kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Robert Ehrström

Carl Robert Ehrström, född 14 september 1803 i Larsmo i Svenska Österbotten, död 19 maj 1881 i Brahestad, var en finländsk läkare, bakteriolog och arkeolog.

Carl Robert Ehrström var son till prästen Anders Ehrström (1744–1822) och hans andra hustru Anna Maria Reinius. Han var bror till kyrkoherden Eric Gustaf Ehrström, kronofogden Anders Mauritz Ehrström (1795–1852), kompositören Fredrik August Ehrström (1801–1850) och kyrkoherden och riksdagsmannen Otto Vilhelm Ehrström (1805–1871). Han gick på trivialskolan i Vasa tillsammans med Johan Ludvig Runeberg och tog där examen 1822. Ehrström tog filosofie kandidatexamen 1831, medicine kandidatexamen 1834 och medicine licentiatexamen 1838. 

I mitten av 1830-talet tjänstgjorde Ehrström på Helsingfors mödravårdssjukhus, där det 1836–1837 inträffade en epidemiliknande våg av spädbarnsdödlighet. Han uppmärksammade att barnsängsfebern verkade spridas genom kontakt. I sin avhandling 1840 formulerade han en hypotes att sjukdomen sprids genom ett "osynligt medel". . Denna hypotes om sambandet mellan bakterier och sjukdomar uppmärksammades dock inte inom den finländska akademin.

Carl Robert Ehrström var stadsläkare i Torneå från 1838, distriktsläkare i Torneå härad från 1839 och distriktsläkare i Brahestad 1855–1871.

Vid sidan av medicinvetenskap var Ehrström mycket intresserad av lokalhistoria. Han studerade finsk folkkultur och gjorde arkeologiska expeditioner i norra Finland. 
Han flyttade 1854 till Brahestad som provinsialläkare. Där samlade han föremål som stadens sjöfolk tog med sig från fjärran länder. År 1862 grundade han Brahestads museum efter att ha samlat in medel från förmögna borgare i staden. Detta var Finlands första historiska, kulturhistoriska och naturvetenskapliga lokalmuseum. 

Ehrström gifte sig 1840 med Sofia Katarina Ekström (död 1905). Paret hade åtta barn.

Källor
Karl Robert Ehrström på www.raahenmatkailuoppaat.fi/ (på finska)
Carl Robert Ehrström på Brahestads museums webbplats (på finska)

Noter

Finländska läkare under 1800-talet
Finländska arkeologer
Födda 1803
Avlidna 1881
Män
Personer från Larsmo
Mikael Balt

Mikael Sigfredsson  Balt, död 3 juni 1676 i Uleåborg, var en möjligen fransk belätssnidare, som senare verkade i Finland. 

Han arbetade med kyrkointeriörer. Han flyttade från Stockholm till Finland, där han 1658 gifte sig med Catharina Forbus (1640–1691), som var syster till frun till borgmästaren i Brahestad Henrik Corte (död 1680).

Mikael Balt snidade inredning för Brahestads gamla kyrka, som stod färdig 1655, med votivkonst i ek från Bogesund,  som idag finns i Brahestads museum. Han gjorde också predikstolarna i Åbo domkyrka, Uleåborgs kyrka, Karleby kyrka och andra kyrkor i Finland.

Bildgalleri

Källor
Inga Läppilä: The sculptures in the Old Churh in Raahe, 1997

Noter

Franska konstnärer under 1600-talet
Finländska konstnärer under 1600-talet
Avlidna 1676
Män
12111 Ulm

12111 Ulm eller 1998 LU är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 juni 1998 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den tyska staden Ulm.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1998
Ulm
GRW +70 8247

GRW +70 8247 är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Draken. Den har en skenbar magnitud av ca 13,19 och kräver ett stort teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallaxenligt Gaia Data Release 2 på ca 77,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 42 ljusår (ca 12,9 parsek) från solen.

Egenskaper
GRW +70 8247 är en vit dvärg av spektralklass DAP4.5 Även om stjärnan fotograferades på 1800-talet som en del av Cartes du Ciel-projektet, var den inte fastställd att vara en vit dvärg förrän Gerard Kuiper observerade den 1934. Detta gör den till den femte eller sjätte vita dvärgen som upptäckts (stjärnan EGGR 37 misstänktes vara en vit dvärg i april 1934, men detta bekräftades inte förrän 1938). Först trodde man att dess spektrum var nästan funktionslöst, men senare observationer visade sig att den hade ovanliga breda, grunda absorptionsband. År 1970, när ljus som den avgav observerades vara cirkulärt polariserat, blev det den första vita dvärgen som var känd för att ha ett magnetfält. På 1980-talet insåg man att de ovanliga absorptionsbanden kunde förklaras som väteabsorptionslinjer förskjutna av Zeemaneffekten.

Referenser

Noter

			

		
Stjärnbilden Draken
Glieseobjekt
Vita dvärgar
Försvarsladdning

Försvarsladdning är en manuellt fjärrutlöst syftmina för närförsvar som används både militärt och polisiärt beroende på utformning och verkan. Militärt används de huvudsakligen mot oskyddade mål som infanteri och opansrade fordon.

I Sveriges försvarsmakt används bland annat försvarsladdning 21, en tidigare truppmina som efter 1999 blev reformerad till försvarsladdning under ny beteckning.

Beskrivning 
Den moderna försvarsladdningen härrör till viss del från Ottawafördraget 1999, även kallad "minförbudsfördraget", där landminor avsedda mot trupp ("truppminor") helt förbjöds i stora delar av världen. Huvudanledningen till detta var bland annat att truppminor inte kräver bevakning och utlöser sig själva vid kontakt med människor och djur, varav de ofta glöms bort efter krig och blir till blindgångare som dödar otaliga civila människor varje år.

Som alternativ till truppminor tilläts istället en mer reglerad version av syftmina, i Sverige dubbad "försvarsladdning". Syftmina avser minor försedda med en kontrollerbar fjärrutlösning, som genom observation (syft = sikt) utlöses manuellt när verkan bedöms erhållas i fienden. Försvarsladdningar reglerar detta ytterligare genom att "enbart" tillåta manuell fjärrutlösning och att vapnen "inte" får lämnas obevakade efter utplacering. Fjärrutlösning sker genom kabel eller trådlös signal från säkert avstånd.

Icke-dödlig försvarsladdning 

Polisiära försvarsladdningar är traditionellt utformade efter icke-dödlig verkan och används av ambassader och liknande för personskydd mot kravaller. Verkansdelen består vanligen av ett skikt gummikulor framför en riktad drivladdning, och vissa exempel är även försedda med ljusblixt likt en distraktionsgranat (flashbang).

Under Irakkriget monterades icke-dödliga försvarsladdningar av typen  (modular crowd control munition) på fordon såsom den amerikanska pansarbandvagnen M113, två externt monterade på var sida om fordonet.

Dödlig försvarsladdning 
Militära försvarsladdningar är traditionellt ämnade för väpnad strid och utformas framför allt efter dödlig verkan. Verkansdelen är traditionellt förfragmenterad likt en kulspränggranat med ett kullager inbakat i sprängladdningen för större splitterverkan. Verkan kan antingen vara riktad eller oriktad beroende på modell och de används huvudsakligen mot oskyddade mål som infanteri och opansrade fordon.

Utskjutbara försvarsladdningar till pansarfordon 

Till pansarfordon finns en alternativ version av försvarsladdning som skjuts ut från fordonets rökkastare eller från särskilt konstruerade kastanordningar. Dessa är ämnade mot infanteriangrepp runt och ombord fordonet och består av små förfragmenterade spränggranater.

Ett sådant system introducerades av Nazityskland redan under andra världskriget, benämnt  (ungerfär "minfällaranordning"). I modern tid finns istället olika typer av närförsvarsammunition till konventionella rökkastare.

Se även 
Ottawafördraget
Mina
Försåtminering

Referenser

Noter 

Ammunition
Icke-dödliga vapen
Minor
12112 Sprague

12112 Sprague eller 1998 MK4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 juni 1998 av Catalina Sky Survey projektet. Den är uppkallad efter Ann Sprague.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CSS
Astronomiska upptäckter 1998
Nummenkylä

Nummenkylä är stadsdel nummer 31 i Lojo i det finländska landskapet Nyland. Stadsdelen ligger nära gränsen mellan Sjundeå och Vichtis. 

Tidigare hörde området till Sjundeå kommun. Nummenkylä överfördes 1953 till Lojo. Området var det nordligaste av Sjundeå sockens gårdar och byar. Nummenkylä gränsar i söder till Skräddarskog, grannbyn i öster är Vichtis Härköilä och i väster Lojo Muijala. Nummenkyläs postnummer är 08680.

Källor 

Stadsdelar i Lojo
Askola kommunvapen

Askola kommunvapen är det heraldiska vapnet för Askola i det finländska landskapet Nyland. Vapnet ritades av Olof Eriksson och fastställdes 14 november 1956. Motivet är en röd kvarnsten och tre röda rosor. Kvarnstenen symboliserar områdets många kvarnar. Rosorna symboliserar författaren Johannes Linnankoski som verkade i Askola. Linnankoskis mest kända bok heter Sången om den eldröda blomman.

Källor 

Askola
Kommunvapen i Finland
Heraldiska vapen med kvarnhjul
Heraldiska vapen med rosor
Borgnäs kommunvapen

Borgnäs kommunvapen är det heraldiska vapnet för Borgnäs i det finländska landskapet Nyland. Vapnet ritades av Gustaf von Numers och fastställdes av Inrikesministeriet 12 mars 1952.

Motivet är en kyrkklocka och två sländor. Kyrkklockan symboliserar Borgnäs gamla kyrka som färdigställdes 1731. Klockan har senare flyttats till en ny kyrka som byggdes 1924. Lokala kvinnor från Borgnäs spann trådar och medel från trådförsäljning användes för att anskaffa kyrkklockan.

Källor 

Borgnäs
Kommunvapen i Finland
Heraldiska vapen med musikinstrument
Buckila kommunvapen

Buckila kommunvapen är det heraldiska vapnet för Buckila i det finländska landskapet Nyland. Vapnet ritades av Olof Eriksson och Inrikesministeriet fastställde vapnet 29 december 1954. Motivet är en vit bock. Bocken hänvisar till kommunens finskspråkig namn Pukkila (pukki, "bock"). Färgsättningen har hämtats från Nylands landskapsvapen.

Källor 

Pukkila
Kommunvapen i Finland
Heraldiska vapen med djur
Eko Stormarknad

Eko Stormarknad, stiliserat som EKO:- Stormarknad, är en svensk butikskedja som profilerat sig med lågprisvaruhus. Butikskedjan har butiker i omkring tio städer och ingår i Bergendahls, dit även detaljhandelskedjan City Gross hör.

I oktober 2022 öppnade butikskedjan sin tolfte butik.

Se även 

 Dollarstore
 Karlsson Varuhus
 Rusta
 ÖoB

Referenser 

Dagligvarubutiker
Svenska butikskedjor
Rampage (datorspel)

Rampage är ett arkadspel från 1986 av Midway Games. Man spelar som ett stort monster som löper amok i en stad. Man kan vara upp till tre som spelar samtidigt.

Man kan spela som ett av tre gigantiska monster: George, en gorilla, Lizzie, en reptil och Ralph, en varg. De tre var från början människor ända tills de råkade få i sig något som fick dem att växa, få stora tänder, bli allmänt aggressiva och skräckinjagande. De tre far sedan genom flera städer i Nordamerika där de hämningslöst förstör allt. Målet med spelet är att förstöra alla byggnader i staden och motstå de väpnade styrkorna som försöker ingripa (helikoptrar, stridsvagnar, båtar, soldater). Spelet består av flera nivåer och när alla byggnader på förgrunden på skärmen har förstörts är nivån avklarad.

Spelarens främsta uppgift är att riva byggnader genom att klättra upp i dem och sparka och slå så mycket som möjligt mot dem. Men man måste också ta itu med militär som sätts in mot monstren, med helikoptrar och stridsvagnar som hela tiden skjuter mot en. Deras fordon slår man mot tills de exploderar. Soldater som skjuter mot en genom öppna fönster tar man itu med genom att äta upp dem. Även vanliga förbipasserande civila går att äta upp. Man kan även äta hamburgare och guldfiskar och rostat bröd som man kan hitta genom fönster.

Spelet har fått flera uppföljare och 2018 kom en film med samma namn baserad på spelet (men i filmen är monstren inte människor från början utan djur).

Källor

Externa länkar

Datorspel 1986
Amigaspel
Amstrad CPC-spel
Arkadspel
Atari 2600-spel
Atari 7800-spel
Atari 8-bit family-spel
Atari Lynx-spel
Atari ST-spel
C64-spel
NES-spel
Sega Master System-spel
ZX Spectrum-spel
Datorspel med kvinnliga huvudpersoner
Science fiction-datorspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Shanghai (volleybollklubb)

Shanghai är en volleybollklubb från Shanghai, Kina. Både herr- och damlaget har varit framgångsrikt.

Herrlaget har blivit kinesiska mästare sexton gånger (1999/2000, 2003/2004-2011/2012 och 2014/2015-2019/2020). Internationellt har de som bäst blivit tvåa i Asian Men's Club Volleyball Championship.

Damlaget var kring millenieskiftet mycket framgångsrikt. De vann det kinesiska mästerskapet de fem första gångerna det genomfördes (1996-2001) och vann Asian Women's Club Volleyball Championship både 2000 och 2001. Därefter tappade klubben i konkurrensen och var tidvis nära att åka ur högstaserien. Efter några tuffa år har klubben sedan 2007/2008 med några få undantag tillhört top tre i serien, dock utan att vinna något nytt mästerskap. Från säsongen 2013-2014 har flera framgångsrika utländska spelare, som t.ex. Jordan Larson, spelat för klubben.

Beroende på sponsor har klubben använt olika namn. Damlaget är (2022) sponsrat av Bright Food och kallas därför Shanghai Bright Ubest, medan herrlaget kallas Shanghai Golden Age.

Referenser
 (herrlaget)
 (damlaget)

Volleybollklubbar i Kina
Sport i Shanghai
Brahestads gamla kyrka

Brahestads gamla kyrka (finska: Raahen vanha kirkko) var en kyrka i Brahestad i Norra Österbotten, som invigdes 1655 och brann ned i juli 1908.

Efter grundläggandet av Brahestad (först Saloinen) flyttades en predikstol från Ristikari till ursprungliga första torget, nuvarande Myhrbergs park, som Brahestads första kyrka. Därefter uppfördes en större långkyrka i trä vid Kyrkogatan, som stod klar 1655. Brahestads borgmästare Henrik Corte engagerade Mikael Balt att utföra en predikstol, som också stod färdig 1655. Mikael Balt gjorde senare träskulpturer för Brahestad kyrka mellan 1669 och 1673.

År 1884 restaurerades kyrkan in- och utvändigt. Stockinteriören kläddes med brädor och träskulpturerna rengjordes och målades. Flertalet skulpturer lades dock efter detta till förvaring i klockstapeln.

Brahestads gamla kyrka ersattes av Brahestads kyrka i granit, som uppfördes på samma plats 1909–1912.

Bildgalleri

Källor 
Apua, kirkko palaa! på www.raahenmatkailuoppaat.fi den 23 juli 2008

Externa länkar 

Brahestad
Kyrkobyggnader i Norra Österbotten
Kyrkobyggnader i Uleåborgs stift
Kyrkbränder i Finland
Bränder 1908
Kyrkobyggnader invigda 1655
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Finland
Ernst Bruno Jönsson

Ernst Bruno Jönson (i riksdagen kallad Jönson i Långenäs), född 4 oktober 1866 i Gustavi församling, död 31 januari 1943 i Landvetters församling, var en svensk lantbrukare och politiker i Jordbrukarnas fria grupp. Han var medlem av första kammaren 1920–1921.

Källor

Noter 

Män
Födda 1866
Avlidna 1943
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Svenska politiker under 1900-talet
Politiker från Göteborg
Obergefreiter

Obergefreiter är en tjänstegrad inom Bundeswehr, den schweiziska armén och de tidigare tyska väpnade styrkorna.  I svenska försvarsmakten är motsvarande tjänstegrad vicekorpral.

Bundeswehr 

I Bundeswehr är Obergefreiter en manskapsgrad över Gefreiter och under Hauptgefreiter. På grund av att de tillhör manskapet kan Obergefreite inte ge order till någon enbart på grund av sin grad, på grundval av § 4 ("Vorgesetztenverordnung"). Liksom alla manskapsgrader får Obergefreite inte förklara sig som överordnade i enlighet med § 6 ("Vorgesetztenverordnung"), inte ens i nödsituationer.

Obergefreite har i regel genomgått grundutbildning, utbildning till  vaktsoldat och oftast en befattningsutbildning. Obergefreite tjänstgör till exempel som förare, infanterister, vaktsoldater, operatörer av vapensystem, mekaniker eller stabsassistenter.

Soldater, frivilliga tjänstgörare och reservister i alla karriärvägar kan utnämnas till Obergefreiter sex månader efter att de har tillträtt Bundeswehr.

Referenser 

Militära grader i Tyskland
Keltoiberiska

Keltoiberiska är ett utdött indoeuropeiskt språk i den keltiska grenen som talades av keltiberierna i ett område på den iberiska halvön mellan floderna Douro, Tagus, Júcar och Turia och floden Ebro. Detta språk finns bevarat i nästan 200 inskriptioner daterade till andra och första århundradet f.Kr., främst i keltoiberisk skrift, en direkt anpassning av den nordöstra iberiska skriften, men också i det latinska alfabetet. De längsta bevarade keltoiberiska inskriptionerna är de på tre Botorritaplattorna, bronsplaketter från Botorrita nära Zaragoza, från början av första århundradet f.Kr., märkta Botorrita I, III och IV (Botorrita II är på latin). I nordvästra den av iberiska halvön fanns ett annat keltiskt språk, keltisk galiciska, som var nära besläktat med keltoiberiska. Ganska lite är känt om språket, som är bevarat i vissa ortnamn och namn på den iberiska halvön.

Språkets plats bland de keltiska språken 
Tillräckligt mycket av språket har bevarats för att man ska veta att det var ett Q-keltiskt språk liksom goideliska språk och inte P-keltiska som galliska. Eftersom brittiska språket också är p-keltiska språk, och  ö keltiska språk är närmare besläktat med goideliska språk än med galliska, visar detta att P/Q-delningen av keltiska är parafylaktisk (har ägt rum mer än en gång): förändringen från *kw till p ägde rum på brittiska och galliska vid en tidpunkt då de redan var olika språk. Keltoiberiska och galliska är grupperade tillsammans som kontinentala keltiska språk, men denna gruppering är också parafyletisk: inga bevis tyder på att de två språken delade någon gemensam förändringar skilt från brittisk keltiska.

Språket behandlas i mera detalj på engeska wikipedia.

Referenser

Vidare läsning 
 Jordán Cólera, C. (2005). Celtibérico. Zaragoza.
 Hoz, Javier. (1996). Botorritas första text. Dess epigrafiska bakgrund; i: Die größeren altkeltischen Sprachdenkmäler. Akt des Kolloquiums Innsbruck 29. April – 3. Maj 1993, red W. Meid och P. Anreiter, 124–145, Innsbruck.
 Mallory, J. P. (1989). in search of the indöuropeans. Themsen & Hudson.
 Meid, Wolfgang. Keltiberiska inskriptioner, Archaeolingua, röd S. Bökönyi och W. Meid, Series Minor, 5, 12–13. Budapest.
 Beltrán Lloris, Francisco; Jordán Cólera, Carlos. Celtibérico. In: Palaeohispanica: revista sobre lenguas y culturas de la Hispania antigua n. 20 (2020): pp. 631–688.
 Blažek, Václav. Celtiberian. In: Sborník prací Filozofické fakulty brněnské univerzity. N, Řada klasická = Graeco-Latina Brunensia. 2007, vol. 56, iss. N. 12, pp. [5]-25
 Cólera, Carlos Jordán (2007). Keltiberiska. e-Keltoi: Tidskrift för tvärvetenskapliga keltiska studier. Vol. 6: Kelterna på den iberiska halvön. Artikel 17. s. 749–850
 Stifter, David (2006). CONTRIBUTIONS TO CELTIBERIAN ETYMOLOGY II. : Palaeohispanica: revista sobre lenguas y culturas de la Hispania Antigua, 6. s. 237–245

Keltiska språk
Språk i Spanien
Språk i Portugal
Utdöda språk
Chung Shan Industrial and Commercial School

Chung Shan Industrial and Commercial School (kinesiska: 中山学校财团法人高雄市中山高级工商职业学校) är en yrkesskola i Kaohsiung, Taiwan. Skolan grundades 21 september 1957. Dess namn kommer från Sun Yat-sens smeknamn Chung Shan.

Förutom sin undervisning är skolan även känd för sin idrottsverksamhet, med framstående lag på damsidan i volleyboll (grundat 1974) och fotboll (grundat 1981). Bägge har flera gånger vunnit skolmästerskapen i Taiwan. Internationellt har volleybollaget flera pallplaceringar i Asian Women's Club Volleyball Championship. I fotboll har de inte samma tunga meriter, men har vunnit flera ungdomsturneringar, som klass K i Gothia Cup 1994.

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats 

Utbildning i Taiwan
Volleybollklubbar i Taiwan
Fotbollsklubbar i Taiwan
Utbildningsinstitutioner bildade 1957
Sportklubbar bildade 1974
Sportklubbar bildade 1981
1957 i Taiwan
Hauptgefreiter

Hauptgefreiter är en tjänstegrad inom Bundeswehr och Wehrmacht. I svenska försvarsmakten är motsvarande tjänstegrad vicekorpral.

Bundeswehr 

I Bundeswehr är Hauptgefreiter en manskapsgrad över Obergefreiter och under Stabsgefreiter. På grund av att de tillhör manskapet kan Hauptgefreite inte ge order till någon enbart på grund av sin grad, på grundval av § 4 ("Vorgesetztenverordnung"). Liksom alla manskapsgrader får Hauptgefreite inte förklara sig som överordnade i enlighet med § 6 ("Vorgesetztenverordnung"), inte ens i nödsituationer.

Hauptgefreite tjänstgör till exempel som förare, infanterister, vaktsoldater, operatörer av vapensystem, mekaniker eller stabsassistenter. Erfarna Hauptgefreite är ibland biträdande instruktörer eller gruppbefäl.

Soldater, frivilliga tjänstgörare och reservister i manskapets karriärvägar kan utnämnas till Hauptgefreiter tolv månader efter att de har tillträtt Bundeswehr.

Referenser 

Militära grader i Tyskland
Roter Stern Leipzig

Roter Stern Leipzig ’99 e. V. är en idrottsförening från stadsdelen Connewitz i Leipzig . Klubben grundades 1999. 

Idrottsföreningen har över 1 500 medlemmar och 19 avdelningar. Sportslig framgång är sekundärt för Roter Stern. Detta eftersom föreningen ser sig mer som ett kulturpolitiskt idrottsprojekt, med utgångspunkt i radikal vänsterpolitik, snarare än en traditionell fotbollsklubb. 

Roter Stern har vänskapsband med Clapton CFC, Tennis Borussia Berlin, Wiener Sportclub och FC St. Pauli.

Källor

Sportklubbar i Tyskland
Sarah Hegazi

Sarah Hegazi (arabisk: سارة حجازي), född 1989 i Egypten, död 13 juni 2020 i Toronto, var en egyptisk HBTQ-aktivist och mjukvaruutvecklare. Hon greps i samband med en konsert i Kairo 2017, då hon hade med sig en regnbågsflagga. I fängelset blev hon enligt egen utsago torterad, såväl psykiskt som fysiskt, och drabbades till följd av detta av posttraumatiskt stressyndrom. Hon frigavs i början av 2018 och fick asyl i Kanada, där hon två år senare begick självmord. Sarah Hegazi är en förgrundsfigur för HBTQ-rörelsen i arabvärlden.

Fallet 
Hegazi var på en konsert med indierockbandet Mashrou' Leila i Kairo den 22 september 2017. Hamed Sinno, bandets sångare, är öppet homosexuell. Hegazi, själv lesbisk, sågs med en regnbågsflagga i publiken. Bilder från konserten cirkulerade i medier i Egypten och det ledde till att Hegazi greps. Efter konserten fängslades minst 75 personer, varav Hegazi var den enda kvinnan. Polisens syfte med gripandena var att försvaga HBTQ-rörelsen i Egypten. I fängelset blev Hegazi torterad, bland annat med elchocker. Efter tre månader frigavs hon.

Efter frigivningen i januari 2018 fick Hegazi asyl i Kanada. Hon kämpade där med depression och posttraumatiskt stressyndrom, vilket förvärrades när hennes mor dog. I juni 2020 tog Hegazi sitt liv. Hon hade skrivit ett självmordsbrev till sin familj och till sina vänner; brevet delades på sociala medier.

Reaktioner 

Efter hennes död uppmärksammades hon stort på sociala medier. Mashrou' Leila, bandet som spelade på konserten då hon hade regnbågsflaggan med sig, skrev en låt till hennes minne. I juni 2020 organiserade arabiska HBTQ-organisationen minnesceremonier för hennes liv och kamp mot homofobi i USA, Kanada, Storbritannien, Tyskland, Nederländerna och Libanon.

Referenser 

Födda 1989
Egyptiska aktivister
Kvinnor
HBTQ-aktivister
Avlidna 2020
Personer som begått självmord
Personer i Egypten under 2000-talet