kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Otto Malm (fotbollsspelare)

Otto Malm, kallad "Petter", född 2 augusti 1890 i Helsingborg, död 7 juli 1969, var en svensk fotbollsspelare som innehar målrekordet  i HIF - 735 mål på 500 A-lagsmatcher. Otto var med i uppstarten av Helsingborgs IF och deltog även i lagets första match mot IFK Helsingborg den 6 maj 1907.

Meriter

I landslag

I klubblag 

  Helsingborgs IF
 SM-brons 1924/25
 SM-brons 1925/26

Individuellt

Referenser

Webbkällor

Noter 

Män
Födda 1890
Avlidna 1969
Idrottare från Helsingborg
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Svenska landslagsspelare i fotboll
Gravsatta på Nya kyrkogården i Helsingborg
Svenska idrottare under 1900-talet
4281 Pounds

4281 Pounds eller 1985 TE1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 oktober 1985 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter Ken A. Pounds.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1985
Esa Saarinen

Esa Jouni Olavi Saarinen, född 27 juli 1953 i Hyvinge, är en finländsk filosof och skriftställare. 

Saarinen innehade 1973–1999 olika lärarbefattningar i filosofi vid Helsingfors universitet, där han blev filosofie doktor och docent i teoretisk filosofi 1978. Han tillträdde 2002 en nyinrättad lärostol i systemvetenskap vid Tekniska högskolan i Helsingfors. Han väckte första gången uppmärksamhet 1977 som endast 24 år gammal doktorand. Avhandlingen Backwards-Looking Operators in Intensional Logic and in Natural Language gjordes inom analytisk filosofi. Han fattade därefter intresse för punkrörelsen och utgav 1980 tillsammans med Jan Blomstedt artikelsamlingen Punkakatemia, vilken med sitt okonventionella sätt att behandla vetenskapliga frågor rörde om i kulturdebatten och gjorde upphovsmannen allmänt känd som "punkdoktorn". 

Som medialt synlig filosof har Saarinen skärskådat medierna som filosofiskt forum och filosofins plats i medie- och informationssamhällets brokiga landskap, tankar som han sammanfattat i verket Imagologies; Media Philosophy (jämte Mark C. Taylor, 1994). Han har också odlat ett intresse för företagsledarskapets filosofi och varit en finländsk banbrytare på området. En milstolpe inom denna sektor är den tillsammans med företagsledaren Ensio Miettinen utgivna boken Muutostekijä (1990). Bland hans övriga arbeten märks den populärt hållna Länsimaisen filosofian historia huipulta huipulle (1985), ett antal skönlitterära verk, läroböcker i filosofi, en studie över Jörn Donner och en intervjubok med ishockeytränaren Curt Lindström. Saarinen har vidare verkat som konsult vid bland annat Nokia och bedrivit föreläsningsverksamhet genom bolaget Muutostehdas Oy.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor 

 
 Esa Saarinen. 375 humanister. Helsingfors universitet.

Finländska filosofer
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer verksamma vid Tekniska högskolan i Helsingfors
Födda 1953
Män
Levande personer
Personer från Hyvinge
4 Cassiopeiae

4 Cassiopeiae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en gles dubbelstjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Cassiopeja. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 4,96 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 4,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 790 ljusår (ca 240 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radiell hastighet på ca -39 km/s. På det beräknade avståndet minskar stjärnans skenbara magnitud med 0,56 enheter genom en skymningsfaktor orsakad av interstellärt stoft.

Egenskaper
Primärstjärnan 4 Cassiopeiae A är en röd till orange jättestjärna av spektralklass M2 IIIab. Den har en radie som är ca 54 gånger större än solens och en effektiv temperatur på ca 3 600 K.  

4 Cassiopeiae är en långsam irreguljär variabel av LB-typ, som varierar mellan skenbar magnitud +4,95 och 5,00 utan fastställd periodicitet. Följeslagaren 4 Cassiopeiae B är en stjärna av skenbar magnitud 9,88 som 2011 låg separerad med 96,10 bågsekunder vid en positionsvinkel av 226° från primärstjärnan.  
.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/4cassiopeiae

Stjärnbilden Cassiopeja
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Röda jättar
Dubbelstjärnor
Långsamma irreguljära variabler
The Lovers of Valdaro

The Lovers of Valdaro kan avse:

 Älskarna i Valdaro, ett arkeologiskt fynd
 The Lovers of Valdaro (musikgrupp)
Mormopterus eleryi

Mormopterus eleryi är en fladdermus i familjen veckläppade fladdermöss som förekommer i Australien.

Enligt en studie från 2014 bör arten listas som enda medlem i undersläktet eller släktet Setirostris. I motsats till andra arter av släktet Mormopterus har djuret oftast två framtänder per sida i underkäken samt två premolarer i överkäken. Ett säckformigt organ vid hakan saknas. Namnet för det nya släktet är bildat av de latinska orden seta (styv hår) och rostrum (nos).

Arten väger ungefär 6 g och den har sandfärgad päls på ovansidan samt ljusare gulbrun päls på undersidan. Jämförd med andra släktmedlemmar är nosen längre och utrustade med styva hår. Dessutom förekommer genetiska skillnader. Hannar och honor har köttiga flikar vid könsorganen.

Denna fladdermus har två kända populationer, en i södra Northern Territory samt i angränsande områden och en i Queensland och New South Wales. Kanske vandrar några individer mellan dessa två områden. Arten hittas i öppna trädansamlingar och i galleriskogar.

Individerna vilar på dagen i trädens håligheter och de bildar flockar med 4 till 15 medlemmar. Honor lever i avskilda flockar utan hannar när ungarna föds. Ungarnas födelse sker under den australiska sommaren (november till december). Under natten flyger Mormopterus eleryi ganska tät ovanför marken för att jaga insekter.

Fladdermusen hotas av habitatförstöring genom trädröjning och bränder. IUCN lister arten som nära hotad (NT).

Referenser 

Veckläppade fladdermöss
eleryi
Däggdjur i australiska regionen
Janssenmedaljen

Janssenmedaljen (franska: Médaille Janssen) började delas ut 1887 och var en utmärkelse (i form av en guldmedalj) inom astrofysik från Académie des sciences. Den har senare uppgått i Grande Médaille.

Pristagare 

 1887: Gustav Kirchhoff (postumt)
 1888: William Huggins
 1889: Norman Lockyer
 1890: Charles Augustus Young
 1891: Georges Rayet
 1892: Pietro Tacchini
 1893: Samuel Pierpont Langley
 1894: George Ellery Hale
 1896: Henri Deslandres
 1898: Aristarkh Belopolsky
 1900: Edward Emerson Barnard
 1902: Aymar de la Baume Pluvinel
 1904: Aleksej Pavlovitj Hansky
 1905: Gaston Millochau (silvermedalj)
 1906: Annibale Ricco
 1908: Pierre Puiseux
 1910: William Wallace Campbell
 1912: Alfred Perot
 1914: René Jarry-Desloges
 1916: Charles Fabry, Henri Buisson (silvermedalj) och Henry Bourget (silvermedalj)
 1918: Stanislas Chevalier
 1920: William Coblentz
 1922: Carl Størmer
 1924: George Willis Ritchey
 1926: Francisco Miranda da Costa Lobo
 1928: William Hammond Wright
 1930: Bernard Ferdinand Lyot
 1932: Alexandre Dauvillier
 1934: Walter Sydney Adams
 1936: Henry Norris Russell
 1938: Bertil Lindblad
 1940: Harlow Shapley
 1943: Lucien Henri d'Azambuja
 1944: Jean Rösch
 1946: Jan Hendrik Oort
 1949: Daniel Chalonge
 1952: André Couder
 1955: Otto Struve
 1956: Victor Ambartsumian
 1958: André Lallemand
 1961: Pol Swings
 1964: Jean-François Denisse
 1967: Bengt Strömgren
 1970: Gérard Wlérick
 1973: Lucienne Devan
 1976: Paul Ledoux
 1979: Jean Delhaye
 1982: Georges Michaud
 1985: Pierre Lacroute
 1988: Lodewijk Woltjer
 1990: Pierre Charvin
 1992: Hendrik C. van de Hulst
 1994: Serge Koutchmy
 1999: Jean-Marie Mariotti
 2003: Gilbert Vedrenne
 2007: Bernard Fort
 2011: Francois Mignard

Källor 
 

Astronomipriser
Fysikpriser
Franska vetenskapsmedaljer
Priser och utmärkelser instiftade 1886
Franska vetenskapsakademin
Yoshikane Mizuno

Yoshikane Mizuno , född 1954, en japansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som Y. Mizuno och som upptäckare av 52 asteroider. Alla tillsammans med landsmannen Toshimasa Furuta.

Asteroiden 4541 Mizuno är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Yoshikane Mizuno

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av Yoshikane Mizuno

Referenser 
 

Japanska astronomer under 1900-talet
Män
Födda 1954
Levande personer
WP:Projekt Japan
Christine-Zoë de Montjoye

Christine-Zoë de Montjoye, även kallad de Tuillière-Montjoye, född 1779, död 1849, var en fransk hovfunktionär. Hon var Première dame d'honneur till Frankrikes drottning Maria Amalia av Neapel och Sicilien från 1830 till 1848.

Hon var dotter till greve Gustave de Montjoye och gifte sig med Alphonse de Gratet, marquis de Dolomieu. Hennes far var nära vän med Ludvig Filip I av Frankrike, och hade följt denna under hans exil. Hennes syster Amelie Mélanie de Montjoye var dame d'honneur till Adelaide av Bourbon-Orléans. 

Hon utsågs till dame pour accompagner till Maria Amalia före dennas tid som drottning, befordrades till första hovdam och behöll denna tjänst under hela Ludvig Filips regeringstid. Genom sin ställning åtföljde hon drottningen vid offentliga uppdrag och var en väl synlig offentlig person. Hon beskrivs som Maria Amalias personliga vän och förtrogna. Som sådan kunde hon utöva ett visst inflytande: diplomaten Gustave de Reiset uppger att hans diplomatiska karriär började år 1840 genom en rekommendation från just henne. Hon följde med Maria Amalia till England efter Februarirevolutionen 1848 .

Källor 

  Souvenirs et chronique de la duchesse de Dino, nièce aimée de Talleyrand
  Année 1836
  Essai sur l'histoire de la maison et Baronnie de Montjoie
 Almanach royal
 Annuaire général du commerce, de l'industrie, de la magistrature 
 Passages in Foreign Trave
 Biographie des dames de la cour et du fauburg Saint-Germain par un valet de 

Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1779
Avlidna 1849
Kvinnor
Gruppspelet i Svenska cupen i fotboll för damer 2018/2019

Gruppspelet i Svenska cupen i fotboll för damer 2018/2019 spelades från den 9 februari till den 10 mars 2019, totalt 16 lag tävlade i gruppspelet om fyra slutspelsplatser. Gruppspelet bestod av 16 lag som delades upp i fyra grupper med fyra lag i varje grupp. Alla lag i varje grupp spelade mot varandra en gång. Varje gruppvinnare gick vidare till semifinal.

Grupper

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Referenser

Svenska cupen i fotboll för damer 2018/2019
Kvalspelet till U17-Europamästerskapet i fotboll för herrar 2019

Kvalspelet till U17-Europamästerskapet i fotboll 2019 var det kvalspel som anordnades för att avgöra vilka femton lag som ska få spela i U17-Mästerskapet tillsammans med värdnationen Irland. Kvalspelet bestod av totalt 54 lag och två omgångar. De två bäst rankade lagen, England och Tyskland, fick fripass till den andra omgången medan de övriga 52 lagen deltog i den första omgången. Den första omgången bestod av 13 grupper med fyra lag i varje grupp. De två bästa i varje grupp samt de fyra bästa treorna, det vill säga totalt 30 lag, gick vidare till den andra omgången. Väl där delades de 32 lagen upp i åtta grupper med fyra lag i varje grupp. Vinnaren i varje grupp, samt de sju bästa grupptvåorna gick vidare till mästerskapet.

Kvalificeringsomgång

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Grupp 5

Grupp 6

Grupp 7

Grupp 8

Grupp 9

Grupp 10

Grupp 11

Grupp 12

Grupp 13

Ranking av grupptreor

Endast resultat mot gruppettan och grupptvåan räknas.

Elitrunda

Seeding

Lagen seedas efter deras resultat i kvalificeringsomgången, bortsett från England och Tyskland som gick direkt till elitrundan och placerades som etta respektive tvåa. Etta och tvåa från samma grupp i kvalificeringsomgången kan inte hamna i samma grupp igen, däremot kan de ställas mot grupptrean om laget avancerat. Av politiska skäl kan inte Kosovo och Serbien hamna i samma grupp, inte heller kan Kosovo och Bosnien-Hercegovina hamna i samma grupp.

Gruppspel

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Grupp 5

Grupp 6

Grupp 7

Grupp 8

Ranking av grupptvåor

Resultat mot gruppfyran ej medräknat.

Anmärkningslista

Referenser 
 Officiell hemsida

U17-Europamästerskapet i fotboll för herrar
Fotbollsåret 2018
Fotbollsåret 2019
2018 i Europa
2019 i Europa
Fornebubanen

Fornebubanen är en påbörjad spårförbindelse mellan Majorstuen i centrala Oslo och Fornebu i Bærums kommun, via Skøyen och Lysaker. Det är beslutat att förbindelsen skall byggas som en del av Oslos tunnelbana. Byggstarten skedde år 2020 och arbetet beräknas vara klart 2027.

I november 2018 uppgavs att den anslagna kostnaden var 13,8 miljarder norska kronor och att invigningen förväntades till hösten 2025 men budgeten är idag på 16 miljarder.

Källor

Noter 

Oslos tunnelbana
Transport i Viken fylke
Bærums kommun
Liga Asobal 2005/2006

Liga Asobal 2005/2006 vanns av FC Barcelona.

Tabell 
Not: Lag 1-4 till EHF Champions League, lag 5 till Cupvinnarcupen, lag 6-7 till EHF-cupen, lag 15-16 åker ned till División de Honor Plata de Balonmano.

Se även 
 Liga Asobal

Referenser 
 "Liga Asobal 2005/06". hispaligas.net 

2005 i Spanien
2006 i Spanien
Sportåret 2005
Sportåret 2006
2005/2006
Eugen Terttula

Eugen Johannes Terttula (till 1936 Teder), född 5 juni 1926 i Nykyrka, död 25 februari 1988 i Helsingfors, var en finländsk teaterchef och regissör. 

Efter universitetsstudier och några år som teater- och filmkritiker var Terttula 1953–1957 dramaturg och regissör vid Finlands Rundradio, 1958–1959 regissör vid Intimiteatteri och 1959–1965 vid Tammerfors arbetarteater; 1965–1968 var han chef för sistnämnda teater. Han var 1968–1974 konstnärlig ledare vid Helsingfors stadsteater, frilansregissör 1974–1977 och blev 1977 regissör vid Finlands nationalteater. Han regisserade pjäser av främst Bertolt Brecht, bland annat i Tammerfors och på Helsingfors stadsteater. Till hans främsta regier hör Den kaukasiska kritcirkeln, Den goda människan från Sezuan och Heliga Johanna från slakthusen. 

Terttula skötte även regiuppgifter vid andra teatrar. På Svenska Teatern bearbetade han skickligt Runar Schildts Lyckoriddaren och gav pjäsen tidsfärg genom att lokalisera miljön till Hotell Kämp; den fick följaktligen heta Intermezzo på Kämp. Ödön von Horváths Geschichten aus dem Wienerwald blev en roande studie i svart humor med ypperliga rolltolkningar. På Wasa Teater satte han upp Hella Wuolijokis Juurakon Hulda. Terttula dramatiserade Johannes Linnankoskis Sången om den eldröda blomman och Väinö Linnas Täällä pohjantähden alla I–II i samarbete med författaren själv. Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1973.

Källor

Finländska teaterchefer
Finländska teaterregissörer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1926
Avlidna 1988
Män
L'Égyptienne

L'égyptienne (Egyptiskan) är en opéra comique i tre akter och elva tablåer med musik av Charles Lecocq och libretto av Henri Chivot, Charles Nuitter och Alexandre Beaumont.

Historia
Operetten salufördes som en "opérette militaire". Den hade premiär den 8 november 1890 på Folies-Dramatiques i Paris. Tidskriften Revue d'art dramatique noterade att uppsättningen ägde rum på den nyöppnade Eden Théâtre, som hade byggt om till ett operahus. Kritikern i Courrier de l'art skrev att Lecocq inte längre producerade operetter med samma frekvens som förr och att han numera var mer selektiv i valet av ämne. Verket var ingen succé och spelades 22 gånger.

Originalbesättning
Cassegrain – M. Gobin
Hector – M. Herault
Aboul-Abbas – M. Guyon, fils
Kacem – M. Montaubry
Descharmettes – M. Maillard
Delphine – Mdlle. Pierny
Djemileh – Juliette Nesville
Théréson – Madame Aciana
Madame de Montalban – Madame Genat
Myrza – Mddle. Vialda
Källa: Musiktidskriften The Era.

Handling
Akt I

Kapten Hector, en elegant fransk infanteriofficer, och fröken Delphine, dotter till Madame de Montalban, stiger upp i en luftballong i Toulon år 1798. Repen brister och ballongen virvlar omkring bland molnen, där paret fördriver tiden med att sjunga duetter. Plötsligt landar ballongen i Medelhavet och paret räddas. Delphines moder måste lämna sin välsignelse till deras omedelbara bröllop. Men hon spelar sin nye svärson ett spratt: hon är änka efter en general och använder sitt inflytande hos arméhögkvarteret för att få honom utnämnd till general Klébers stab, varpå han omedelbart blir posterad i Egypten. Inom en timme efter bröllopet ger han sig av, lämnande sin brud i tårar.

Akt II

Efter att ha deltagit i den franska segern och erhållit majors rank, såras Hector under ett uppror i Kairo. En rik och vacker ung beundrarinna, Djemileh, sänder sin tjänare för att rädda honom och föra honom till sig. Där umgås de farligt intimt under hans tillfrisknande, medan deras uppassare, Cassegrain och Myrza, gör detsamma. 

Akt III

Aboul-Abbas och Kacem – Djemilehs elake farbror och hennes grymme fästman – gör slut på den dubbla tête-à-tête. Hector och Cassegrain blir bundna, men räddas tack vare Delphines ankomst, åtföljd av Cassegrains parant hustru. När Delphine om makens påstådda affär med egyptiskan blir hon rasande och hotar att lämna honom, men när hon inser hur oskyldig flirten var ångrar hon allt och allt slutar lyckligt med segern vid Abukir och fransmännens triumf.
Källa: The Era.

Referenser

Noter

Källor
 

Operetter av Charles Lecocq
Musikåret 1890
Teateråret 1890
Kvalspelet till U17-Europamästerskapet i fotboll 2019

Kvalspelet till U17-Europamästerskapet i fotboll 2019 kan avse
Kvalspelet till U17-Europamästerskapet i fotboll för herrar 2019
Kvalspelet till U17-Europamästerskapet i fotboll för damer 2019
Adlerborg

Adlerborg var en svensk adelsätt som skapades och utdog med den 1689 adlade köpmannen Johan Goës, vilken avled 1698 och själv slöt sin ätt.

Johan Goes var född i Otterndorff i Lauenburg och flyttade 1671 till Stockholm där han blev borgare och köpman. Han blev assessor i Kommersekollegium och idkade en vidlyftig handel och ökade därigenom kronans inkomster samt blev därför adlad.

Johan Adlerborg var gift 1690-03-13 i Stockholm med Christina Törne (1674 - 1692), dotter av borgmästaren i Stockholm Mikael Hansson Törne och Brita Tomasdotter Andersen (samt syster till Mikael von Törne).

Barn:

Johan Adlerborg, född och död 1691 i Stockholm.

Källor
Släkt och Hävd, nr 3-4 1991 (Goes, adlad 1689)
Svenska Ättartal nr 7 18911
 Adlerborg på adelsvapen-wiki
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36
Svenska adelsätter
Slaget om Gula havet

Slaget om Gula havet (japanska: 黄海海戦 Kōkai kaisen; ryska: Бой в Жёлтом море) var ett sjöslag under rysk-japanska kriget. Slaget utkämpades mellan japanska och ryska sjöstyrkor den 10 augusti 1904, vid spetsen av Shandonghalvön i Gula havet, som ett resultat av den ryska stillahavsflottans försök att bryta sig ut från den blockerade marinbasen Port Arthur. Efter en utdragen artilleriduell drog sig de ryska fartygen dock tillbaka.

Referenser

Webbkällor 

 Britannica.com - Battle of the Yellow Sea 1904 (på engelska)

Rysk-japanska kriget
Japanska sjöslag
Ryska sjöslag
Gula havet
Herbert Rudley

Herbert Rudley, född 22 mars 1910 i Philadelphia, Pennsylvania, död 9 september 2006 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Filmografi i urval

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1910
Avlidna 2006
Män
Stjärnornas stjärna

Stjärnornas stjärna är ett svenskt TV-program som sänds på TV4, där första säsongen sändes under våren 2018. I programmet tävlar åtta artister i genrer de inte var vana vid att sjunga. Varje program har en eller två genrer som tema och artisternas uppgift är att göra en cover på en känd låt i den genren. Den deltagare som varje vecka fått minst antal tittarröster tvingas lämna tävlingen tills det bara är två kvar i final. En expertpanel, samt en ny gästdomare varje vecka, ger feedback på respektive artists framträdande.

Programmets framtid är osäker sedan sändningarna av Let's Dance flyttats till lördagar säsongen 2021. Ingen säsong av Stjärnornas stjärna producerades 2021. För närvarande finns inga planer på att återuppta programmet.

Säsonger
I tabellen nedan ses information om respektive säsong.

Källor 

TV-program i TV4
Allan Tallqvist

Allan Emil Tallqvist, född 1 maj 1910 i Lojo, död 22 februari 1970 i Helsingfors, var en finländsk författare. 

Tallqvist utgav på 1930-talet tre romaner, Topi från Sörnäs (1930), Jaska och hans tös (1931) och Stålets sång (1936). De två första romanerna är skildringar av livet i Sörnäs, där spritlangare och prostituerade utgör huvudpersonerna. Stålets sång behandlar fabriksägar- och arbetarproblem.

Källor

Finlandssvenska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1910
Avlidna 1970
Män
Personer från Lojo
Alaskas ekonomi

Alaska är en stor exportör av petroleum och naturgas och delstatens största intäkter kommer också från dessa verksamheter. Andra betydande sektorer i ekonomin är  fisket, i synnerhet lax, torsk och krabba, skogsindustrin och turismen. Delstatens största privata arbetsgivare är Providence Health & Services Alaska.

Sektorer

Olja och gas
1968 upptäcktes en enorm fyndighet av petroleum och naturgas vid Prudhoe Bay vid den arktiska kusten. För att kunna tillvarata denna gigantiska fyndigheten byggdes den 1 300 km långa Trans Alaska pipeline tvärs över Alaska till hamnstaden Valdez.

Turism 
Alaska har omkring två miljoner besökare per år och turistbranschen som helhet står för nästan vart åttonde jobb i delstaten.

Jordbruk

Jordbruket i är i stort koncentrerat till den nordöstra delen av huvudstaden Anchorage. År 2015 fanns omkring 500 jordbruk i Alaska, med en total yta på omkring 830 000 hektar (acre).

Största arbetsgivare

Delstatens största privata arbetsgivare är Providence Health & Services Alaska. Totalt är mer än 4000 personer i Alaska anställda i detta vårdföretag, som också har omfattande verksamhet i flera andra delstater.  Andra stora privata arbetsgivare i Alaska är Walmart/Sam's Club, Carrs-Safeway och Fred Meyer.

Referenser

Se även
 Alaskas Permanenta Fond

Alaska
Heikki Klaavuniemi

Heikki Eero Antero Klaavuniemi-Odelsheim, tidigare Klaavuniemi, född 23 juli 1983 i Trollhättans församling, Älvsborgs län, är en svensk politiker. Han är kommunfullmäktiges ordförande i Munkedal sedan 2018. Mellan 2014-2022 var han regionråd tillika Sverigedemokraternas gruppledare i Västra Götalandsregionen. Inför mandatperioden 2022-2026 fick Heikki inte förnyat förtroende som regionråd och gruppledare. Istället utsågs Håkan Lösnitz och Jonas Eriksson till ny gruppledare respektive vice gruppledare tillika regionråd. 

Heikki har även varit ledamot av Sverigedemokraternas Partistyrelse.

Referenser

Noter

Män
Födda 1983
Levande personer
Svenska politiker
Sverigedemokrater
Personer från Trollhättans kommun
Arthur E. Nikander

Arthur Ewald Nikander, född 27 juli 1881 i Helsingfors, död där 13 februari 1953, var en finländsk ingenjör.

Nikander blev diplomingenjör 1910 och tjänstgjorde  som förste byggnadsinspektör vid Helsingfors stad till 1917. Han grundade därefter Byggnadsbyrån Arth. E. Nikander, som utförde flera stora och finansiellt krävande byggnadsprojekt i staden. Han ägde även VVS-företaget Oy Radiator Ab, Oy Jokelan Tiilitehdas Ab, Karis cementvarufabrik och Tvärminne kalkindustri. Under andra världskriget verkade han som arbetschef vid byggandet av Luumäkilinjen 1940 samt som teknisk chef vid Hangöfronten 1942.

Nikander var kommodor i Helsingfors Segelsällskap 1933–1939 samt beställare av och första ägare till 8mR-jakten Vågspel.

Källor

Noter

Finländska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Finländska företagsledare
Födda 1881
Avlidna 1953
Män