kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cigartallen

Cigartallen, även kallad Ljuskronan, är en reslig och stor tall som sägs vara den enda tall som överlevde den stora skogsbranden 1772 i närheten av dagens Örnsköldsvik Airport..

Namnet kommer från att skogsbranden 1772 sägs uppstått från en cigarr som en genomresande man rökte.  Denna tall sägs vara den enda tall som överlevde branden, och det berättas att den ska ha överlevt ytterligare en stor skogsbrand. 

I de närmsta byarna har man kallat tallen för "Ljuskronan". Enligt samtal med personer som bodde i byarna i närheten (Torsböle, Bursjön och Västanå) så samlades ungdomarna vid Ljuskronan på lördagskvällarna innan de tillsammans tog sig vidare till dansen i Gideå. Detta skedde åtminstone på 1910–1930-talet.

Gideåbon Gustav Sjögren som utforskade och gjorde i ordning Skallbergsgrottorna i Skallberget, Gideå, la även ner tid på att ta fram information om Ljuskronan som han kallade Cigartallen.

Ljuskronan/Cigartallen är fridlyst enligt en skylt som sitter fast på stammen.

Referenser 

Enskilda träd i Sverige
Örnsköldsviks kommun
Jardar Lunde

Jardar Lunde, född 21 november 1909 i Steinkjer i Norge, död 18 september 1990, var en norsk målare och grafiker.

Jardar Lunde var son till Anna Jørgine Hegge och Anton Heggelund och växte upp i Lundenes i Trondenes vid Harstad i Nord-Norge. Efter några år till sjöss började han 1931 på en styrmansutbildning, men bytte till en konstnärlig inriktning. Han utbildade sig samma år på Carl von Hannos målarskola, 1931–1932 på Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo för Eivind Nielsen och Olaf Willums samt på Statens kunstakademi i Oslo. På Konstakademien studerade han för Axel Revold och Jean Heiberg 1932–35 samt för Georg Jacobsen 1938–1940.

Axel Revold inspirerade till hans kantiga stil, som i sin tur var inspirerad av naturen i Nord-Norge. Lunde skapade fylkesvapnet för Troms och stadsvapnet för Harstad. 
 
Han fick Petter Dass-medaljen 1950.

Han var gift med textilkonstnären Dagmar Helene Toften.

Offentliga verk i urval
Fresk i vestibulen i Gjøviks nya rådhus 1952, 7,5 meter x 2,5 meter 
Fondmålning i formannskapssalen i Harstads nya rådhus, 1953
Fönster i blåst glas till trappuppgången i Harstads nya rådhus, 1953
Relief i Tromsøs telegrafbyggnad, 1957
Glasmålningar i Torshovs kyrka i Oslo, 1964
Glasmålningar i Harstads kyrka
Glasmålning i Hammerfests kyrka
Glasmålning i Båtsfjords kyrka

Källor
Jardar Lunde i Norskt Kunstnersleksikon

Bibliografi 
Asbjørn Eidnes: Jardar Lunde – ein nordnorsk kunstnarprofil, eget förlag 2005

Norska målare
Födda 1909
Avlidna 1990
Män
SpaceX CRS-14

SpaceX CRS-14 eller SpX-14 var en obemannad flygning till Internationella rymdstationen med SpaceX:s rymdfarkost Dragon. Farkosten sköts upp med en Falcon 9-raket, från Cape Canaveral SLC-40, den 2 april 2018. Farkosten dockades med rymdstationen, med hjälp av Canadarm2, den 4 april 2018.

Farkosten lämnade rymdstationen den 5 maj 2018, några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Stilla havet.

Dragon 
Flygningen var den andra för Dragon-kapseln. Första flygningen var CRS-8.

Falcon 9 
Flygningen var den andra för raketens första steg. Första flygningen var CRS-12. Denna gången gjorde man ett förstörande test över öppet vatten.

Källor

Referenser

Noter 

SpaceX
Rymdfarkoster
Internationella rymdstationen
Rymdfartsåret 2018
2018 i USA
Mitch Reinke



Mitch Reinke, född 4 februari 1996, är en amerikansk professionell ishockeyback som spelar för St. Louis Blues i National Hockey League (NHL). Han har tidigare spelat på lägre nivåer för Michigan Tech Huskies (Michigan Technological University) i National Collegiate Athletic Association (NCAA) och Cedar Rapids Roughriders i United States Hockey League (USHL).

Reinke blev aldrig draftad.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Mitch Reinke NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Mitch Reinke hockey statistics and profile at hockeydb.com
Mitch Reinke – player profile at The Hockey News

Spelare i St. Louis Blues
Alumner från Michigan Technological University
Ishockeyspelare i Michigan Tech Huskies
Spelare i Cedar Rapids Roughriders
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Minnesota
Personer från Stillwater, Minnesota
Levande personer
Födda 1996
Män
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Thatcher Demko

Thatcher Douglas Demko, född 8 december 1995, är en amerikansk professionell ishockeymålvakt som spelar för Vancouver Canucks i National Hockey League (NHL). Han har tidigare spelat för Utica Comets i American Hockey League (AHL); Boston College Eagles i National Collegiate Athletic Association (NCAA) och Omaha Lancers och Team USA i United States Hockey League (USHL).

Demko draftades av Vancouver Canucks i andra rundan i 2014 års draft som 36:e spelare totalt.

Referenser

Externa länkar
Thatcher Demko NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Thatcher Demko hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1995
Levande personer
Idrottare från San Diego
Amerikanska ishockeymålvakter
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare i Omaha Lancers
Spelare i Team USA (USHL)
Spelare med anknytning till USA Hockey National Team Development Program
Ishockeyspelare i Boston College Eagles (herrar)
Alumner från Boston College
Spelare valda i NHL Entry Draft 2014
Spelare i Utica Comets
Spelare i Vancouver Canucks
Spelare valda av Vancouver Canucks i NHL Entry Draft
Antti Iivonen

Antti Kalervo Iivonen, född 26 september 1940 i Vilppula, är en finländsk fonetiker.

Iivonen blev filosofie doktor 1971 på en avhandling om vokaler i tyskan. Han var 1971–1974 biträdande professor i fonetik vid Uleåborgs universitet och 1975–1980 vid Helsingfors universitet, där han 1980–2005 var professor i ämnet. År 1990 utnämndes han till ledamot av Finska Vetenskapsakademien. 

Iivonen har i sina undersökningar behandlat bland annat betonings- och intonationsteorier samt de fonetiska principerna i uppbyggnaden av språkens vokalsystem.

Bibliografi 
.
.

Källor

Födda 1940
Män
Fonetiker
Finländska professorer i lingvistik
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Levande personer
Wenzel Hagelstam

Wenzel Magnus Fabian Hagelstam, född 1 januari 1941 i Helsingfors, är en finländsk företagare och antikexpert.

Hagelstam är vd för familjeföretaget Hagelstams auktioner, som är en av de ledande aktörerna på auktionsmarknaden i Helsingfors. Stor popularitet har han nått genom sin medverkan i TV-program Antiikkia, antiikkia om antikviteter (baserad på Antikrundan). Hans Suuri antiikkikirja (1991) och Uusi antiikkikirja (2003) är standardverk för antikintresserade.

Hagelstam har även utgivit boken Vårt Helsingfors (2007) i vilken han beskriver olika miljöer i staden. Boken har utkommit även på finska och engelska.

Källor

Vidare läsning
 

Näringslivspersoner från Helsingfors
Personer inom Finlands näringsliv under 2000-talet
Födda 1941
Män
Levande personer
Ensio Hiitonen

Kaarlo Ensio Paulus Hiitonen, ursprungligen Hidén, född 27 oktober 1900 i Helsingfors, död där 14 januari 1970, var en finländsk  diplomat och politiker. Han var bror till Ilmari Hiitonen.

Hiitonen blev juris doktor 1929. Han inträdde 1925 i utrikesministeriets tjänst och deltog i egenskap av delegat eller expert i flera av Nationernas förbunds assembléer och rådsmöten samt i olika internationella konferenser och möten. Han var 1937–1939 chargé d'affaires en pied i Prag och 1939 i Bukarest. Efter andra världskriget arbetade han bland annat som jurist och chef för informationsbyrån vid Oy Alkoholiliike Ab. Han var 1946–1953 vice ordförande i Socialistiska enhetspartiet och engagerad i kommunalpolitiken i Helsingfors i slutet av 1940-talet.

Hiitonen utgav bland annat Vääryyttä oikeuden valekaavussa (1953), där han på basis av juridiska och politiska dokument påvisade domstolarnas partiskhet vid politiska rättegångar under tiden mellan de båda världskrigen.

Källor

Finländska diplomater
Avlidna 1970
Politiker från Helsingfors
Födda 1900
Män
Finländska politiker
Finländska jurister
Jurister från Helsingfors
Diplomater från Helsingfors
Foveauxskarv

Foveauxskarv (Leucocarbo stewarti) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar som förekommer i Nya Zeeland.

Utbredning och levnadssätt 
Foveauxskarven förekommer endast på Stewartön och i Foveauxsundet. Den häckar i väl synliga kolonier som de återvänder till år efter år. Häckning sker från september och framåt i skålformade bon uppbyggda av organiskt material och guano. De födosöker i kustnära områden i grunt vatten på mindre än 30 meters djup och ses endast mycket sällan ute till havs.

Systematik 
Fram till 2016 behandlades foveauxskarven och otagoskarven som en och samma art, stewartskarv (L. chalconotus). Genetiska och osteologiska studier stödjer uppfattningen att de bör klassificeras som två skilda arter, där otagoskarven är närmare släkt med chathamskarv (L. onslowi). Troligen skildes populationerna åt under pleistocen när havsnivån var lägre, och först därefter koloniserades Chathamöarna av fåglar från Otago.

De sydliga populationerna urskiljs därför av vissa som en egen art. De flesta taxonomiska auktoriteter behandlar dem dock fortfarande som en och samma art, och då inte ens uppdelade som underarter. Vissa inkluderar både foveuxskarven, otagoskarven och chathamskarven i arten vårtskarv.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerade de flesta taxonomiska auktoriteter foveauxskarven med släktingar i det stora släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid foveauxskarven med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Utseende 

Foveauxskarven är en stor och kraftig fågel, cirka 68 centimeter lång och väger 1,8-2,9 kilogram. Den har två olika fjäderdräkter, där ungefär hälften är svartvita och resten är genomgående mörka. Båda färgmorfer häckar fritt med varandra. Foveauxskarven skiljer sig från otagoskarven genom att vara något mindre och på detaljer i ansiktet under häckningstid, där fovauxskarven saknar otagoskarvens små orangefärgade flikar vid näbbasen.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN behandlar fortfarande foveauxskarven och otagoskarven som en och samma art och ger den hotstatusen sårbar (VU). Det återstår färre än 2500 otagoskarvar. Populationen verkar dock till skillnad från otagoskarven stabil. De är mindre sårbara än otagoskarven eftersom de häckar på otillgängliga småöar utanför kusten.

Noter

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Franco Testa

Franco Testa, född 7 februari 1938 i Cadoneghe, är en italiensk före detta tävlingscyklist.

Testa blev olympisk guldmedaljör i lagförföljelse vid sommarspelen 1960 i Rom.

Källor 

Italienska tävlingscyklister
Italienska olympiska guldmedaljörer
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1960
Olympiska silvermedaljörer 1964
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Italien
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Italien
Födda 1938
Levande personer
Män
Årstahusen

Årstahusen är namnet på tre bostadshöghus i kvarteret Skyttevärnet som uppfördes mellan åren 2017 och 2020 vid Årstaskogs väg i stadsdelen Liljeholmen i södra Stockholm. Husen byggdes på uppdrag av Ikano Bostad efter ritningar av Varg Arkitekter.

Bakgrund

Årstahusen hör till ett större byggprojekt som omfattar ett äldre industriområde intill Årstabergsvägen och Sjöviksbacken norr om Årstabergs pendeltågsstation. Enligt översiktsplanen Promenadstaden ligger fastigheterna inom stadsutvecklingsområdet Liljeholmen. 
Planområdet utgörs av fastigheterna Packrummet 9-12 och del av Årsta 1:1. 

Detaljplanen (S-Dp 2013-02707) vann laga kraft i maj 2016 och syftar till att inom planområdet skapa förutsättningar för ny bebyggelse inrymmande lägenheter, förskola och verksamhetslokaler i bottenvåningar och garage i källarplanen. Planen rymmer också en ny skola (Sjöviksskolan) för 1 200 elever samt Zackrisbergsparken som uppkallas efter den gamla egendomen Zachrisberg som låg i närheten. Inom planområdet finns idag några industribyggnader från tidigt 1960-tal som kommer att rivas.

Beskrivning
Kvarteret Skyttevärnet (tidigare Mötesplatsen) ligger i planområdets norra del och sträcker sig längs norra sidan av stambanan mellan Årstaberg och Liljeholmskajen. I kvarteret planerades tre punkthus om 16 våningar vardera (motsvarande 52 meter över mark). Fasaderna mot järnvägen är slutna och kläs med glaserade klinkerplattor som är ingjutna i fasadelement, medan fasaderna mot gården är öppna och lättas upp av balkonger. Ett skarpt vertikalt ”veck” i fasaden mot järnvägen och flacka sadeltak ger husen karaktär. 

De tre punkthusen placerades på en gemensam souterrängvåning med garage, entréer och lokaler. Varje hus innehåller 78 bostadsrättslägenheter med storlekar mellan 1 rum och kök och 4 rum och kök. Husen uppfördes i tre etapper och blev inflyttningsklara mellan november 2018 och årsskiftet 2020/2021.

Bilder

Källor
Varg arkitekter: ÅRSTAHUSEN – KVARTERET MÖTESPLATSEN.
IKANO: Välkommen till Årstahusen.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Söderort
Eta Chamaeleontis

Eta Chamaeleontis (η Chamaeleontis, förkortat Eta Cha, η Cha) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den västra delen av stjärnbilden Kameleonten. Den har en skenbar magnitud på 5,45 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 10,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 310 ljusår (ca 95 parsek) från solen.

Egenskaper 
Eta Chamaeleontis är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B8 V. Den har en massa som är ca 3,2 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3,3 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 95 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 12 500 K.

Eta Chamaeleontis är den ljusaste och tyngsta medlemmen i den eponymiska Eta Chamaeleontis-hopen (eller Mamajek 1), en mycket närliggande (316 ljusår) och ung (8 miljoner år gammal) öppen stjärnhop som upptäcktes 1999. Den omfattar nästan 20 stjärnor spridda över en region med 40 bågminuters diameter, inklusive den angränsande stjärnan HD 75505 av spektraltyp A och förmörkelsevariabeln RS Cha. Alla medlemmar med liten massa (inklusive RS Cha) är stjärnor före huvudserien och flera av dem verkar fortfarande samla material från protoplanetariska stoftskivor.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/etachamaeleontis
 https://arxiv.org/abs/astro-ph/0105289

	
Stjärnbilden Kameleonten
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
HD-objekt
Bensimidazolonpigment

Bensimidazolonpigment, eller bensimidazolonazopigment, är en grupp syntetiska, organiska pigment som alla är azoföreningar innehållande en bensimidazolongrupp. De allra första blev tillgängliga i mitten av 1960-talet.

Två huvudgrupper 
Kemiskt kan benzimidazolonpigmenten huvudsakligen delas in i två grupper: bensimidazolongult innehåller , vilket omfattar kulörer från grönaktigt gul till orange, medan de som innehåller -aminobensimidazolon omfattar mediumröda till vinröda och bruna nyanser.  är ett undantag med annan uppbyggnad.

Egenskaper och användning 
Många bensimidazolpigment är färgstarka med utmärkt ljusäkthet och mycket tåliga mot värme och kemisk påverkan. De används gärna där man har höga krav på pigmenten i bland annat tryckfärg, plaster och målarfärger inom såväl inom industri som i konstnärsfärger. Framför allt finner man pigmenten med högst prestanda inom det gula området, men ett par av de röda håller också för bred användning med höga krav.

I konstnärsfärger är bensimidazolongult en av de tre stora pigmentgrupperna för gult, om än inte lika vanliga i producenternas utbud som grupperna arylidgult och kadmiumgult. Bensimidazolongult är dyrare än arylidgult men har i de flesta fall bättre ljusäkthet och är därför att föredra i kvalitetsfärger. De har inte heller kadmiumfärgernas giftighet.

Referenser 

Färgämnen och pigment
Bensimidazoler
Azofärgämnen
French & Saunders

French & Saunders är en brittisk komikerduo bestående av Dawn French och Jennifer Saunders. Det är också namnet på det sketchprogram som de båda skrev för BBC och som sändes åren 1987 till 2005. År 2017 producerades specialprogrammet 300 Years Of French And Saunders. Duon har även turnerat med liveföreställningar. År 1989 nådde paret höga placeringar på flera hitlistor med en välgörenhetssingel för Comic Relief, en cover på Beatles "Help!" tillsammans med Bananarama, en popgrupp de parodierat i sketchprogrammet. Tredje säsongens sjätte avsnitt innehöll sketchen "Modern Mother and Daughter", som senare utvecklades till den framgångsrika TV-serien Helt hysteriskt.

Källor
French & Saunders på British Comedy Guide

Externa länkar
Officiell hemsida

Brittiska komediserier på TV
TV-program i BBC
Efternamnspar
Jango (webbplats)

Jango är en gratis reklamfinansierad webbplats för strömmad musik där man kan skapa egna radiostationer. Man gör detta genom att välja en favoritartist och sajten spelar då låtar med den artisten och liknande artister. Django startades 2007 av Daniel Kaufman och Chris Dowhan.

Referenser

Mediespelare
Webbplatser med musikanknytning
Marino Vigna

Marino Enrico Vigna, född 6 november 1938 i Milano, är en italiensk före detta tävlingscyklist.

Vigna blev olympisk guldmedaljör i lagförföljelse vid sommarspelen 1960 i Rom.

Källor 

Italienska tävlingscyklister
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1960
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Italien
Födda 1938
Levande personer
Män
Idrottare från Milano
Guy Lapébie

Guy Lapébie, född 28 november 1916 i Saint-Geours-de-Maremne, död 8 mars 2010 i Bagnères-de-Luchon, var en fransk tävlingscyklist.

Lapébie blev olympisk guldmedaljör i lagförföljelse vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Franska tävlingscyklister
Franska olympiska guldmedaljörer
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Olympiska silvermedaljörer 1936
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Frankrike
Födda 1916
Avlidna 2010
Män
Melaninteorin

Melaninteorin är en afrocentrisk teori som hävdar att en högre nivå av melanin, den primära determinanten av hudfärg hos människor, inbegriper intellektuell och fysisk överlägsenhet hos svarta människor, samt ger dem övernaturliga krafter. Teorin betraktas som rasistisk och pseudovetenskaplig.

Kända förespråkare 
 Frances Cress Welsing
 Leonard Jeffries
 Na'im Akbar
 Richard D. King

Källor 

Afrocentrism
Rasism
Pseudovetenskap
Rasbiologi
Francesca Lindh

Francesca Sigrid Rosina Lindh, född Mascitti 3 augusti 1931 i Anversa degli Abruzzi, Italien, är en finländsk keramiker.

Lindh är dotter till Karin Slotte och Francesco Mascitti. Hon kom till Finland som 16-åring och studerade 1946–1948 vid Liceo Artistico delle belle Arti i Rom samt 1949–1952 vid Konstindustriella läroverket i Helsingfors. Åren 1953–1955 drev hon tillsammans med sin man Richard Lindh en keramikateljé i Helsingfors. Hon var från 1955 knuten till Arabia där hon arbetade fram till och med 1989.

I sin konst förenade Lindh många tekniker och svåra material. I hennes fat och vaser användes bland annat porslin, stengods och chamott. Linds keramik kännetecknas av sträv yta och jord- och naturnära färger. Föremålen är ibland dekorerade med blomster- och växtavtryck. På 1970-talet började Lindh framställa väggreliefer och fristående skulpturer, med en mer abstrakt dekor än hennes tidigare föremål. Hennes kryddburkar togs upp på Arabias tillverkningsprogram och blev en populär produkt. 

Efter sin verksamhet vid Arabia har Lindh bland annat ägnat sig åt måleri och smyckekonst, där hon kombinerat olika typer av stenar och metaller. Hon har en gemensam ateljé med sin dotter i Borgå.

Lindh har tillsammans med sin man genomfört flera uppmärksammade utställningar både i Finland såväl och andra länder, bland annat i Bryssel, Cannes, Milano och New York. Hon har belönads med flera internationella priser från 1950- till 1980-talet.

Lindhs arbete finns presenterat vid flera museer världen över, bland annat Designmuseet i Helsingfors, Museo Internationale delle Ceramiche i Faenza, Museum of Contemporary Art i New York, Arabiamuseet i Helsingfors, Nationalmuseum i Stockholm och Musée des Arts décoratifs i Paris. En retrospektiv utställning med namnet "Arbetsglädje" hölls i Arabias museum 2001 och innehöll Lindhs keramik från fem decennier.

Referenser

Noter

Övriga referenser

Finländska keramiker
Kvinnor
Födda 1931
Levande personer
Arbovirus

Arbovirus, kortform för "arthropod-borne virus", är ett samlingsnamn för virus som sprids med leddjur (artropoder) som vektorer. De utgör ingen taxonomiskt enhetlig grupp och avgränsning till vad som skall inkluderas i gruppen är oklar, exempelvis innehåller "The International Catalogue of Arboviruses" även virus som inte sprids via leddjur som hantavirus, arenavirus och filovirus som smittar på andra sätt.

Inom medicinsk verksamhet begränsas arbovirus vanligen till sjukdomar hos ryggradsdjur (vertebrater) inklusive människa, som orsakas av RNA-virus och som sprids via leddjur. Bland leddjuren är det särskilt insekter som myggor och loppor men även fästingar som  sprider sjukdomarna.

Flera virusfamiljer ingår i begreppet och bland de mer kända som orsakar sjukdomar hos människor är flera allvarliga blödarfebrar som denguefeber, gula febern, chikungunya-feber, West Nile-feber och Krim-Kongo hemorragisk feber men även en del andra sjukdomar, exempelvis Japansk encefalit och den i Sverige förekommande fästingburna hjärninflammationen (TBE, Tick-borne encephalitis). Totalt omfattar gruppen ekologiskt sett mer än 500 olika virus varav fler än 100 har knutits till naturligt förekommande sjukdomar hos människa eller tamdjur. De fördelas på åtminstone sju familjer inkluderande Togaviridae, Flaviviridae, Bunyaviridae, Reoviridae, Rhabdoviridae, Orthomyxoviridae och Asfarviridae.

Sjukdomar som orsakas av arbovirus är lokalt endemiska i områden med varmt klimat året runt och kan orsaka omfattande utbrott. I Europa förekommer begränsade utbrott framför allt sommartid, vilka orsakas av personer som smittats under vistelse i endemiskt område och fört med sig smittan. De myggburna sjukdomarna har hittills inte etablerats i Europa då vektorerna, framför allt aedes- och culexmyggorna dör ut till hösten och därmed även smittvägarna försvinner. De europeiska utbrotten har skett framför allt i medelhavsländerna där myggsäsongen är längre än i norra Europa. I och med den globala uppvärmningen har risken uppmärksammats för att sjukdomarna kan komma att etableras fast i Europa

Referenser

Virus
Första söndagen efter trettondedagen

Första söndagen efter trettondedagen är den söndag som ifaller närmast efter Trettondedag jul (6 januari).

Den infaller den söndag som infaller 7-13 januari. 
Den liturgiska färgen är i Svenska kyrkan och Romersk-katolska kyrkan vit (för trettondedagens oktav) eller grön. I Svenska kyrkan är söndagens tema Jesu dop.

Svenska kyrkan

Texter
Söndagens tema enligt 2003 års evangeliebok är Jesu dop. De bibeltexter som används för att belysa dagens tema är:

Se även 
Kyrkoåret
Trettondedagen
Andra söndagen efter trettondedagen
Tredje söndagen efter trettondedagen
Fjärde söndagen efter trettondedagen
Femte söndagen efter trettondedagen
Sjätte söndagen efter trettondedagen

Referenser

Externa länkar
Bibeln på nätet

Kyrkoåret
Söndag
Jul