Upphovsrättsdirektivet

Upphovsrättsdirektivet, DSM-direktivet eller copyrightdirektivet, fullständigt namn Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/790 av den 17 april 2019 om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven 96/9/EG och 2001/29/EG, är ett EU-direktiv. Dess syfte är att harmonisera och modernisera bestämmelser om digital upphovsrätt inom Europeiska unionen, att minska intäktsgapet mellan monopolliknande internetföretag och europeiska innehållsproducenter samt att främja en digital inre marknad inom EU. Det skulle vara införlivat i medlemsstaternas lagstiftningar senast den 7 juni 2021, men processen blev kraftigt försenad. I Sverige började lagändringarna för att uppfylla direktivet gälla 1 januari 2023.

Direktivet utökar kraven på webbplattformar (exempelvis sökmotorer, sociala medier, video- och fotodelningssajter och nyhetsaggregatorer såsom Facebook och Google) som länkar till och förhandsvisar webbplatsers innehåll (med så kallade rika länkar eller HTML snippets), eller som kan användas för att sprida upphovsrättsskyddat material. Enligt två kontroversiella artiklar innebär förslaget i praktiken att webbplattformarna:
 antingen (främst enligt artikel 15, tidigare kallad artikel 11) måste dela med sig av sina reklamintäkter genom att köpa licenser av dem som innehar upphovsrätt till förhandsvisat material (främst nyhetsmedier) och som inte avstår från licensavgifter, 
 eller (främst enligt artikel 17, f.d. artikel 13) måste använda uppladdningsfilter som automatiskt upptäcker och blockerar upphovsrättsligt skyddat material utan att tillfälligt göra det tillgängligt.

Om webbplattformen inte köper licens av rättighetsinnehavaren får endast mycket korta citat visas i anslutning till en webblänk till en nyhetssajt, så att användaren måste gå in på nyhetssajten för att kunna se bilder, filmer och längre texter, och att nyhetssajten därmed kan få egna reklam- eller abonnemangsintäkter. Kravet på uppladdningsfilter innebär att ansvaret för att söka efter upphovsrättsintrång bland användargenererat innehåll förs över från rättighetsinnehavaren till de stora kommersiella webbplattformarna. Såväl små och nystartade som privata och icke-kommersiella webbplattformar, exempelvis Wikipedia, undantas från kraven i artikel 17, men inte i artikel 15.

Kritiker av förslaget beskriver licensavgifterna i artikel 15 som en "länkskatt", som inte webbplattformarna alltid kommer att vara beredda att betala, och menar att tidigare erfarenheter visar att licenser inte kan vända mediebranschens negativa utveckling men minska antalet läsare. De menar att den automatiserade blockeringen i artikel 17 kan bli inexakt och därmed i praktiken fungera som censur som hindrar spridande av internetfenomen (memer), även lagliga parodier på upphovsrättsskyddat material. Filtren kan i praktiken upphäva undantaget för panoramafrihet genom att automatiskt blockera bilder där permanent placerad offentlig konst och upphovsrättsligt skyddad arkitektur finns i bakgrunden. Webbplattformarna kan välja att filtrera bort längre citat ur media istället för att betala licenser, vilket kan hindra fri debatt och fritt informationsflöde på Internet. Straffrättsligt ansvar utgår om plattformen blockerar för sällan men inte för ofta, vilket ger dess ägare incitament att hellre blockera än släppa fram vid tveksamma fall. 

Direktivet förespråkas av organisationer som företräder europeiska upphovsrättsinnehavare (till exempel konstnärer, författare och journalister), av kultur- och mediebranschen och av EU-kommissionen, som avvisar dessa argument som desinformation. Förespråkarna menar att ett parodiundantag är reglerat i EU:s tidigare upphovsrättsdirektiv, och att internetmemer och gif-bilder explicit är skyddade i versionen från mars 2019. Skyddet ska i praktiken upprätthållas genom att användare anonymt ska kunna begära att webbplattformarna manuellt omprövar felaktig automatblockering, och genom att blockeringsbeslut ska kunna överklagas till annan instans. Förespråkarna tror att webbplattformarna kan komma överens med upphovsrättsinnehavarnas företrädare så att blockering i många fall kan undvikas.

Direktivets innehåll 
Direktivet är en utökning EU:s Infosoc copyrigh-direktivet från 2001. Direktivet innehåller förslag till hur licensiering kan underlättas när skyddat material används inom utbildning och forskning och av kulturarvsinstitutioner, och inkluderar åtgärder för att underlätta onlinelicensiering av publikationer för pressutgivare samt för att förbättra transparensen och åstadkomma bättre balanserade avtalsmässiga förhållanden mellan upphovsmän och utövande konstnärer och dem till vilka de överlåter sina rättigheter.

Avdelning I 
Den inledande avdelningen innehåller övergripande material. Artikel 1 handlar om "Syfte och tillämpningsområde", medan artikel 2 handlar om "Definitioner".

Avdelning II 
I avdelning II finns artiklarna 3-6. För artikel 3, se nedan. Artikel 4 handlar om "användning av verk och andra alster i digital och gränsöverskridande undervisningsverksamhet", artikel 5 om "bevarande av kulturarvet" och artikel 6 om "gemensamma bestämmelser".

Artikel 3 
Artikel 3 introducerar ett undantag i upphovsrättslagen för text och data mining (TDM), vilket skulle kunna skapa en ny standard i hela EU.

Beroende på om det placerar fakta och information i public domain eller inte, kan artikel 3 öka eller minska begränsningar jämfört med situationen innan ändringen.

Avdelning III 
I avdelning III återfinns artiklarna 7-10, med "åtgärder för att förbättra licensieringspraxis och säkerställa bredare tillgång till innehåll". Artikel 7 handlar om "kulturarvsinstitutioners användning av utgångna verk", artikel 8 handlar om "gränsöverskridande användning", artikel 9 handlar om "dialog mellan berörda parter", och artikel 10 om "förhandlingsmekanismer".

Avdelning IV 
Avdelning IV omfattar artiklar med "åtgärder för att uppnå en välfungerande marknadsplats för upphovsrätt":
 Artikel 12 handlar om "krav på skälig ersättning". 
 Artikel 14 handlar om "transparenskrav". 
 Artikel 15 (f.d. 11) handlar om krav på licenser vid rika länkar, se nedan.
 Artikel 16 handlar om "tvistlösningsmekanismer".
 Artikel 17 (f.d. 13) handlar om krav på moderering och uppladdningsfilter, se nedan.

Artikel 15 (f.d. Artikel 11) 
Artikel 15 säger att webbplattformar som återger mer än "enstaka ord eller mycket korta utdrag" ur nyhetsberättelser måste köpa licenser av pressutgivarna. Det är ännu oklart hur domstolar kommer att tolka innebörden av "mycket kort", men formuleringen tros innefatta flertalet fall av den typ av förhandsvisning (i form av HTML-snippets bestående av nyhetsartikelns rubrik och ingress) som automatiskt har visats av sociala nätverk och nyhetsaggregatorer i anslutning till hyperlänkar. Artikel 15 kallas därför i debatten för en länklicens, en länkskatt eller en Googleskatt.

I senare versioner av förslaget till artikel 15 görs undantag för akademiska och vetenskapliga periodiska publikationer, vilka även i fortsättningen ska kunna citeras online i enlighet med citaträtten. I versionen från mars 2019 regleras att journalister i sin tur måste få del av eventuella licensintäkter som erhållits av deras nyhetsutgivare. I förslaget från februari 2019 görs dock inga undantag för tjänster som drivs av individer, småföretag eller icke vinstdrivande företag, vilket förmodligen innefattar ett antal vinstdrivande bloggar eller webbplatser.

Lagstiftning som liknar artikel 15 har existerat i Tyskland och Spanien, i syfte att försöka ta betalt av nyhetsaggragatorer för den trafik de sänder till pressutgivarna. Försöket ledde till att Google news avbröt sin tjänst i Spanien, och lagen avskaffades därefter där. Den tyska lag för utökad upphovsrätt för pressförlag (ty. Leistungsschutzrecht für Presseverleger) som infördes 2013 ledde inte till någon varaktig och tydlig ökning av omsättningen för mediakonsortiet VG Media, en marknadsledande förvaltningsorganisation för upphovsrätt i Tyskland. VG Media organiserar 97 % av tyska utgivare, men förmedlade endast belopp motsvarande mindre än 0,02 % av utgivarnas omsättning under 2017.. Lagen har inte löst problemen med minskande tidningsintäkter i Tyskland..

Artikel 17 (f.d. Artikel 13) 
Artikel 17 kräver att leverantörer av kommersiella webbplatser och appar där användarna kan ladda upp eget material måste göra sitt bästa för att blockera upphovsrättsskyddat innehåll som man inte har köpt licenser för att visa. Leverantörerna skall dessutom i samarbete med europeiska rättsinnehavare vidta åtgärder för att säkerställa tillämpningen av avtal som ingåtts med rättsinnehavare för att använda deras verk. I praktiken innebär detta att webbplattformerna måste införa automatiska innehållsfilter för att upptäcka sådant innehåll som rättsinnehavarna har registrerat som upphovsrättsskyddat. 

Kravet gäller inte små webbplattformar (med omsättning under 10 miljoner euro per år eller med mindre än 5 miljoner unika besökare per månad), och inte heller nya (som har varit tillgängliga i unionen i mindre än tre år), inte plattformar som ägs av privatpersoner och inte icke-kommersiella plattformar. 

Webbplattformarnas användare kan även i fortsättningen bli stämda om de laddar upp upphovsrättsskyddat material. Om en domstol finner att en webbplattform inte har ansträngt sig tillräckligt i licens- eller filtreringsarbetet, blir även webbplatsens leverantör ansvarig för användarnas överträdelser. Tjänsteleverantörerna skall informera rättsinnehavare om åtgärderna och hur de tillämpas.

Artikel 17 (f.d. Artikel 13) kallas av kritiker för memförbud (meme ban) och censur. I den version som antogs den 26 mars exkluderades emellertid internetmemer och gif-bilder explicit från direktivet. Artikeln innehåller också formuleringar om rapportering och införandet av mekanismer för klagomål och överprövning av blockeringsbeslut, och om medlemsstaternas roll för att underlätta samarbetet mellan tjänsteleverantörer och rättsinnehavare.

Avdelning V 
Avdelning V utgör slutbestämmelserna, artiklarna 17-24. Artikel 17 handlar om "ändringar av andra direktiv", artikel 18 om "tillämpningsperiod", artikel 19 om "övergångsbestämmelser", artikel 20 om "skydd av personuppgifter", artikel 21 om "införlivande", artikel 22 om "översyn", artikel 23 om "ikraftträdande" och artikel 24 om "adressater".

Argument för och emot direktivet

Kritik 

Några av direktivets förslag, framför allt Artiklarna 15 och 17, har mött skarp kritik från aktivister men också från författare, förläggare och nyhetsbyråer, jurister och internetexperter, kulturinstitutioner, användare och medborgarrättsorganisationer, OHCHR, lagstiftare, politiker och EU-studier. 

Artikel 15 har beskrivits som en "länkskatt" (jämförbar med den svenska "kassettskatten") som ska betalas till förlag, och Artikel 17 har tolkats som ett krav på filtrering av upphovsrättsskyddat material som användare laddar upp. 
Medieföretag förespråkar denna artikel, men enligt EU:s studier motsatte sig journalister, publicister och forskare denna artikel, åtminstone i versionen från 2017.

Kritiker av Artikel 17 menar att förslaget skulle expandera det juridiska ansvaret för webbplatser och tvinga dem att installera automatiska uppladdningsfilter för att upptäcka eventuella brott mot upphovsrätten, i likhet med Youtube ContentID, och Soundclouds. Webbplatsers ansvar/fristad reglerades tidigare genom direktiv 2000/31/EG. Sådana automatiska filtersystem är dock långt ifrån säkra och orsakar problem. Dessutom finns det stora risker för att systemet missbrukas, genom okynnesanmälningar. Cory Doctorow har tagit exemplet att någon skulle kunna ladda in hela Wikipedias innehåll och anmäla alla som citerar dess innehåll på Twitter, Facebook och Wordpress, trots att Wikipedia ligger under en fri licens. Wikimedia Foundation har argumenterat för att webbplattformar inte ska ersätta mänsklig granskning med automatiska system.

Artikel 17 föreslogs efter en studie gjord av EU-kommissionen som "inte visa[de] robusta statistiska bevis för att försäljningen av intrång i upphovsrätten på internet skulle förändras". Automatiska system kan inte identifiera när material används enligt undantag i upphovsrättslagen eller efter att skyddstiden passerats, vilket sannolikt betyder att public domain skulle påverkas av artikel 17. Artikel 17 är den mest kontroversiella av alla artiklar bland aktivister och kritiker som hävdar att det skulle inskränka friheten på internet. Bland annat menar kritiker att direktivet innebär slutet för många internetfenomen, att innovation minskar för mindre företag som inte har råd att utveckla storskaliga filtreringssystem för uppladdat material, vilket i sin tur ökar risken för monopol för företag som Google, och censur, bland annat av lagliga parodier på upphovsrättsligt skyddade bilder, eftersom automatiska matchningsalgoritmer kan ha svårigheter att skilja på parodi och original.

Stöd för direktivet 
Direktivet välkomnas bland annat av organisationer som företräder upphovsrättsinnehavare som till exempel konstnärer, fotografer och musiker. Organisationerna anser att det finns ett stort ”värde-gap” mellan storleken på de intäkter som användningen av skyddat material genererar till leverantörer av innehållsdrivna tjänster på internet och intäkterna till upphovsrättsinnehavarna och att det saknas adekvata mekanismer för att säkerställa att rättigheterna efterföljs. De ser direktivet som ett sätt att råda bot på denna obalans och ge förutsättningar för en mer rättvis och hållbar marknad för kulturskapare och andra aktörer i den digitala miljön.

Argumentet får stöd av den statliga utredningen Konstnärspolitiska utredningen som överlämnade sitt betänkande ”Konstnär – oavsett villkor?” (SOU 2018:23) till Kulturdepartementet den 28 mars 2018.

Historik

Bakgrund 
Redan sedan tidigare är leverantörer av elektroniska anslagstavlor och nätcommunitities, exempelvis sociala medier, skyldiga att ta bort upphovsrättsskyddat material om någon uppmärksammar dem om upphovsrättsintrång, bland annat enligt den svenska BBS-lagen, men har inte själva varit skyldiga att söka efter upphovsrättsskyddat material.

År 2007 började Youtube att införa innehålls-ID, som är ett digitalt fingeravtryckssystem som har utvecklats av Google. Det söker automatiskt efter upphovsrättsskyddat material efter att användare har laddat upp videoklipp till Youtube. Systemet jämför innehållet med ljud- och videofiler som har registrerats med innehålls-ID av innehållsägare. Om systemet identifierar en matchning kan innehållsägaren begära rätten till det (content claim), och välja mellan om videoklippet ska blockeras, om ljudet ska tas bort eller om de ska få reklamintäkter för det. En användare blockeras efter att vid upprepade tillfällen ha laddat upp upphovsrättskyddat innehåll. Emellertid förekommer att systemet gör falska positiva matchningar. Åtminstone vid ljudfiler har systemet 99,7 procent noggrannhet, enligt Google. Den som laddade upp innehållet kan bestrida automatblockeringen, vilket sker i under 1 procent av fallen enligt Google.

Ursprung 2016 
Förslaget till nytt upphovsrättsdirekt framtogs ursprungligen den 14 september 2016 av Europeiska kommissionen, som tar alla lagstiftande initiativ i EU. Detta skedde när Europaparlamentet bad om ett sådant förslag med en rapport på eget initiativ (den så kallade Reda-rapporten).

Antagande och avslag maj-juli 2018 
Ständiga representanternas kommitté (Coreper) inom Europeiska unionens råd godkände den 25 maj 2018 en text som togs till trepartsmötesförhandlingarna med Europaparlamentet för att nå en slutlig version, efter det att Europaparlamentets utskott för rättsliga frågor och parlamentet godkänt sina egna texter.

Den 20 juni 2018 röstade utskottet för rättsliga frågor för att anta direktivet. Efter att mer än tio procent av ledamöterna motsatt sig förslaget skickades det dock till omröstning i plenum, där det med knapp marginal (318 röster mot och 278 för) avslogs den 5 juli i sin dåvarande utformning. Omröstningen i parlamentet föregicks av stor uppmärksamhet, bland annat efter att fyra språkversioner av uppslagsverket Wikipedia släckte ner åtkomsten under 36 timmar som en protest mot det lagförslag som enligt dem hotade deras verksamhet.

Version antagen i september 2018 
Det omarbetade förslag som antogs av Europaparlamentet den 12 september 2018 medger undantag från licensavgifter vid enskilda användares privata och icke-kommersiella användning och länkning av presspublikationer. 

Ett senare borttaget tillägg (artikel 12a) som gjordes i det förslaget skulle ge arrangörer av sportevenemang ett särskilt starkt skydd i förslaget och måste ge internetplattformarna sitt godkännande för att inte fotografier av händelserna ska blockeras.

Version antagen i februari 2019 
EU:s trilogmöten resulterade i en preliminär uppgörelse mellan EU:s olika lagstiftare i februari 2019. Företrädare för Europaparlamentet och Europeiska unionens råd kom överens en preliminär versionen av upphovsrättsdirektivet. Rådet godkände förslaget formellt den 20 februari 2019. Av 28 länder röstade alla förutom fem: Finland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Polen. Innan förslaget kan träda i kraft måste även Europaparlamentet godkänna förslaget.

Version antagen i mars 2019 
Efter ytterligare några tillägg godkändes förslaget den 26 mars 2019 av EU-parlamentet. och av Europeiska rådet den 15 april. 348 parlamentsledamöter röstade för och 278 mot. Parlamentet avböjde att votera om ändringsförslag, med bara 5 rösters marginal. I voteringen om ändringsförslag uppgav 13 ledamöter att de tryckte på fel knapp, varav tre svenska ledamöter. Vad gäller sportevenemang säger den version som antogs endast på sista sidan att kommissionen i framtiden kommer att bedöma utmaningarna med olagliga onlinesändningar av sport. I denna version omnumrerades artiklarna om, så att exempelvis artikel 11 blev 15 och 15 blev 17.

Version antagen i april 2019 
En slutlig version av direktivet antogs i april 2019 av Europaparlamentet och Europeiska unionens råd, efter att 19 medlemsstater (representerande 71 procent av EU:s befolkning i de röstberättigade länderna) röstade för det, 6 emot och 3 lade ned sina röster.

Införlivande och genomförande 
Direktivet skulle vara införlivat av medlemsstaterna senast den 7 juni 2021. Flera medlemsstater införlivade dock inte direktivet korrekt och Europeiska kommissionen beslutade därför att väcka talan om fördragsbrott mot sex medlemsstater den 15 februari 2023.

Referenser

Noter

Källförteckning

Externa länkar 
Process för förslaget
 Text till Europeiska unionens råds förslag (svensk version)
 Copyright reform dokument pool
Saveyourinternet

Europeiska unionens direktiv
Immaterialrätt inom Europeiska unionen
Upphovsrätt