kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Shōshi av Japan

Shōshi av Japan, född 1027, död 1105, var en japansk kejsarinna, gift med sin kusin kejsar Go-Reizei.

Hon blev föräldralös vid elva års ålder 1036 och uppfostrades av sin farmor Fujiwara no Shōshi. Hon gifte sig med sin kusin kronprinsen 1037. Hon placerades där av sin mors släkt Fujiwara som en kompromisskandidat under en tid när släktens Fujiwaras män bedrev en intensiv äktenskapspolitik med sina döttrar i kejsarhuset. Paret fick inga barn. Hennes kusin-make blev kejsare 1045, och hon fick titeln kejsarinna året därpå. Hon beskrivs som vacker, foglig och tillbakadragen, och levde en diskret tillvaro vid hovet, där hon framgångsrikt höll sig utanför alla hovintriger och därmed säkerställde att hon kunde behålla sin egen ställning. Hon blev nunna 1069.

Källor 
 

Födda 1027
Avlidna 1105
Japanska kejsarinnor
Kvinnor
Personer i Japan under 1000-talet
Japanska prinsessor
Buddhistiska nunnor
Kaoruko av Japan

Kaoruko av Japan, född 1029, död 1093, var en japansk kejsarinna, gift med sin kusin kejsar Go-Sanjō .

Hon var dotter till kejsar Go-Ichijō. Hon tjänade som prästinna i Saiin mellan 1032 och 1036. Efter att ha avslutat sin ämbetstid som prästinna fördes hon till sin mormors hushåll, där hon avslutade sin uppväxt. 

År 1051 gifte hon sig med sin kusin kronprinsen. Hon hade placerats i sin kusins hushåll för att föda barn, men förblev barnlös. Hennes kusin-make besteg tronen som kejsare år 1068. 

Efter sin makes död 1073 blev hon nunna. Hon tillbringade resten av sitt liv på Saiin, där han kallades "kejsarinnan av Saiin."

Källor 
 

Födda 1029
Avlidna 1093
Japanska kejsarinnor
Kvinnor
Personer i Japan under 1000-talet
Japanska prinsessor
Buddhistiska nunnor
Tokushi av Japan

Tokushi av Japan, född 1060, död 1114, var en japansk kejsarinna, gift med sin brorson kejsar Horikawa.

Hon var fjärde dotter till kejsar Go-Sanjō och Kaoruko av Japan, och syster till kejsar Shirakawa.

Hennes far avled 1073 och efterträddes av hennes bror. Hennes bror abdikerade år 1087 till förmån för sin son. År 1093 gifte sig Tokushi vid trettiotre års ålder med sin fjortonåriga brorson kejsar Horikawa. Paret fick inga barn. 

Hon blev änka 1107, och blev då nunna.

Källor 
 

Födda 1060
Avlidna 1114
Japanska kejsarinnor
Kvinnor
Personer i Japan under 1000-talet
Japanska prinsessor
Buddhistiska nunnor
Yoshiko av Japan

Yoshiko av Japan, född 1114, död 1176, var en japansk kejsarinna, gift med sin brorson kejsar Nijō.

Källor 
 

Japanska kejsarinnor
Japanska prinsessor
Personer i Japan under 1100-talet
Födda 1114
Avlidna 1176
Kvinnor
Chatterton (opera)

Chatterton är en dramma lirico eller opera i tre akter (fyra akter i dess originalversion från 1876) med musik av Ruggero Leoncavallo. Libretto skrevs av kompositören och var en fri tolkning av levnadsbeskrivningen av den engelske poeten Thomas Chatterton (1752–1770). Verket komponerades 1876 men hade premiär först 20 år senare, den 10 mars 1896 på Teatro Drammatico Nazionale i Rom.

Bakgrund och uppförandehistorik
Chatterton sågs av romantikerna som den perfekte arketypen för en plågad poet. Han blev berömd för sina briljanta pastischer av medeltida poesi, som han tillskrev en påhittade 1400-talsmunk vid namn Thomas Rowley. Vid 18 års ålder flydde han till London där han två år senar begick självmord genom att intaga gift.

Handlingen i operan bygger på Alfred de Vignys Chatterton (publicerad 1835), ett framgångsrikt drama i tre akter som var hämtat från den andra av tre noveller i hans filosofiska roman Stello (1832).

Chatterton var Leoncavallos första opera som han skrev när han hade tagit examen från Neapels musikkonservatorium. Men misslyckades i sina försök att få operan uppförd då ledaren för den påtänkta uppsättningen rymde med Leoncavallos pengar kort tid före premiären. Leoncavallo fick vänta till efter succén med Pajazzo 1892 innan den ekonomiska situationen tillät en uppsättning av Chatterton. Operan fick sin premiär den 10 mars 1896 på Teatro Drammatico Nazionale i Rom, i en reviderad version av den ursprungliga fyraktsversionen. Operan blev ingen succé, inte ens efter en andra revidering 1905. I dag framförs Chatterton sällan.

Personer

Handling
Chatterton bor inhyst i ett rikt hem. Oförmögen att leva på sitt skrivande måste han söka arbete för att överleva. Dessvärre kan han endast få arbete som tjänare. Dessutom är han olyckligt förälskad i Jenny Clark (Kitty Bell i Vignys pjäs), hustrun till hans hyresvärd. Ställd inför utsikterna med en omöjlig kärlek och ett lågbetalt arbete tar Chatterton sitt liv. Han följs i döden av Jenny.

Inspelningar
 Chatterton är anmärkningsvärd då den var en av de första operor som spelades in (i maj 1908 på HMV:s föregångare Gramophone Company på åtskilliga 78-varvare). Det faktum att inspelningen dirigerades av kompositören själv gör den till ett ovärderligt ljuddokument. Den har varsamt restaurerats av Ward Marston och givits ut på CD på skivmärket Marston Records (52016-2). Leoncavallos orkesterspel är opolerat och kvaliteten på sångarna är ojämn med undantag av den kände tenoren Francesco Signorini.

Referenser

Noter

Källor
Boyden, Matthew, The Rough Guide to Opera, 4th Revised edition, Rough Guides, 2007, s. 358-359
Clarke, Stephen R., Liner notes: The Leoncavallo Recordings (1907–1908), Marston Records, 2004.
Kaminski, Piotr, 1001 opéras, Fayard, 2003, s. 779-780 (på franska)

Pagliacci
Musikåret 1896
Teateråret 1896
Italienska operor
Documenta 5

documenta 5 var den femte documenta-utställningen av samtida konst i Kassel i Tyskland, vilken hölls mellan 30 juni och 8 oktober 1972. Konstnärlig ledare var Harald Szeemann. Utställningens titel var Befragung der Realität – Bildwelten heute ("Att ifrågasätta realitet – nutida bildvärldar"'').

documenta 5 var den första documenta-utställningen, som Arnold Bode inte hade huvudansvar för. Den anses som den dittills mest inflytelserika utställningen av samtida konst efter andra världskriget.

Harald Szeemann, till skillnad från tidigare konstnärliga ledare, organiserade documenta som en verksamhet med en politisk och kritisk bakgrund och med provocerande ansatser. Konsten skulle flytta ut ur sina museala sammanhang. Fluxus och happening-konst, vilka inte funnits med i 4. documenta, fann här sin plats. "Icke-konst" ställdes ut och åstadkom offentlig kontrovers.

I sitt första koncept hade Szeemann planerat ett ännu radikalere frånsteg för documenta 5 från museiprinciper. Det skulle inte ha någon statisk utställning alls, utan bara vara en framställning av kreativa processer och förändringar. Detta koncept visade sig dock inte genomförbart av finansiella och organisatoriska skäl.

Deltagare i urval 

Vito Acconci 
 Art & Language 
 Richard Artschwager 
 Christian Boltanski 
 Stan Brakhage 
Marcel Broodthaers 
Günter Brus 
 Daniel Buren 
 Chuck Close 
 Joseph Cornell 
Hanne Darboven 
 Marcel Duchamp 
Richard Estes 
Barry Flanagan 

Vittorio Gigliotti 
 Dan Graham 
 Hans Haacke
Duane Hanson 
Auguste Herbin
Eva Hesse 
Rebecca Horn 
Jasper Johns 
Edward Kienholz & Nancy Kienholz 
Sol LeWitt
Richard Long
Ingeborg Lüscher

Agnes Martin
 Dieter Meier 
 Russ Meyer 
Bruce Nauman 
Claes Oldenburg 
Yoko Ono
Dennis Oppenheim 
Giuseppe Penone 
Sigmar Polke 
Markus Raetz 
 Gerhard Richter 
Ulrich Rückriem 

Edward Ruscha 
Rudolf Schwarzkogler 
Richard Serra 
 Robert Smithson 
Keith Sonnier 
Wayne Thiebaud 
Lawrence Weiner 
Charles Wilp 
Adolf Wölfli 
La Monte Young

Källor
Denna artikel är baserad på atikeln documenta 5 på engelskspråkiga Wikipedia.

documenta
Mattias Brunn

Mattias Brunn, född 10 december 1976 i Tyresö kommun i Stockholm, är en svensk skådespelare, regissör och dramatiker. Brunn bor i Stockholm och är gift med koreografen och dansaren Carl Olof Berg.

Biografi
Brunn är utbildad i skådespeleri på Teaterstudion, Kulturama, Skara Skolscen, HSM Göteborg och har arbetat med teater sedan 1999, med återkommande uppdrag på bland annat Riksteatern, Regionteater Väst och Kulturhuset Stadsteatern Skärholmen. Han är verksam som skådespelare, dramatiker och regissör med pjäser spelade på flera teatrar i Sverige och utomlands. Sedan 2015 är han en av tre konstnärliga ledare på Folkteatern Gävleborg. Mattias Brunn har hyllats för sitt arbete utifrån teman om maktstrukturer, maskulinitet, kön och sexualitet.

2019 tilldelades han Staffan Göthe-priset med motiveringen "Hängivet gestaltar han sceniskt annorlundaskapet. Han röjer dess minfält, förtrollar dess lustgårdar – mångbegåvad, munter och modig".

Teater

Skådespeleri i urval

Regi i urval

Dramatik i urval

Priser och utmärkelser 
2019 - Staffan Göthe-priset

Referenser

Noter

Källor
Colombine förlag
Folkteatern Gävleborg
Teaterprogrammet i P1 (2018)

Svenska teaterregissörer
Svenskspråkiga författare
Svenska dramatiker
Svenska teaterchefer under 2000-talet
Män
Födda 1976
Levande personer
Eesti Pank

Eesti Pank är Republiken Estlands centralbank, grundad 1919 med säte i huvudstaden Tallinn. Banken är medlem av Eurosystemet samt Europeiska centralbankssystemet. Fram till 2010 gav banken även ut Estlands dåvarande valuta, estniska kronor (kroon). Sedan 2011, då Estland införde euron som valuta, har vissa av bankens uppgifter övertagits av Europeiska centralbanken.

Centralbankens styrelseordförande tillsätts av Estlands president på centralbanksstyrelsens förslag. Ordförande för perioden 2019–2026 är Madis Müller, som även representerar Estland i Europeiska centralbankens råd.

Historia 
Eesti Pank grundades 1919 i samband med Estlands självständighet efter första världskriget. Den nybildade Republiken Estland införde estniska mark som valuta 1921, som ersattes av estniska kronor 1928. Banken nationaliserades av Sovjetunionen 1940 i samband med Sovjets ockupation av Estland och förlorade de flesta av sina uppgifter när den sovjetiska rubeln infördes som valuta. Banken återupptog sin verksamhet 1990 och från 1992 till 2010 gav man ut estniska kronor som landets valuta.

Källor 

Estlands ekonomi
Centralbanker
Estland
Estlands myndigheter
Banker bildade 1919
Vahan Mkhitaryan

Vahan Mkhitaryan, född 16 augusti 1996, är en armenisk simmare.

Mkhitaryan tävlade för Armenien vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där han blev utslagen i försöksheatet på 50 meter frisim.

Referenser

Externa länkar
Vahan Mkhitaryans profil på Sports-Reference

Armeniska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Armenien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1996
Levande personer
Män
José Alberto Quintanilla

José Alberto Quintanilla, född 1 januari 1997, är en boliviansk simmare.

Quintanilla tävlade för Bolivia vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där han blev utslagen i försöksheatet på 50 meter frisim.

Referenser

Externa länkar
José Alberto Quintanillas profil på Sports-Reference

Bolivianska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Bolivia
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1997
Levande personer
Män
Jordan Augier

Jordan Augier, född 14 november 1994, är en luciansk simmare.

Augier tävlade för Saint Lucia vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där han blev utslagen i försöksheatet på 50 meter frisim.

Referenser

Externa länkar
Jordan Augiers profil på Sports-Reference

Lucianska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Saint Lucia
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1994
Levande personer
Män
Pelle Jansson

Pelle Jansson är en svensk familjeserie i sju avsnitt från 1973 av Curt Strömblad och Hans Peterson. Serien är baserad på Petersons böcker Pelle Jansson, en kille med tur; Pelle Jansson, en kille mitt i stan och Pelle Jansson, en kille som inte ger sig från 1970–1972.

Handling 
Pelle och hans familj bor i Laxenträsk i Jämtland, men när pappa Ante förlorar jobbet i skogen måste familjen flytta till Göteborg. Pappan får jobb som lagerarbetare och mamma Sonja som varuhusbiträde. I skolan blir Pelle retad för sin jämtska, men han blir god vän med klasskamraten Anna. Han umgås också en del med mopedynglingen Janne. Både pappa Ante och Pelle lider av hemlängtan.

Rollista i urval 
Ola Wilhelmsson – Pelle Jansson
Tommy Johnson – Ante Jansson
Maud Hansson – Sonja Jansson
Lena Brogren – Lärarinnan i Göteborg
Ulla-Britt Norrman – Lärarinnan i Laxenträsk
Christina Flygelring – Anna
Birgitta Palme – Annas mamma

Om serien 
Serien producerades av Nord Artel AB för Sveriges Radio TV2. Producent var Bo Löfberg. Serien består av sju halvtimmesavsnitt och premiärvisades i TV2 mellan 7 oktober och 23 november 1973 och reprissändes mellan 5 september och 17 oktober 1976. Den gavs ut på DVD 2013.

Källor 
DVD, Studio S Entertainment

Noter 

Barn- och ungdomsprogram i Sveriges Television
Svenska TV-serier baserade på böcker
Svenska TV-serier från 1970-talet
Cristian Quintero

Cristian Quintero Valero, född 14 oktober 1992, är en venezuelansk simmare.

Quintero tävlade i tre grenar (200 meter frisim, 400 meter frisim och 4 x 100 meter frisim) för Venezuela vid olympiska sommarspelen 2012 i London.

Vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro tävlade Quintero i fyra grenar (50 meter frisim, 100 meter frisim, 200 meter frisim och 400 meter frisim).

Referenser

Externa länkar
Cristian Quinteros profil på Sports-Reference

Venezuelanska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Venezuela
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Venezuela
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1992
Levande personer
Män
Shane Ryan

Shane Ryan, född 27 januari 1994, är en irländsk simmare.

Ryan tävlade i tre grenar (50 meter frisim, 100 meter frisim och 100 meter ryggsim) för Irland vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro. Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo blev Ryan utslagen i försöksheatet på 100 meter fjärilsim och slutade på totalt 37:e plats. Han var även en del av Irlands lag som blev utslagna i försöksheatet på 4×200 meter frisim och slutade på totalt 14:e plats.

Referenser

Noter

Irländska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Irland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Irland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1994
Levande personer
Män
Ziv Kalontarov

Ziv Kalontarov, född 15 januari 1997, är en israelisk simmare.

Kalontarov tävlade i två grenar (50 meter frisim och 100 meter frisim) för Israel vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Referenser

Externa länkar
Ziv Kalontarovs profil på Sports-Reference

Israeliska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Israel
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1997
Levande personer
Män
Tom Sandlund

Tom Henrik Eugène Sandlund, född 28 mars 1938 i Helsingfors, är en finlandssvensk sociolog. 

Sandlund var forskare vid Svenska litteratursällskapets nämnd för samhällsforskning 1964–1980, blev politices doktor 1976 och var professor i sociologi vid Svenska social- och kommunalhögskolan 1984–2003. Han har bedrivit forskning kring bland annat social mobilitet och etnicitet samt tvåspråkighet; bland arbeten märks Social Classes, Ethnic Groups and Capitalist Development (1976). Han var chefredaktör för Nya Argus 1992–2008.

Källor

Finländska professorer i sociologi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1938
Män
Levande personer
Personer från Helsingfors
Finlandssvenska professorer
2012 FC71

2012 FC71 är en jordnära asteroid som korsar Jordens omloppsbana. Den upptäcktes den 31 mars 2012 av Mount Lemmon Survey.

Den tillhör asteroidgruppen Aten

Omloppsbana 
Omloppsbanan har en typ av banresonans med Jorden som kallas Kozairesonans

Referenser 

Aten-asteroider
Jordnära objekt
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Mount Lemmon Survey
Astronomiska upptäckter 2012
Bomsjön, Solna socken

Bomsjön (även kallad Karlbergs Damm) var en sjö i Uppland på gränsen mellan dagens Solna kommun och Stockholms kommun och är en av innerstans sju numera försvunna insjöar.

Beskrivning
Bomsjön låg i dalgången som sträcker sig mellan Karlbergssjön och Brunnsviken. Norr om platsen ligger det så kallade Ryssberget med lämningar efter äldre befästningsanläggningar. Sjön kallades Carlbergs Damm på Petrus Tillaeus karta från 1733 efter närbelägna Karlbergs slott, vars park gränsade till sjön. Utflödet var ett mindre vattendrag som gick till Karlbergssjön.

Bomsjön lades igen på 1870- och 1880-talen när Norra stambanan drogs fram här med sin gren Värtabanan. Ungefär där sjön låg uppfördes Stockholms soplastningsstation och Solnavägen (dagens Norra stationsgatan) drogs fram. En sista glimt av sjön fick man i samband med schaktarbeten för Norra länkens första del som öppnade för trafik 1991.

Se även
Andra sjöar i Stockholm som har försvunnit.
 Fatburen 
 Lillsjön
 Ormträsket
 Ormsjön
 Träsksjön
 Uggleviken

Källor
Stockholm Direkt: Sista glimten av ett överkört vattendrag, publicerad 29 juni 2012.

Ej längre existerande insjöar
Stockholms kommun
Solna kommun
Charlie Colkett

Charlie Colkett, född 4 september 1996, är en engelsk fotbollsspelare som spelar för Crewe Alexandra.

Karriär
Den 25 januari 2019 värvades Colkett av Östersunds FK, där han skrev på ett 3,5-årskontrakt. Den 31 mars 2019 gjorde Colkett allsvensk debut i en 0–0-match mot AIK.

Den 18 januari 2022 värvades Colkett av League One-klubben Cheltenham Town, där han skrev på ett halvårskontrakt. Den 14 juni 2022 värvades Colkett av League Two-klubben Crewe Alexandra, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Källor

Noter

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Bristol Rovers FC
Spelare i Swindon Town FC
Spelare i Vitesse Arnhem
Spelare i Shrewsbury Town FC
Fotbollsspelare i Östersunds FK
Spelare i Cheltenham Town FC
Spelare i Crewe Alexandra FC
Spelare i English Football League
Spelare i Eredivisie
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1996
Levande personer
Män
Marco Weymans

Marco Weymans, född 9 juli 1997, är en belgisk-burundisk fotbollsspelare.

Karriär
Den 31 januari 2019 värvades Weymans av Östersunds FK, där han skrev på ett treårskontrakt. Weymans gjorde allsvensk debut den 5 maj 2019 i en 1–1-match mot Kalmar FF, där han blev inbytt i den 62:a minuten mot Samuel Mensiro. Efter säsongen 2021 lämnade Weymans klubben i samband med att hans kontrakt gick ut.

Källor

Noter

Burundiska fotbollsspelare
Belgiska fotbollsspelare
Spelare i Beerschot VAC
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i Cardiff City FC
Fotbollsspelare i Östersunds FK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1997
Levande personer
Män
Belgiska idrottare under 2000-talet
Viking Saga: Rune of the Dead

The Huntress: Rune of the Dead  är en svensk och amerikansk vikingarysare i regi av Rasmus Tirzitis med Moa Enqvist Stefansdotter, Yohanna Idha, Viva Östervall Lyngbrant och Andreas Rylander i huvudrollerna. Filmen hade premiär 2019.

Handling 

Filmen utspelar sig under 800-talet och följer en fattig familj utanför Birka. När pappa Joar (Peter Mörlin) ger sig av på en vikingaräd lämnas den äldsta dottern Runa (Moa Engqvist Stefansdotter) att axla pappans ansvar för att försörja familjen. Joar återvänder inte och Runa känner på sig att familjens kamp bara har börjat. Hon känner av något ondskefullt och farligt i skogarna

I rollerna

Moa Enqvist Stefansdotter som Runa
Yohanna Idha som Magnhild
Viva Östervall Lyngbrant som Bothild
Ralf Beck som Ragnvald
Andreas Rylander som Torulf
Peter Mörlin som Joar
Urban Bergsten som Smeden
Tommi Korkeamäki som Torgisli
Andrea Larsdotter som Sigrun
Konstantin Aleksejev som Håkon

Mottagande

Karolina Fjellborg skrev för Aftonbladets räkning att filmens foto, musik och kostym imponerade med tanke på den låga budgeten, men kritiserade manuset och berättandet i filmen och gav 2 plus av 5 som betyg.

Källor

Externa länkar 

https://www.facebook.com/runeofthedead/
https://www.youtube.com/watch?v=BjAWzKsMpkE
https://www.imdb.com/title/tt8284860/

Svenska filmer 2019
Vikingatiden på film
Amerikanska filmer 2019
Amerikanska thrillerfilmer
Svenska thrillerfilmer
Filmer i regi av Rasmus Tirzitis
Engelskspråkiga filmer
Christoffer Grönholm

Christoffer Carl Erik Grönholm, född 19 mars 1949 i Helsingfors, död 27 april 2011 i Lojo, var en finländsk statsvetare och folkbildningsman.

Grönholm blev politices doktor 1981 och docent i allmän statslära vid Helsingfors universitet 1984. Han var sekreterare i svenska riksdagsgruppen 1981–1982 och biträdande professor vid Svenska social- och kommunalhögskolan 1982–1990. 

Grönholm valdes till kanslichef för Svenska folkskolans vänner 1987 och blev därmed en av nyckelpersonerna i finlandssvenskt kulturliv. Som initiativrik förvaltare av en av de viktigaste finlandssvenska fonderna satsade han på en utåtriktad verksamhet, bland annat genom förvärv av flera folkhögskolor samt fastigheter i Helsingfors centrum. 

Sedan 1991 var Grönholm styrelseordförande i Schildts förlag, där han också i flera repriser fungerade som tillförordnad verkställande direktör. Han var chefredaktör för tidskriften Svenskbygden sedan 1987 och publicerade en rad vetenskapliga och populärt hållna arbeten, bland annat Världsbilden i finländsk statskunskap (1982), Citadellet i norr (1987) och Adult Education – Passionate Learning (1995), där han förespråkar det livslånga lärandets och folkbildningens ideal. År 2008 utgav han essäsamlingen Mindre är mera. 

År 2011 instiftade Svenska folkskolans vänner ett pris som bär hans namn för att årligen tilldelas en svensklärare i en finsk skola som befrämjat svensk kultur i Finland.

Källor

Noter

Finländska statsvetare
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska chefredaktörer
Födda 1949
Avlidna 2011
Män
Personer från Helsingfors
Cuts

Cuts kan syfta på:

 Cuts (EP) – en EP av bandet L.A. Guns från 1992
 Cuts, Oise – en kommun i departementet Oise i regionen Hauts-de-France i norra Frankrike
 Cuts (TV-serie)
Martin Puryear

Martin L. Puryear, född 23 maj 1941 i Washington DC i USA, är en amerikansk skulptör, som är känd för sin hängivenhet för traditionellt hantverk. 

Martin Puryear växte upp i  Washington DC som den äldste av sju syskon i en afro-amerikansk familj. Fadern arbetade på US Postal Service och modern var grundskolelärare. Han började med traditionellt hantverk i sin ungdom, då han gjorde verktyg, kanoter, musikinstrument och möbler. Han utbildade sig i biologi och konst på Catholic University of America, med en kandidatexamen 1963. Han var därefter två år i Sierra Leone som fredskårist och lärare och lärde sig där lokal träbearbetningsteknik. Åren 1966–1968 utbildade han sig i grafik vid Kungliga Konsthögskolan i Stockholm. Han kom i kontakt med möbelsnickaren James Krenov, vilket ledde till studier i skulptur på Yale University och 1969–1971, med en magisterexamen. Han blev därefter lärare på Fisk University i Nashville, 1974–1978 på University of Maryland i College Park och från 1978–1988 på University of Illinois i Chicago. År 1968 hade han sin första separatutställning, på Gröna Paletten Galleri i Stockholm.

Martin Puryear arbetar mycket med trä och brons. År 1992 ställde han ut på documenta IX i Kassel. Han valdes ut att representera USA på 58:e konstbiennalen i Venedig 2019 med utställningen "Martin Puryear: Liberty/Libertà", med åtta skulpturer, bland andra Swallowed Sun (Monstrance and Volute) i två delar utomhus framför ingången till den amerikanska paviljongen. Den ena är en perforerad stor skärm i trä, den andra på baksidan av skärmen ett svart, skruvat rör som en svans eller en orm.

Han fick National Medal of Arts 2012.

Verk i urval
The Ark, kopparrör, 1988, York College, City University of New Yorks campus i Queens i New York
Meditation in a Beech Wood, vass, trä, betong, 1966, Wanås skulpturpark
 River Road Ring, trä, 1985, River Road Station, Chicago
 Chevy Chase Garden Plaza, Maryland
Skulptur, dom i betong på en gräsklädd kulle, 1982–1983, Department of Commerce, National Oceanic and Atmospheric Administration, Western Regional Center, Seattle
Bearing Witness, 1997, Reagan Building, Federal Triangle, Washington DC
Guardian sten, 2003, Mori Art Museum, Roppongi Hills, Tokyo, Japan
 Big Bling, trä, plywood och ståltrådsnät, 2016, Madison Square Park i New York

Källor
Om Martin Puryear på art21.org/
Om Martin Puryear på Matthew Marks Gallery:s webbplats

Noter

Amerikanska skulptörer
Födda 1941
Levande personer
Män
Alumner från Catholic University of America
Alumner från Yale University