kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arktos (konsttidskrift)

Arktos var en svensk tidskrift om konst som gavs ut 1908-1909 av Albert Bonniers förlag. Tidskriftens redaktör, Harald Brising, förklarade i första numret att syftet var att presentera och förklara nya strömningar i svensk och europeisk konst. I tidskriften fanns även artiklar om äldre tiders konst. Man ville påvisa släktskapet mellan den nya konsten och konst under antiken och i andra världsdelar.

Namnet Arktos kommer liksom ordet arktis från det grekiska ordet för björn, αρκτος . Titeln antyder det nordliga. Tidskriftens första nummer pryddes av en teckning gjord av Axel Törneman. En motvillig björn dras in i ett Dionysoståg där den nordiska björnen tyglas av upprymda bacchanter. Så skulle också den nordiska konsten befruktas av en dionysisk konsttradition.

Brising knöt unga och radikala konstskribenter till tidningen: August Brunius, Sigurd Curman, Axel Romdahl, Johnny Roosval och Erik Wettergren. Man skrev om måleri, textilkonst, stadsplanering och om andra konstformer. I tidskriften fanns recensioner av aktuella utställningar i Stockholm. Wilhelm Uhde rapporterade från Paris. Varje nummer var rikt illustrerat.

Redan efter ett år och sex nummer tvingades Brising av ekonomiska skäl att ge upp. I dagspressen konstaterades att det ”alltså icke [fanns] tillräcklig publik hos oss för en så pass ståtligt anlagd konsttidskrift” och att ”Tidskriften har närmast varit organ för det nu unga släktet af svenska konstforskare och museimän”.

Arktos var ett av flera försök kring sekelskiftet att skapa en nordisk konsttidskrift. 1874-1877 hade Tidskrift för bildande konst och konstindustri getts ut i Stockholm. I Köpenhamn hade den nordiska tidskriften Kunstbladet gjort två kortvariga försök. 1910 försökte förlaget Fröléen & Co i Stockholm med en mer populärt hållen konsttidskrift, Konst och konstnärer. Den lyckades överleva lite längre, 1910-1914.

Källor 

Konsttidskrifter
Nedlagda svenska kulturtidskrifter
Tidskrifter startade 1908
Tidskrifter nedlagda 1909
Sten Elliot

Sten Georg Elliot, född 24 december 1925 i Göteborg död 16 januari 2022 i Vargön, var en svensk seglare. Han tävlade för Göteborgs KSS.

Elliot tävlade i drake för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom. Tillsammans med klubbkamraterna Göran Crafoord och Bengt Palmquist seglade de båten Galejan II till en 20:e plats.

Källor

Noter

Svenska seglare
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Födda 1925
Avlidna 2022
Män
Manuel Tolsá

Manuel Tolsá (född 4 maj 1757 i Enguera i Valencia, död 24. eller 25 december 1816 i Mexico City) var en spansk-mexikansk nyklassisistisk arkitekt och skulptör som var verksam i Nya Spanien, nuvarande Mexiko.

Tolsá studerade vid kungliga akademien i San Carlos i Valencia och vid kungliga akademien i San Fernando i Madrid. I Spanien tjänstgjorde han som skulptör hos kungen och var ordförande för utskottet för handel, valutor och gruvor. År 1790 utnämndes han till rektor för det nybildade Academia de San Carlos i Mexico City. Han avseglade från Cadiz i februari 1791 och i hamnen i Veracruz gifte han sig med María Luisa de Sanz Téllez Girón y Espinosa. De styrande i Mexico City gav honom i uppgift att övervaka bygget av stadens dränerings- och vattenförsörjningssystem.

Tolsá är upphovsman till en rad olika kända byggnadsverk i Mexiko, bland annat fullbordade han bygget av Mexico Citys katedral, Palacio de Minería, Palacio del Marqués del Apartado, Hospicio Cabañas och ryttarstatyn El Caballito. Plaza Manuel Tolsá, som finns mittemot Palacio de Minería utmed Calle de Tacuba i Mexico Citys historiska centrum, är uppkallad efter honom.

Referenser
 Biografi om Manuel Tolsá 

Spanska arkitekter
Spanska skulptörer
Mexikanska arkitekter
Mexikanska skulptörer
Födda 1757
Avlidna 1816
Män
Göran Crafoord

Göran Patrik Crafoord, född 27 mars 1939 i Göteborg, är en svensk seglare. Han tävlade för Göteborgs KSS.

Crafoord tävlade i drake för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom. Tillsammans med klubbkamraterna Sten Elliot och Bengt Palmquist seglade de båten Galejan II till en 20:e plats.

Källor

Noter

Svenska seglare
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Födda 1939
Levande personer
Män
Claes Turitz

Claes Turitz, född 28 maj 1928 i Göteborg, död 1 april 2005 i Särö, var en svensk seglare och direktör. Han tävlade för Göteborgs KSS. 

Turitz avlade studentexamen 1948 på Lundsberg och blev juris kandidat på Uppsala universitet 1954. Samma år blev han anställd på Ferd. Lundquist & Co och från 1961 var Turitz verkställande direktör.

Turitz tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom, där han tillsammans med Bengt Sjösten och Carl Göran Witting slutade på femte plats i 5,5 metersklassen.

Han var son till Herman Turitz och Tora Pettersson. Han gifte sig 1956 med Barbro Rydberg (född 1932) och fick två barn; en dotter (född 1959) och en son (född 1964).

Källor

Noter

Svenska seglare
Svenska direktörer
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Födda 1928
Avlidna 2005
Män
Gamla Biskopshuset

Gamla Biskopshuset är en representations- och konferensbyggnad i Lund.

Efter det att Lunds universitet 1841 hade fått byggnadsanslag, uppfördes 1842–1845 ett institutionshus vid dåvarande Vallgatan för att inrymma institutionerna för zoologi, fysik och kemi. Tanken var ursprungligen att bygga det nya huset vid Paradisgatan, men universitetet köpte i stället den så kallade Söderbergska lyckan av sämskmakare J. Söderberg, vilken låg omedelbart norr om stadsvallen. Den nya byggnaden ritades av Carl Georg Brunius, som vid denna tidpunkt också var universitetets rektor, och uppfördes i medeltidsromantisk stil i rött tegel.

Efter några år ansåg universitetet att byggnaden var för liten och bytte 1849 hus med Lunds stift. Universitetet övertog det tidigare biskopsresidenset, numera Historiska museet vid Krafts torg och institutionshuset blev det nya biskopsresidenset. Carl Georg Brunius gjorde en anpassning av byggnaden till sitt nya ändamål, så att kök och ekonomiutrymmen inrättades i sockelvåningen, medan bostadsdelen med 21 rum förlades till mellanvåningen och delar av övervåningen. Högst upp inreddes i övrigt representationslokaler. I husets fanns sammanlagt 15 kakelugnar. År 1855 uppfördes en lång ekonomibyggnad längs den nordöstra tomtgränsen med bland annat brygghus, bakugn, drängkammare, stall, avträden och gödselstad. Gårdshuset är byggt i  rött tegel med ett valmat sadeltak. 

Henrik Reuterdahl var den förste biskopen som 1855 flyttade in, efterträdd året därpå av Johan Henrik Thomander, som lät inreda en festsal på tredje våningen. I denna gjordes ett kassettak 1898–1899 med dekorationsmålningar av Svante Thulin. Huset renoverades 1925-1927 efter ritningar av Theodor Wåhlin.

På 1990-talet ansågs biskopsresidenset för stort och Lunds universitet köpte fastigheten 1994. Per-Olov Ahrén blev den siste biskopen som bodde där, fram till 1993. Efter ombyggnad används Gamla Biskopshuset numera som representations- och konferenslokaler för universitetet.

I Gamla Biskopshuset inryms en del av universitetets tavelsamling. En av de målningar som finns i Gamla Biskopshuset är ett porträtt av medicinprofessorn Eberhard Rosén-Rosenblad, som målats av Martin David Roth.

Källor
Bispen på bevaringsprogram.lund.se
Gamla Biskopshuset – Biskopsgatan 1 på Kulturportal Lund
Om Gamla Biskopshuset på Kulturportal Lund

Noter

Externa länkar
Äldre bilder

Byggnader och anläggningar i Lund
Lunds universitet
Rheinland-Pfalz lantdag

Lantdagen i Rheinland-Pfalz, tyska: Landtag Rheinland-Pfalz, är delstatsparlamentet i det tyska förbundslandet Rheinland-Pfalz. Lantdagen har sitt säte i Deutschhaus i förbundslandets huvudstad Mainz.

Historik 
Lantdagen höll sitt konstituerande möte i rådhuset i Koblenz 4 juni 1947, efter att den rådgivande församlingen året dessförinnan arbetat fram ett utkast till författning och denna godkänts i en folkomröstning. Anledningen till att Koblenz till en början fungerade som huvudstad var att Mainz, som av den franska ockupationsmakten utnämnts till huvudstad 1946, drabbats svårt av andra världskrigets bombanfall och inte förfogade över några lämpliga lokaler. 1950 beslutade lantdagen att restaurera Deutschhaus och flytta sätet till Mainz, och följande år genomfördes flytten. 1999 uppfördes en större tillbyggnad för ledamöternas och partiernas kontor, Abgeordnetenhaus.

Valsystem 
Val till lantdagen sker vart femte år, enligt samma princip som valet till Tysklands förbundsdag. Väljarna avger två olika röster på valsedeln, en på person och en på parti. Rheinland-Pfalz är indelat i 51 valkretsar, där kandidaten med flest personröster (förstaröster) i varje valkrets väljs direkt till lantdagen. Den andra rösten avges på ett parti, och de resterande 50 mandaten fördelas mellan partiernas listor enligt uddatalsmetoden så att de totalt 101 mandaten också ska vara proportionellt fördelade. En femprocentsspärr tillämpas för listvalet, men redan personvalda kandidater är undantagna från spärren. Överhängsmandat kan uppstå om de största partierna uppnår fler personmandat än sin röstandel i listvalet, och i så fall fördelas ytterligare utjämningsmandat mellan övriga partier till dess att proportionell representation uppnåtts. På grund av detta kan antalet mandat variera mellan mandatperioderna men är som lägst 101.

Valet 2021 
I valet till lantdagen i mars 2021 blev socialdemokratiska SPD största parti med 35,7 procent, motsvarande 39 mandat. CDU fick 31 mandat, Die Grünen 10 mandat, Alternativ för Tyskland 9 mandat, FDP 6 mandat och Freie Wähler 6 mandat. Efter valet återvaldes Malu Dreyer (SPD) till ministerpresident i ledningen för en mitten–vänsterregering bestående av SPD, Die Grünen och FDP. Nästa val till lantdagen sker preliminärt 2026.

Referenser 

Tysklands förbundslandsparlament
Rheinland-Pfalz
Mainz
Anna Notaras

Anna Notaras, död 8 juli 1507, var en bysantinsk-italiensk mecenat. 

Hon var dotter till Loukas Notaras, den sista megas doux (överbefälhavare för marinen) under kejsar Konstantin XI Palaiologos. Det är obekräftat om hon flydde före eller under Konstantinopels fall 1453, och var hon befann sig under de närmaste åren därefter. År 1459 anlände hon till Italien och gjorde med framgång anspråk på faderns efterlämnade förmögenhet, som förvarades i en bank i Genua, och gjorde sin bror Jacob Notaras arvlös med hänvisning till att han konverterat till islam under sin osmanska fångenskap. 

Anna Notaras bosatte sig i ett palats i Venedig och gjorde sig känd som en centralfigur för den grekiska (bysantinska) kolonin i Italien, och agerade som mecenat för flera projekt till dess fördel. Under 1472 förhandlade hon (i slutändan verkningslöst) med Siena för att köpa ett slott där hon kunde grunda ett grekiskt exilsamhälle. Hon finansierade invigningen av Venedigs första grekiska tryckpress 1499, och var känd för sin samling av bysantinsk litteratur. Under många år förhandlade hon med Venedig för tillstånd att grunda en grekisk-ortodox kyrka i staden, men det realiserades inte förrän 1539, över tjugo år efter hennes död; däremot fick hon 1475 formellt tillstånd att inviga ett privat kapell i sitt eget palats.

Hon har ibland kallats Anna Notaras Palaiologina och påståtts vara en medlem av det bysantinska kejsarhuset: i sina förhandlingar med Siena kallas hon änka efter Konstantin XI, men det finns ingenting som talar för att detta är sant.

Källor 

Kvinnor
Födda 1400-talet
Avlidna 1507
Personer i Bysantinska riket under 1400-talet
Personer under renässansen
Personer i Italien under 1400-talet
El Caballito

El Caballito är en ryttarstaty av brons utförd av den spanske arkitekten och skulptören Manuel Tolsá. Statyn föreställer kung Karl IV av Spanien som var den sista härskaren i Nya Spanien (nuvarande Mexiko). Den uppfördes i Mexico City åren 1793 till 1802, när Mexiko var en spansk koloni. Projektet initierades av Miguel de la Grúa Talamanca som var vicekung i Nya Spanien. Statyn har stått på ett antal ställen i Mexico City och befinner sig nu på Plaza Manuel Tolsá framför Palacio de Minería i Mexiko Citys historiska centrum. Åren 1852 till 1979 stod den i korsningen mellan Paseo de la Reforma och Avenida Bucareli.

Referenser
 El Caballitos historik 

Mexico City
Ryttarskulpturer
Skulpturer av spanska skulptörer
Skulpturer 1802
Personminnesmärken
Skulpturer i Mexiko
EMI Studios

EMI Studios, under några är känd som  Baggpipe Studios och numera Immersive Studios är en musikstudio i Skärmarbrink på Palandergatan. Huset byggdes 1939 och ritades av arkitekten Sture Frölén. 

Från början fanns där en biograf som gick under namnet Kaza. Biografen i sig ritades av Olof Petterson. 

Ett rullskridskodiskotek fanns även beläget i lokalen från mitten av 50-talet och en bit in på 60-talet. 1969 flyttade skivbolaget EMI in i byggnaden. Entrén byggdes om, och man bytte ut vissa dörrar till fönster. 

1974 skedde en ny ombyggnad då det tidigare hade varit både konditori och damfrisering, men som nu blev kontrollrum. Återstående skyltfönster sattes igen, och studion började få sin egen prägel.

Studion 

Många artister har spelat in i studion genom åren, som t.ex: 

 Abba
 After Dark
 Ainbusk
 Efva Attling
 Alexander Bard
 Anders Berglund
 Beyoncé
 Bo Kaspers Orkester
 Anna Book
 Boppers
 Robert Broberg
 Eva Dahlgren
 Amy Diamond
 Thomas Di Leva
 Lisa Ekdahl
 Eldkvarn
 Jessica Folcker
 Marie Fredriksson
 Eric Gadd
 Claes af Geijerstam
 Gyllene Tider
 Hasse och Tage
 Peter Jöback
 Tommy Körberg
 Lady Gaga
 The Latin Kings
 Lill-Babs
 Lill Lindfors
 Jennifer Lopez
 Ulf Lundell
 Anders Lundin
 Anni-Frid Lyngstad
 Markoolio
 Sanna Nielsen
 Nordman
 Orup
 Charlotte Perrelli
 Petter
 Lena Philipsson
 Georg Riedel
 Robyn
 Pugh Rogefeldt
 Roxette
 Eric Saade
 Björn Skifs
 Thore Skogman
 Britney Spears
 Cat Stevens
 Niklas Strömstedt
 Bo Sundström
 Sven-Ingvars
 Evert Taube
 Sven-Bertil Taube
 Thorleifs
 Svante Thuresson
 Thåström
 Owe Thörnqvist
 Magnus Uggla
 Cornelis Vreeswijk
 Robert Wells
 Jerry Williams
 Monica Zetterlund
 Cajsa Stina Åkerström

Se även 
EMI

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Söderort
Inspelningsstudior
Musik i Stockholm
37 Capricorni

37 Capricorni är en gulvit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Stenbocken. 

37 Capricorni har visuell magnitud +5,70 och är synlig för blotta ögat vid normal seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 90 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Stenbocken
Kolstjärnor
Huvudseriestjärnor klass F
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Mareld (film)

Mareld är en svensk thrillerfilm från 2019. Filmen är regisserad av Ove Valeskog som även skrivit manus. Valeskog har även producerat filmen tillsammans med Viktor Åkerblom och Staffan Övgård.

Filmen hade premiär i Sverige den 15 november 2019, utgiven av Nordisk Film.

Handling 
Filmen handlar om ett gäng skådespelare som beger sig ut i skärgården för att spela in en film. Filminpelningen och skådespelarnas relationer dokumentärfilmas. Snart glider verkligheten och fiktionen samman.

Rollista (i urval)  

 Hanna Oldenburg – Nina
 Viktor Åkerblom – Gustav
 Moa Malan – Maria
 Matti Boustedt – Sonny
 Malin Barr – Thérèse
 Linnea Pihl – Maran

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2019
Svenskspråkiga filmer
Svenska thrillerfilmer
Göran Witting

Carl Göran Witting, född 2 april 1925 i Göteborg, död 27 oktober 2017 i Göteborg, var en svensk seglare. Han tävlade för Göteborgs KSS.

Witting tävlade i 5,5 metersklassen för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom. Tillsammans med klubbkamraterna Sten Elliot och Claes Turitz seglade de båten Iasha till en femte plats.

Källor

Noter

Svenska seglare
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Födda 1925
Avlidna 2017
Män
38 Capricorni

38 Capricorni är en gulvit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Stenbocken. 

38 Capricorni har visuell magnitud +6,72 och kärver fältkikare för att kunna observeras. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 180 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Stenbocken
Huvudseriestjärnor klass F
Flamsteedobjekt
HD-objekt
6125 Singto

6125 Singto eller 1989 CN är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 februari 1989 av de båda japanska astronomerna Seiji Ueda och Hiroshi Kaneda i Kushiro. Den är uppkallad efter astronomen Singto Pukahuta.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av S Ueda
Astronomiska upptäckter av H Kaneda
Astronomiska upptäckter 1989
25 Sagittarii

25 Sagittarii är en misstänkt variabel i stjärnbilden Skytten. 

25 Sagittarii varierar mellan visuell magnitud +6,51 och 6,52 utan någon fastställd period. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 4180 ljusår.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Skytten
Misstänkta variabler
Gul-vita ljusstarka jättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Bill Brandt

Bill Brandt, egentligen Hermann Wilhelm Brandt, född 2 maj 1904 i Hamburg i Tyskland, död 20 december 1983 i London i Storbritannien, var en brittisk fotograf och fotojournalist. 

Bill Brandt växte upp under första världskriget i Tyskland med en brittisk far och en tysk mor. Kort efter kriget drabbades han av tuberkulos och tillbringade långa perioder på sanatorium i Davos i Schweiz. Vid en vistelse i Österrike fotograferade han Ezra Pound, som introducerade honom till arbete med Man Ray i Paris 1930.

Bill Brandt flyttade 1933 till London, där han tog dokumentära foton av brittiskt samhällsliv, något som var ovanligt vid denna tid. Brandt gav ut två böcker med dessa bilder: The English at Home (1936) och A Night in London (1938). Under Blitzen 1940 under andra världskriget skildrade han tillvaron i bombskydden i London Underground på uppdrag av det brittiska Informationsministeriet.

Bibliografi i urval
Bill Brandt: Camera in London, Focal Press, London 1948
Bill Brandt:  Literary Britain, Cassell and Company Ltd., London 1951
Bill Brandt:  Perspectives sur le Nu, Editions Prisma, Paris 1961
Bill Brandt:  Ombres d'une Ile, Editions Le Belier Prisma, Paris 1966
Bill Brandt:  Bill Brandt: Early Photographs, 1930-1942., Arts Council of Great Britain, London 1975
Bill Brandt:  Shadow of Light, Bodley Head, London 1966, Viking Press, New York 1966
Bill Brandt:  Bill Brandt: Nudes 1945-1980, The Gordon Fraser, London och Bedford 1980 
Bill Brandt: London in the Thirties, G. Fraser, London 1983
Bill Brandt:  Portraits: Photographs by Bill Brandt, G. Fraser, London 1982
Bill Brandt:  Nudes – Bill Brandt, Bulfinch Press, 1980
Bill Brandt:  Brandt – Nudes, Thames and Hudson, 2012
Bill Brandt: Shadow and Light, Sarah Hermanson Meister, The Museum of Modern Art, New York 2013
David Mellor: Bill Brandt: Behind the Camera Photographs 1923-1983, Aperture, New York 1985
Nigel Warburton (redaktör): Bill Brandt – Selected texts and bibliography, Clio Press, Oxford 1993
Paul Delany: Bill Brandt: A Life, Stanford University Press 2004

Referenser

Noter

Externa länkar

V&A Working methods

Brittiska fotografer under 1900-talet
Erotiska fotografer
Födda 1904
Avlidna 1983
Män
Via delle Botteghe Oscure

Via delle Botteghe Oscure är en gata i Rione Pigna och Rione Sant'Angelo i Rom, vilken löper från Piazza d'Aracoeli till Piazza dei Calcarari. 

”Botteghe Oscure” (av latinets apotheca, ”upplag”, ”magasin”, och obscurus, ”mörk”, ”dunkel”) avser de affärs- och hantverksbodar vilka under medeltiden inrättades i Balbusteaterns ruiner; dessa bodar var mörka då de saknade fönster.

Beskrivning
Vid nummer 31 ligger museet Crypta Balbi och vid nummer 32 är Palazzo Caetani beläget. Detta palats var mellan 1948 och 1960 säte för litteraturtidskriften Botteghe Oscure, utgiven av Marguerite Caetani.

Vid breddningen av Via delle Botteghe Oscure under 1930-talets senare hälft revs bland annat kyrkan Santa Lucia dei Ginnasi och Palazzo Ginnasi.

Litteratur
Gatan förekommer i Patrick Modianos roman De dunkla butikernas gata från år 1978.

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Gator i Rom
Rione Pigna
Rione Sant'Angelo
Aurora-Polka

Aurora-Polka, op. 165, är en polka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 14 februari 1855 i danslokalen Zum Sperl i Wien.

Historia 
Morgonrodnadens gudinna Aurora i romersk mytologi valdes som skyddsgudinna för den kortlivade konstnärsföreningen i Wien med samma namn. Mottot för föreningen, som främst bestod av författare och skådespelare (och som senare skulle ersättas av föreningen "Hesperus"), var "Aurora musis amica" (Aurora är musernas vän). Föreningens baler hölls alltid i blygsamma miljöer, endast i exceptionella fall vågade arrangörerna hyra en stor lokal som Zum Sperl. Till 1855 års bal hade Strauss komponerat en ny polka som var uppkallad efter föreningen. Han dirigerade själv det första framförandet den 14 februari.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 46 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Aurora-Polka i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
6126 Hubelmatt

6126 Hubelmatt eller 1989 EW1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 5 mars 1989 av den tjeckiske astronomen Zdeňka Vávrová vid Kleť-observatoriet. Den är uppkallad efter Hubelmatt, en skola i den Schweiziska staden Luzern.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Zdeňka Vávrová
Astronomiska upptäckter 1989
Balansaxel

Balansaxel hjälper till att jämna ut vibrationer från en kolvmotor. Den gör detta genom att sätta en motvikt som är uppkopplad till vevaxeln.

Se även 
 * Svänghjul

Motordelar
Mekanik
Wacław Cimochowski

Wacław Cimochowski, född den 22 december 1912, död den 4 juli 1982, var en polsk lingvist och forskare.

Cimochowski studerade vid Vilnius universitetet och Wiens universitet. Han reste till Albanien 1937 och skrev från sin resa om den gegiska dialekten i Dushmani.

Cimochowski utbildades inom indoeuropeisk lingvistik och var professor vid universiteten i Poznań och Toruń. Hans främsta intresse var albanskan inom ramen för indoeuropeisk och balkansk lingvistik. Han är författare till ett trettiotal artiklar om albanskan.

Källor

Albanologer
Polska forskare
Polska lingvister
Personer i Polen under 1900-talet
Födda 1912
Avlidna 1982
Män