Internationella matematikerkongressen 1900

Internationella matematikerkongressen 1900 var den andra Internationella matematikerkongressen som hölls i Paris, Frankrike, från 6 augusti till 12 augusti 1900.

Henri Poincaré var kongressens chef. Den samlade 250 medlemmar.

Även om det mesta av denna kongress var på franska, fanns det en diskussion om matematiska problem publicerade på olika språk.

Översikt 
Det första mötet ägde rum på Café Voltaire, den 5 augusti, klockan 20:30 innan kongressens officiella invigning, och tillät flera av dess medlemmar att knyta kontakter och förnya vänskap.

Delegaterna träffades den 7 augusti för en lunch, serverad på École Normale Supérieure, vars direktör, Georges Perrot, vänligt försåg arrangörerna med Salle des Acte. Jules Tannery gick nådigt med på att göra utmärkelserna. Perrot, Moritz, Cantor och Darboux talade i följd.

Kongressdelegaterna mottogs den 10 augusti 1900 av Frankrikes president Émile Loubet, och den 11 augusti, tillsammans med sina kollegor i fysikkongressen, av prins Roland Bonaparte, vars generösa hängivenhet för vetenskapliga aspekter är välkänd.

Slutligen, efter kongressens slut, träffades flera medlemmar vid middagstid för en bankett. Tyvärr var kongresspresidenten för trött för att delta.

Många skålar höjdes, först av Darboux, som ursäktade Henri Poincaré, sedan av Carl Friedrich Geiser, på de utländska delegaternas vägnar, av Jules Tannery som föreslog de frånvarandes hälsa och av Cyparissos Stephanos och Nikolai Vasíliev; Darboux talade slutligen igen i sitt eget namn och improviserade ett charmigt tal, där han betonade hur nära matematiker borde känna sig, eftersom det inte finns några vetenskapsmän vars arbete är mer ointresserade, inte mindre benägna att erövra världens massor.

Några kongressledamöter träffades på kvällen på Operan, under en galakväll för vilken ministern för offentlig undervisning och konst, Georges Leygues, reserverade platser för medlemmarna i kongressen för Internationella matematikerkongressen.

Logik 
Logiken under artonhundratalet kulminerade magnifikt med den första Internationella filosofiska kongressen och den andra Internationella matematikerkongressen som hölls samtidigt i Paris.

Överlappningen mellan de två kongresserna var omfattande och lyckosam för framtiden för logik och filosofi.

Giuseppe Peano, Alessandro Padoa, Cesare Burali-Forti, Ernst Schröder, Georg Cantor, Richard Dedekind, Gottlob Frege, Felix Klein, Ladd Franklin, Louis Couturat och Henri Poincaré ingick i organisationskommittén för den filosofiska kongressen, vilket var viktigt för den filosofiska kongressen. utveckling av matematisk logik. Bertrand Russell var kanske hans viktigaste assistent.

Hilbertproblemen 

I en kort föreläsning presenterade David Hilbert en lista med 23 olösta matematiska problem.

Ibland beskrivs det som en plenarföreläsning och ibland inte. Detta beror på att när David Hilbert blev inbjuden att hålla en plenarföreläsning för kongressen, kunde han inte bestämma sig för vad han skulle prata om.

Prata med Hermann Minkowski och Adolf Hurwitz. Han bestämde sig till slut för att diskutera några utestående matematiska problem, men det tog lång tid för honom att skriva sin föreläsning. Programmet för 1900 års kongress publicerades innan Hilbert var redo, så hans tal tillkännagavs inte som en plenarföreläsning. Den levererades sedan till kongressen under en gemensam session av utbildningssektionen och historiesektionen (på grund av tidsbrist diskuterade Hilbert bara cirka 10 av sina 23 frågor på konferensen, även om alla 23 problem förekommer i publikationen). Det var den 8 augusti, klockan 9 på morgonen, som David Hilbert höll sin föreläsning. Den fick titeln On Future Problems in Mathematics.

I Proceedings beslutade arrangörerna att de, på grund av dess betydelse, skulle placera Hilberts artikel i sektionen för plenarkonferensen.

Strax efter Hilberts utläggning sa Giuseppe Peano att Alessandro Padoas efterföljande kommunikation skulle ta upp problem nr. 2. Rudolf Mehmke minns att han föreslog vissa monografiska representationer inom vars utrymme en lösning av den allmänna ekvationen för sjunde graden kunde resultera.

Referenser 

1900 i Paris
1900