Campus Solna

Campus Solna (även kallad KI Campus Solna) är Karolinska Institutets universitetscampus vid Solnavägen i stadsdelen Haga i Solna kommun på gränsen till Stockholms kommun. På området finns ett femtiotal byggnader som till övervägande del ägs och förvaltas av Akademiska Hus. Campus Solna, utgör tillsammans med Stockholms universitet, Kungliga Tekniska Högskolan och Handelshögskolan den så kallade Vetenskapsstaden. Området utvecklades under tre utbyggnadsfaser: 1940- till 1950-talen, 1970- till 1990-talen och efter 2010. Redan på 1970-talet definierades området av Solna stad som kulturhistoriskt värdefull miljö.

Geografiska läget
Campus Solna omfattar cirka 22 hektar mark på det så kallade Norrbackaområdet som tidigare ingått i Karlbergs slotts domäner. Området begränsas av Solnavägen i norr, av Tomteboda bangård i söder och av Norra länken i öster. Genom området sträcker sig Tomtebodavägen. Huvudvägarna inom området är uppkallade efter kända svenska vetenskapsmän och -kvinnor: Scheeles väg, Berzelius väg, Nanna Svartz väg, Retzius väg och Nobels väg. På områdets sydöstra del ligger ett större fornminne kallat Ryska vallarna.

Historik

Tidigare bebyggelse
Den äldsta bebyggelsen är Gården Stenbrottet från 1770-talet och sedan 1947 skyddat som byggnadsminne. Den första institutionen som etablerades här var Tomtebodaskolan som byggdes efter ritningar av arkitekt Oskar Erikson och invigdes 1888. Längst i söder uppfördes Kontrollkontoret för Statens Järnvägar ritat av Folke Zetterwall och invigt 1912. Tomtebodaskolan ägs numera av Akademiska hus och ingår i verksamheten på Campus Solna medan Kontrollkontoret inhyser Nackademin och ligger utanför campus.

Tävlingen

Grunden till dagens Campus Solna lades på 1930-talet då en arkitekttävling utlystes om byggnader för Karolinska Institutet. Tidigare hade institutet sina lokaler på Kungsholmen där lokalsituationen blivit ohållbar. 1926 kom sjukhuskommissionen med förslaget att både lokaler för Karolinska Institutet och ett nytt kliniskt sjukhus skulle uppföras på Norrbackaområdet i Solna. 

Ett tävlingsprogram utarbetades, enligt vilket bebyggelsen skulle bestå av ett paviljongsystem där de olika institutionerna skulle kunna expandera oberoende av varandra. Tävlingen avslutades 1936 och vanns överlägset av arkitekt Ture Ryberg med förslaget Per Haps. Prisnämnden bedömde Rybergs bidrag enligt följande: ”Anläggningens karaktär är lyckligt träffad och byggnadernas placering utmärkes såväl av reda och klarhet som av mjuk anpassning efter terrängen”. Arkitektkollegan Arthur von Schmalensee, som kommenterande tävlingen i facktidskriften Byggmästaren, konstaterande att endast förslaget med mottot ”abc”, författat av Sigurd Lewerentz kunde mäta sig med och eventuellt överträffa Ryberg i fråga om utbyggbarhet. Lewerentz’ tävlingsbidrag var extremt och förblev obelönat. 

Beträffande landskapets behandling och husens gestaltning inspirerades Rybergs vinnande förslag troligen av bebyggelsen för Århus universitet i Danmark som började uppföras på tidigt 1930-tal efter ritningar av arkitekterna Kay Fisker och C.F. Møller. Ryberg placerade bebyggelsen huvudsakligen längs ett stråk som började vid Solnavägens huvudentré och slutade vid Tomtebodavägen. Stråket motsvaras av dagens Nobels väg. Åtta institutionsbyggnaderna ställdes lätt vinklade med sina hörsalar inåt mod vägen. Genom landskapets topografi fick detta stråk en "stillsam dramatisering" som arkitekt Johan Celsing uttryckte sig 1993 i en artikel om Ture Ryberg och Karolinska Institutets byggnader i facktidskriften Arkitektur.

Campus Solna blir till

Första utbyggnadsfasen

För varje institution ritade Rydberg en egen byggnad bestående av två inbördes förskjutna huskroppar och en fristående hörsalsbyggnad som fick en individuell gestaltning. Administrations- och forskningsavdelningarna placerades i tvåvåningslängor medan undervisningslokalerna förlades i kopplade envåningslängor. Upplägget skulle göra det lättare för institutionerna att expandera i framtiden. Byggnaderna var noggrant inplacerade i det mjukt kuperade landskapet och naturpartier sparades efter principen hus-i-park som gav och fortfarande ger området en luftig och lummig karaktär. 

Andra världskriget fördröjde byggprocessen och projektet genomgick under krigsåren rigorösa besparingsåtgärder beslutade av statsmakterna. Först i april 1945 kunde byggarbetena börja. Byggnaden för Folkhälsomyndigheten med den hygieniska institutionen uppfördes dock genom särskilt beslut tidigare. Efter kriget hade folkhemsarkitekturen med mer hantverksbetonande ideal hunnit påverka byggnadernas utseende och tävlingsförslagets  funktionalistiska arkitekturideal med ljusputsade volymer och pulpettak ändrades. Det utförda projektet blev snarlikt tävlingsförslaget, dock inte identiskt. 

Fasaderna kläddes genomgående med rött murtegel och taken utfördes som svagt lutande sadeltak med obetydligt utskjutande takfot. Exteriören gavs liv genom känslig detaljbehandling, oregelbundna former och mönstermurning. Rybergs lågmälta men omsorgsfull utförda arkitektur kom att ge områdets bebyggelse en enhetlig, sammanhållande karaktär. 1955 stod den första etappen klar med kårhus, bibliotek och institutioner för bland annat anatomi, kemi, bakteriologi, miljömedicin, toxologi, rättsmedicin och tumörbiologi. 

När Ryberg presenterade sitt arbete 1955 i tidskriften Byggmästaren var han bitter över att sparivern hade förvanskat hans projekt och flera byggnader omnämns som ”monument över missriktad sparsamhet”. Idag är de flesta av Rybergs byggnader grönmärkta vilket innebär ”byggnad som är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig och konstnärlig synpunkt”.

Ryberg, hade tänkt sig någon form av konstnärlig utsmyckning utanför institutets huvudentré. Skulptören Erik Grate fick i uppdrag att inkomma med ett förslag vilket kom att bli ”Det entomologiska kvinnorovet”. Förslaget ogillades dock av Karolinska institutets ledning som menade att motivvalet ”… mera för tanken till fysiska och psykiska sjukdomars och lytens nedbrytande krafter än till läkekonstens helande förmåga…”.  Ledningen fick dock ge sig och skulpturen, uppsatt på en fyra meter hög granitpelare, pryder sedan 1958 KI:s entré.

Andra utbyggnadsfasen

Ryberg arbetade med områdets gestaltning fram till sin död 1961. Hans tegelarkitektur respekterades av senare arkitekter och blev ett vägledande stilelement vid utökningen av Karolinska institutets byggnader på campusområdet. Fram till 1970 rådde viss stiltje på nybyggnadsfronten. 

År 1972 stod det första större tillskottet efter Rybergs tid färdigt; Berzeliuslaboratoriet, ritat av Ove Hidemark Göran Månsson Arkitektkontor AB genom Ove Hidemark och Göran Månsson. Byggnadens stora volym och fasadbehandling (betongelement med frilagd ballast i rödbrun kulör) avviker dock kraftigt från Rybergs finstämda tegelarkitektur. De förut slutna fasaderna lättades upp genom stora glaspartier som tillkom vid en ombyggnad av huset under åren 2002–2003.

Rött tegel som fasadmaterial återkom på 1990-talet dock i en modernare tappning och enligt tidens smak, bland dem Nobel Forum (1993), arkitekt Johan Celsing, Scheelelaboratoriet (1997), Retziuslaboratoriet (2001) och CGB Laboratoriet (2001) de tre senare ritade av Bjurström & Brodin arkitektkontor som sedan ingår 2011 i Tengbomgruppen. Längst ner i södra delen av campusområdet, söder om Ryssberget, färdigställdes 2003 ytterligare en tegelbyggnad; Astrid Fagraeuslaboratoriet ritat av Myrenbergs arkitektkontor.

Tredje utbyggnadsfasen

Under 2010-talet har en omfattande expansion med nya byggnader mot Solnavägen genomförts som totalt avviker från arkitekt Rybergs ursprungliga arkitektur. Solnavägens östra del håller på att omvandlas till ”stadsgata” som öppnar sig mot den nya stadsdelen Hagastaden.  

Här ligger vid Solnasidans södra sida ett stråk med nya institutionsbyggnader som Aula Medica (2013), arkitekt Gert Wingårdh, Biomedicum (2018), arkitekt Berg Arkitektkontor/Arkitektfirmaet C.F. Møller, Widerströmska huset (2013), KOD Arkitekter och Karolinska Institutet Science Park (2013) ritandes av SWECOs arkitekter. 

På norra sidan ligger Nya Karolinska sjukhusets byggnader från 2018 som utformades av White Tengbom Team, ett samarbete mellan Tengbom arkitekter och White arkitekter. I Campusområdets västra delar uppförs 2018–2020 forskarbostäder och markreserver finns för framtida kontor och laboratorier.

Rivningar
Några ursprungsbyggnader har även försvunnit, bland dem dåvarande Karolinska Institutets huvudbyggnad med sitt karakteristiska boktorn som inhyste Hagströmerbiblioteket. Byggnaden var från 1946 och områdets första färdigställda hus, ritat av Ryberg och tillbyggt 1976 efter ritningar av arkitekt Peter Celsing (postumt). Byggnaden revs trots protester på hösten 2010 för att lämna plats åt Aula Medica. I byggnaden fanns Karolinska Institutets ledning och i sessionssalen sammanträdde Nobelkommittén och utsåg Nobelpriset i fysiologi eller medicin. Karolinska Institutets ledning sitter numera i Karolinska Institutets administrationsbyggnad och Nobelkommittén har sina lokaler i Nobel Forum ritat av Peter Celsings son Johan Celsing.

Panorama

Framtid
År 2017 tog Akademiska Hus tillsammans med Karolinska Institutet (KI) fram en "Campusplan 2030" som utgör ett ramverk och en vägvisare för den framtida fysiska miljön inom Campus Solna. Enligt den skall Campus Solna "utvecklas på ett långsiktigt hållbart sätt" och uppfylla Förenta Nationernas globala mål för en hållbar utveckling. Samtidigt vill man uppfylla de miljömål som Sverige har förbundits att uppnå innan år 2030. Som projektmål anges bland annat "socialt välbefinnande", "innovationsfrämjande miljöer", "arkitektur och stadsbyggnad", "ekologi och miljö" och "resurser och energi".

Byggnader i urval

I kronologisk ordning efter byggår.

Referenser

Noter

Källor
Solna stad: Karolinska institutet.
 Solna stad: Solnas 1930-talsbebyggelse.

Akademiska Hus: Campus Solna, byggnader, interaktiv karta.
Karta och byggnadsförteckning över Campus Solna på Svenska Neuroregistrets webbplats.

Externa länkar

 
Karolinska Institutet
Byggnader och anläggningar i Solna kommun