kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven-Erik Thunberg

Sven-Erik Karl Thunberg, född 23 juli 1928 i Norrköping, död 11 mars 2006 i Långträsk i Piteå kommun, var en svensk frikyrkopredikant, målare, tecknare och skulptör.

Han var son till affärschefen Sven Robert Anton Thunberg och Lilly Wilhelmine Auguste Maatsch och gift andra gången från 1963 med kantorn Gerd Ellen Maria Wennerblad. Thunberg arbetade inom många yrken innan han bestämde sig för att bli konstnär bland annat som brevbärare och journalist. Han studerade konst vid Konstskolan Idun Lovén 1963–1964, Gerlesborgsskolan1964 och Medborgarskolan 1965. Separat ställde han ut hos en konstförening i Stockholm och han medverkade i bland annat utställningen Ung konst 66 som visades på Galleri HS i Lund. Vid sidan av sin verksamhet som predikant målade han en föreställande konst med vissa inslag av abstrakta kompositioner.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 443, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1928
Avlidna 2006
Män
Konstnärer från Norrköping
Svenska målare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Christian Thørrestrup

Jens Christian Thørrestrup, född 8 maj 1823 i Köpenhamn, död 15 december 1892 i Köpenhamn, var en dansk målare.

Han var son till skomakarmästaren Christen Jensen Thørrestrup och Agnete Johanne Øgaard och från 1851 gift med Christiane Amalie Werning. Thørrestrup studerade vid Det Kongelige Danske Kunstakademi 1838 samtidigt gick han i lära till yrkesmålare 1840–1843. Han medverkade i Konstakademiens utställningar i Stockholm på 1860-talet och i en rad utställningarna på Charlottenborg i Köpenhamn. Hans konst består av genrebilder, porträtt, landskapsskildringar och ett stort antal altartavlor bland annat Kristus och lärjungarna i Emaus som finns i Härslövs kyrka. Thørrestrup är representerad vid bland annat Randers museum, Bornholms Kunstmuseumm, Museum of Modern Art i Aalborg och Statens Museum for Kunst i Köpenhamn.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 447, Allhems Förlag, Malmö.   

Danska konstnärer
Födda 1823
Avlidna 1892
Män
Personer från Köpenhamn
Die Rose vom Liebesgarten

Die Rose vom Libesgarten är en opera i två akter med musik av Hans Pfitzner och libretto av James Grun.

Historia
Hans Pfitzner fick inspiration till sin sagoopera efter en målning av vännen och målaren Hans Thoma, Wächter vor dem Libesgarten (1890). Första akten hade premiär vid en konsert i Berlin den 19 mars 1900. Dessvärre spelades vid samma tillfälle även två av Richard Strauss tondikter (Tod und Verklärung och Ein Heldenleben), vilka fick all uppmärksamhet på Pfitzners bekostnad. Hela operan hade premiär den 9 november 1901 på Stadttheater i Elberfeld varpå operan mottogs mer gynnsamt.

Personer
 Stjärnjungfrun med Solbarnet (stumma roller)
 Minneleide (Sopran)
 Rotelse (Alt)
 Schwarzhilde (Sopran)
 Siegnot (Tenor)
 Moormann (Tenor)
 Sångmästaren (Hög baryton)
 Vapenmästaren (Basbaryton)
 Nattvandraren (Bas)
 Vintertornets väktare (stum roll)

Handling
I Kärleksträdgården härskar Stjärnjungfrun och Siegnot står vid Vårtornet och vakar över ingången till trädgården. Han har även hand om en förtrollad ros och ska dessutom se till att värva fler personer till trädgården. Älvdrottningen Minneleide uppenbarar sig. Siegnot förälskar sig i henne och skänker henne rosen. Hon blir dock så bländad av Kärleksträdgårdens ljus att hon flyr ut i urskogen. Siegnot följer efter henne men blir nedslagen av den elake Nattvandraren som rövar bort Minneleide. Den obeväpnade Siegnot följer efter sällskapet in i en grotta. Nattvandraren ställer ett krav: Minneleide kommer släppas fri men hon måste kliva in i Kärleksträdgårdens ljus och hämta den förtrollade rosen. Lyckas hon med det blir de båda fria, om hon misslyckas kommer hon få stanna i grotta medan Siegnot kommer dö. Siegnot antar erbjudandet men river ner grottans pelare så han och Nattvandraren begravs därunder. Minneleide undflyr och ger sig av till trädgården. Stjärnjungfrun väcker upp Siegnot från döden. Minneleide och Siegnot går in i Kärleksträdgården tillsammans.

Noter

Källor

Operor av Hans Pfitzner
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1901
Teateråret 1901
1901 i Tyskland
Brittiska operor
Byske kyrkstad

Byske kyrkstad är en svensk kyrkstad vid Byske kyrka.

Byske kyrkstad anlades efter ett beslut 1867 om att den norra delen av Skellefteå socken skulle avskiljas till ett särskilt pastorat med kyrka i Byske by. Året därpå fastställdes läget för kyrkplatsen på Byskeälvens norra strand.

Byske kyrkstad var en av de sista som byggdes i Sverige. Den var planerad för 89 stugor, men i slutändan byggdes bara nio. Det planerades också för stallbyggnader för 246 stallade hästar nordost om kyrkstugorna, samt för ett torg i kyrkstadsområdets sydvästra del. De byggda husen hade sammanlagt 49 kammare för 49 hushåll, flertalet från Drängsmark, men även från bland andra byarna Gagsmark, Östanbäck, och Frostkåge. 

De åtta bostadshus som finns kvar idag är av två slag. Fyra tvåvåningshus har fyra kammare och är troligen byggda efter 1835. De flyttades från Skellefteå kyrkstad 1876–1880. Fyra envåningshus med inredd vind, med sex kammare, uppfördes på plats omkring 1878. Alla husen är uppförda av timmer och rödmålade. Taken var tidigare spåntak, men belades med plåttak från 1930-talet och framåt. 

På södra sidan av vägen upp mot kyrkan finns en sockenstuga från 1870. 

Byske kyrkstad förföll från 1930-talet, och alla kyrkostallarna revs då. En av kyrkstugorna har också senare rivits. År 1984 flyttades Lars-Nischagården från Ostvik till torgplatsen vid kyrkstaden och används sedan dess av Byske sockens hembygdsförening.

Kyrkstaden blev byggnadsminne 1986.

Källor
Byske kyrkstad på Länsstyrelsens i Västerbottens län webbplats

Kyrkstäder
Byggnadsminnen i Västerbottens län
Byggnader och anläggningar i Byske
Skellefteå kommuns historia
Sven Thunvall

Sven Alfred Thunvall, född 1 januari 1918 i Bollnäs, Gävleborgs län, död 24 maj 1973 i Stockholm, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till fabrikören Sven Thunvall och Anna Svanström. Thunvall var i sin ungdom verksam inom en rad olika yrken och frånsett en kortare period vid en målarskola i Oslo var han autodidakt som konstnär. Tillsammans med Otto Klank ställde han ut i Amsterdam 1955 och tillsammans med Armand Rossander i Ålem 1965. Han medverkade i utställningar på Konstsalongen Focus i Stockholm och Studentkåren i Stockholm samt ett flertal utställningar med provinsiell konst. Hans konst består av figur- och landskapsskildringar samt några enstaka porträtt utförda i olja, tempera, akvarell eller tusch. Som tecknare medverkade han i flera fackföreningstidningar bland annat Metall, SIA och Mål och medel. Thunvall är representerad i Västerås kommun, Eskilstuna kommun, Sörmlands läns landsting och Östergötlands läns landsting.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 445, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1918
Avlidna 1973
Män
Personer från Bollnäs
Svenska tecknare under 1900-talet
Sören Thurell

Sören Thurell, född 1933, är en svensk arkitekt, tecknare och målare.

Han var son till distriktslantmätaren Torsten Fredrik Thurell och Fredrika Nauckhoff. Thurell studerade till arkitekt vid Kungliga tekniska högskolan i Stockholm och har vid sidan av sitt arbete varit verksam som konstnär. Han medverkade bland annat i Nationalmuseums utställning Unga tecknare och med en serie akvareller på Galleri Surbrunn i Stockholm. Som skriftställare och arkitekt utgav han några böcker om att vårda och renovera trähus.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 445, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1933
Levande personer
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Hilda Tengelin

Hildegard (Hilda) Amalia Tengelin, född 7 juli 1852 i Stockholm, död 24 april 1929 i Norrköping, var en svensk målare.

Hon var dotter till Johan Timotheus Tengelin och Ann Sofia Malmsten och från 1879 gift med kyrkoherden John Brodén (1843–1908). Tengelin studerade vid Kungliga Akademien för de fria konsterna 1874–1878. Efter sitt giftermål var hon bosatt och verksam i Medåker.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 404, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1852
Avlidna 1929
Kvinnor
Konstnärer från Stockholm
Fotbollsgalan 2017

Fotbollsgalan 2017 arrangerades i Globen i Stockholm måndagen den 20 november 2017 och var den 23:a fotbollsgalan sedan premiäråret 1995. Galan direktsändes i TV4. Programledare var Anna Brolin och Frida Nordstrand.

Priser 
Årets målvakt dam: Hedvig Lindahl, Chelsea.
Årets målvakt herr: Robin Olsen, FC Köpenhamn.
Årets back dam: Jessica Samuelsson, Arsenal WFC.
Årets back herr: Andreas Granqvist, FC Krasnodar.
Årets mittfältare dam: Kosovare Asllani, Linköpings FC.
Årets mittfältare herr: Emil Forsberg, RB Leipzig.
Årets forward dam: Tabitha Chawinga, Kvarnsvedens IK.
Årets forward: herr: Zlatan Ibrahimovic, Manchester United.
Årets tränare dam: Elisabet Gunnarsdottir, Kristianstad.
Årets tränare herr: Graham Potter, Östersund.
Årets domare: Pernilla Larsson och Kristoffer Karlsson.
Mest värdefulla spelare damallsvenskan: Filippa Angeldahl, Hammarby IF FF.
Mest värdefulla spelare herrallsvenskan: Anders Christiansen, Malmö FF.*
Årets genombrott i damallsvenskan: Tove Almqvist, Linköpings FC.
Årets nykomling i herrallsvenskan: Pontus Dahlberg, IFK Göteborg.
Fair Play dam: Kopparbergs/Göteborg FC.
Fair Play her: IFK Norrköping
Årets målskytt i damallsvenskan: Tabitha Chawinga, Kvarnsveden
Årets målskytt i Herrallsvenskan: Magnus Eriksson, Djurgården
Fotbollskanalens hederspris: Pia Sundhage
Number 10: Locker room talk
Årets prestation: Östersunds FK.
Diamantbollen: Kosovare Asllani.
Guldbollen: Andreas Granqvist.

Källor 
 Här är alla vinnare på Fotbollsgalan 2017 Aftonbladet 20 november 2017
 Fotbollsgalan 2017 – här är alla vinnare Expressen 20 november 2017
 Här är alla vinnare på Fotbollsgalan Sveriges television 20 november 2017

Externa länkar

2017 i Sverige
2017
Fotbollsåret 2017
Sport i Stockholm
Coco (film, 2017)

Coco är en amerikansk 3D-animerad film producerad av Pixar Animation Studios och distribuerad av Walt Disney Pictures. Filmen är regisserad av Lee Unkrich, regissören som vann en Oscar för bästa animerade film för Toy Story 3, och medregisserad av Adrian Molina. Filmen hade biopremiär den 22 november 2017 i USA och den 2 februari 2018 i Sverige. Vid Oscarsgalan 2018 belönades Coco med två Oscars för Bästa animerade film och Bästa sång ("Remember Me"). På Golden Globe-galan 2018 vann Coco för Bästa animerade film. Sången "Remember Me" skrevs av Kristen Anderson-Lopez och Robert Lopez, paret som även vann Oscar för sången "Let It Go" från Disneyfilmen Frost.

Handling 
Berättelsen i filmen utspelas i Mexiko och handlar om en 12-årig pojke vid namn Miguel Rivera. Miguel lever med en familj skomakare som hatar musik medan Miguel själv älskar musik, och hans största idol är den store musikern och sångaren Ernesto de la Cruz. I ett försök att uppträda som musiker på Día de Muertos (De dödas dag) råkar Miguel hamna i dödsriket. Där träffar han sina förfäder som låter honom återvända till den levande världen om han slutar med musik, vilket han vägrar gå med på. Så tillsammans med den bortglömde döingen Héctor bestämmer sig Miguel för att söka hjälp hos sin döde farmors morfar i stället för att kunna återvända hem till sin familj i den levande världen. Men Miguel har bara fram till gryningen på sig att återvända till den levande världen innan han blir fast i dödsriket för evigt.

Rollista

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 
 
 

Amerikanska animerade filmer
Animerade filmer 2017
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Amerikanska spökfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer 2017
Mexiko på film
Långfilmer från Pixar
Engelskspråkiga filmer
3D-filmer
IMAX-filmer
Oscar för bästa animerade film
Filmer om livet efter döden
Filmer om familjer
Filmer från Walt Disney Pictures
Eckerökoncernen

Eckerökoncernen är en åländsk rederikoncern som utgörs av moderbolaget Rederiaktiebolaget Eckerö och fem dotterbolag. Bolagets hemort är Eckerö och dess huvudkontor finns i Mariehamn. 

Koncernen bedriver färje- och kryssningstrafik på Ålands hav och Finska viken samt frakttrafik från Finland och Sverige ut i Europa. I koncernen ingår även ett bussbolag. 

Rederiaktiebolaget Eckerö Ab grundades den 2 mars 1961.

Koncernens flotta består år 2019 av sju fartyg. I medeltal var 1173 personer anställda i koncernen år 2018, 858 på sjön och 315 på land. Samma år reste 3,4 miljoner passagerare med koncernens tre passagerarfartyg.

Dotterbolag 
 Eckerö Linjen – rederi som bedriver passagerar- och lasttrafik mellan Grisslehamn i Sverige och Eckerö på Åland samt erbjuder turism- och reseprodukter.
 Eckerö Line – rederi som bedriver passagerar- och lasttrafik mellan Helsingfors i Finland och Tallinn i Estland.
 Birka Cruises – rederi som bedrev kryssningstrafik, främst mellan Stockholm i Sverige och Mariehamn på Åland fram till 2020.
 Eckerö Shipping – rederi som bedriver ro-ro-trafik med inriktning på exportindustrin.
 Williams Buss – bussbolag som bedriver linje- och chartertrafik.

Skeppsvarvet Algots varv i Mariehamn ingick i koncernen fram till 2008 då det avvecklades och såldes. Koncernen har även en ägarandel på 29% i Eckeröhallen Ab.

Flotta 
M/S Eckerö
M/S Exporter
M/S Finbo Cargo
M/S Finlandia
M/S Shipper
M/S Transporter

Referenser 

 
Företag bildade 1961
Fatmomakke kyrkstad

Fatmomakke kyrkstad är en kyrkstad och lappstad vid Fatmomakke kyrka i Vilhelmina kommun i Lappland.

Fatmomakke kyrkstad har hundratalet byggnader, dels kåtor som användes av samerna, dels timrade stugor som användes av nybyggarna. Omkring kyrkan och begravningsplatsen finns  omkring 80 kåtor och 20 timrade hus. Det finns också en prästbostad, den så kallade länsmansstugan, en arrest, en tjänstemannabostad, Frälsningsarméns bönekåta från 1947 och Sameföreningens hus. Den äldsta byggnaden är troligen den östra delen av Länsmansstugan, som tillkom någon gång omkring sekelskiftet 1700/1800. Byggnaden uppfördes som prästkammare, där prästen fick bo under sina besök på platsen. Den västra delen av Länsmansstugan kom till i samband med att en ny kyrka, den andra, byggdes 1833 och består delvis av virke från den första kyrkan. 

De första gudstjänsterna i Fatmomakke hölls den 8 juli 1781. Då hade två kåtor och ett skjul uppförts på en 170 meter lång och 40 meter bred holme vid utloppet av Ransarån i Kultsjön. Holmen ligger idag efter reglering till stora delar under vatten. I Fatmomakkes kyrkstad bildades 1904 den första samiska lokalföreningen i Sverige, Fatmomakke lappförening, med Hans Magnus Nilsson som ordförande. Detta skedde i den tidigare kyrkstugan, som nu är Kulturum.

Kyrkstaden blev kulturreservat 2014. Fatmomakke styrs genom Fatmomakkestyrelsen och de föreskrifter som Länsstyrelsen i Västerbottens län utfärdat om kyrkstaden.

Källor
Om Fatmomakke på Länsstyrelsens i Västerbottens län webbplats
Kyrkstaden Fatmomakke i historisk belysning, Meddelande 2013:4, Länsstyrelsen i Västerbottens län

Noter

Kulturreservat
Kyrkstäder
Byggnader och anläggningar i Vilhelmina kommun
Samer i Sverige
Walter Brandmüller

Walter Brandmüller, född 5 januari 1929 i Ansbach, Bayern, är en tysk kardinal och ärkebiskop.

Biografi
Walter Brandmüller studerade vid Münchens universitet och avlade där doktorsexamen. Han prästvigdes 1953. Från 1970 till sin pensionering 1997 var han professor i modern och medeltida kyrkohistoria vid Augsburgs universitet.

År 2010 utnämndes Brandmüller till titulärärkebiskop av Caesarea in Mauretania och biskopsvigdes av kardinal Raffaele Farina i Santa Maria dell'Anima den 13 november samma år. 

Den 20 november 2010 kreerade påve Benedikt XVI Brandmüller till kardinal med San Giuliano dei Fiamminghi som titeldiakonia. 

Tillsammans med kardinalerna Joachim Meisner, Carlo Caffarra och Raymond Leo Burke inlade Brandmüller i november 2016 dubia till påve Franciskus och bad denne att klargöra vissa skrivningar i den apostoliska uppmaningen Amoris laetitia.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar

Personer från Ansbach
Tyska kardinaler
Romersk-katolska ärkebiskopar
Tyska professorer i kyrkohistoria
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1929
Levande personer
Män
1938 Lausanna

1938 Lausanna eller 1974 HC är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 april 1974 av den Schweiziska astronomen Paul Wild vid Observatorium Zimmerwald. Den har fått sitt namn efter den Schweiziska staden Lausanne.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av P Wild
Astronomiska upptäckter 1974
Lausanne
2040 Chalonge

2040 Chalonge eller 1974 HA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 april 1974 av den Schweiziska astronomen Paul Wild vid Observatorium Zimmerwald. Den har fått sitt namn efter den franske astronomen Daniel Chalonge.

Asteroiden har en diameter på ungefär 33 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Meliboea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Meliboea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av P Wild
Astronomiska upptäckter 1974
1775 Zimmerwald

1775 Zimmerwald eller 1969 JA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 maj 1969 av den Schweiziska astronomen Paul Wild vid Observatorium Zimmerwald. Den har fått sitt namn efter Zimmerwald i Schweiz.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av P Wild
Astronomiska upptäckter 1969
2731 Cucula

2731 Cucula eller 1982 KJ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 21 maj 1982 av den Schweiziska astronomen Paul Wild vid Observatorium Zimmerwald. Den har fått sitt namn efter fågelsläktet Gökar.

Asteroiden har en diameter på ungefär 44 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter djur
Astronomiska upptäckter av P Wild
Astronomiska upptäckter 1982
T Phoenicis

T Phoenicis är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ (M) i stjärnbilden Fenix.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +8,55 och 14,8 med en period av 281,79 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Fenix
Miravariabler
U Phoenicis

U Phoenicis är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ (M) i stjärnbilden Fenix.

Stjärnan varierar mellan fotografisk magnitud +10,1 och mindre än 14,5 med en period av 226,3 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Fenix
Miravariabler
V Phoenicis

V Phoenicis är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ (M) i stjärnbilden Fenix.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +8,29 och 14,4 med en period av 261 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Fenix
Miravariabler
Ryszard Bosek

Ryszard Bosek, född 12 april 1950 i Kamienna Góra, är en polsk före detta volleybollspelare.
Bosek blev olympisk guldmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 1976 i Montréal.

Källor 

Polska landslagsspelare i volleyboll (herrar)
Polska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Polen
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Polen
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Polen
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1980
Volleybollspelare i AZS-AWF Warszawa
Volleybollspelare i GKS Płomień Milowice
Volleybollspelare i Pallavolo Padova
Volleybollspelare i Thermomec Padova
Volleybolltränare i Thermomec Padova
Volleybolltränare i Jastrzębski Węgiel
Förbundskaptener för Polens herrlandslag i volleyboll
Födda 1950
Levande personer
Män
Craig Buck

Craig Werner Buck, född 24 augusti 1958 i Los Angeles, är en amerikansk före detta volleybollspelare.
Buck blev olympisk guldmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 1984 i Los Angeles.

Källor 

Amerikanska landslagsspelare i volleyboll (herrar)
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från USA
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från USA
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1988
Volleybollspelare i Panasonic Panthers
Volleybollspelare i Pallavolo Padova
Volleybollspelare i Stade Poitevin VB
Volleybollspelare i Olio Venturi Spoleto
Volleybollspelare i Pepperdine Waves
Idrottare från Los Angeles
Födda 1958
Levande personer
Män
Elitloppet 2001

Elitloppet 2001 var den 50:e upplagan av Elitloppet, som gick av stapeln söndagen den 27 maj 2001 på Solvalla i Stockholm. Finalen vanns av den italienska hästen Varenne, körd av Giampaolo Minucci och tränad av Jori Turja. Detta var Varennes första seger i Elitloppet. Han segrade även året därpå.

Upplägg och genomförande 
Elitloppet är ett inbjudningslopp och varje år bjuds 16 hästar som utmärkt sig in till Elitloppet. Hästarna lottas in i två kvalheat, och de fyra bästa i varje försök går vidare till finalen som sker 2–3 timmar senare samma dag. Desto bättre placering i kvalheatet, desto tidigare får hästens tränare välja startspår inför finalen. Samtliga tre lopp travas sedan 1965 över sprinterdistansen 1 609 meter (engelska milen) med autostart (bilstart). I Elitloppet 2001 var förstapris i finalen 2 miljoner kronor, och 250 000 kronor i respektive kvalheat.

Kvalheat 1

Kvalheat 2

Finalheat

Referenser

Externa länkar 

 Svensk Travsport: Elitloppet 2001

Sport i Sverige 2001
2001
Bo Carlson

Bo Carlson, född 20 augusti 1935, död 14 januari 2018, var en svensk journalist, lektor och publicist.

Carlson avslutade realskolan i förtid och utbildade sig till typograf, men övergick 1956 till att arbeta som journalist på HälsingeKuriren. Han arbetade sedan på Åmålstidningen, Bohusläningen i Uddevalla och Göteborgs-Tidningen innan han under två perioder, 1965–1967 och 1974–1976 arbetade som lektor vid journalisthögskolan i Göteborg.

Han utgav 1966 Tidningsproduktion: journalistiska elementa och grafisk teknik, där Carlson med sin mångsidiga erfarenhet som typograf, journalist, redigerare och tidningsledare gav en beskrivning av tidningsproduktion "från ax till limpa". Boken utkom 1971 i en andra omarbetad upplaga.

Han hade även periodvis befattningar som redaktionschef, ansvarig utgivare och chefredaktör på kvällstidningen GT och GHT, Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning. Han tilldelades 1971 Stora journalistpriset för omläggningen av GHT till "en selektiv dagstidning med inriktning på analys, bakgrundsteckning och uppföljning av samhällsfrågor. Ett försök att trygga andratidningens framtid".

År 1976 blev han lokalradiochef för Radio Göteborg. Han lämnade denna befattning 1982 under uppmärksammade former efter bland annat flera fällningar av satirprogrammet Kabaré Apropå i granskningsnämnden . De kritiserade inslagen hade i stor utsträckning författats av Kent Andersson och framförts av Frank Gunnarsson, men i egenskap av ansvarig programutgivare dömdes Carlson den 30 mars 1982 till dagsböter och skadestånd för förtal.

Carlson övergick då till att arbeta som TV-producent på Sveriges Television i Göteborg 1982–1987 där han bland annat var med och producerade Go'morron Sverige (med Fredrik Belfrage) samt Göta Kanal och Europa (med Herman Lindqvist).

Åren 1987–2001 drev han ett eget bolag för tidningsproduktion, Informera AB.

Bibliografi

Referenser 

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1935
Avlidna 2018
Män
Vinnare av Stora journalistpriset