kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
HD 202206

HD 202206 är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Stenbocken. Den har en skenbar magnitud av ca 8,07 och kräver en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 21,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 150 ljusår (ca 46 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 15 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan HD 202206 A är en solliknande gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G6 V. Den är en metallrik stjärna - vad astronomer kallar överskott av element med högre atomnummer än helium - vilket kan förklara stjärnans ovanligt höga ljusstyrka för sin klass. Den har en massa och en radie som ungefär motsvarar solens och har ca 1,1 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 5 700 K.

År 2000 avslöjade analys av mätningar av stjärnans radiella hastighet förekomsten av en brun dvärg som följeslagare med en massa av minst 17 Jupitermassor i omlopp kring stjärnan i en excentrisk bana med en period av ca 256 dygn. Även efter att den bruna dvärgen hade redovisats visade stjärnan fortfarande en glidning i radiella hastighetsmätningar, vilket tyder på en annan följeslagare med en längre omloppsperiod. År 2004 efter ytterligare observationer tillkännagavs parametrarna för en föreslagen följeslagare.

Planetssystem
Ytterligare observation av detta system reviderade 2017 den här bilden och visade att systemet istället bestod av ett par samkretsande stjärnor nära varandra, medan paret i sin tur omkretsades av en brun dvärg eller Superjupiter betecknad HD 202206 c, med en massa av ca 18 Jupitermassor och en omloppsperiod av ca 1 260 dygn.. Den yttre följeslagaren, nu betecknad komponent B snarare än 'b', är en röd dvärgstjärna med en massa av 8,9 procent av en solmassa. Ingen av dessa exoplaneter tros befinna sig i den beboeliga zonen.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/104903/hd202206.

 

		
Stjärnbilden Stenbocken
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass G
Huvudseriestjärnor klass M	
Bruna dvärgar
Dubbelstjärnor
Solsystem
Solliknande stjärnor
Tabiti

Tabiti var en skytisk gudinna. Hennes namn är detsamma som den hinduiska gudinnan Tapati och står i många indoeuropeiska språk för hetta och värme.

Hon var skyternas viktigaste gudom och beskrivs som gudarnas drottning, hemmets och familjens gudinna och därmed i överförd betydelse den politiska maktens beskyddare, som gav ett hem, en familj, en klan eller en stam lycka och välgång.  Tabiti blev genom interpretatio graeca jämställd av grekerna med Hestia.

Källor
 West, M. L. Indo-European Poetry and Myth. Oxford: Oxford University Press, 2007

Gudar i skytisk mytologi
Interpretatio graeca

Interpretatio graeca (latin: 'grekisk översättning' eller 'tolkning enligt grekisk modell') är en diskurs enligt vilken den klassiska grekiska mytologins gudar, myter och praktiker används som modell för att identifiera motsvarigheter i andra mytologier och kulturer. 

Denna metod användes frekvent redan under antiken av grekerna för att beskriva andra religioners gudar. Den följdes av interpretatio romana, en romersk motsvarighet, sedan romarnas egna gudar i sin tur redan fullt ut hade identifierats med sina grekiska motsvarigheter genom interpretatio graeca. Även antikens germaner identifierade andra folks gudar utifrån sina egna genom en metod som kallades interpretatio germanica.

Ett exempel på detta är när den grekiska kärleksgudinnan Afrodite jämställdes med romarnas motsvarighet Venus, etruskernas Turan, egypternas Hathor, feniciernas Astarte och persernas Anahita.

Tabell

Se även
 Protoindoeuropeisk mytologi

Källor
 Assmann, Jan (2008). "Translating Gods: Religion as a Factor of Cultural (Un)Translatability". In de Vries, Hent. Religion: Beyond a Concept. Fordham University Press. .

Religion i antikens Grekland
64 Aurigae

64 Aurigae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den västra delen av stjärnbilden Kusken,. Den har en skenbar magnitud på ca 5,87 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 10,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 312 ljusår (ca 96 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -10 km/s och kan komma inom 167 ljusårs avstånd om ca 5,3 miljoner år. Den ingår i superhopen Sirius.

Egenskaper
64 Aurigae är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A5 Vn, där suffixnoten ’n’ anger att den har ”diffusa” linjer i dess spektrum till följd av snabb rotation. Den har en massa som är ca 1,7 solmassor, en radie som är ca 2,9 solradier och utsänder ca 27 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 000 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/64aurigae

Stjärnbilden Kusken
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
HD 139664

'HD 139664 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Vargen 
som också har Bayer-beteckningen g Lupi. Den har en skenbar magnitud av ca 4,64 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 57,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 57 ljusår (ca 18 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -7 km/s och ingår i föreningen Hercules-Lyra av stjärnor med gemensam egenrörelse. Stjärnans beräknade ålder anges osäkert till omkring en miljard år, men åldern av Hercules-Lyra som den hör hemma i är 257 ± 46 miljon år.

Egenskaper
HD 139664 är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F3/5 V. Den har en massa som är ca 1,4 solmassor, en radie som är ca 1,3 solradier och har ca 3,3 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 6 700 K.

HD 139664 har en fragmentskiva som är ≥55 AE tjock, och har ett maximum vid 83 AE och en skarp yttre gräns vid 109 AE från stjärnan. Dessa förhållanden kan orsakas av gravitationella störningar från planeter som kretsar runt stjärnan.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/76829/hd139664.

 

		
Stjärnbilden Vargen
HR-objekt
HD-objekt
Glieseobjekt
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass F
65 Aurigae

65 Aurigae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna i den västra delen av stjärnbilden Kusken,. Den har en skenbar magnitud på ca 5,12 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 13,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 252 ljusår (ca 77 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 22 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 65 Aurigae A är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K0 III, som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och rört sig bort från huvudserien. Den har en massa som är ca 1,3 solmassor, en radie som är ca 13 solradier och utsänder ca 70 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 4 600 K. 

Följeslagaren, 65 Aurigae B, är en stjärna av magnitud 11,7 med en vinkelseparation av 11,4 bågsekunder från primärstjärnan år 2008.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/65aurigae

Stjärnbilden Kusken
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Dubbelstjärnor
Zoltán Schenker

Zoltán Schenker, född 13 oktober 1880 i Sânmartin, död 25 augusti 1966 i Budapest, var en ungersk fäktare.

Schenker blev olympisk guldmedaljör i sabel vid sommarspelen 1912 i Stockholm.

Källor 

Ungerska fäktare
Ungerska olympiska guldmedaljörer
Ungerska olympiska silvermedaljörer
Ungerska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Olympiska silvermedaljörer 1924
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1928
Födda 1880
Avlidna 1966
Män
László Széchy

László Széchy, född 18 november 1891 i Arad, död 9 december 1963 i Budapest, var en ungersk fäktare.

Széchy blev olympisk silvermedaljör i sabel vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Ungerska fäktare
Ungerska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1924
Personer från Arad
Födda 1891
Avlidna 1963
Män
Staffan Rosén

Staffan Rosén kan syfta på:

* Staffan Rosén (1905–1984), svensk journalist
 Staffan Rosén (född 1944), svensk filolog
Icecon

Icecon är sf-kongress i Reykjavik på Island med fokus på science fiction, fantasy, skräck och serier. Den första Icecon anordnas 2016. Icecon anordnas vartannat år, och är Islands enda sf-kongress med litterär inriktning.

Icecon genom åren

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 
Icecons webbplats

Science fiction-kongresser
Evenemang på Island
Tom Ölander

Tom Ölander, född 17 augusti 1945, död 26 augusti 2002, var en av personerna som låg bakom science fiction-fandom-kulturens framväxt i Finland. Han normaliserade kongresstraditionen i Finland genom att lägga grunden till Finncon,. som inledningsvis anordnas vartannat år. För detta är han i Finland känd som "finländsk fandoms fader". Som tack för hans insats för finländsk science fiction-fandom var han också hedersgäst på Finncon 1989.. Mycket av hans arbete gick ut på att knyta kontakter mellan delar av science fiction-fandom i olika delar av världen.

Tillsammans med Jari Koponen, Olavi Markkanen och Jyrki Ijäs bildade han 1981 redaktionen för Finlands första science fiction-tidskrift med nationell spridning, Aikakone.

Källor 

Science fiction-fandom
Finländska kulturpersonligheter
Födda 1945
Avlidna 2002
Män
Paavo Susitaival

Paavo Oskar Edvard Susitaival (till 1927 Sivén), född 9 februari 1896 i Helsingfors, död 27 december 1993 i Villmanstrand, var en finländsk militär och skriftställare. Han var son till Osvald Sivén. 

Susitaival engagerade sig tidigt i den aktivistiska rörelsen och verkade under första världskriget som jägarvärvare samt grundade 1917 Nya forstbyrån tillsammans med Elmo E. Kaila. Under finska inbördeskriget 1918 utmärkte han sig som kompanichef på den karelska fronten och utnämndes till kapten utan att ha någon formell militär utbildning. Han lämnade dock armén 1921 för att fortsätta den yngre brodern Bobi Sivéns upprorsverksamhet i Östkarelen, begav sig därefter till Tyskland för att skaffa sig privat militärutbildning och innehade efter återkomsten olika skyddskårsbefattningar. Han överstelöjtnant 1929, men dömdes 1932 till ett kortare fängelsestraff för sitt deltagande i Mäntsäläupproret och byggde efter frigivandet upp Lappoarvtagaren Fosterländska folkrörelsen efter nazistiskt mönster, vilket gjorde rörelsen till den dittills effektivaste partiorganisationen i Finland. 

Susitaival invaldes 1939 i Finlands riksdag på Fosterländska folkrörelsens listor, men gick vid krigsutbrottet ut i fält och fick befälet över en stridsgrupp (Ryhmä Susi, ett infanteriregemente plus några avdelta bataljoner) som bidrog till segern vid Suomussalmi. Tack vare denna framgång togs han åter in i arméns rullor och kunde under fortsättningskriget rycka in i Östkarelen som regementschef. Drömmarna om ett Storfinland föreföll att ha gått i uppfyllelse, men de grusades snart, och efter vapenstilleståndet 1944 fanns det ingen plats för honom i försvarsmakten. Han verkade därefter som skriftställare och utgav böcker om sina upplevelser under aktiviståren och som frontbefälhavare, bland annat Aktivistit toimivat (1968) och memoarverket Aktivisti ei hellitä (1981).

Källor

Finländska militärer
Finländska aktivister
Ledamöter av Finlands riksdag för Fosterländska folkrörelsen
Födda 1896
Avlidna 1993
Män
Personer från Helsingfors
Olli Lindholm

Olli Lindholm, född 19 mars 1964 i Björneborg, död 12 februari 2019 i Tammerfors, var en finländsk sångare som var frontfigur i det finska rockbandet Yö.

Lindholm började sin karriär med punkbandet Appendix, och var med om att grunda Yö år 1981. Sedan början av 1990-talet var han bandets enda ursprungliga medlem. Yö finns bland Finlands bäst säljande artister som har sålt mer än miljon skivor. 

Under de senaste åren var Lindholm en av domarna i TV-kanalen Fyrans populära sångtävling The Voice of Finland.

Även om Lindholm bodde i Tammerfors sedan 1986 profilerades han som björneborgare. Efter Lindholms död flaggade Björneborgs stad på halv stång, och tusentals människor samlades till stadens torg att sörja honom.

Diskografi

Som soloartist 
2000 – Voima
2010 – Maailma on kaunis
2012 – Nukku-Matti ja Herra Kuu
2013 – Minun jouluni

Referenser

Finländska sångare under 1900-talet
Musiker från Björneborg
Födda 1964
Avlidna 2019
Män
Finländska sångare under 2000-talet
Fi1 Lupi

Fi1 Lupi (φ1 Lupi, förkortad Fi1 Lup, φ1 Lup), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i nordvästra delen av stjärnbilden Vargen. Den har en skenbar magnitud av 3,58 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 11,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 275 ljusår (84 parsek) från solen.

Egenskaper
Fi1 Lupi är en orange till röd jättestjärna i huvudserien av spektralklass K5 III. Dess uppmätta vinkeldiameter är, efter korrigering för randfördunkling, 5,69 ± 0,07 mas, vilken på det uppskattade avståndet till stjärnan ger en radie som är ca 52 gånger solens radie. Den avger ca 711 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 3 900 K. 

Fi1 Lupi är en variabel stjärna av okänd typ, med en amplitud på 0,008 i skenbar magnitud och en period av 4,82 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/phi1lupi

Stjärnbilden Vargen
Bayerobjekt
Orangea jättar
Variabla stjärnor
HD-objekt
Zeta Herculis Moving Group
Bobi Sivén

Hans Håkan Christian (Bobi) Sivén, född 18 april 1899 i Helsingfors, död 12 januari 1921 i Repola, var en finländsk aktivist. Han var son till Osvald Sivén och bror till Paavo Susitaival.

Sivén deltog sommaren 1918 i en vit frikårsexpedition till Vitahavskarelen och utsågs i slutet av 1919 till länsman i socknen Repola, som temporärt hade anslutits till Finland. Han gjordes till martyr av Akademiska Karelen-Sällskapet, sedan han begått självmord i protest mot det "skamliga" fredsfördraget i Tartu då Repola och dess grannsocken Porajärvi återlämnades till Rådsryssland.

Källor

Finländska aktivister
Födda 1899
Avlidna 1921
Män
Personer från Helsingfors
Väinö Lindén

Väinö Felix Lindén, född 10 februari 1889 i Karislojo, död 19 augusti 1987 i Hyvinge, var en finländsk läkare och militär.

Lindén studerade medicin vid Helsingfors universitet och blev medicine licentiat 1922. Han var engagerad i aktiviströrelsen och Voimaförbundet samt verkade som jägarvärvare i Nyland. År 1916 blev han tillfångatagen av ryska gendarmer och fördes till Spalernajafängelset i Sankt Petersburg, varifrån han frigavs 1917. Under finska inbördeskriget 1918 tjänstgjorde Lindén som läkare hos nyländska skyddskårstrupper. Efter en kortare tid som läkare vid Helsingfors universitetssjukhus tog han tjänst som militärläkare och tjänstgjorde vid olika truppförband och vid garnisonen i Tusby. Han var försvarsmaktens överläkare 1930–1939, som sanitetsgeneralmajor från 1932. 

Lindén var god vän med skalden Eino Leino och överbefälhavaren för skyddskårerna Lauri Malmberg, och trion fick spenamnet "muste, miekka ja myrkky" (bläcket, svärdet och giftet). Lindén skrev artiklar i militära tidskrifter och utgav 1972 sina memoarer under titeln Spalernajasta talvisotaan – sotilaslääkäri muistelee.

Källor

Finländska läkare
Finländska militärer
Finländska aktivister
Födda 1889
Avlidna 1987
Män
Personer från Nyland
Pseudokrater

En pseudokrater är en vulkanisk landform som liknar en äkta vulkankrater, men som i motsats till äkta vulkankratrar inte har någon öppning som det faktiskt har strömmat lava från. Pseudokratrar är också kända som rotlösa kägelvulkaner, eftersom de saknar ett kanalsystem med magma under jordens yta.

Uppkomst 
Pseudokratrar uppstår vid explosioner av ånga som uppstår när varm lava flyter ut över ett vått underlag, som till exempel en våtmark, en insjö eller en tjärn. Den smälta lavan kommer då i kontakt med sediment mättat med vatten. När detta sker uppstår ångexplosioner. Om dessa är tillräckligt våldsamma, tränger pyroklastiskt material upp genom taket på lavaröret och bygger en kon runt öppningen. De explosiva gaserna bryter genom lavans yta på nästan samma sätt som i ett freatiskt utbrott, och tefra bygger upp kraterliknande former som kan vara mycket lika äkta vulkankratrar. Utbrottet upphör slutligen när vattenförsörjningen (som tillhandahålls av lera som grävdes ut av explosionerna) upphör, eller när lavaflödet upphör.

Island 
Pseudokratrarna vid Skútustaðir, (Skútustaðagígar), vid sjön Mývatns sydvästra strand är ett unikt exempel på hur stora psudokratrar kan bli. De är lätta att nå och drar till sig mängder av turister. 

En annan plats på Island där pseudokratrar finns är Rauðhólar utanför huvudstaden Reykjavik. Landbrotshólar på sydöstra Island är ytterligare ett område med pseudokratrar. Landbrotshólar är det mest omfattande området på Island med sådana kratrar. Det är cirka 50 kvadratkilometer stort. Åldern och ursprunget för lavautbrotten på Landbrotshólar har diskuterats, men det antas numera att det härrör från ett vulkanutbrott i Eldgjá år 934.

Mars 
Pseudokratrar har också upptäckts på Mars, något som tyder på att det en gång fanns vatten på planeten.

Galleri

Referenser

Externa länkar 
 Pseudokratrar och Mars

Vulkaner
Vulkaniska landformer
Yoshio Kushida

Yoshio Kushida  född 19 september 1957 i Hachiōji, Tokyo, är en japansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som Y. Kushida och som upptäckare av 56 asteroider.

Tillsammans med frun Reiki Kushida upptäckte han asteroiden 4875 Ingalls.

Han upptäckte den periodiska kometen 144P/Kushida och tillsammans med landsmannen Osamu Muramatsu upptäckte han även 147P/Kushida-Muramatsu.

Asteroiden 5605 Kushida är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Yoshio Kushida

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av Yoshio Kushida

Referenser 

Japanska astronomer under 1900-talet
Män
Födda 1957
WP:Projekt Japan
Personer från Hachioji
Levande personer
Anja Eerikäinen

Anja Eerikäinen, född Vuorremaa 21 juli 1933 i Ulvsby, död 17 februari 2002 i Åbo, var en finländsk djurskyddsaktivist. 

Eerikäinen inledde sin verksamhet 1967 då hon invaldes i styrelsen för Åbo djurskyddsförening. År 1979 blev hon kommunal djurskyddsövervakare (Finlands första) i Åbo, en befattning hon innehade till 1998. I mitten av 1970-talet inrättade hon en djurklinik i staden. Hon var en stridbar person som även engagerade sig för att bistå människor i trångmål.

Källor

Personer inom finländskt föreningsliv
Finländska aktivister
Födda 1933
Avlidna 2002
Kvinnor
Personer från Ulvsby
Thomas Wallgren

Thomas Wallgren, född 28 februari 1958 i Helsingfors, är en finländsk filosof och medborgaraktivist. 

Wallgren innehade olika forskartjänster vid Finlands Akademi 1993–2004 samt blev filosofie doktor 1996 och universitetslektor i filosofi vid Helsingfors universitet 2001. Han har engagerat sig i frågan om filosofins praktiska betydelse i samhällslivet. I sitt tänkande ansluter han sig till Ludwig Wittgenstein och Jürgen Habermas. Hans viktigaste filosofiska verk är Transformative Philosophy: Socrates, Wittgenstein, and the Democratic Spirit of Philosophy (2006). 

Politiskt företräder Wallgren en framstegskritik i Mahatma Gandhis anda. Han har varit engagerad i procentrörelsen, i miljörörelsen, bland annat den så kallade Koijärvirörelsen vid början av 1980-talet, liksom också i motståndet mot Finlands EU-medlemskap. Han har också framfört kritik mot finländska företags verksamhet i Sydostasien.

Källor

Finländska filosofer
Alumner från Helsingfors universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska aktivister
Födda 1958
Män
Levande personer
Personer från Helsingfors
Carl-Johan Bergman (journalist)

Carl-Johan Bergman, född i Grängesberg, är en svensk journalist.

Bergman inleddes journalistkarriären som allmänreporter på Dalarnas Tidningar år 2001 där han senare hade olika roller. Från år 2011 var han reporter på Expressen. Han återvände senare till DT.

I oktober 2014 blev Bergman chefredaktör för Dalarnas Tidningar, som bland annat ger ut Falu-Kuriren.

I februari 2018 utsågs Bergman till redaktionell chef för Mittmediakoncernen, vilket innebar att han fick ansvar för samordning av alla koncernens tidningar. Den redaktionella chefen sitter i koncernledningen och har samtliga chefredaktörer rapporterande till sig.

Källor

Män
Födda 1980-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Jenny Rydhström

Jenny Rydhström, född 1973, är en svensk idrottskvinna och näringslivsprofil. I början av 2000-talet var Jenny Rydhström krönikör för Helsingborgs Dagblad. Hon grundade tillsammans med två kusiner ehandelsföretaget Gents.se år 2002 och blev senare svensk mästarinna i boxning år 2003 och 2004. Under åren 2001 till 2010 arbetade Jenny Rydhström som skattejurist med inriktning M&A i Stockholm och New York. År 2010 hoppade hon av juristkarriären, köpte ut sina två kusiner från Gents och tog över VD- och ägarrollen. 

Under 2017 publicerade Jenny Rydhström tre böcker: Den medvetne mannens guide till rakning och skägg samt Pekbok Mustasch och Pekbok Skägg för mindre barn.

Referenser 

Kvinnor
Levande personer
Födda 1973
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Hadeland Glassverk

Hadeland Glassverk är ett norskt glasbruk som anlades på gården Mo i Jevnaker 1762, med produktionsstart 1765 med hjälp av tyska glasblåsare. 

Mellan 1765 och 1850-talet blåste glasbruket framför allt flaskor, glas för apotek och hushållsföremål som syltburkar.

1800-talet 
Under Norges tid i union med Danmark var glasbruken statligt ägda. Från 1824 började de säljas ut. År 1847 blev Christopher Berg (1790–1869) en av intressenterna i och ledare för det 1842 bildade Interessentskabet Hurdal, Biri och Hadeland Glasværker.

År 1852 överlät Christopher Berg ägandet till sönerna Harald Berg (1823–1895), Ole Chr. Berg och Nils Berg. Ole Chr. Berg blev då ny chef för Hadeland Glasværk, medan Harald Berg skötte brukets försäljningsställe i Christiania (från 1895 benämnt Christiania Glasmagasin). Hadeland inriktades på "småglas", det vill säga dricksglas, skålar, fat och blomstervaser med rekrytering av glasblåsare från Tyskland, Böhmen och England. Omläggningen på 1850-talet innebar också att Hadeland Glassverk började tillverka kristallglas.

1900-talet
I början av 1900-talet började glasbruket engagera egna formgivare genom Christiania Glasmagasin, bland annat för lampglaskupor. 

Från 1912 tillverkades produkter i serien Marie, formgiven av Ragnvald M. Hansen, sedan 1882 expedit och så småningom designer i Christiania Glasmagasin. År 1928 anställdes Sverre Pettersen (1884–1959) som formgivare. 

År 1986 köpte Atle Brynestad (född 1953) Christiania Glasmagasin AS, vilket också innebar att Hadeland Glassverk blev en del av Brynestads företagsgrupp. Den har därefter omstrukturerats vid flera tillfällen. År 2017 ingick Hadeland Glassverk i 3 Norske Design Group.

Hadeland Glassverk började på slutet av 1900-talet att satsa mer och mer på turism. Per 2009 tillverkades merparten av glaset utomlands.

Formgivare i urval 

 Ragnvald M. Hansen (anställd 1882, formgivare från omkring 1900–1927)
 Sverre Pettersen (1928–1949)
 Benny Motzfeldt (1955–1967)
 Severin Brørby (1956–1984)
 Tias Eckhoff

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Hadeland Glassverk på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Noter

Externa länkar
 Hadeland Glassverks webbplats
 Bilder av glas från Hadeland Glassverk på Nasjonalmuseets webbplats

Jevnakers kommun
Norska glasbruk
Företag bildade 1762