kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rauni Liukko

Rauni Sinikka Liukko, född 17 juni 1940 i Vemo, död 27 maj 2014 i Helsingfors, var en finländsk skulptör. Hon var syster till Heljä Liukko-Sundström. 

Liukko genomgick Konstindustriella läroverket 1960–1963 och ställde ut första gången 1969; tillhörde det finländska bildhuggaravantgardet i slutet av 1960-talet och på 1970-talet. Liukko väckte stor uppmärksamhet med sina realistiska, socialt engagerade och debattväckande skulpturer i nya material såsom glasfiber och styroxplast. Hon ställde ut vid de flesta grupputställningar på 1970-talet och höll på 1970- och 1980-talen regelbundet egna utställningar. Därtill fördes hennes konst ut på gator och torg, vilket var en ny företeelse i Finland. Uppseendeväckande var bland annat. Liukkos skulpturdemonstration i Arkadiaparken i Helsingfors 1972, där flera av hennes tidiga skulpturer med barnmotiv, till exempel Gemensamt säkerhetsbälte och olika kvinnomotiv, ställdes ut. Ett genombrottsarbete i större format var Ruuhkaratikka (Rusningsspårvagn), som presenterades på Salutorget under Helsingfors festspel 1973. Liukko deltog med en installation på triennalen i Milano 1973, med barnets miljö som tema och belönades med guldmedalj. 

Liukkos konst och engagemang undergick småningom förändringar; de socialrealistiska skulpturerna ersattes på 1980-talet av bland annat mytiska figurer ur olika kulturer, tillverkade i nya material och blandtekniker. Samtidigt tillkom i början av 1980-talet även en rad figurativa småskulpturer i brons och i slutet av decenniet vackra träskulpturer. Skulpturer med anknytning till havet och småskulpturer med naturmotiv och collage av olika föremål i vitrinlådor ställde hon ut också på 1990-talet och i början av 2000-talet. Samtidigt kunde hon, såsom i sin utställning Barnkammare 2000, återgå till att tala för barnens sak i sin konst. Resor med olika fartyg och farkoster inspirerade Liukko till en rad installationer (bland annat Spoon River, 1993), miljökonstverk och skulpturer i början av 1990-talet. Liukko utförde bland annat det tvådelade miljökonstverket Prinsessan, tillägnat alla mentalsjukhuspatienter i hela världen, i Mariefors 1995. Vid sidan av sina skulpturer och installationer tecknade Liukko i slutet av 1970-talet landskapsmotiv med pastellkritor och framträdde även senare med teckningar och målningar. Liukko verkade som teckningslärare 1963–1973. Hon tillhörde konstnärsgruppen Kiila, i vars styrelse hon satt 1974–1980, vice ordförande 1978–1980.

Källor

Finländska skulptörer
Finländska installationskonstnärer
Födda 1940
Avlidna 2014
Kvinnor
Personer från Vemo
Bolla þáttr Bollasonar

Bolla þáttr Bollasonar (”Sagan om Bolle Bollason”), även Bollaþáttr (”Bolles saga”), är en isländsk kortsaga skriven på 1290-talet eller omkring år 1300. Handlingen utspelar sig i Skagafjorden och Eyjafjorden på Nordlandet under perioden 1031–1040. Sagan har skrivits som en slags fortsättning av Laxdœla saga, där den i några handskrifter har tillfogats på slutet som kapitel 79–88. Sagan finns bäst bevarad i Möðruvallabók samt i en avskrift ur Vatnshyrna gjord av Ásgeirr Jónsson.

Sagans huvudperson är Olav påfågels sonson Bolle Bollason, som i sin ungdom for till Miklagård för att göra tjänst i kejsarens väringagarde, men nu är återkommen till Island som välbeställd hövding på gården Tunga.

Handling 
Sagan ger två exempel på den sjätte av de sju dödssynderna: okontrollerad vrede.

1. Torolf sterteman (Þórólfr stertimaðr) på Tuvur (Þúfur) äger en folkilsken tjur, som går lös och anställer skada. Tord på Marböle (Þórðr af Marbœli), vars hustru är fränka till Bolle Bollason, dräper tjuren för att skydda sin egendom, men erbjuder sig att betala tjurens fulla värde. Torolf ansätts dock av stor vrede och hämnas med att dräpa Tords minderårige son då denne är ute och leker. Gossens mor övertalar Bolle att driva dråpsmålet på Hegranästinget, där Torolf blir förklarad fredlös. Bolle tar sedan den fredlöse av daga då denne är på väg att lämna landet.

2. Då Bolle far på gillesgästningar hos andra hövdingar i trakten, tar sällskapet rast vid gården Skeið i Svarvadardalen. Hästarna snappar då åt sig några tappar hö från en stack, vars ägare, bonden Helge, blir ursinnig. Han tillbakavisar både ursäkter och skälig betalning. I stället instämmer han Bolle till tinget för hötappsstöld.

Flera hövdingar försöker medla i denna löjliga sak, vilken dock växer bortom alla rimliga proportioner tills den slutligen kulminerar i ett vapenskifte varvid flera män dödas, bland dem bonden Helge själv. Först då blir det möjligt att göra upp i godo på tinget.

Historicitet 
Sagan, som skrevs cirka 250 år efter att dessa händelser skulle ha timat, är dock ett ohistoriskt påhitt. Författaren är okunnig om verkliga förhållanden på Island vid denna tid. För övrigt var flera av de i sagan agerande hövdingarna inte ens i livet då handlingen utspelas.

Kommentarer

Källor 
Bolla þáttr Bollasonar finns på svenska som ”Bolle Bollasons saga” i De isländska sagorna, band 2, Steinsviks förlag 1963. Översättning Åke Ohlmarks.

Externa länkar 
Bolla þáttr Bollasonar

Islänningasagorna
Heljä Liukko-Sundström

Heljä Tuulia Mirjam Liukko-Sundström, född 15 juni 1938 i Vemo, är en finländsk keramiker. Hon är syster till Rauni Liukko.

Liukko studerade 1962 vid Konstindustriella läroverket och anställdes detta år som konstnär och produktutvecklare vid Arabia. Hon är känd för sin fördomsfria keramikkonst, grafik, skulptur och industridesign, bland annat Tuuli-servisen som kom ut på marknaden i samband med Arabias 110-årsjubileum 1983. Hon tog tidigt starka intryck av sina kolleger vid Arabia, Birger Kaipiainen och Toini Muona. Till hennes mest populära alster har bland annat  hört dekorerade keramikskivor och småskulpturer med harmotiv, som vädjat både till barn och vuxna. Idén till detta motiv fick Liukko ursprungligen tack vare sina försök att sätta sig in i de handikappades förhållanden. I sina stora keramiska väggreliefer och skulpturer på utställningen Själarnas broar 1998 berörde Liukko teman kring livet och döden och människans livscykel. Hon började på 1990-talet tillverka keramiska bröstsmycken. Hon har sedan 1977 gett ut ett antal sagoböcker illustrerade med fotografier av hennes arbeten. En retrospektiv utställning av Liukkos konst ordnades i Amos Andersons konstmuseum 1993, och följande år visades den i Sverige. Hon tilldelades professors titel 1994.

Källor

Finländska keramiker
Födda 1938
Kvinnor
Levande personer
Personer från Vemo
Finländska innehavare av professors namn
Juho Lammikko

Juho Lammikko, född 29 januari 1996, är en finländsk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Florida Panthers i National Hockey League (NHL) och spelar för Springfield Thunderbirds i American Hockey League (AHL). Han har tidigare spelat för Ässät i Liiga, Portland Pirates i AHL och Kingston Frontenacs i Ontario Hockey League (OHL).

Lammikko draftades i tredje rundan i 2014 års draft av Florida Panthers som 65:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Juho Lammikko NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Juho Lammikko hockey statistics and profile at hockeydb.com
Juho Lammikko – player profile at The Hockey News

Spelare i Florida Panthers
Spelare i Springfield Thunderbirds
Spelare i Portland Pirates
Spelare i Kingston Frontenacs
Spelare valda i NHL Entry Draft 2014
Spelare i Ässät
Finländska idrottare under 2000-talet
Finländska ishockeyspelare
Levande personer
Födda 1996
Män
Spelare valda av Florida Panthers i NHL Entry Draft
Niilo Hyttinen

Niilo Arvi Hyttinen, född 3 februari 1940 i Puolango, död 29 december 2010 i Uleåborg, var en finländsk målare. 

Hyttinen genomgick Finlands konstakademis skola 1961–1965. Han tillhörde den finländska popkonstens pionjärer i slutet av 1960-talet och började göra målade föremål, till exempel en hatthylla (1967). En stor utställning av René Magritte i Stockholm 1967 påverkade Hyttinen och andra finländska konstnärer. Magrittes föremålsliga, surrealistiska motiv tillämpades med förkärlek av popmålarna. Hyttinen övergick i början av 1970-talet till skildringar av människor – och även husdjur – i glesbygden, ett engagemang som han blev mycket känd och uppskattad för, inte minst därför att han ägde förmågan att vara både satirisk och se sina folkliga typer med glimten i ögat. Hyttinen målade flitigt sig själv men även andra. Ett representationsporträtt av Matti Ahde hänger till exempel i Riksdagshuset i Helsingfors. Hyttinen var en av norra Finlands mest kända och uppskattade konstnärer, i denna landsända finns även offentliga konstverk av honom.

Källor

Finländska målare
Födda 1940
Avlidna 2010
Män
Alexandre Fortin

Alexandre Fortin, född 25 februari 1997, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Chicago Blackhawks i National Hockey League (NHL) och spelar för Rockford Icehogs i American Hockey League (AHL). Han har tidigare spelat för Huskies de Rouyn-Noranda i Ligue de hockey junior majeur du Québec (LHJMQ).

Fortin blev aldrig NHL-draftad.

Han är bror/systerson till den före detta ishockeymålvakten Jean-Sébastien Giguère som spelade i NHL mellan 1996 och 2014 och vann Stanley Cup 2007.

Statistik
LHEQ = Ligue de Hockey d'Excellence du Québec

Referenser

Externa länkar
Alexandre Fortin NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Alexandre Fortin (b.1997) hockey statistics and profile at hockeydb.com
Alexandre Fortin – player profile at The Hockey News

Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Rockford Icehogs
Spelare i Huskies de Rouyn-Noranda
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Québec
Levande personer
Födda 1997
Män
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Personer från Blainville, Québec
Spelare i Phénix du Collège Esther-Blondin
Miedź Legnica

Miedź Legnica är en fotbollsklubb från Legnica i Polen. 2018 avancerade laget till polska ligan för första gången.

Kända spelare 
  Petteri Forsell
  Marcos García
  Henrik Ojamaa

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Miejski Klub Sportowy Miedź Legnica Spółka Akcyjna på 90minut.pl

Fotbollsklubbar i Polen
Sportklubbar bildade 1971
Tatevs vingar

Tatevs vingar ( Tatevi tever) är en 5 765 meter lång linbana mellan byn Halidzor och Tatevklostret i Siunikprovinsen i Armenien, 250 kilometer söder om huvudstaden Jerevan. Linbanan byggdes på tio månader  och blev klar den 16 oktober 2010. Det är världens längsta reversibla  luftburna linbana, som består av endast en sektion , och den 23 oktober 2010 fastställde Guinness World Records att Tatevs vingar är  "Världens längsta dubbelspåriga nonstop-linbana". 

Banan löper mellan de två stationerna Tatev, 1 548 meter över havet och Halidzor, 1 535 meter över havet, så nivåskillnaden mellan de två stationerna är tretton meter. Den har två kabiner, med plats för tjugofem passagerare och en steward vardera. En resa från Halidzor-stationen till Tatevklostret tar cirka tolv minuter. Att färdas motsvarande sträcka med bil längs serpentinvägen över Vorotanravinen tar minst 40 minuter. Banans maximala höjd över marken är 330 meter. Den maximala, sammanlagda kapaciteten är 120 passagerare per timme. Tre kraftiga stöttor (torn) med en höjd på 60, 58 respektive 20 meter delar upp kablarna i fyra sektioner. Den längsta sektionen är 2,7 kilometer lång och har utsikt över Tatevs klosterkomplex.

Historik
Byggandet av linbanan utgör en del av ett utvecklings- och bevarandeprojekt för Tatev, och initierades av affärsmannen Ruben Vardanjan och Veronika Zonabend. Den byggdes av österrikisk-schweiziska  Doppelmayr/Garaventa-gruppen.

Projektet är icke-kommersiellt. Hela vinsten investeras i restaureringen av Tatevklostret och utvecklingen av lokalsamhället.

Projektkostnad
Fram till december 2017 har ett belopp av över 22 miljoner US-dollar investerats i Tatev-projektet, fördelat enligt följande: 
16 miljoner US-dollar, konstruktionskostnad 
Över en miljon US-dollar, byggkostnad Tatevatun Restaurant
1,5 miljoner US-dollar, utveckling av infrastrukturen
Cirka 670 000 US-dollar, övrig områdesutveckling

Passagerarstatistik
Under perioden oktober 2010 - december 2017 har över 640 000 passagerare åkt med Tatevs vingar.

Bildgalleri

Källor
Teknisk information på Doppelmayr/Garaventa 25-ATW "Halidzor - Tatev", Armenien (2010) på www.youtube.com. Läst 2018-10-11.
 Wings of Tatev Aerial Tramway på Tatev Gateways webbplats www.tatever.am Läst 2018-10-12.
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Wings of Tatev på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar 

Linbanor
Transport i Armenien
Mexikos Grand Prix 2018

Mexikos Grand Prix , officiellt Formula 1 Gran Premio de México 2015, var ett Formel 1-lopp som kördes 28 oktober 2018 på Autódromo Hermanos Rodríguez i Mexico City i Mexiko. Loppet var det nittonde av sammanlagt tjugoen deltävlingar ingående i Formel 1-säsongen  och kördes över 71 varv.

Lewis Hamilton tog sig i mål som 4:a, vilket räckte för att säkra VM-titeln.

Kval

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

 

2018 i Mexiko
Mexikos Grand Prix
Abraham Reenstierna

Abraham Reenstierna, ursprungligen Momma, född 21 maj 1623 i hertigdömet Jülich i nuvarande Tyskland, död den 10 oktober 1690 i Osnabrück, var en tysk-svensk affärsman. Han var son till Wilhelm Momma och Maria Baur.

Biografi
Abraham Reenstierna föddes 1623 i hertigdömet Jülich. Han var son till borgaren Wilhelm Momma och Maria Baur. I mitten av 1640-talet anlände Abraham Momma tillsammans med sina bröder Willem och Jacob till Sverige och grundade flera fabriker och handelsföretag. Bland annat övertog man Kengis bruk vid Torneälven och bedrev gruvdrift i Masugnsbyn och Svappavaara. År 1658 gifte sig Abraham Momma med Ingrid Johansdotter. År 1669 adlades han under namnet Reenstierna.

Familj
Reenstierna gifte sig 28 november 1658 i Stockholm med Ingrid Johansdotter (död 1686), dotter till borgmästaren Johan Eskilsson och Anna Mårtensdotter Röbeck i Söderhamn. De fick tillsammans barnen hovjunkaren Johan Vilhelem Reenstierna (1659–1692), Anna Maria Reenstierna (1662–1729) som var gift med assessorn Peter Schönström och översten Nils Djurklow, överjägmästaren Mårten Reenstierna (död 1725), Abraham Reenstierna (död 1687), Catharina Reenstierna (död 1704) som var gift med assessorn Lars Andersson Hylthén, Elisabet Reenstierna (1667–1744) och Helena Reenstierna (död 1697) som var gift med brukspatronen Jakob Börstel.

Referenser

Noter

Vidare läsning 
 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1600-talet
Svenskt adlade
Födda 1623
Avlidna 1690
Män
Abraham
Brasiliens Grand Prix 2018

Brasiliens Grand Prix , officiellt Formula 1 Grande Prêmio Heineken do Brazil 2018, var ett Formel 1-lopp som kördes 11 november 2018 på Autódromo José Carlos Pace i São Paulo i Brasilien. Loppet var det tjugonde av sammanlagt tjugoen deltävlingar ingående i Formel 1-säsongen  och kördes över 71 varv.

Kval

Lopp

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

 

2018 i Brasilien
Brasiliens Grand Prix
Abu Dhabis Grand Prix 2018

Abu Dhabis Grand Prix , officiellt Formula 1 2018 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix, var ett Formel 1-lopp som kördes 25 november 2018 på Yas Marina Circuit i Abu Dhabi i Förenade Arabemiraten. Loppet var den tjugoförsta och säsongsavslutande deltavlingen ingående i Formel 1-säsongen  och kördes över 55 varv.

Kval

Lopp

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

 

2018 i Förenade arabemiraten
Abu Dhabis Grand Prix
Emil Wirell

Ernst Emil Wirell, tidigare Karlsson, född 12 november 1872 i Virestads socken, död 27 maj 1939 i Växjö, Kronobergs län, son till orgelbyggaren Carl Johannes Carlsson i Virestad.

Biografi
Emil Wirell föddes 12 november 1872 på Östra Walid Norrgård i Virestads socken. Han var son till snickargesällen Carl Johannes Carlsson och Nilla Lidén. Emil var det tredje och sista barnet i familjen. Familjen flyttade 1875 till Lekarekulla, där fadern blev orgelbyggarmästare. År 1878 flyttade de till Bäckhult i samma socken. År 1887 flyttade brodern Carl Eberhard till Nordamerika. Familjen flyttade 30 juli 1892 till Arnanäs Södergård och samma år blev Emil Karlsson musiker vid Kronobergs regemente. Johannes Carlsson avled 11 mars 1896 av magkatarr och begravdes den 20 mars samma år. Mellan 1896 och 1903 antog han efternamnet Wirell.

År 1903 flyttade modern och Wirell till Horshult Norrgård och började då arbeta som orgelbyggare. År 1908 flyttade han hemifrån till Gölshults Lida i Stenbrohult. År 1915 flyttade han till Lintorp i samma socken. Wirell gifte sig 26 februari 1920 med Emma Magnusson och omnämns som "orgelbyggardirektör". Paret flyttade 1922 till Växjö och bosatte sig i kvarteret Djeknen 4. De flyttade sedan till kvarteret Lyktan 2 år 1937 och där avled Wirell 27 maj 1939 av lymfogranulomatos.

Lista över orglar

Referenser
Virestad (G) F:4 (1861-1870) Bild: 72
Växjö rådhusrätt Al:7 (sid 81)
Sveriges dödbok 1901–2013

Noter 

Födda 1872
Avlidna 1939
Män
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
Svenska orgelbyggare under 1900-talet
Personer från Virestads socken
Mentaliseringsbaserad terapi

Mentaliseringsbaserad terapi (MBT) är en form av psykologisk behandling som inriktar sig på en individs medvetenhet om sitt eget och andras sätt att reagera, tänka och känna (mentalisering). Den utvecklades ursprungligen för personer med emotionellt instabilt personlighetssyndrom (EIPS, borderline) men har idag ett bredare användningsområde, till exempel för personer med ätstörningar och självskadebeteende. 

Mentalisering är ett psykodynamiskt begrepp som har rötter i anknytningsteori och kognitiv teori. Mentaliseringsbegreppet inkluderar:

 att förstå andras beteende i termer av inre mentala skeenden
 att förstå sina egna mentala skeenden
 att kunna differentiera mellan sina egna och andras mentala tillstånd, och att skilja mellan mentala tillstånd och yttre verklighet.

En litteraturkartläggning av effekten av MBT gjordes 2022 av Statens beredning för medicinsk och social utvärdering (SBU).

Se även 

 Psykopatologi
 Psykoterapi

Referenser

Psykoterapi
Tau1 Gruis

Tau1 Gruis (τ1 Gruis, förkortat Tau1 Gru, τ1 Gru) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Tranan. Den har en skenbar magnitud på 6,02 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 30,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 106 ljusår (ca 33 parsek) från solen.

Egenskaper
Tau1 Gruis är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G0 V. Den har en massa som är ca 1,3 gånger större än solens massa, en radie som är ca 1,7 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 3,4 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 6 000 K. På grund av sin ovanliga ljusstyrka misstänker åtminstone en källa att stjärnan kan vara en högutvecklad underjättestjärna.

Tau1 Gruis anses vara 1,4 gånger mer berikad än solen med element tyngre än väte, vilket gör att den har ett stort överskott av järn. Ca-II H-linjen i stjärnans spektrum tyder på att den är inaktiv i kromosfären, vilket skulle göra den signifikant äldre än vad som tidigare beräknats.

År 2002 meddelade ett team av astronomer ledda av Geoffrey Marcy upptäckten av en jätteplanet i bana kring Tau1 Gruis. Radialhastighetsmätningar tyder på att stjärnan har en följeslagare med en massa minst 1,23 gånger Jupiters massa. Planetens omloppsbana ligger inom systemets beboeliga zon under den största delen av dess omlopp runt stjärnan, men vid apsis faller planeten utanför denna zon.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/tau1gruis
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/tau1gru.html

		
Stjärnbilden Tranan
Bayerobjekt	
Huvudseriestjärnor klass G
HD-objekt
Pirkko Lepistö

Pirkko Onerva Lepistö, född 16 december 1922 i Helsingfors, död 2005, var en finländsk målare. 

Lepistö studerade 1937–1939 vid Centralskolan för konstflit och 1939–1945 vid Finlands konstakademis skola med Aale Hakava och Aarre Heinonen som lärare. Hon höll utställningar från 1944 och framträdde som en återhållsam naivist med landskap – ofta med figurer – och interiörer, utförda i en dämpad kolorit, som favoritmotiv.

Källor

Finländska målare
Födda 1922
Avlidna 2005
Kvinnor
Konstnärer från Helsingfors
Joakim Järrebring

Lars Joakim Järrebring, född 17 augusti 1976 i Kristine församling i Kopparbergs län, är en svensk politiker (socialdemokrat). Han är ordinarie riksdagsledamot sedan 2018, invald för Västra Götalands läns västra valkrets. Järrebring var 2012–2018 kommunalråd i Alingsås kommun; under åren 2015–2016 tjänstgjorde han som kommunstyrelsens ordförande.

Biografi 
Järrebring är utbildad gymnasieekonom. Åren 1997–2005 arbetade han på Fixfabriken i Majorna i Göteborg. Han har en bakgrund som fackligt aktiv inom IF Metall och blev 1999 Sveriges då yngsta klubbordförande. Under åren 2003–2004 var han arbetstagarrepresentant i Assa Abloys koncernstyrelse. 

Järrebring började 2005 som regionombudsman för fackförbundet SKTF, idag Vision, med organisation- och ledarskapsutveckling. Han är tjänstledig från den tjänsten sedan 2012. Han var 2013–2015 ordförande för Sambruk, en förening för kommunal verksamhetsutveckling.

Under mandatperioden 2015–2018 var han ersättare i Digitaliseringsberedningen på Sveriges Kommuner och Landsting.

Han fick sitt första politiska uppdrag inom Socialdemokraterna 1998 och har bland annat varit ordförande för SSU i Göteborg.

Järrbring är riksdagsledamot sedan valet 2018. I riksdagen är han ledamot i miljö- och jordbruksutskottet sedan 2022 och suppleant i trafikutskottet. Järrebring var ledamot i civilutskottet 2018–2022.

Referenser

Externa länkar 

 Socialdemokraterna.se - Joakim Järrebring

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Kommunalråd i Alingsås kommun
Svenska socialdemokratiska kommunalråd
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Falu kommun
Födda 1976
Levande personer
Män
Elisabet von Zeipel

Elisabet von Zeipel, född 13 augusti 1943, är en svensk specialpedagog som specialiserat sig kring frågor gällande neuropsykriatiska funktionsnedsättningar.

Bibliografi i urval

Priser och utmärkelser 
 2017 - Pris i Skolkurage av Elevens rätt

Referenser

Kvinnor
Födda 1943
Levande personer
Svenska pedagoger
Camogli

Camogli är en fiskeby, turistort, och en kommun. Camogli ligger på Riviera di Levante i  storstadsregionen Genua, innan 2015 provinsen Genova, i regionen i Ligurien i norra Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Historia 
På sen medeltid var Camogli en betydande hamn. På dess storhetstid bestod dess flotta av hundratals större skepp och den kallades "staden med tusen vita segel". 1798 låg en stor kontingent av Frankrikes flotta under Napoleons i Camogli. Flottan under ledning av François-Paul Brueys D’Aigalliers besegrades på Nilen av amiral Nelson. Den inflytelserika sjökrigsskolan "Cristoforo Colombo" grundades i Camogli 1874. Den fick sitt namn efter sjöfararen Christopher Columbus från Genua.

År 1880 hade den forna fiskebyn, med sin befolkning på 12 000 personer, 500 registrerade skeppskaptener. Numera lever Camogli huvudsakligen på turism, och den är känd för sina färggranna hus som är belägna vid stranden. Husens färg hjälpte en gång i tiden Camoglis fiskare att hitta hem till sin hamn.

Vänorter 
 Tuningen, Tyskland, sedan 1998
 Carloforte, Italien, sedan 2004

Källor

Referenser

Externa länkar 
Virtuell 3D-vandring i Camogli och mer än 400 bilder.

Kommuner i storstadsregionen Genova
Orter i Ligurien