kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europacupen i alpin skidåkning 2017/2018

Europacupen i alpin skidåkning 2017/2018 var den 47:e upplagan av europacupen. Den inleddes i svenska Fjätervålen den 5 december 2017 och avslutades den 18 mars 2018 i andorranska Soldeu.

Regerande europacupvinnare från föregående säsong var Kristina Riis-Johannessen, Norge och Gilles Roulin, Schweiz.

Beskrivning

Tävlingsschema och resultat

Herrar 

 Utökad information
1 Inställd tävling ej inräknad i sammantaget.

Damer

Referenser

Noter

Externa länkar 
FIS webbplats

Alpina skidsportsäsongen 2017/2018
2017/2018
S Arae

S Arae är en pulserande variabel av RR Lyrae-typ (RRAB/BL) i stjärnbilden Altaret. 

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +9,92 och 11,24 med en period av 0,451848 dygn eller 10,8444 timmar. RR Lyrae-stjärnornans period varierar mellan 0,2 och 1,2 dygn med ett medianvärde på 0,5 dygn. S Arae ligger alltså strax under medelvärdet.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Altaret 
RR Lyrae-variabler
Europacupen i alpin skidåkning 2016/2017

Europacupen i alpin skidåkning 2016/2017 är den X:a upplagan av europacupen. Den inleddes i finska Levi den 29 november 2017 och avslutas den 19 mars 2017 i italienska Innichen.

Regerande europacupvinnare från föregående säsong är Maren Skjøld, Norge och Bjørnar Neteland, Norge.

Beskrivning

Tävlingsschema och resultat

Herrar

Damer

Referenser

Noter

Externa länkar 
FIS webbplats

Alpina skidsportsäsongen 2016/2017
2016/2017
Jarkko Laine

Jarkko Aarre Juhani Laine, född 17 mars 1947 i Åbo, död där 19 augusti 2006, var en finländsk poet och översättare.

Efter debuten med Muovinen Buddha (1967) publicerade Laine en lång rad diktsamlingar. Han var en av de ledande finska undergroundpoeterna, som anknöt till den urbana stadskulturens bildspråk. Ett urval, Runot 1967–87, visar hans förmåga att ur det vardagsnära bygga upp starka lyriska helheter med en absurd grundton. Bland senare böcker märks Tämä yö on taikayö (2005). En drastisk humor ger hela produktionen dess särprägel. Hans dikter har översatts till många språk och själv tolkade han svensk, tysk och engelsk poesi till finska.

Laine var redaktionssekreterare vid kulturtidskriften Parnasso 1969–1987 och dess chefredaktör 1988–2002. Han engagerade sig även fackligt, bland annat som ordförande i Finlands författarförbund 1988–2002, och deltog flitigt med polemiska inlägg i kulturdebatten. År 1991 tilldelades han Pro Finlandia-medaljen.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Födda 1947
Män
Personer från Åbo
Avlidna 2006
Finskspråkiga poeter
Finländska poeter
Finskspråkiga översättare
Översättare från svenska
Översättare från tyska
Översättare från engelska
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Acciaierie di Terni

Acciaierie di Terni (AST) är en italiensk ståltillverkare i Terni. Sedan 2014 ingår bolaget i ThyssenKrupp. 

Bolaget grundades 1884 som Società degli Alti Forni, Fonderie och Acciaierie di Terni (SAFFAT) med hjälp av statligt stöd och finansiering av banker. Direktör för bolaget blev Vincenzo Stefano Breda. Grundandet var en följd av den nationella politikens önskan att bygga ett stålverk i Italien och Terni ansågs vara den ideala platsen för detta. Ternis lokalisering i inlandet ansågs vara en militärstrategisk fördel men skulle också innebära högra kostnader. När skeppsbyggaren Benedetto Brin blev marinminister övertygade han parlamentet om behovet. Terni uppfördes med hjälp av stålkunnande från franska Schneider.

Byggnationen var omfattande och tog två år. De stora kunderna var den italienska flottan och järnvägen. 1885 tillverkades 157 000 ton stål i Terni vilket var litet jämfört med Storbritannien och Tyskland men en stor ökning för Italien som producerat 4000 ton fyra år tidigare Terni kom att bli politisk hetluft för de många skandaler och kriser som bolaget hade. Men verksamheten fick ekonomiska problem och produktionen nådde inte upp i kapaciteten som verket hade. 1887 var bolaget konkursmässigt men statens intresse av en stålindustri gjorde att den räddade bolaget, bland annat genom att flottan fick göra stora beställningar.

Terni utvecklades till en bruksort med det dominerande järnverket i ett annars lantligt präglat område. Under första världskriget gick verket för högtryck för att leverera stål till krigsmateriel. Benito Mussolini och Alberto Beneduce ansåg att Terni var av nationell betydelse och strategisk viktig industri varpå den förstatligades som del i IRI:s Finsider tillsammans med Ilva och Ansaldo. Stålkrisen förde med sig stora omstruktureringar på 1980-talet och tusentals avskedades. När Finsider likviderades 1988 blev Terni en del av Ilva.

Referenser

Italienska ståltillverkare
Företag bildade 1884
Nerved

Nerved är ett alternativt metallband från Stockholm och Dalarna. Bandet är mest känt för sin låt I Love You, som var soundtrack i en serie uppmärksammade reklamfilmer för Rädda Barnen 2004 till 2008.

Bandet 
Nerved startades 1999 av Marcus Hanser och Björn Lundberg. 2004 släpptes debutalbumet Off Line och fyra år senare kom Finally Nerved. I januari 2018 släppte bandet sin tredje fullängdare Leave It All Behind skriven och producerad av Marcus Hanser, mixad av Pontus Frisk för Ninetone Group och mastrad av Henrik Jonsson på Masters of Sound. På skivan gästspelar bland annat Jakob Samuel från The Poodles, Richard Sjunesson från The Unguided och Leif Göras från Orsa Spelmän.
Sedan starten har Nerved haft varierande uppsättningar där den aktuella också är den mest namnkunniga med Petra Kvännå, Elias Modig, Jocke Björkegren, Marcus Hanser och Joacim Brunnberg. Var och en för sig är medlemmarna i Nerved inga typiska hårdrocksmusiker, men tillsammans skapar de en modern, kraftfull hårdrock med tydliga melodier.

Medlemmar 
Nuvarande:
Petra Kvännå (sång). Har samarbetat med Joacim Cans med bland annat Hells Jingle Bells, hon har även gjort ett flertal album med Clas Yngströms Sky High.
Elias Modig (basgitarr). Har spelat med bland annat Eagle Eye Cherry, Infinite Mass, Melissa Horn, Magnus Uggla, Cookies 'N' Beans, Jack Vreeswijk och Cajsalisa Ejemyr m.fl. Han är även medlem i bandet The Guild tillsammans med Sylvester Schlegel från The Ark.
Andreas "Adde"Larsson (trummor) gick med 2021. En av Sverige mest anlitade metaltrummisar med bla Red Wolf, Assaultery och How We End.
Jocke Björkegren (gitarr). Har bland annat spelat med Max Martin i bandet It’s Alive. Är medlem i bandet Chosen By Gods
Marcus Hanser (gitarrer). Är den enda medlemmen i Nerved som har varit med från starten. Han är också den huvudsakliga låtskrivaren och har producerat bandets samtliga album.
Tidigare

 Emil Gammeltoft (sång). Medverkade på första albumet Off Line. Sjunger numera med Some Kind of Rubus
 Magnus Stenvinkel (bas). Medverkade på albumen Off Line och Finally Nerved. 
 Björn Lundberg (trummor). Medverkade på albumen Off Line och Finally Nerved. 
 Johan Ekelund (sång). Medverkade på albumet Finally Nerved. 
 Joacim Brunnberg (trummor). Var tidigare medlem i bandet Skuggboxare, som har släppt albumen Retrospekt och Stad av stål och glas. Är medlem i bandet Eskobar, som bl.a. var förband till Roxette under deras Europaturné 2015.

Diskografi

Album 
 2004 – Off Line (MMS/Sony)
 2008 – Finally Nerved (MMS/Universal)
 2018 – Leave It All Behind (MMS/Universal)

Externa länkar 
Officiell webbplats
Rocknytt: NERVED hyllar Leila K
Metal-rules: Vocalist Emil from the new Swedish band Nerved
Petra Kvännås officiella webbplats

Svenska metalgrupper
Johan Wahlund

Johan Wahlund, född 10 september 1836 i Nordmarks socken, Värmlands län, död 30 januari 1919 i Östhammar, var en svensk borgmästare.

Wahlund blev student i Uppsala 1854, avlade hovrättsexamen 1858, kameralexamen 1858 och blev vice häradshövding 1863. Han blev e.o. kanslist i Kammarrätten i Stockholm samma år och vice auditör 1876 samt utnämndes till borgmästare i Öregrunds stad och Östhammars stad 1876. Han invaldes som ledamot av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia 1897.

Källor

Svensk Juristtidning 1919. sid 60.

Borgmästare i Sverige
Öregrunds borgmästare
Östhammar
Födda 1836
Avlidna 1919
Män
Personer från Nordmarks socken
Den femte Beatlen

Den femte Beatlen är ett uttryck som mestadels används av tidningar och experter, om personer som haft nära anknytning till The Beatles. Medlemmarna i The Beatles har själva använt begreppet om ett par personer.

The Beatles användning av uttrycket
Under Beatlesperioden använde medlemmarna frasen endast en gång, då George Harrison lekfullt sa att den amerikanska DJ:n Murray K var den femte Beatlen. De övriga medlemmarna i bandet använde aldrig termen på den tiden. Efter att bandet upplöstes har Paul McCartney använt denna term om både Brian Epstein och George Martin. Harrison tyckte dock att Derek Taylor och Neil Aspinall var de enda två som förtjänat smeknamnet.

Personer som uttrycket använts om

Tidigare medlemmar
Första gången som namnet The Beatles dök upp var 1960. Går man igenom gruppens medlemmar, finns det sju personer som gick med i Beatles innan de blev kända, och en person som agerade stand-in under tiden de var kända:

 Stuart Sutcliffe - Bas, sång (1959–1960)
 Tommy Moore - Trummor (1960)
 Johnny Hutchinson - Trummor (1960, 1962)
 Cliff Roberts - Trummor (maj 1960)
 Pete Best - Trummor, sång (1960–1962)
 Chas Newby - Bas (1960–1961)
 Norman Chapman - Trummor (1960)
 Jimmie Nicol - Trummor (1964, stand-in för Ringo)

Av dessa är det särskilt Stuart Sutcliffe, Pete Best och ibland Jimmie Nicol som kallas för "den femte Beatlen".

Personer med anknytning till gruppen
Utöver dessa har även andra artister nämnts, bland andra Billy Preston, som medverkade på låtar som Get Back. Termen har även använts om följande personer:

 Eric Clapton
 Yoko Ono
 Brian Epstein, gruppens manager 1961-1967.
 Klaus Voormann, musiker som gruppen lärde känna i Hamburg. Formgav även gruppens album Revolver från 1966.
 Tony Sheridan, musiker från Hamburg som gruppen samarbetade mycket med.
 Eric Griffiths, från The Quarrymen
 Astrid Kirchherr, fotografen som fick gruppen att ändra frisyrer, och tog många kända foton av gruppen i deras tidiga år.
 Bruno Koschmider, klubbägare som fick The Beatles till Hamburg.
 Mal Evans, vän till bandet, och även gruppens roadie.
 Pete Shotton, från The Quarrymen.
 Andy White, studiotrummis som spelar på singeln Love Me Do.
 Ravi Shankar
 Geoff Emerick, studiotekniker fr.o.m. Revolver, delansvarig för gruppens nyskapade sound.
 Richard Lester, regissör av filmerna A Hard Day's Night (Svensk titel Yeah! Yeah! Yeah!) och Help! (Svensk titel Hjälp!).

Övriga personer
Termen har använts ofta, även om dem som uppenbarligen inte har något att göra med bandet, inklusive

 George Best
 Jimmy Tarbuck, engelsk komiker

Referenser

The Beatles
Leo Törnqvist

Leo Waldemar Törnqvist, född 14 februari 1911 i Jeppo, död 18 april 1983 i Helsingfors, var en finländsk statistiker.

Törnqvist blev filosofie doktor 1937. Han var 1938–1950 trafikinspektör vid Statsjärnvägarna och 1950–1974 professor i statistik vid Helsingfors universitet. Han var en banbrytare för ekonometrisk forskning i Finland; hans forskningsverksamhet omfattade bland annat beslutsteori, indexteori och befolkningsvetenskap. 

Han var bror till ekonomen och diplomaten Erik Törnqvist och fader till fysikern Nils Törnqvist samt morfar till Linus Torvalds.

Källor

Födda 1911
Avlidna 1983
Personer från Nykarleby
Finländska statistiker
Alumner från Åbo Akademi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska professorer
Män
Åsgårdstrands kommun

Åsgårdstrands kommun () var en kommun (stadskommun, ) i Vestfold fylke i sydöstra Norge. Kommunen omfattade staden Åsgårdstrand som samtidigt utgjorde kommunens centralort.

Administrativ historik 
Åsgårdstrands kommun upprättades den 1 januari 1838 (som Aasgaardstrand formannskapsdistrikt) när Formannskapslovene från 1837 trädde i kraft. 

Den 1 januari 1965 gick kommunen upp i Borre kommun. Kommunens hade då 488 invånare.

Kommunvapen 
Kommunvapnet fastställdes av bystyret (stadsfullmäktige) den 19 mars 1950.

Källor 

Tidigare kommuner i Vestfold fylke
Tidigare stadskommuner i Norge
Hortens kommun
Skjebergs kommun

Skjebergs kommun () var en kommun i Østfold fylke i sydöstra Norge. Kommunen omfattade den sydöstra delen av nuvarande Sarpsborgs kommun (ett område sydöst om staden Sarpsborg). Tätorten Skjeberg utgjorde kommunens centralort.

Administrativ historik 
Skjebergs kommun upprättades den 1 januari 1838 (som Skjeberg formannskapsdistrikt) när Formannskapslovene från 1837 trädde i kraft.

Den 1 januari 1968 överfördes ett bebott område (fastigheten Hagelund med åtta invånare) från Skjebergs kommun till Haldens kommun.

Den 1 januari 1992 gick Skjebergs kommun upp i Sarpsborgs kommun. Kommunens hade då 14 295 invånare.

Kommunvapen 
Blasonering: I blått en sølv skråbjelke dannet ved bredt tannsnitt.(I blått fält en genom sågskura bildad balk av silver.)

Kommunvapnet godkändes genom kunglig resolution den 24 oktober 1986. Motivet är inspirerat av Østfoldraet, en ändmorän som går som en vattendelare genom Skjeberg från nordväst till sydöst. Sicksackmönstret kan beskriva de lager ändmoränen består av. Silver står för stenmassorna i ändmoränen medan blått står för sötvattnet innanför ändmoränen respektive saltvattnet utanför.

Källor 

Tidigare kommuner i Østfold fylke
Sarpsborgs kommun
Breviks kommun

Breviks kommun () var en kommun (stadskommun, ) i Telemark fylke i södra Norge. Kommunen omfattade staden Brevik som samtidigt utgjorde kommunens centralort.

Administrativ historik 
Breviks kommun upprättades den 1 januari 1838 (som Brevig formannskapsdistrikt) när Formannskapslovene från 1837 trädde i kraft. 

Den 1 januari 1964 gick kommunen upp i Porsgrunns kommun. Kommunens hade då 2 498 invånare.

Kommunvapen 
Blasonering: Tre sølv bjelker på blå bunn.(I blått fält tre bjälkar av silver.)

Kommunvapnet godkändes genom kunglig resolution den 14 maj 1954. Motivet ska symbolisera sjöfarten och virkeshandeln som låg till grund för platsen i äldre tid.

Källor 

Tidigare kommuner i Telemark fylke
Tidigare stadskommuner i Norge
Porsgrunns kommun
Stathelle kommun

Stathelle kommun () var en kommun (stadskommun, ) i Telemark fylke i södra Norge. Kommunen omfattade staden Stathelle som samtidigt utgjorde kommunens centralort.

Administrativ historik 
Stathelle kommun upprättades 1851 genom utbrytning ur Bamble kommun.

Den 1 januari 1964 gick kommunen upp i Bamble kommun. Kommunens hade då 724 invånare.

Kommunvapen 
Blasonering: I blått et gull skipsratt.(I blått fält ett roderhjul av guld.)

Kommunvapnet godkändes genom kunglig resolution den 9 april 1954. Efter att Stathelle gått upp i Bamble kommun 1964 godkändes samma kommunvapen för den nya storkommunen genom kunglig resolution den 12 december 1986. Motivet syftar på sjöfarten som varit själva grunden för livet i staden. Frierfjorden är en av Norges mest trafikerade genomfartsleder för kommersiell trafik och på sommaren är orten ett semestermål för båtfolk.

Källor 

Tidigare kommuner i Telemark fylke
Tidigare stadskommuner i Norge
Bamble kommun
Ølens kommun

Ølens kommun var en kommun i västra Norge fram till 2006 då den uppgick i Vindafjords kommun.

Historia 

Ølen blev en egen kommun 1 juli 1916 genom delning av Fjelbergs kommun. 1964 delades Vikebygds kommun upp mellan Ølens och Sveio kommuner.
När det blev bestämt att Ølen skulle slås samman med Vindafjord, flyttades kommunen år 2002 över från Hordaland till Rogaland fylke.

Källor 

Tidigare kommuner i Hordaland fylke
Tidigare kommuner i Rogaland fylke
Vindafjords kommun
Staverns kommun

Staverns kommun () var en kommun (stadskommun, ) i Vestfold fylke i sydöstra Norge. Kommunen omfattade staden Stavern som samtidigt utgjorde kommunens centralort.

Administrativ historik 
Staverns kommun upprättades den 1 januari 1838 (som Frederiksværn formannskapsdistrikt) när Formannskapslovene från 1837 trädde i kraft. 

Mellan 1883 och 1969 genomfördes ett antal gränsregleringar där olika områden successivt fördes över från Brunlanes kommun till Staverns kommun (Fredriksverns kommun):
 23 juni 1883: bebott område (22 invånare)
 1938: bebott område (28 invånare)
 1949: bebott område (13 invånare)
 1969: bebott område (4 invånare)

1930 bytte kommunen namn från Fredriksvern till Stavern.

1943 fick kommunen status som stad och bytte därför också kommunkod från 0798 till 0708.

Den 1 januari 1988 gick kommunen upp i Larviks kommun. Kommunens hade då 2 538 invånare.

Källor 

Tidigare kommuner i Vestfold fylke
Tidigare stadskommuner i Norge
Larviks kommun
Lauritz Prior

Lauritz Terpager Malling Prior, född den 8 juni 1840 i Stege på Møn, död den 5 april 1879 i Köpenhamn, var en dansk bildhuggare.

Prior erhöll sin utbildning vid konstakademien och hos H.V. Bissen samt vann akademiens silvermedaljer 1859–1860, Neuhausenska premiet 1863 och hälften av Eibeschützska legatet 1869 för sin grupp Hagar och Ismael. Vid tävlingen för en staty över H.C. Andersen var han en av de fyra konstnärer, som efter prövningen av skisserna utförde sin modell i halv naturlig storlek. Åren 1862–1866 vistades han i Rom. Philip Weilbach skriver i Nordisk familjebok: "P. gaf rika löften såsom konstnär, och flere vackra prof på dekorativ skulptur antyda, att han särskildt i denna riktning skulle gått långt."

Källor

Externa länkar 

 

 

Danska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Danska konstnärer under 1800-talet
Personer från Stege
Födda 1840
Avlidna 1879
Män
Seth Wichmann

Seth Edvin Wichmann, född 25 januari 1885 i Pyhäjoki, död 23 juli 1939 i Helsingfors, var en finländsk gynekolog.

Wichman blev medicine och kirurgie doktor 1912, docent i obstetrik och gynekologi 1916 och utnämndes till ordinarie professor i ämnet 1925. Han var 1919 läkare vid Sveaborgs fångläger.

Wichman var en mångsidigt verksam person, han forskade bland annat inom patologisk anatomi, embryologi och utvecklade förlossningsinstrument, Wichmanns tång (forceps fennica) samt Wichmanns dilatator. Han var aktiv inom läkarsällskapet Duodecim, speciellt som tidskriftsredaktör och gjorde en avgörande insats för uppförandet i Helsingfors av det stora universitetssjukhuset Kvinnokliniken, som färdigställdes 1934. Finlands gynekologförening utdelar ett forskarpris som bär hans namn.

Källor 
 

Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Avlidna 1939
Personer från Pyhäjoki
Födda 1885
Finländska läkare inom obstetrik och gynekologi
Män
Akseli Koskimies

Akseli Yrjö Koskimies (till 1906 Forsman), född 16 februari 1869 i Åbo, död 24 mars 1943 i Helsingfors, var en finländsk läkare och ämbetsman.

Koskimies blev medicine licentiat 1896. Från 1899 verkade han som praktiserande läkare i Helsingfors. Han var 1902–1906 tillförordnad, 1911–1915 och 1917–1920 ordinarie medicinalråd och slutligen 1920–1927 generaldirektör för Medicinalstyrelsen. Han bidrog verksamt till organiseringen av landets medicinalväsen och fäste härvid särskild vikt vid socialmedicinska frågor. Han deltog även i kampen mot tuberkulosen bland annat som ordförande i Föreningen för tuberkulosens bekämpande i Finland 1928–1937.

Han erhöll professors titel 1927.

Källor 

 

Födda 1869
Personer från Åbo
Finländska innehavare av professors namn
Finländska generaldirektörer
Finländska läkare
Avlidna 1943
Män
Christian August Printz

Christian August Printz, född den 1 april 1819 i Fredrikshald, död den 13 februari 1867 i Eidsberg, var en norsk målare. 
 
Printz studerade i Düsseldorf och målade huvudsakligen bilder ur djurlivet. Nationalgalleriet i Oslo äger av honom Räven i hönsgården.

Källor 

 
 

Djurmålare
Norska genremålare
Norska målare under 1800-talet
Personer från Haldens kommun
Födda 1819
Avlidna 1867
Män
Neodon linzhiensis

Neodon linzhiensis är en gnagare i underfamiljen sorkar som förekommer i sydvästra Kina. Artepitet i det vetenskapliga namnet syftar på prefekturen Nyingtri (även känd som Linzhi) i Tibet som är artens fyndplats.

Arten blir 92 till 115 mm lång (huvud och bål), har en 24 till 39 mm lång svans och väger 26 till 48 g. Den har 16 till 20 mm långa bakfötter och 12 till 15 mm stora öron. Pälsen på ovansidan bildas av svartgråa och svartbruna hår vad som ger ett svartbrunt utseende. Undersidans hår är svartgråa nära roten och ljusgrå till vit på spetsen. En gulaktig skugga förekommer på bukens mitt. Övergången mellan den mörka ovansidan och den ljusare undersidan är stegvis. Sorkens morrhår är 7 till 28 mm långa och oftast vita men det finns även mörkgrå morrhår. Även svansen är uppdelad i en svartbrun ovansida samt en ljusgrå undersida. Av honans spenar ligger två par på bröstet och två par vid ljumsken. Neodon linzhiensis har orange övre framtänder. Den skiljer sig från andra släktmedlemmar i avvikande detaljer av kindtändernas konstruktion.

Denna gnagare är bara känd från ett bergsområde i Tibet i Kina. Regionen ligger 3540 till 3890 meter över havet. Individer hittades intill risodlingar och på annan jordbruksmark.

Intill jordbruksmarken finns ett naturskyddsområde. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Sorkar
linzhiensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Theodor Haecker

Theodor Haecker, född 4 juni 1879 i Eberbach, död 9 april 1945 i Ustersbach, var en tysk författare, kulturkritiker och översättare.

Theodor Haecker växte upp i Esslingen am Neckar, där han arbetade vid förlaget Schreiber-Verlag. 1905 flyttade han till München för att studera, och kom att bo kvar där till 1944. Han blev huvudsakligen känd som översättare av Søren Kierkegaards dagböcker, Vergilius ekloger och den engelske kardinalen John Henry Newman. Under inflytande av Newman konverterade han 1921 till katolicismen och publicerade därefter kulturkritiska essayer i tidskrifterna Der Brenner och Hochland. På grund av hans avvisande inställning till nazismen fick han 1936 tal- och utgivningsförbud. De privata dagböckerna från den följande tiden publicerades postumt 1947 som Tag- und Nachtbücher, och räknas som ett av de mest betydelsefulla verken från de tyska intellektuellas inre emigration. När hans hem i München förstördes vid ett bombattentat flyttade han till Ustersbach, där han dog av insulinbrist 9 april 1945.

Haecker var mentor åt Hans och Sophie Scholl, som var medlemmar av motståndsrörelsen Den vita rosen. 1995 instiftade Esslingen am Neckar Theodor-Haecker-priset till hans minne.

Litteratur 
 Eugen Blessing: Theodor Haecker. Gestalt und Werk. Glock & Lutz, Nürnberg 1959 
 Eugen Blessing:
 Karin Masser: Theodor Haecker. Literatur in theologischer Fragestellung. Peter Lang, Frankfurt 1986  
 Hinrich Siefken (Hg.): Theodor Haecker 1879–1945. Marbacher Magazin # 49, 1989. Mit Haecker-Bibliographie von Eva Dambacher
 Michael Langer: Theodor Haecker 1879–1945. in: Emerich Coreth u.a. (Hgg.): Christliche Philosophie im katholischen Denken des 19. und 20. Jahrhunderts. Bd. 3, Graz 1990, S. 216-225
 Friedrich Wilhelm Bautz:
 Stadtarchiv Esslingen Hg. und Verlag: Theodor Haecker. Leben und Werk. Texte, Briefe, Erinnerungen, Würdigungen. 1995
 Jürgen Klöckler: Abendland – Alpenland – Alemannien, Oldenbourg Wissenschaftsverlag, München 1998, S. 129
 Gebhard Fürst (Hg.): Theodor Haecker 1879–1945. Verteidigung des Bildes vom Menschen. Akademie der Diözese Rottenburg. Stuttgart 2001 

Tyska författare
Tyska översättare
Personer från Eberbach
Födda 1879
Avlidna 1945
Män
Iranska polisens specialenheter

Iranska polisens specialenheter (), förkortat YEGUP (), är en underdivision inom Iranska polisstyrkan med ansvar för dess specialförband. Kommandot består av 3 enheter, uppkallade efter Musa al-Kazim, Ruhollah Khomeini och Ali ibn Abi Talib, och har specialenheter för gisslan, ridande polis, kravallpolis, polishundar och luftburna styrkor et cetera. Specialförbandet för antiterror är en del av denna polisstyrka.

Källor 

Irans militär
Irans rättsväsen