kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Meltdown (säkerhetshål)

Meltdown är ett säkerhetshål i Intels mikroprocessorer, offentliggjort den 3 januari 2018 tillsammans med det närbesläktade säkerhetshålet Spectre.

Säkerhetshålet innebär risk för informationsläckage från operativsystemets kärna till en användarprocess, vilket av skadlig kod skulle kunna utnyttjas för att avlyssna känslig information, till exempel lösenord, kryptonycklar och kreditkortnummer. Exempelvis skulle molntjänst-kunder kunna stjäla information från andra kunders virtualiserade processer i datacenter och molntjänster. Ännu (januari 2018) är det inte känt om det existerar någon skadlig kod som utnyttjar säkerhetshålet. Informationsstölden är svår att detektera och det är inte säkert att den kan hindras med antivirusprogram eftersom den skadliga koden inte behöver agera som datorvirus.

Säkerhetshålet berör främst Intels mikroprocessorer, men även mikroprocessorer från Qualcomm 
 och ARM är beröda.

Historik
Säkerhetshålet upptäcktes av tre instanser oberoende av varandra: forskare på Googles säkerhetslabb Project Zero,
Technische Universität Graz och företaget Cyberus Technology. Berörda företag informerades av Google i juli 2017. Planen var ursprungligen att Meltdown och Spectre skulle offentliggöras den 9 januari 2018 då Linux operativsystemsutvecklare skulle göra en samordnad presentation av sina säkerhetsuppdateringar. Istället offentligtgjordes säkerhetshålet 3 januari 2018.

För att bemöta Meltdown har säkerhetsuppdateringar för Microsofts och Apples operativsystem börjat att distribueras sedan slutet av 2017, och fler uppdateringar förväntas komma. Farhågor har framförts om att enheternas prestanda skulle försämras märkbart av dessa säkerhetsuppdateringar eftersom de fördröjer switchning mellan processer, men tidiga benchmarktester visar ingen eller knappt mätbar försämring.

Operativsystemens säkerhetsuppdateringar för att motverka Meltdown (men inte Spectre) använder en teknik som i Linux-sammanhang kallas Kernel Page Table Isolation (KPTI eller PTI) som döljer kernelminne för användarprocesser.

Beskrivning
Informationsläckaget uppstår när information från förbjudna instruktioner som av processorn exekverats i förväg (spekulativ exekvering) lagras i processorns cacheminne. Meltdown innebär att informationen i cacheminnet hinner avläsas innan den nollställs, vilket den gör när processorn upptäcker att instruktionen som exekverats i förväg var förbjuden.

Säkerhetshålet uppstår i kombinationen mellan processoroptimeringsteknikerna out-of-order-exekvering, spekulativ exekvering och CPU-cachning. Optimeringsteknikernas bieffekter, i de berörda processorerna, åsidosätter adressrymdsbehörighetsskyddet för virtuellt minne, vilket möjliggör användarprogramåtkomst av oåtkomligt kernelminne.

Se även
 Spectre (säkerhetshål)

Externa länkar
 Meltdown and Spectre, webbplats för information om buggarna (från Technische Universität Graz)

Referenser

Datasäkerhet
Vladimir Kononov

Vladimir Igorjevitj Kononov (ryska: Владимир Игорьевич Кононов), född 16 februari 1972 i Izjevsk, Sovjetunionen, är rysk längdåkare.

Meriter 
Paralympiska vinterspelen 2010
 Brons, längdskidåkning 10 km stående

Paralympiska vinterspelen 2014
 Silver, längdskidåkning 20 km stående

Födda 1972
Män
Levande personer
Ryska paralympiska deltagare 2010
Ryska längdåkare
Personer från Izjevsk
4115 Peternorton

4115 Peternorton eller 1982 QS3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 augusti 1982 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter amerikanen Peter Norton.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1982
Världsmästerskapet i snabb- och blixtschack 2017

Världsmästerskapet i snabb - och blixtschack 2017, (King Salman World Chess Championships 2017), arrangerades i Riyadh i Saudiarabien 26–30 december 2017. De regerande mästarna från 2016 var i snabbschack Vasyl Ivantjuk, och i blixtschack Sergej Karjakin.

Världsmästerskapet i snabbschack vanns av Viswanathan Anand efter omspel mot Vladimir Fedosejev. 

Världsmästerskapet i blixtschack vanns av Magnus Carlsen, 1 1/2 poäng före silvermedaljören.

Resultat

Snabbschack

Blixtschack

Referenser

Noter 

2017
2017
2017 i Saudiarabien
Giovanni Coli

Giovanni Coli, född 1636 i Monte San Quirico, Lucca, död 24 februari 1681 i Lucca, var en italiensk målare under barockepoken. Han är mest känd för att tillsammans med Filippo Gherardi ha utfört takfresken Slaget vid Lepanto i Galleria Colonna i Rom.

Biografi
Giovanni Coli var elev till Pietro da Cortona och skulle under dennes ledning 1669 måla kupolen i Santa Maria in Campitelli. Pietro dog dock plötsligt och beställningen blev inte av. Påföljande år fick Coli tillsammans med Filippo Gherardi i uppdrag att freskmåla kupolen i San Nicola da Tolentino. Coli och Gherardi målade Den helige Nikolaus av Tolentinos förhärligande och lät sig inspireras av Pietro da Cortonas kupolfresk i Santa Maria in Vallicella, både vad gäller den övergripande kompositionen och detaljerna.

Mellan 1675 och 1678 utförde Coli och Gherardi monumentala fresker i Palazzo Colonna i Rom. Temat är scener ur amiralen Marcantonio Colonnas liv med slaget vid Lepanto som höjdpunkt.

Verk i urval
 Takfresker (tillsammans med Filippo Gherardi) – Santa Croce e San Bonaventura dei Lucchesi
 Den helige Nikolaus av Tolentinos förhärligande, kupolen (1670–1671; tillsammans med Filippo Gherardi) – San Nicola da Tolentino
 Slaget vid Lepanto (1675–1678; tillsammans med Filippo Gherardi) – Galleria Colonna, Palazzo Colonna

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Italienska barockmålare
Personer från Lucca
Män
Födda 1636
Avlidna 1681
Lenz (efternamn)

Lenz är ett efternamn.

Personer
Bethany Joy Lenz (1981–), en amerikansk skådespelare
Emil Lenz (1804–1865), en rysk fysiker av balttyskt härkomst
Fritz Lenz (1887–1976), tysk läkare och eugeniker
Hermann Lenz (1913–1998, tysk författare
Jakob Michael Reinhold Lenz (1751–1792), en tysk författare
Leo Lenz (1878–1962), en österrikiskfödd tysk författare
Max Lenz (1850–1932), en tysk historiker
Maximilian Lenz (1860–1948), en österrikisk konstnär
Oskar Lenz (1848–1925). en tysk geograf och afrikaresande
Siegfried Lenz (1926–2014), en tysk författare
Wilhelm von Lenz (1808–1883), en rysk (balttysk) musikskriftställare
Doktor Glas möter samtidens tonsättare

Doktor Glas möter samtidens tonsättare är en musikteaterpjäs skriven av operasångaren och manusförfattaren Kalle Leander, baserad på Hjalmar Söderbergs dagboksroman Doktor Glas 
från 1905 och Bengt Ohlssons Gregorius från 2010. Den uruppfördes i det kulturminnesmärka Gathenhielmska huset i Göteborg 2017, av Opera Estrad/Studio Gathenhielm, i regi av Isabel Lagos.

Referenser 

Svenska teaterpjäser
Verk 2017
Den döende detektiven (TV-serie)

Den döende detektiven är en svensk miniserie som hade premiär i SVT år 2018. Serien är tredje och sista delen av SVT:s "Leif GW Persson-trilogi" som baserats på Leif G.W. Perssons kriminalromaner om polisen Lars Martin Johansson. Den har föregåtts av En pilgrims död och Den fjärde mannen – alla tre med Rolf Lassgård i huvudrollen. Manuset till Den döende detektiven är skrivet av Sara Heldt och serien är regisserad av Kristian Petri.

Synopsis 
Samtidigt som Lars Martin Johansson, före detta chef för Rikskriminalen, rehabiliteras griper hans gamla liv tag i honom på nytt. Hans läkare berättar en hemsk historia om ett trettio år gammalt ouppklarat mord på Yasmine, en nioårig flicka.

Rollista 
 Rolf Lassgård – Lars Martin Johansson, f.d. chef för Rikskriminalen
 Helena af Sandeberg – Jeanette Eriksson, polisintendent
 Henrik Norlén – Jan Lewin, kriminalkommissarie
 Per Svensson – Bo Jarnebring, kriminalinspektör
 Ellen Jelinek – Lisa Mattei, kriminalkommissarie
 Rolf Lydahl – förhörsledare
 Lars Lind – Sjöberg
 Amanda Ooms – Ulrika Stenholm
 Alexej Manvelov – Max 
 Lena B. Eriksson – Pia
 Angelika Prick – Matilda
 Savannah Issa – Yasmine Ermegan
 Ardalan Esmaili – Joseph Ermegan

Källor

Externa länkar 

Svenska kriminalserier
Leif G.W. Persson-filmatiseringar
TV-seriestarter 2018
Svenska TV-serier baserade på böcker
TV-program i SVT
Svenska miniserier från 2010-talet
Svenskspråkiga TV-serier
De Appel

de Appel Amsterdam är ett privat icke-vinstdrivande konstcentrum för samtida konst i Amsterdam i Nederländerna. Det grundades 1975 av Wies Smals, som ledde det till sin död 1983 och har sitt namn efter sin ursprungliga lokalisering till lagerhuset De Appel vid Brouwersgracht i Amsterdam. 

De Appels syfte är att arbeta med forskning och presentation av bildkonst, med utställningar, utgivning av skrifter och diskursiva tillställningar. Saskia Bos tog 1984 initiativ till grundandet av en ettårig kuratorsutbildning.

År 2012 tog Ann Demeester initiativ till yrkesutbildningsprogrammet "Gallerist programme" i samarbete med The Fair Gallery 
för galleripersonal och andra yngre verksamma inom konstbranschen, som önskade fördjupa sin yrkeskunskap inom konst och ekonomi för kommersiell galleriverksamhet. 

Chef för De Appel 2014–2015 var Lorenzo Benedetti, som efterträddes av Niels Van Tomme. De Appel har sedan februari 2017 sina lokaler på Broedplaats de Lely.

Bibliografi
 Marga van Mechelen: De Appel: performances, installations, video, projects, 1975-1983, De Appel, Amsterdam 2006,

Källor
Om De Appel på www.amsterdam.info
Historik på De Appels webbplats

Noter

Externa länkar
De Appels webbplats

Konstmuseer och konsthallar i Nederländerna
Konstcentra
Kultur i Amsterdam
Bröllopet i Kana (målning)

Bröllopet i Kana (italienska: Nozze di Cana) är en målning av den italienske konstnären Paolo Veronese från 1563. Målningen föreställer bröllopet i Kana från Bibeln, vid vilket Jesus sägs ha utfört sitt första mirakel, att omvandla vatten till vin. Tavlan är en oljemålning gjord på duk och med sitt stora format (6,77 m x 9,94 m) är det den största som finns på Louvren i Paris.

Den manieristiska målningen har influenser från konstnärer som Leonardo da Vinci, Rafael och Michelangelo. Då konst från högrenässansen starkt betonade vikten av verkliga proportioner, balans och skönhet, skiljer sig manierismen genom att överdriva detaljer som figur, ljus och färg, med asymmetriska och onaturliga eleganta kompositioner.

Vid utförandet av tavlan använde sig Veronese av tekniska knep, socialt intellekt och kulturell sinnrikhet för att kunna återberätta den bibliska händelsen för åskådaren på bästa sätt.

Historia

Motiv 
Paolo Veroneses målning Nozze di Cana skildrar bröllopet i Kana (i Galileen), en bröllopsbankett omnämnd i Johannesevangeliets andra kapitel, vid vilken Jesus, hans mor Maria och några av hans lärjungar befinner sig. Under bröllopsfesten tar vinet slut, varpå Jesus på begäran från sin mor ber tjänarna fylla kärlen som använts under middagen med vatten. När kärlen anländer till borden har vattnet förvandlats till vin varpå värden tackar brudgummen, från vilken han tror det kommer. Det är bara tjänarna som är medvetna om att de burit fram vatten som Jesus förvandlat till vin.

Banketten 
Enligt tradition valde Veronese att inkludera sig själv i målningen, som den gamba-spelande musikern i vit tunika. Bakom honom finns även konstnärerna Jacopo Bassano (flöjt), Tintoretto (fiol) och precis framför honom sitter Tizian, klädd i rött spelande cello.  

Gästerna på banketten inkluderar ett flertal historiska personer såsom Frans I av Frankrike, Maria I av England, Eleonora av Österrike, Süleyman I, Karl V, Vittoria Colonna - klädda i det finaste samtida modet, medan andra bär orientalisk klädnad.

Referenser 
Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia, 4 januari 2018.

Noter 

Renässansmålningar
Målningar från 1500-talet
Målningar av Paolo Veronese
Målningar på Louvren
Målningar med motiv från Nya testamentet
Jesus i konsten
Jungfru Maria i konsten
Kulturella återgivningar av kejsar Karl V
Carl Erik Læstadius

Carl Eric Læstadius, född 30 juli 1775 vid Nasafjälls silververk i Arjeplogs socken, död 7 juli 1817 i Kvikkjokk, Jokkmokks socken, var en svensk präst. Han var halvbror till Lars Levi Læstadius och Petrus Læstadius.

Carl Eric Læstadius var son till bergsfogden Carl Læstadius. Han var elev vid Piteå trivialskola 1785-1791 och studerade därefter vid Härnösands gymnasium. Hans far hade vid denna tid dålig ekonomi Læstadius levde under mycket enkla förhållanden, genom lärarkårens ingripande tilldelades han dock ett stipendium som var avsett för samer som studerade vid gymnasiet och kunde därigenom fullfölja sina studier. Han fick därefter 1795 ett stipendium som gav honom möjlighet att studera vid Uppsala universitet. 1796 återvände han till Arjeplog där han passade på att studera samiska och arbetade en tid som informator vid prästgården i Överkalix, innan han vårterminen 1798 återvände till Uppsala. På sommaren samma år erhöll han en välavlönad tjänst som informator åt David von Schulzenheim den yngre på Grönso, där han stannade till 1802. Læstadius blev 1803 filosofie kandidat senare samma år filosofie magister och prästvigdes på hösten. Læstadius hade själv till skillnad från många samtida själv författat de avhandlingar han lade fram. Han blev 1806 komminister i Kvikkjokks församling. Han hade samma år av Daniel Boëthius erbjudits en docentur i filosofi men avböjt, dels av släkttraditionen och dels för att kunna ta hand om sin sjuklige far.

Læstadius hade i ungdomen samlat växter och då Göran Wahlenberg i samband med sin tredje lapplandsresa 1807 besökte Kvikkjokk väcktes hans intresse åter till liv. Han kom genom Wahlenberg i kontakt med Samuel Niclas Casström och Olof Swartz som försåg honom med litteratur och uppmanade honom att samla fjällväxter. Under sina sista år erhöll han en pension från Kungliga Vetenskapsakademien för att göra meteorologiska observationer. 1815 avlade han pastoralexamen vid Härnösands gymnasium, föreslogs som prost i Piteå men kom aldrig att utnämnas. Från 1808 bodde fadern, styvmodern och halvbröderna Lars Levi och Petrus hos Carl Erik Læstadius som sörjde för att bröderna fick utbildning.

Källor

Noter 

Svenska präster under 1800-talet
Födda 1775
Avlidna 1817
Män
Personer från Arjeplogs socken
Göran Larsson (religionshistoriker)

Göran Larsson, född 1970, är en svensk religionsvetare och professor i religionsvetenskap vid Göteborgs universitet.

Larsson disputerade 2000 på en avhandling  om ideologi och historia under århundradena efter 711 i Al-Andalus, den region och epok då muslimer kontrollerade Iberiska halvön. Han har sedan forskat framför allt om islam och muslimer i Europa både i historia och nutid. Han medverkade i Imamutbildningsutredningen som avrapporterades i SOU 2009:52. Tillsammans med andra religionsvetare har han startat och utvecklat bloggen Religionsvetenskapliga kommentarer med syfte att belysa och analysera offentlig diskussion om religion i Sverige.

2012 utnämndes han till professor i religionsvetenskap med inriktning mot religionshistoria vid Göteborgs Universitet. I september 2012 fick han ett 16-månaders förordnande som forskare för SST - Myndigheten för stöd till trossamfund - för att bidra till myndighetens ambition att ha expertkunskap när det gäller allmänna trossamfunds- och religionsfrågor samt projekt.  Flera av hans insatser finns tillgängliga i myndighetens skriftserie. I januari 2017 utnämndes han till prodekan vid Humanistiska fakulteten, Göteborgs universitet.

Larssons vetenskapliga publicering har (2022) enligt Google Scholar över 1200 citeringar och ett h-index på 19.

Bibliografi (urval)

Referenser

Externa länkar 
 
 Religionsvetenskapligakommentarer - Blogg med medverkan av flera religionsvetare inklusive Göran Larsson

Svenska professorer i religionshistoria
Födda 1970
Levande personer
Män
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Richard Areschoug

Richard Alexander Claesson Areschoug, född 16 december 1961 i Spånga församling i Stockholms län, död 22 december 2016 i Stockholms Oscars distrikt i Stockholms län, var en svensk militärhistoriker.

Biografi
Areschoug var verksam som skribent i tidskrifter samt som författare, översättare och faktagranskare av militärhistoriska böcker, bland annat för Historiska Media och Svenskt Militärhistoriskt Biblioteks Förlag. Hans bok Dödlig resa. Svenska handelsflottans förluster 1939–1945 är den mest heltäckande redogörelsen för svenska krigsseglare under andra världskriget och den bygger på omfattande forskning i olika arkiv.

Han var i många år medlem i Föreningen Sveriges flotta, han var ordförande i Stockholmsavdelningen i Klubb Maritim samt ordförande i den informella gruppen Shiplovers Club. Han var en flitig byggare av fartygs- och flygplansmodeller och byggde några av de högst rankade fartygsmodellerna i skala 1:1250. Hans modell av Transatlantics Stratus brukar visas upp i Tyskland som exempel på en av de finaste modeller som tillverkats. Hans modeller finns på Internationales Maritimes Museum i Hamburg.

I en nekrolog berättas om honom: ”Richard var en mycket speciell person, mycket begåvad och kunnig inom de flesta områden med militär anknytning. Han kunde ha blivit professor i historia, men han valde inte den akademiska banan. [...] Richard läste också mycket och hade en fantastisk boksamling inom ämnet sjökrigshistoria, andra världskriget, luftförsvar et cetera. Dessutom kom han ihåg allt han läst. Han hade sinne för detaljer men tappade aldrig bort de stora dragen.”

Bibliografi i urval
Dödlig resa. Svenska handelsflottans förluster 1939–1945 (Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, Stockholm 2008).
Stridsvagnen på slagfältet (med Patrik Axelsson; Svenskt Militärhistoriskt Biblioteks Förlag, Stockholm 2010).
Hitlers pirater. Tyska kapare under andra världskriget (Svenskt Militärhistoriskt Biblioteks Förlag, Stockholm 2011).
Brännpunkt Sydatlanten. Falklandskriget 1982 (Svenskt Militärhistoriskt Biblioteks Förlag, Stockholm 2012).

Referenser

Källa
Hofsten, Gustaf von; Jargenius, Carl-Johan; Larsson, Jan: ”Richard Areschoug”, Svenska dagbladet, publicerat 2017-02-18, läst 2018-01-05 via Pressreader.

Externa länkar
 .

Födda 1961
Avlidna 2016
Män
Svenska militärhistoriker
Svenska fackboksförfattare
Björn Zickerman

Björn Henrik Zickerman, född 10 juli 1923 i Helsingborgs Maria församling i Malmöhus län, död 4 februari 2014 i Lidingö församling i Stockholms län, var en svensk militär.

Biografi
Zickerman avlade studentexamen i Lund 1942. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1945 och utnämndes samma år till fänrik vid Svea livgarde, där han befordrades till löjtnant 1948. Han studerade vid Infanteriofficersskolan 1949–1950 och vid Krigshögskolan 1954–1956, varefter han befordrades till kapten vid Svea livgarde 1957, inträdde i Generalstabskåren 1959, var detaljchef i Organisationsavdelningen i Arméstaben 1959–1962, inträdde i pansartrupperna 1962 och var kompanichef vid Göta livgarde 1962–1963. Han befordrades till major 1963, övergick samma år till Generalstabskåren och tjänstgjorde 1963–1964 i Arméstaben, varvid han handlade ärenden rörande arméns fredsorganisation. Han var souschef i Arméns personaldelegation i Arméstaben 1964–1966. År 1966 befordrades han till överstelöjtnant i Generalstabskåren, varpå han var chef för Markoperativa avdelningen vid staben i Södra militärområdet 1966–1967 och chef för Sektion 2 där 1967–1969.

År 1969 återvände Zickerman till pansartrupperna och var bataljonschef tillika ställföreträdande regementschef vid Skaraborgs regemente 1969–1970 samt chef för Utbildningsavdelningen där under 1970. Han var övertygad om att pansartrupperna hade framtiden för sig och han skulle komma att sätta sin prägel på detta truppslag under resten av sin karriär. Åren 1970–1972 stod han till överbefälhavarens förfogande för utredning av ledningsorganisation på lägre regional och lokal nivå. År 1972 befordrades han till överste, varpå han var chef för Skånska dragonregementet 1972–1980. Under denna tid föreslogs att regementet skulle läggas ned och Zickerman förde en lång kamp för regementets överlevnad genom att visa att regementet utbildade mycket bra krigsförband. Detta ledde till framgång genom försvarsbeslutet 1977 då regementet behölls. Han befordrades till överste av första graden 1980 och var pansarinspektör tillika chef för Arméns pansarcentrum i Arméstaben 1980–1983. År 1983 inträdde Zickerman i reserven, varpå han 1984–1999 var verksam som konsult inom militärutbildningshjälpmedel och stridsfordon i försvarsindustrin.

Björn Zickerman invaldes 1982 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han är begravd på Lidingö kyrkogård.

Utmärkelser
  Riddare av första klass av Svärdsorden, 1964.

Referenser

Vidare läsning

Födda 1923
Avlidna 2014
Män
Militärer från Helsingborg
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Riddare av Svärdsorden
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Ron DeSantis

Ronald Dion "Ron" DeSantis, född 14 september 1978 i Jacksonville i Florida, är en amerikansk jurist och republikansk politiker. Han är guvernör i Florida sedan den 8 januari 2019. Han var ledamot av USA:s representanthus åren 2013–2018.

Efter att ha installerats som guvernör har DeSantis genomfört olika reformer med avseende på miljö, narkotikapolitik och statsbudgeten; han tilldelade 2,5 miljarder dollar för att återställa Everglades, pressade parlamentsledamöter i Florida att stödja bredare användning av medicinsk cannabis, stödde budgetökningar och utsåg flera demokrater till positioner i hans kabinett. Detta var saker som överraskade båda partierna och han fick även beröm från parlamentsledamöter och media.

DeSantis tillkännagav sin kandidatur för presidentvalet 2024 den 24 maj 2023.

Biografi
DeSantis började studera vid Yale University hösten 1997. Han avlade en kandidatexamen (B.A.) i historia vid lärosätet 2001. Efter detta började han studera på juristprogrammet vid Harvard Law School (Harvard University) och tog en juristexamen (J.D.) 2005. DeSantis tjänstgjorde i auditörskåren i USA:s flotta från 2005, bland annat vid Guantánamobasen, från 2007 som rättslig rådgivare till SEAL Team One vilket även innebar tjänstgöring i Irak under truppförstärkningarna samma år () för vilken han erhöll en Bronze Star Medal. Vid återkomsten 2008 arbetade DeSantis för den federala åklagaren i Middle District of Florida. DeSantis var i aktiv militär tjänst fram till 2010 och kvarstod därefter som reservist i flottan.

Politisk karriär
Kongressledamoten Cliff Stearns kandiderade inte till omval i kongressvalet 2012. DeSantis vann det efterföljande valet och efterträdde Stearns i USA:s representanthus i januari 2013 som ledamot från Florida.

Den 5 januari 2018 offentliggjorde DeSantis sin kandidatur till att bli republikanernas kandidat i guvernörsvalet 2018 i Florida. President Donald Trump gav sitt officiella stöd för DeSantis kampanj. Den 28 augusti 2018 vann DeSantis det republikanska primärvalet och blev partiets guvernörskandidat. I guvernörsvalet ställdes han mot demokraten Andrew Gillum. Under kampanjen sa DeSantis att hans motståndare Gillum hade en "långt vänster-socialistisk plattform". PolitiFact ansåg detta påstående vara falskt. 

DeSantis avgick från sin roll som ledamot i representanthuset den 10 september 2018, för att fokusera på sin kandidatur till guvernör.

Han skrev på en så kallad "executive order" på 2,5 miljarder dollar för att finansiera restaureringen av Everglades.

Privatliv 
År 2010 gifte han sig med Casey Black. Paret har tre barn tillsammans.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Officiell webbplats

Ledamöter av USA:s representanthus från Florida
Amerikanska republikaner
Amerikanska jurister
Amerikanska politiker under 2000-talet
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Yale University
Personer från Jacksonville, Florida
Födda 1978
Levande personer
Män
Guvernörer i Florida
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta