kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eine Laine

Eine Lahja Laine, född 13 december 1892 i Helsingfors, död 5 juli 1970 i Helsingfors, var en finländsk sångtextförfattare, regissör och skådespelare. Hon textförfattade över 90 sånger samt medverkade i 39 filmer och regisserade två TV-serier. Hon använde sig av pseudonymerna A. Puhto, Ela och Elviira Suulasvuo.

Biografi
Laine föddes som det tredje barnet till muraren Filip Laine och dennes dåvarande hustru Maria Paaso. Föräldrarna skiljdes 1917 efter faderns självmordsförsök. Modern var riksdagsledamot för Finlands socialdemokratiska parti och Eine medföljde modern på dennes kampanjresor. 1929 gjorde Laine två skivinspelningar tillsammans med Martti Similä (Kaarle Vento) till ackompanjemang av Helsingin Homocord-orkesteri.

Som sångtextförfattare arbetade Laine tillsammans med kompositörerna Harry Bergström, George de Godzinsky, Georg Malmstén och Robert von Essen, men hon samarbetade även med Eugen Malmstén och Yrjö Gunaropulos. Hennes många sånger har framförts av ett otal artister; däribland Arvi Tikkala, Teemu Grönberg, Olavi Virta och Aulikki Rautavaara.

Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1947. Eine Laine var gift med Yrjö Tuominen och Einar Rinne och var syster till Laina Laine.

Filmografi
 Muurmanin pakolaiset, 1927
 Minä ja ministeri, 1934
 Kaikki rakastavat, 1935
 Kaikenlaisia vieraita, 1936
 Olenko minä tullut haaremiin, 1938
 Syyllisiäkö?, 1938
 Markan tähden, 1938
 Herra johtajan "harha-askel", 1940
 Kyökin puolella, 1940
 Lapseni on minun, 1940
 Kersantilleko Emma nauroi?, 1940
 Poikani pääkonsuli, 1940
 Suomisen perhe, 1941
 Poretta eli Keisarin uudet pisteet, 1941
 Morsian yllättää, 1941
 Neljä naista, 1942
 Kuollut mies rakastuu, 1942
 Synnin puumerkki, 1942
 Hopeakihlajaiset, 1942
 Neiti Tuittupää, 1943
 Kirkastettu sydän, 1943
 Suomisen taiteilijat, 1943
 "Herra ja ylhäisyys", 1944
 Kuollut mies vihastuu, 1944
 Suomisen Olli rakastuu, 1944
 Kartanon naiset, 1944
 Linnaisten vihreä kamari, 1945
 Trettonde varslet, 1945
 Valkoisen neilikan velho, 1945
 Kilroy sen teki, 1948
 "Sankari kuin sankari, 1948
 Maija löytää sävelen, 1950
 Vihaan sinua – rakas, 1951
 Salakuljettajan laulu, 1952
 Sitalan pehtoori, 1953
 Taas tapaamme Suomisen perheen, 1959
 Tuttavamme Tarkat (TV-serie), 1961–1962 (samt regisserade)
 Toukokuun rapsodia, 1965
 Me Tammelat (TV-serie), 1963–1968 (samt regisserade)

Referenser

Kvinnor
Födda 1892
Avlidna 1970
Finländska sångtextförfattare
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska TV-regissörer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Alophoixus griseiceps

Alophoixus griseiceps, "gråkronad bulbyl", är en fågelart i familjen bulbyler inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till bruntofsbulbyl (A. pallidus), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och Internationella naturvårdsunionen.

Fågeln förekommer enbart i bergsområdet Pegu Yoma i Myanmar. Den kategoriseras av Internationella naturvårdsunionen som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Bulbyler
Alophoixus
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Myanmar
Brownsville, Oregon

Brownsville är en ort i Linn County i Oregon. Orten har fått sitt namn efter handelsmannen Hugh L. Brown. Brownsville hade 1 668 invånare enligt 2010 års folkräkning. Stora delar av Stand By Me filmades i Brownsville.

Källor 

Orter i Oregon
Linn County, Oregon
Brownsville, Wisconsin

Brownsville är en ort i Dodge County i Wisconsin. Brownsville hade 581 invånare enligt 2010 års folkräkning.

Källor 

Orter i Wisconsin
Dodge County, Wisconsin
Väcklinge

Väcklinge är en by, som mellan 2015 och 2020 var klassad som en småort, i Reftele distrikt (Reftele socken) i Gislaveds kommun, Jönköpings län (Småland). Byn ligger vid Länsväg 515, cirka fyra kilometer sydöst om tätorten Reftele. Öster om byn ligger fågelsjön Draven som ingår i Dravens naturreservat.

Referenser

Orter i Gislaveds kommun
Tidigare småorter i Sverige
Henry Ericsson (konstnär)

Denna artikel handlar om konstnären Henry Ericsson. För byggmästaren, se Henry Ericsson (byggmästare)
Carl August Henry Ericsson, född 6 februari 1898 i S:t Michel i Finland, död 16 oktober 1933 i Borgå, var en finländsk konstnär, grafiker och dekorationsmålare.

Karriär
Henry Ericsson var son till löjtnanten Alexander Ericsson och Carolina Albertina Valeriana Aspling. Han  utbildade sig vid Centralskolan för konstflit 1915–1918 och 1919, på Accademia di Belle Arti di Roma i Rom och på Académie Colarossi och Académie de la Grande Chaumière i Paris 1922–1924. 

Henry Ericsson utförde 1926–1927 dekorationsuppdrag i restaurang Fregatten i Helsingfors, som låg i källaren i Sederholms hus och 1929 också i restaurang Fennias indiska sal med motiv från Tusen och en natt. Han utförde också omkring 1929–1930 kormålningarna i Tölö kyrka. Som formgivare var han framför allt framgångsrik inom glaskonsten, bland annat med prydnadsglas som pokalen Barcelona och skålarna Teatern och Regnskur på havet till Världsutställningen i Barcelona 1929 i samarbete med Riihimäki glasbruk. 

Under perioden 1931–1932 gjorde han en serie grafiska verk med temata från inbördeskriget 1918. 

Han gifte sig 1919 med Maria Luisa Dolores (Quita) Björnberg. Han dog 1933 i en bilolycka i Borgå tillsammans med hustrun och Erik Kihlman.

Bildgalleri

Källor

Litteratur
 Ericsson, Christoffer H.: Min far: En konstnärsbiografi. Litorale, Borgå 2002.

Externa länkar
Konstverk hos Finlands Nationalgalleri.

Finländska formgivare
Födda 1898
Avlidna 1933
Män
Personer från Sankt Michel
Henry Ericsson

Henry Ericsson kan avse:

 Henry Ericsson (byggmästare) (1861–1947, svensk-amerikansk byggmästare
 Henry Ericsson (konstnär) (1898–1933), finländsk konstnär
Sunds glasbruk

Sunds glasbruk var ett svenskt emballageglasbruk, som grundades i byn Sund i Järsnäs socken i Småland 1874.

Under vinterhalvåret 1914-1915 flyttades tillverkningen till Ängs gård i Barkeryds socken, där sedan samhället Äng byggdes upp runt glasbruket. I Äng byggdes en ny hytta upp som togs i drift 3 maj 1915. Bruket flyttades till Äng på grund av de kostsamma frakterna mellan Sund och järnvägen i Forserum. I Äng anlades man ett eget stickspår till glasbruket. Sista arbetsdagen blev den 30 april 1928.

Glasbruket tillverkade buteljer, brännvinsflaskor och vattenpluntor till armén, samt var en av Sverige första producenter av mjölkflaskor i glas. År 1904 tillverkades 1 726 000 flaskor. Från Sund fraktades flaskorna, av traktens bönder, med häst eller oxe och vagn till järnvägsstationen i Forserum för vidare transport. Över sundet vid Sunds by fraktades ekipagen på en pråm.

På glasbruket arbetade bland andra muraren Karl-Gustav Höög, som sedan även blev verkmästare. Han uppfann ev av bruksdisponenten Hans Strandh patenterad skruvbar glaspropp, som bland annat användes för arméns fältflaska i glas.

Källor
Artikel i Ristningar nummer 17, september 2012, baserad på en artikel av Jerker Isaksson i Smålands Dagblad från 1990-talet
Lars-Göran Sundahl: Svenska buteljglasbruk under 150 år, Sundal Marketing, Huskvarna 2017

Noter

Ej längre existerande svenska glasbruk
Företag bildade 1874
Företag upplösta 1928
Företag i Nässjö kommun
Företag i Jönköpings kommun
Willisornis nigrigula

Willisornis nigrigula, "tapajósmyrfågel", är en fågelart i familjen myrfåglar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till xingumyrfågel (Willisornis vidua), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast i sydcentrala Amazonområdet i Brasilien. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser att kunskapen om arten är för liten för att kunna placera den i någon hotkategori.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Myrfåglar
Willisornis
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Köklax glasbruk

Köklax glasbruk (finska: Kauklahden lasitehdas), var ett finländskt glasbruk i Köklax.

Köklax glasbruk grundades 1924 av Claës Norstedt, tidigare chef för Iittala glasbruk. Det köptes 1927 av Riihimäki glasbruk, och lades ned 1952.
Det hade som mest omkring 160 anställda.

Glasbruket tillverkade servisdelar som dricksglas, tallrikar, gräddsnipor och sockerskålar, vaser samt belysningsglas, bland annat munblåsta kupor av opalglas.

Bland glasbrukets formgivare fanns Helena Tynell, Kyllikki Salmenhaara och Theodor Käppi.

Glasbruket låg i ett tidigare tegelbruk. Lokalerna används idag av återvinningsföretaget Kuusakoski OY.

Källor
En tid av glas – Köklax glasbruk 1923–1952, folder utgiven av Esbo stadsmuseum 2016

Finländska glasbruk
Företag bildade 1924
Ej längre existerande företag
Köklax
Pyterlahtigranit

Pyterlahtigranit, eller pyterlit, är en rödbrun granit, som bryts nära orterna Pyterlahti och Virojoki i Vederlax kommun i Kymmenedalen i Finland sedan 1600-talet. 

Pyterlit, som namngavs av Walter Wahl 1925, är en rapakivigranit, en granit med centimeterstora insprängningar av alkalifältspat. Pyterlit förekommer i ett område nära Pyterlahti vid Finlands gräns till Ryssland, vilket är ungefär tio kilometer långt och sju kilometer brett. Den bryts idag av Palin Granit Oy och Finska Stenindustri Ab och säljs under handelshamnen ”Carmen Red” och ”Karelia Red”.

Pyterlahtigranit  användes till Tallinns och Narvas befästningar, och senare till gator och till kanaler och Nevas vallar i närbelägna Sankt Petersburg i Ryssland. Pyterlahtigranit från stenbrottet på näset Hevonniemi användes också till de 48 pelarna på utsidan av Isakskatedralen i Sankt Petersburg, som uppfördes 1818–1858.

Den användes också till monoliten och piedestalen till Alexanderkolonnen på Palatstorget framför Vinterpalatset i Sankt Petersburg, vilken kröns av en av Boris Orlovskij utformad 6,4 meter hög skulptur av en ängel med ansiktsdrag av Alexander I. För att hugga den 25,6 meter långa monoliten var som mest 275 arbetare anställda, vilka arbetade i flera skift under 15 månader 1831–1832. Monoliten, som är 3,5 meter i diameter i genomsnitt, väger 600 ton. Den höll på att sjunka i vattnet vid pålastningen på en pråm för en fyra dagars sjötransport till Sankt Petersburg i augusti 1832.

Bildgalleri

Se även
Pyterlahti stenbrott
Rapakivi

Källor
Jukka Parkkinen: Pyterlahden graniittilouhos, Virolahti på Retkipaikkas webbplats den 11 juni 2013

Noter

Bergarter med tillnamn
Byggnadssten
Rapakivi
Vederlax
Alfred Gustafsson

Alfred Gustafsson, född 28 juli 1867 i Ny socken i Värmland, död 5 februari 1940 i Arvika, var en svensk formmakare, som var verksam med glasformgivning på Iittala glasbruk i Finland.

Alfred Gustafsson var son till en torpare i  Ny socken utanför Arvika. Troligen arbetade han på ett gjuteri i Arvika, varifrån Eda glasbruk beställde pressglasformar. År 1892 reste han till Finland och var formmästare på Iittala glasbruk 1894–1923, Han formgav där från 1903 serien "Storman"  (Suurmies) i pressglas, som var Iittalas första egna formgivning. Dessa var avsedda att stärka den finska nationalkänslan när ryssarna stärkte maktgreppet om Storfurstendömet Finland. Han arbetade också på Köklax glasbruk i Esbo, innan han 1925 återvände till Arvika. Där han arbetade som metallarbetare.

Eda glasmuseum ägnade honom en utställning 2015. Gustafsson är även representerad vid Helsingfors stadsmuseum.

Urval av glas i serien Storman
Elias Lönnrot 1903
Johan Ludvig  Runeberg 1904
Johan Vilhelm Snellman 1908
 Georg Carl von Döbeln 1913
 Ivar Edvard Wilskman 1914 (sålda genom gymnastik- och idrottssällskapen)
 Carl Gustav Mannerheim 1920

Källor
Konstutställning om Alfred Gustafsson på www.visiteda.se 2015

Noter

Svenska formgivare
Finländska formgivare
Födda 1867
Avlidna 1940
Män
Svenska glaskonstnärer
Förenta Nationernas regionala grupper

Förenta Nationernas regionala grupper är fem inofficiella grupperingar av medlemsländer inom Förenta Nationerna (FN). Inom många FN-organ fördelas platserna med fasta antal till de fem regionala grupperna.

Grupper 
Sedan 1966 är de fem grupperna:
 Afrikanska gruppen
 Asiatiska gruppen
 Östeuropeiska gruppen
 Latinamerikanska och Karibiska gruppen
 Gruppen för Västeuropa och andra stater

Referenser 

Förenta nationerna
Berit Pettersson

Berit Pettersson, född 7 mars 1950 i Surahammar, död 1 maj 2014 i Västerås, var en svensk målare och tecknare.

Biografi 
Berit Pettersson studerade konst vid olika skolor från början av 1970-talet. Hon läste bland annat konstvetenskap vid Stockholms Universitet 1974-1975. Mellan 1976 och 1981 studerade hon vid Hovedskous målarskola i Göteborg och debuterade på Unga tecknare på Nationalmuseum 1981.

Pettersson första period som konstnär präglades av ett doftande sinnligt måleri. Detta övergavs senare för ett stramt genomarbetat bildspråk, förankrat i vetenskaplig forskning på skilda områden som spänner över mänsklighetens dåtid och framtid, labyrinter och kvantfysik.

1982 flyttade hon till Västerås, där hon verkade fram till sin död.

Hon var fram till sin död gift med Mårten Enberg, Tillsammans har de en dotter, född 1983.

Berit Pettersson har utfört ett offentligt verk på Furulunds vårdcentral/sjukhem, Partille, 1986-1987

Hon finns representerad på:

Västerås konstmuseum
Västmanlands läns landsting
Stockholms läns landsting
Statens konstråd
Skol-Social-Fastighetsrotlarna, Stockholm
LRF:s kulturråd, Stockholm
SAK, Sveriges Allmänna Konstförening

Utställningar

Separatutställningar 
Galleri Sassi, Stockholm, 1989
Galleri Axlund, Stockholm, 1991
KAZ Galleri, Västerås, 2012
Västerås konstmuseum, 2017

Samlingsutställningar i urval 
Unga tecknare, Nationalmuseum, 1981 (debut)
Liljevalchs Vårsalong, 1983
Ung konst från 24 län, LRF:s Kulturråd, Stockholm, 1993
Nyfiken på konst i Västmanland, Västerås konstmuseum, 2003

Tryckta källor 
Västerås Konstmuseums Samling, 250 konstnärer A-Ö, utgiven 2000
I knutens hjärta, biografi om Berit Pettersson av Kristina Maria Mezei, utgiven 2017 av Carlsson Bokförlag

Noter

Externa länkar 
 Berit Petterssons hemsida om henne och hennes konstnärskap

Kvinnor
Födda 1950
Avlidna 2014
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Personer från Sura socken
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska tecknare under 2000-talet
Rostbrynad bergtyrann

Rostbrynad bergtyrann (Ochthoeca superciliosa) är en fågelart i familjen tyranner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i västra Venezuela. Den kategoriserades tidigare som underart till brunryggig bergtyrann (Ochthoeca superciliosa) men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tyranner
Ochthoeca
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Pinchos

Pincho Nation AB / Pinchos är en svensk franchise-kedja som grundades 2012 och etablerade sig i Göteborg efter en testperiod på Smögen. Restaurangerna profilerar sig på att vara kontantfria och att det via en av företaget utvecklad app går för gästerna att själva kontrollera sitt besök genom att beställa/betala via sin telefon. 

Pincho Nation AB har för närvarande 74 restauranger i Sverige och var 2019 en av Sveriges snabbast växande franchise-kedjor. 2017 etablerades kedjan i Stockholm. Pincho Nation finns sedan hösten 2017 även i Norge, februari 2018 i Danmark, maj 2018 i Finland, och sedan juni 2019 i Tyskland. 

År 2016 vann Pincho Nation AB priset "Framtidens Franchise" på Frannygalan, av Svensk Franchise.

Referenser 

 Pinchos stänger pga Corona. Läst 4 feb 2021
Restaurangkedjor
Företag bildade 2012
501 (tal)

501 är det naturliga heltal som följer 500 och följs av 502.

Matematiska egenskaper
501 är ett udda tal.
501 är ett semiprimtal.

Inom vetenskapen 
 501 Urhixidur, en asteroid.

Se även
501 f.Kr. och 501 e.Kr (årtal)
Siffra
Nummer
Lista över tal
Räkneord

Källor

Externa länkar 
 

Heltal
Rist (jordbruksredskap)

Rist är ett knivblad monterat framför plogbill på många äldre plogar. På modernare plogar kan den i stället vara utformad som en cirkelrund skiva.

Risten har till uppgift att vid trädesplöjning skära genom grässvålen för att underlätta plogens vändande av jorden. I äldre tid förekom risten även som separat redskap, och användes då främst vid upptagande av nyodlingar. I Sverige förekommer risten som separat redskap överallt i landet utom i de gammeldanska landskapen.

Källor 

Jordbruksredskap
Carrier Global Corporation

Carrier Global Corporation är ett amerikanskt multinationellt tillverkningsföretag med verksamhet inom VVS, värme, ventilation och luftkonditionering, samt kommersiella kylskåp och frysar. I november 2020 hade de en personalstyrka på fler än 53 000 anställda, som arbetar i fler än 180 länder världen över.

1979 köptes företaget av United Technologies Corporation. I november 2018 meddelade UTC att Carrier skulle knoppas av till att vara ett självständigt företag och det slutfördes den 3 april 2020 när UTC blev fusionerad med försvarskoncernen Raytheon Company och bildade Raytheon Technologies Corporation.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Företag bildade 1915
Amerikanska tillverkningsföretag
Multinationella företag med huvudkontor i USA
United Technologies Corporation
Företag i Florida
Palm Beach County
Företag listade på NYSE
Carrier

Carrier eller Carriére kan syfta på:

 Carrier Global Corporation - ett VVS-företag grundat 1915.
 Carrier Sense Multiple Access - innehåller två metoder för att reglera tillgången till ett delat fysiskt medium.
 Carrier sense multiple access with collision avoidance - en accessmetod för att flera parter skall kunna sända information på ett och samma fysiska medium.
 Carrier sense multiple access with collision detection - en förkortning för Carrier Sense Multiple Access.

Geografi 
 Olika stavelser eller bokstäver kan förekomma;

Marocko 
 Carrièrie Maachiyat - en täkt i regionen Gharb-Chrarda-Béni Hssen.
 Carriére El Qarqar - en täkt i regionen Doukala-Abda.
 Carrière Eshae Lkhay - en täkt i regionen Chaouia-Ouardigha.
 Carrière Moulad Rachid - en täkt i regionen Oriental (region)|Oriental.
 Carriére Sidi Nacer - en täkt i regionen Meknès-Tafilalet.
 Carrière Belomare - en annan täkt i regionen Chaouia-Ouardigha.
William McCullagh Torrens

William Torrens McCullagh Torrens, född den 13 oktober 1813, död den 26 april 1894, var en engelsk politiker och författare. 

Torrens blev advokat 1836 och var 1847–1852 samt ånyo 1865–1885 medlem av underhuset. Han var utpräglat liberal och mycket verksam för rösträttens utvidgande 1867 samt för sociala framsteg. Torrens parlamentariska insatser bar frukt genom lagen om arbetarbostäder 1868 och upprättandet av Londons skolråd 1870. Dessutom skrev han Industrial history of free nations (1846), Empire in Asia (1872), Twenty years in Parliament (1893) och History of Cabinets (1894) samt levnadsskildringar av James Graham (1863), lord Melbourne (2 band, 1877) och lord Wellesley (1880).

Källor 
 

 

Brittiska parlamentsledamöter
Engelska författare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Alumner från Trinity College, Dublin
Brittiska författare under 1800-talet
Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1894
Män
Salmonsens
Tangara fulvicervix

Tangara fulvicervix, "rostnackad tangara", är en fågelart i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den betraktas vanligen som en underart av gyllennackad tangara (Tangara ruficervix), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

När den urskiljs som egen art omfattar fågeln tre underarter med följande utbredning:
 amabilis – subtropiska norra Peru (söderut till Huánuco)
 inca – tropiska södra Peru (norrut till Junín)
 fulvicervix – yungas i nordvästra Bolivia (La Paz och Cochabamba). 

Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Tangaror
Tangara
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bolivia
Jelena Gorochova

Jelena Gorochova (ryska: Елена Константиновна Горохова), född 19 februari 1933 i Leningrad, Ryssland, död 15 januari 2014 i Sankt Petersburg, var en rysk målare som bodde och arbetade i Sankt Petersburg. Hon anses vara en av företrädare för Leningradskolan inom ryskt måleri.

Biografi
Gorochova tog 1951 examen vid Leningrads konstskola och började därefter studera målning vid Institutet för måleri, skulptur och arkitektur i Leningrad, uppkallat efter Ilja Repin. Hon studerade där under Vladimir Gorb och Semion Abugov. År 1957 tog hon examen i Josif Serebrjanyjs personliga ateljé genom ett examensarbete med en målning kallad En väckarklocka.

Gorochova deltog i utställningar sedan 1958. Hon var en genremålare med dekorativa kompositioner, landskap och stilleben. Hon arbetade i tekniker som oljemålning, temperamålning, och akvarell och var medlem i Sankt Petersburgs konstnärsförening sedan 1960 (före 1992 var den Leningradgrenen av Rysslands konstnärsförbund).

Måleri
Teman och karaktärer i Gorochovas verk var ofta inspirerade av motiv från folklorescener, ryska folksagor och legender. Hennes bilder är fyllda med allegorier och symbolik. Hon föredrog dekorativt måleri med en tydlig silhuett, lokal färg, symbolisk komposition, samtidigt som teckningen spelade en strukturell roll. Färgen är dekorativ och platt, ofta med en dominans av häftiga gröna och blå toner, som genomsyrar och förenar naturskön textur och förstärker en fantastiskt, ibland mystisk ton hos målningen.

Representation
Bland Gorochovas främsta konstverk märks följande tavlor: Flickvänner (1958), Rimfrost och Farväl (båda 1960), Kvinnlig brödsäljare (1961), Vinter i Pereslavl-Zalessky (1961), Stilleben (1965), Linda (1973), För vattnet (1975), Morgonen efter ett snöfall, Ballerina, Räv (alla 1975), Vit häst och Eldfågelfjäder (båda 1979), Debut  (1980), Ugn (1988) och andra.

Målningar av Gorochova finns i konstmuseer och privata samlingar i Ryssland, Frankrike, Tyskland, USA, Storbritannien och andra länder.

Referenser

Noter

Födda 1933
Avlidna 2014
Kvinnor
Ryska målare
Personer från Sankt Petersburg
Heyne Verlag

Heyne Verlag (även HEYNE) är ett tyskt bokförlag som ligger i München.

Förlaget grundades 1934 i Dresden och växte snabbt, men i februari 1945 sprängdes förlagshuset i bitar under bombningen av Dresden. 1948 flyttade familjen Heyne och förlaget till München. 1999 var förlaget ett av de största i Tyskland och såldes 2000 till den tyska mediekoncernen Axel Springer SE.  Sedan 2004 är förlaget en del av Verlagsgruppe Random House.

Heyne Verlag ger huvudsakligen ut genrerna fantasy, science fiction och skräck.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Heyne Verlag – officiell webbplats

Tyska bokförlag
Företag bildade 1834
Inner Hell

Inner Hell är det amerikanska death metal-bandet Bludgeons debutalbum, självutgivet 1998.

Låtlista
"Smoke Screen" – 4:09	 
"Fleshkill" – 3:37	 
"Programmed Embryo" – 2:21	 
"Abduction" – 3:38	 
"Crucify The Priest – 2:43	 
"Redemption Through Blood" – 2:31	 
"Devour The Unholy" – 3:25	 
"Inner Hell" – 2:41	 
"Offering" – 3:01

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Inner Hell

Musikalbum 1998
Amerikanska debutalbum
Hviidehus

Hviidehus, även kallat Fröken Dagmar Hviids pensionat, i Ronneby uppfördes 1902 och är en av de byggnader i stadsdelen Blekan som uppfördes inom Ronneby hälsobrunns markområde. Den ursprungliga affärsidén till pensionatet var att ta hand om ensamkommande flickor som skulle besöka kursverksamheten vid Ronneby brunn. Efter tiden som pensionat vid hälsobrunnen har byggnaden fungerat som semesterhem för husmödrar och därefter ägts av företaget Södra Skogsenergi AB. Under 2000-talet har byggnaden återgått till sin ursprungliga funktion och fungerat som hotell.

Huvudbyggnaden är uppförd i schweizerstil med liggande träpanel och taktäckning av bandplåt. Byggnaden ingår i ett område för Blekan som reglerats med områdesbestämmelser med hänsyn till dess lokalt höga kulturhistoriska värde.

Tryckta källor 
 I med- och motgång - Ronneby under ett årtusende, Björn O.Svensson. Utgiven 2000 av Studieförbundet Vuxenskolan Ronneby.
 Med hälsning från Ronneby - En vykortssamling, Björn O.Svensson. Utgiven 2004 av Ronneby hembygdsförening.

Externa länkar 
 Ronneby kommun, Miljö- och byggnadsförvaltningen – Områdesbestämmelser för Blekan
 Ronneby kommuns kommunarkiv – Officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Ronneby