kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
HD 131425

HD 131425 (HR 5547) är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Paradisfågeln. Den har en skenbar magnitud av ca 5,92 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 3,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 923 ljusår (ca 283 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 2 km/s.

Egenskaper
HD 131425 är en gul till orange ljusstark jättestjärna av spektralklass G8 II. Den har en massa som är ca 3,1 solmassor, en radie som är ca 23 solradier och har ca 295 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 4 800 K. Stjärnan har en projicerad rotationshastighet av 9,1 km/s, vilket är ovanligt högt för en jättestjärna.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/73415/hd131425.

Vidare läsning

		
Stjärnbilden Paradisfågeln
HD-objekt
HR-objekt
Gula ljusstarka jättar
Rimsjöhöjden

Rimsjöhöjden är en bebyggelse söder om Rimsjön i Nykvarns kommun, Stockholms län. SCB avgränsade här 2020 bebyggelsen som en tätort.

Administration 
Rimsjöhöjden förvaltas genom en samfällighetsförening sedan  10 november 2016.

Referenser 

Orter i Nykvarns kommun
Tätorter i Sverige
Palácio Nacional de Sintra

Palácio Nacional de Sintra (Kungliga slottet i Sintra), också känt som Paço de Sintra, är ett tidigare kungligt palats i staden Sintra i Portugal.

Palatset är upptaget på Unescos världsarvslista som en del av "Kulturlandskapet Sintra" (Sintras historiska centrum och de omgivande Sintrabergen).

Bilder

Se även
 Penapalatset

Referenser

Externa länkar

Slott i Portugal
Norgesmesterskapet i handboll för damer

Norgesmesterskapet i handboll för damer (förkortat NM) är en norsk handbollscup. Den spelades första gången 1938.

Tidigare vinnare 
Norgesmesterskapet började hållas utomhus 1938, och har skiftat mellan att hållas bara utomhus, bara inomhus, eller både och.
Notera att året titeln räknas för har ändrats genom åren, ibland utifrån året cupen började, och ibland utifrån säsong.

Utomhus

Inomhus

Se även 
 Norgesmesterskapet i handboll för herrar
 Eliteserien i handboll för damer

Referenser 

Handbollstävlingar i Norge
Återkommande sportevenemang med premiär 1938
SD Itxako

Sociedad Deportiva Itxako (SD Itxako) var ett spanskt damlag i handboll från Estella-Lizarra i provinsen Navarra, bildat 1990 och nedlagt 2013. Laget blev spanska mästare fyra gånger, 2009, 2010, 2011 och 2012. 2009 blev laget EHF-cupmästare. 2011 gick klubben till final i Champions League men förlorade mot norska Larvik HK.

Klubben anmälde inget handbollslag för säsongen 2013–2014 efter allvarliga ekonomiska problem från 2011 då man förlorat sin huvudsponsor. Den 17 oktober 2013, likviderades klubben genom ett domstolsbeslut.

Spelare i urval 
  Macarena Aguilar (2009–2012)
  Tatjana Alizar (2010–2011)
  Alexandrina Cabral Barbosa (2010–2012)
  Simona Gogârlă (2003–2004)
  Carmen Martín (2010–2012)
  Silvia Navarro (2006–2012)
  Elisabeth Pinedo (2007–2010)
  Raphaëlle Tervel (2010–2012)
  Emilija Turej (2010–2011)

Tränare i urval 
  Ambros Martín (2004–2012)

Referenser 

Handbollsklubbar i Spanien
Sportklubbar bildade 1990
Sportklubbar upplösta 2013
Upplösta handbollsklubbar i Spanien
BM Sagunto

Club Balonmano Sagunto (BM Sagunto) var ett spanskt damlag i handboll från Sagunto i provinsen Valencia, bildat 1978 som Mar Valencia i staden Valencia och nedlagt 2012. Laget har också hetat bland annat El Osito L'Eliana och Milar L'Eliana på grund av sponsoravtal och att laget flyttades från staden Valencia till Eliana i samma provins. 2004 flyttades laget från Eliana till Sagunto, återigen samma provins, och bytte namn till BM Sagunto.

Laget dominerade länge spansk handboll. De blev spanska mästare totalt 24 gånger, varav 20 år i rad mellan 1979 och 1998, och därefter 2000, 2001, 2002 och 2005. 1997 blev laget det första från Spanien att vinna Champions League. År 2000 vann laget Cupvinnarcupen.

Meriter 
 Champions League-mästare 1997
 Cupvinnarcupmästare 2000
 Spanska mästare 27 gånger: 1968, 1969, 1974, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2002 och 2005
 Spanska cupmästare 20 gånger: 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000 och 2008

Spelare i urval 
  Macarena Aguilar (2001–2009)
  Bárbara Arenhart (2007–2010)
  Svetlana Bogdanova (1996–1999)
  Alexandrina Cabral Barbosa (2005–2008)
  Verónica Cuadrado (2004–2011)
  Begoña Fernández (1998–2002)
  Ausra Fridrikas (1992–1993)
  Mia Hermansson Högdahl (1999–2000)
  Marta Mangué (2002–2004)
  Natalja Morskova (1991–2005)
  Silvia Navarro (2004–2006)
  Elisabeth Pinedo (2005–2007)

Tränare i urval 
  Ambros Martín (2004–2012)

Handbollsklubbar i Spanien
Sportklubbar bildade 1978
Sportklubbar upplösta 2012
Upplösta handbollsklubbar i Spanien
Jönköpings vacuumindustri

AB Jönköpings vacuumindustri var ett industriföretag i Jönköping, som grundades 1946 och var ett av fyra företag som tillverkat termosar i Sverige. År 1915 började Termoverken i Jönköping tillverka termosflaskor, därefter Trelleborgs Glasindustri 1930 efter ett tidigare kort inhopp, AB Termosindustri i Kalmar 1945 och slutligen Jönköpings vacuumindustri med varumärket "June". Den sista termosfabriken i Sverige stängde på 1960-talet.

Jönköpings vacuumindustri tog tidigt upp Termoverkens idé om TV-kannan och tillverkade från 1958 en 24 centimeter hög, något bulligare variant, också den med ett flätat plasthölje runt om glasfaskan samt snås. Den kallades "June Special" och rymde en liter.

På 1960-talet anlitade Jönköpings vacuumindustri Arne Erkers som formgivare.

Jönköpings Vacuumindustri köptes upp av Hammarplast 1976.

Källor
Bergdala glastekniska museum på www.bergdala-glastekniska-museum.se
  på Skellefteå museums vebbplats
På tur med Sverigeflaskan på Jönköpings läns museums webbplats den 2 juli 2020

Noter

Svenska tillverkningsföretag
Företag i Jönköping
Företag bildade 1947
Termosar
Sveriges televisions kontorshus

Sveriges televisions kontorshus är en kulturhistoriskt värdefull byggnad i kvarteret Förrådsbacken vid Oxenstiernsgatan 26 på Östermalm i Stockholm. Byggnaden är grönmärkt och bedöms av Stadsmuseet i Stockholm som "särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt".

Byggnadsbeskrivning

Kontorshuset uppfördes mellan 1969 och 1973 i direkt anslutning till TV-huset och var avsett för Sveriges Televisions kontorsverksamhet. Byggherre var Byggnadsstyrelsen som också var beställare för samtliga andra byggnader för Sveriges Radios och Sveriges Televisions verksamhet på Förrådsbacken. För den arkitektoniska utformningen stod Erik Ahnborg vid Vattenbyggnadsbyrån (VBB). 

Kontorshuset har fyra våningar ovan jord och en våningsyta på 20 000 m². Kontorsrummen placerades längs med ytterväggarna som bildar tre överbyggda innergårdar. Fasaderna fick tydlig horisontalverkan genom ljusgrå bröstningselement och fönsterband i gråblå kulör. Huset inrymmer idag (2022) bland annat Svt:s företagsledning och kontorslokaler för Utbildningsradion (UR). Byggnaden är ett civilt skyddsobjekt.

Sveriges televisions ledning har seden 2012 planer på att sälja Kontorshuset och flytta all verksamhet till TV-huset. Orsaken är att Svt de senaste åren minskat sin personal.

Se även
TV-huset
Radiohuset

Referenser

Noter

Källor
Stadsplan 1997-01844 (planbeskrivning)
Stadsplan 1997-01844 (plankarta)

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Sveriges Television
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Upplands runinskrifter 1035

Runinskrift U 1035 är en runsten vid Tensta kyrka, Uppsala kommun. Stenen är en av fyra kända vid Tensta kyrka, varav tre finns bevarade - denna, U 1034 och U 1036. U 1037 är försvunnen.

Stenen 
Runstenen är i rödgrå granit, 1,8 meter hög och 0,9 meter bred. Stenen var inmurad som tröskel i vapenhuset men är numera rest söder om kyrkogårdsmuren. Stenen rätades upp 1950 efter att ha börjat luta kraftigt bakåt. Runstenens yta är kraftigt sliten efter att ha använts som tröskelsten. Ett stort stycke av stenen, högst upp till höger, saknas. Dess ursprungliga plats är inte känd.

Inskriften 
Ristningen var ursprungligen djupt huggen, men är nedsliten. Ornamentiken följer stenens form på ett skickligt sätt. Sannolikt har den okände ristaren försökt efterlikna ristningarna på U 460, U 463 och U 498.

Inskriften saknar två namn i början. Runstenen är rest till minne av Kvig av hans söner (där namnen försvunnit) och hans hustru Sigrid.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Referenser 

 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Folke Sandelin

Hjalmar Folke Sandelin, född 14 juli 1886 i Nors församling, Värmlands län, död 11 februari 1970 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk metallurg.

Folke Sandelin var son till kronolänsmannen Hjalmar Botolf Sandelin. Han avlade mogenhetsexamen i Karlstad 1904 och utexaminerades från Tekniska högskolan 1909. Efter fortsatta studier i Tyskland var han assistent hos Johan August Brinell vid Jernkontoret 1910–1913, biträdande överingenjör vid Larsbo-Norns AB i Vikmanshyttan 1914–1918 och disponent där 1918–1919. Han var försäljningschef för Sverige hos AB Svenska Kullagerfabriken 1920 och VD för Swedish Charcoal Steels Incorporated i New York 1921–1928. Från 1928 drev han konsulterande ingenjörsverksamhet i Stockholm. Sandelin gjorde studieresor inom Europa och bland annat till Japan, Kina, Siam, Indien, Egypten och Nord-, Mellan- och Sydamerika. I Jernkontorets annaler publicerade han metallurgiska uppsatser, bland vilka märks Om specialstål för konstruktionsändamål (1911), Om Rysslands järnhantering (1914), En studie över reaktionshastighet och jämviktsförhållanden vid stålsmältning (1929) samt Högfrekvensprocessen och dess praktiska tillämpning (1932).

Källor

Noter 

Svenska metallurger
Personer från Nors socken
Födda 1886
Avlidna 1970
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Jared French

Jared Blanford French, född 4 februari 1905 i Ossining, död 8 januari 1988 i Rom,  var en amerikansk konstnär som specialiserade sig på äggtempera, han arbetade mest i den konststil som kallas magisk realism.

Frenchs tidiga målningar är lätt kusliga, färgglada tablåer av stilla, tysta figurer, med drag av arkaiska grekiska statyer. 

1937 gifte sig French med Margaret Hoening , också konstnär. Under de kommande åren bildade de med vännen och konstnären Paul Cadmus , ett fotografiskt kollektiv kallat  PaJaMa "Paul, Jared, Margaret  . Vid havet på stränderna mellan Provincetown, Truro, Fire Island och New York, iscensatte de olika svartvita fotografier av sig själva med sina vänner, både nakna och klädda. De flesta av dessa vänner var bland New Yorks unga konstnärer, dansare och författare, och de flesta var vackra och gay.  1938 poserade French och Cadmus för en serie erotiska fotografier för den kända fotografen George Platt Lynes. 

Senare på 1940-talet bildade French och hans fru ett komplicerat förhållande med Cadmus, och Cadmus dåvarande älskare, konstnären George Tooker. . 

Jared Frechs senare verk visar konstiga, färgstarka, suggestiva organiska former. Jungiansk psykologi tros ha haft ett viktigt inflytande på det drömlika bildspråket i Frenchs senare målningarna. French själv var aldrig explicit om källorna till sitt bildspråk, och gjorde vid tillfälle bara ett kort, offentligt uttalande om sina avsikter: "Mitt arbete handlar om representationen av olika aspekter av människan och hennes universum". 

French dog i Rom 1988, och många av hans målningar finns kvar hos hans vän där, Roberto Gianatta.

Referenser

Externa länkar
 Bild på Jared French.
"En intim cirkel" - Grupputställning med de i artikeln nämnda konstnärerna.

Män
Födda 1905
Avlidna 1988
Amerikanska konstnärer under 1900-talet
Personer från Ossining
Konstnärer från delstaten New York
Alumner från Amherst College
Upplands runinskrifter 1036

Runinskrift U 1036 är en runsten vid Tensta kyrka, Uppsala kommun. Stenen är en av fyra kända vid Tensta kyrka, varav tre finns bevarade - denna, U 1034 och U 1035. U 1037 är försvunnen. Runstenen var under en längre tid försvunnen men återfanns av en händelse av Richard Dybeck 1864. Det var under grävningar efter U 1034 som han stötte på denna sten.

Stenen 
Runstenen är i ljusgrå granit med en brottyta av blågrå skiffer, 1,69 meter hög och 1,46 meter bred. Stenen var tidigare lagd som tröskel utomhus, utanför korhuset, men är numera rest vid kyrkogårdsmuren, 25 meter öster om grinden. Dess ursprungliga plats är inte känd.

Inskriften 

Ristningen är grunt huggen, men ändå relativt tydlig.

Helga lät alltså resa stenen efter sin döde son, Andtvätt. De tre första namnen är troligen bröder till Andtvätt som varit med om att resa stenen och ville ha sina namn med på ristningen men utrymmet på stenen tillät inte att förklara sammanhanget närmare.

Förmodligen dog Andtvätt på resa utomlands men hann döpa sig innan döden, vilket ansågs viktigt att framhålla i minnesristningen.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Referenser 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Blonay – Saint-Légier

Blonay – Saint-Légier är en kommun i distriktet Riviera-Pays-d'Enhaut i kantonen Vaud, Schweiz. Kommunen skapades den 1 januari 2022 genom sammanslagningen av de tidigare kommunerna Blonay och Saint-Légier-La Chiésaz. Blonay – Saint-Légier har  invånare ().

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i Vaud
Bildanden 2022
2022 i Schweiz
Dicke Titten

Dicke Titten är en singel av Rammstein från deras åttonde studioalbum Zeit. Singeln lanserades den 27 maj 2022. Musikvideon, som regisserades av Jörn Heitmann, hade premiär den 25 maj 2022.

Låtlista

Referenser 
"Dicke Titten": Neues Rammstein-Video erscheint am Mittwoch
Rammstein Release New Video for “Dicke Titten”

Låtar av Rammstein
Tyska musiksinglar
Musiksinglar 2022
Michael Sandell

Michael Sandell, född 7 november 1844 i Svaningen, Ströms socken, Jämtlands län, död 21 februari 1919 i Stockholm, var en svensk frikyrkoman.

Michael Sandell var son till bonden Daniel Larsson. Han arbetade till en början på fädernegården men genomgick i artonårsåldern en religiös kris och sökte därefter bli präst. Han studerade privat 1863–1865 och började redan då predika vid möten i hembygden. Från hösten 1865 till nyåret 1868 vistades han under stora försakelser vid Fjellstedtska skolan i Uppsala men reste 1868 till USA för att fortsätta sina studier vid Augustana College och teologiska seminariet i Paxton, Illinois. Sandell prästvigdes 1871 i Chicago Lake och blev sedan pastor i den svenska evangelisk-lutherska församlingen i St. Peter, Minnesota. 1874 återvände han på grund av sjukdom till Sverige och grundade med hjälp av insamlade medel Fridsbergs barnhem och ålderdomshem för samer i Hillsand. Sandell förestod själv anstalten till 1891, då han återvände till USA. Där inträdde han i sin förra befattning och uppehöll den till 1902, varefter han återvände till Sverige. Från 1902 till sin död var ledare för Fridsberg (senare övertaget av EFS).

Källor 
 

Personligheter i svensk frikyrkorörelse
Personer från Ströms socken
Födda 1844
Avlidna 1919
Män
Personer i Sverige under 1800-talet
Alumner från Augustana College (Illinois)
Kenny Starfighter – Dr Deo slår tillbaka

Kenny Starfighter – Dr Deo slår tillbaka är en svensk TV-serie från 2022 som hade premiär den 16 september 2022 på SVT Play. Serien är en uppföljare av Kenny Starfighter där Johan Rheborg åter spelar huvudrollen som Kenny Starfighter. Calle Åstrand, Pontus Löwenhielm och Mats Lindberg skrev manus och regisserade serien.

Handling 
Sofia och Tyrone som träffade Kenny Starfighter som barn har nu vuxit upp och tillsammans fått två barn, Ester och Milo. En dag när Ester kommer hem från skolan, upptäcker hon att hela familjen har försvunnit. Tillsammans med sina bästa vänner Errol och Vincent, börjar hon leta efter sin familj.

Rollista 

 Johan Rheborg – Kenny Starfighter
 Maja Rung – Penny Starfighter
 Sissela Kyle – Jenny Starfighter
 Simon J. Berger – Dr Deo
 Katrin Sundberg – Amiral Angst
 Anton Lundqvist – Hjalmar
 Thomas Hanzon – polisman Frank
 Per Svensson – Benny Ballonga
 Benny Haag – tyskaläraren Franz Wilhelm
 Kolbjörn Skarsgård – Milo
 Josefin Edvardsson – Sofia
 Gabriel Hermelin – Tyrone
 Marie Agerhäll – Anna Murvelblad
 Ove Wolf – Glenn
 Annika Andersson – Margit Lundin
 Claes Elfsberg – rådsmedlem 1
 Börje Lundberg – rådsmedlem 2
 Hannu Kiviaho – rådsmedlem 3
 Josefine Rheborg – Ronja Raygun (krediterad som Josefin Rheborg)
 Henrik Johansson – Lord af Konrad
 Carl Åstrand – Mangoman
 Lina Hedlund – Disco Diana
 Johan Glans – Kapten Kaos
 Aris Denis Sanchez – Bengt Biceps
 Mark Levengood – domare
 Roshana Hoss – chef för Insatsstyrkan
 Linus Samuelsson – Burken (cameo)
 Johan Stattin  – Markus (cameo)

Produktion 
Serien spelades in i Västra Götaland hösten 2021 och producerades av Jarowskij i samproduktion med Film i Väst och SVT.

Den 1 juni 2022 offentliggjordes uppgifter om att serien kommer att få en uppföljning i någon form i september samma år. I samband med detta lades dessutom upp en kontaktannons på Blocket som sökte en "galaxhjälte" med start i september 2022 på planeten Mylta samt egen ort och Lord af Konrad som kontaktperson. En vecka senare framkom det att serien skulle ha premiär den 16 september samma år.

Avsnitt

Källor

Externa länkar 
 Övriga medarbetare
 
 

Svenska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2022
Svenskspråkiga TV-serier
Underhållningsprogram i Sveriges Television
Carl Cedermark

Carl Christian Cedermark, född 30 november 1973 i Botkyrka, Stockholms län, är en svensk präst.

Biografi
Carl Cedermark föddes 1973 i Botkyrka. Han prästvigdes den 11 juni 2001 i Växjö domkyrka och blev pastorsadjunkt i Sävsjö pastorat. Under tiden i Sävsjö hade han prästen Erik Karlsson som handledare. År 2002 blev Cedermark komminister i Jönköpings Sofia församling. Han var från 2004 komminister i Göteborgs stifts församlingar. Cedermark blev återvända till Jönköpings Sofia församling 2006 och blev distriktspräst i Gräshagen. Han blev 2011 kyrkoherde i Sävsjö pastorat. Från augusti 2020 arbetar han som kyrkoherde i Södra Vedbo pastorat. Han blev 1 juni 2022 kontraktsprost i Smålandsbygdens kontrakt och efterträder Peter Andreasson.

Referenser

Födda 1973
Levande personer
Män
Personer från Botkyrka kommun
Svenska präster under 2000-talet
Svenska kontraktsprostar
Borsilikatglas

Borsilikatglas, mycket ofta ses även den svengelska skrivningen borosilikatglas (en riktigare  svensk benämning hade dock varit boratsilikatglas), är ett glas som förutom kiseldioxid även innehåller dibortrioxid (vanligen 12–13 %), vilka tillsammans bildar ett boratsilikatskelett. Glaset har en väldigt låg temperaturutvidgningskoefficient på 3,3⋅10−6 K−1, vilket ungefär är en tredjedel av kalk-sodaglas, det vill säga ”vanligt hushålls- eller fönsterglas” och tåler därför uppvärmning utan att spricka. Det används därför ofta till laboratorieutrustning, kaffebryggare och dylikt. Vidare är borsilikatglas mycket syraresistent och angrips i stort sett bara av vätefluorid och koncentrerad fosforsyra (samt starka baser).

Borsilikatglas har ett brytningsindex på 1,51 till 1,54 och, särskilt typen BK7 (som har ett Abbetal på 64,17 och således är ett kronglas med låg kromatisk aberration), används även för optik som teleskop och mikroskop.

Med en något lägre halt av borat (5–9 %) används borsilikatglas i glasull och glasfiber (för att öka viskositeten så att glasfiberdragning möjliggörs).

Det första borsilikatglaset, Jenaer Glas (sedan 1943 under produktnamnet Duran), tillverkades av den tyske glastillverkaren Otto Schott från Jena i slutet av 1800-talet.

Olika typer marknadsförs under ett stort antal olika namn: Först och främst Duran och Pyrex (först tillverkat av Corning 1915), men även Borosil, Simax, Supertek, Suprax, etcetera.

Referenser
 Bekir Karasu et al., 2020, Past and Present Approaches to Borosilicate Glasses i El-Cezerî Journal of Science and Engineering 7:2 sid. 940-969.

Se även
 Turmalin

Glas
Carl Hoppe

Carl Hoppe kan syfta på:

* Carl Hoppe (1812–1898), tysk ingenjör
 Carl Hoppe (1887–1967), svensk präst och politiker
 Carl Hoppe (1897–1981), amerikansk konstnär
George Tooker

George Clair Tooker, född 5 augusti 1920 i Brooklyn, New York,  död 27 mars 2011 i Hartland, Vermont,  var en amerikansk konstnär som är intimt förknippad med äggtempare, och konststilen magisk realism.

Tooker tog konstlektioner som barn, och tillbringade mycket av sitt unga vuxna liv på Fogg Art Museum. Han gick på Phillips Academy i Andover, Massachusetts och tog examen från Harvard University 1942.

Tooker bodde i slutet av 1940-talet och början av 1950-talet i Brooklyn, där han studerade vid Art Students League i New York från 1943 till 1945. Hans lärare Kenneth Hayes Miller, påverkade Tookers studier genom att uppmuntra betoningen på form snarare än uttrycksfulla känslor. Efter att ha läst Daniel V. Thompsons The Practice of Tempera Painting, började Tooker måla med den traditionella renässansens metoder, han uppskattade särskilt dess långsamma appliceringssättet. . 

Tidigt i sin karriär jämfördes Tookers måleri ofta med målare som Andrew Wyeth, Edward Hopper och hans nära vänner Jared French och Paul Cadmus. Hans mest kända målningar har starka sociala kommentarer, och karakteriseras ofta som hans "offentliga" eller "politiska" verk. Några av dessa är: The Subway (1950),  Government Bureau (1955-1956), The Waiting Room (1956-1957) , och Terminal (1986).  Dessa verk är scener från det moderna, urbana livet i storstaden New York.

Han undervisade vid Art Students League i New York från 1965 till 1968, och 1968 valdes han in i National Academy of Design och var medlem av American Academy of Arts and Letters. Tooker var 2007 en av nio mottagare av National Medal of Arts.

Tooker och hans partner, målaren William R. Christopher, flyttade till Hartland, Vermont 1960. De var involverade i Civil rights movement och deltog i en av Selma - Montgomery marscherna 1965. Han tillbringade sina vintrar i Malaga, Spanien. Några år efter Christophers död 1973, konverterade Tooker till katolicismen. Hans tro var mycket viktig för honom, och han var mycket engagerad i sin lokala kyrka i  Malaga. 

George Tooker dog vid 90 års ålder i sitt hem i Hartland, Vermont, på grund av njursvikt.

Referenser

Externa länkar
"Genom Tookers ögon" ett tiotal verk av George Tooker.
 Bild på The Subway.
 Bild på George Tooker 1988.

Män
Födda 1920
Avlidna 2011
Amerikanska konstnärer under 1900-talet
Konstnärer från New York
Personer från Brooklyn
Upplands runinskrifter 1040

Runinskrift U 1040 är en runsten i Fasma, Tensta socken, Uppsala kommun. Stenen är belägen öster om E4 och direkt söder om länsväg C 766.

Stenen 
Runstenen är av grå grovkornig granit, 1,86 meter hög och 0,67 meter bred.

Inskriften 

Runhöjden är sex centimeter. Ristningen är grunt huggen och lyder, på nusvenska:

Det första namnet, Futan, är inte helt säkert och har inte kunnat tolkas med säkerhet. Möjligen syftar det andra namnet, Kättilmund, på att denne hjälpte till med ristningen men det är oklart.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Referenser

Externa länkar

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Van Eyalet

Van Eyalet (, Eyālet-i Vān), var en eyalet (provins) i Osmanska riket mellan 1548 och 1864.Huvudstad var Van och ytan 24,910 km2.

Källor

Se även
 Van (provins)
 Van Vilayet

Osmanska rikets provinser
Stater och territorier bildade 1548
Stater och territorier upplösta 1864