och 6,18 utan någon fastställd periodicitet. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 450 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Valfisken
Gula jättar
Misstänkta variabler 
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Tripoli, Iowa

Tripoli  är en ort i Bremer County i Iowa. Vid 2010 års folkräkning hade Tripoli 1 191 invånare.

Källor 

Orter i Iowa
Bremer County
Denver, Iowa

Denver är en ort i Bremer County i Iowa. Vid 2020 års folkräkning hade Denver 1 919 invånare.

Källor 

Orter i Iowa
Bremer County
Ellis, Kansas

Ellis är en ort i Ellis County i Kansas. Vid 2020 års folkräkning hade Ellis 1 958 invånare.

Källor 

Orter i Kansas
Ellis County, Kansas
Schoenchen

Schoenchen är en ort i Ellis County i Kansas. Vid 2010 års folkräkning hade Schoenchen 207 invånare.

Källor 

Orter i Kansas
Ellis County, Kansas
Scottsville, Kansas

Scottsville är en ort i Mitchell County i Kansas. Vid 2020 års folkräkning hade Scottsville 26 invånare.

Källor 

Orter i Kansas
Mitchell County, Kansas
National Semiconductor NS320xx

National Semiconductor 320xx (även kallades 32k) var en serie mikroprocessorer och ett komplett chipset från National Semiconductor som producerades mellan 1982 och 1987. Vid mitten av 90-talet lämnade National Semiconductor mikroprocessormarknaden.

Den första mikroprocessorn i serien var NS32016 som när den kom ut 1982 var den första kommersiellt tillgängliga rena 32-bitars mikroprocessorn. Processorn var dock behäftad med fel och kunde sällan köras på den avsedda klockhastigheten och kunde inte konkurrera mot Motorola 68000.

År 1985 kom en förbättrad version: NS32032 som var dubbelt så snabb som 32016, och hade en fullständig extern 32-bitars databuss. När den kom ut hade Motorola dock släppt den förbättrade Motorola 68020 som återigen var bättre än 320xx-CPUn. Först 1987 släppte National NS32532 som i detta läge var dubbelt så snabb som konkurrenten Motorola 68030. Vid denna tid var marknaden dock mer inriktad på mikroprocessorer av typen RISC.

National försökte förbättra processorn ännu en gång med NS32732 men gav slutligen upp försöken att konkurrera på marknaden för mikroprocessorer. Man försökte ett tag runt 1990 att bevara arkitekturen i form av en mikrokontroller kallad Swordfish men även detta fick läggas ned.

Användning i Sverige

Dataindustrier AB använde flyttalsprocessorn som utvecklats för NS32016, NS32081 i sina första datorer i DIAB Serie 90 eftersom Motorola i detta läge saknade en lämplig flyttalsprocessor.

En variant av NS32032 med stöd för multiprocessorsystem som hette NS32132 ska också ha utvecklats, och DIAB ska ha gjort experiment med att bygga en dator med denna processor, men gav upp detta då den inte stod sig mot Motorola 68020.

Processorarkitekturer
Mikroprocessorer
Jouko Hynninen

Jouko Untamo Hynninen, född 21 augusti 1907 i Jäppilä, död 5 november 1983 i S:t Michel, var en finländsk militär. 

Hynninen tillhörde under fortsättningskriget Ruben Lagus legendariska jägare, först som kompanichef, sedan som kommendör för Jägarbrigadens III bataljon. Han genomgick endast Reservofficersskolan och Kadettskolan och hörde därigenom till de få militärer som uppnådde generalmajors rang utan att ha studerat vid Krigshögskolan. Under fortsättningskrigets anfallsskede ledde han jägarbataljonen JP 3 i djärva operationer på Aunusnäset ned mot Svir och i en vid båge upp mot Onega och Petroskoi, ofta med förbindelserna bakåt avskurna. Hans bataljon deltog även i operationerna mot Karhumäki och Poventsa och trängde som den förste in i Karhumäki. Han tilldelades Mannerheimkorset den 14 januari 1942. Under de svåra reträttstriderna på Karelska näset 1944 ledde han på ett exemplariskt sätt sin krympande bataljon i de hårda striderna vid Kuuterselkä, Tali-Ihantala och Vuosalmi. Han deltog i Lapplandskriget som chef för en stridsavdelning om tre jägarbataljoner i operationerna mot Rovaniemi och upp mot Ivalo och Utsjoki. Efter kriget var han brigadkommendör och militärlänskommendör. Han blev generalmajor 1966 och avgick ur aktiv tjänst 1967.

Källor 
 

Finländska generaler
Mannerheimriddare
Födda 1907
Avlidna 1983
Män
Personer från Södra Savolax