kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cirkumflex accent (fonetik)

Cirkumflex accent (även cirkumflexaccent, sammansatt accent, bruten accent, eller tvåtoppig accent) är en typ av ordaccent i olika språk, bland annat i traditionella svenska och norska dialekter. Ursprungligen användes termen om en av ordaccenterna i klassisk grekiska och betecknade där en fallande ton på en lång vokal eller diftong inom en och samma stavelse. Ordet kommer av latinets (accentus) circumflexus ’kringböjd’ vilket är ett översättningslån av grekiska περισπώμενος perispómenos med samma betydelse. Beskrivningen ’kringböjd’ kan i grekiskan tolkas antingen fonetiskt, d.v.s. syfta på tonförloppet, eller grafiskt, d.v.s. syfta på själva tecknets utformning.

Cirkumflex accent i nordiska språk 

Inom nordiska språk används termen cirkumflex accent för ordaccenten i ursprungligen långstaviga ord som har apokoperats till en stavelse, men som behållit den för accent 2 kännetecknande tvåtoppigheten. Ett långstavigt verb såsom kasta med accent 2 (grav accent) i sydligare dialekter, motsvaras därför av en apokoperad form kast, men med bibehållen tvåtoppighet, vilket då kallas för cirkumflex accent. Med landsmålsalfabetet skrivs denna accent med ett cirkumflex (^), t.ex. kâst, och i dialektal skrift ofta alternativt med en dubbeltecknad vokal, som får representera tvåtoppigheten: kaast. Ord med cirkumflex accent tolkas ibland av vissa som tvåstaviga, men den gängse tolkningen är att de är enstaviga. I vissa dialekter, bl.a. i Nordland i Norge och i Värmland, har även ursprungliga kortstaviga ord apokoperats med efterföljande cirkumflex accent, t.ex. kôm ’komma’.

För vissa dialekter finns även beskriven en akut cirkumflex i ord som i sydligare mål motsvaras av ett ord med accent 1 som slutar på vokal + slutljudande -n, t.ex. hunden som i t.ex. Själevad och delar av Värmland då får formen hǔn eller i Jämtland kvěln ’kvällen’. Vokalen synkoperas varefter vokalen förlängs på ett liknande sätt som i den grava cirkumflexen ovan. I de flesta norrländska dialekter dock sådana ord att reduceras till enstavingar med enkel accent 1, t.ex. hun, eller få stavelsebildande -n: hun̥. Dessutom kan i vissa trakter en cirkumflex accent förekomma i även stavelser med bitryck. I delar av Värmland förekommer sådan bicirkumflex i vissa ändelser som hästǎn, 'hästarna', och i sammansättningar som vallhǔn, 'vallhunden'.

Utbredning 
Bland svenska dialekter finns cirkumflex accent traditionellt i dialekterna i Västerbotten och Norrbotten (utom i Överkalix), i Malå, Arvidsjaur och östra Jokkmokk i Lappland. Dessutom finns det i västra Norrland, t.ex. i större delen av Jämtland och i nordvästra Ångermanland. Utanför Norrland finns cirkumflex accent traditionellt även i norra Värmland med angränsande delar av Dalarna och Västmanland, på Öland samt i sydöstra Småland i Södra Möre härad  och i angränsande delar av Blekinge.

I Norge finns cirkumflex accent i Trøndelag (delar av Namdalen och Innherred) som gränsar till Jämtland, samt i delar av Nordland och Nordmøre.

Referenser

Noter

Källförteckning 
 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

Nordiska dialekter
Svensk fonologi
Cirkumflex

Cirkumflex kan avse:
 Cirkumflex (typografi) – det diakritiska tecknet ^.
 Insättningstecken – ett korrekturtecken med formen ‸ eller ^ för att visa var ett skiljetecken, ord eller fras skulle sättas in i ett dokument.
 Cirkumflex accent (fonetik) – en ordaccent i vissa svenska och norska dialekter.
Magnus Laurentii Cirrhæus

Magnus Laurentii Cirrhæus, född 1605 i Hovs församling, Östergötland, död 28 oktober 1674 i Västra Eneby församling, han var en svensk präst och riksdagsman.

Biografi
Magnus Laurentii Cirrhæus föddes 1605 i Hovs församling. Han blev 1626 student vid Uppsala universitet och prästvigdes 1635. Cirrhæus avlade filosofie doktor ult. 1639 och blev 1640 fältprost. Han blev 1645 kyrkoherde  i Västra Eneby församling och var riksdagsman vid riksdagen 1649. Han blev 1649 prost. Cirrhæus avled 1674 i Västra Eneby församling.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1605
Avlidna 1674
Män
Personer från Hovs socken, Östergötland
Svenska präster under 1600-talet
Prästeståndets riksdagsledamöter
Hans Robert Jauss

Hans Robert Jauss, född 12 december 1921 i Göppingen, död 29 september 2007 Konstanz, var en tysk romanist och litteraturvetare. Han tillhörde Konstanzskolan. Jauss var professor vid Münsters universitet och senare vid Konstanz universitet. Han var särskilt influerad av Hans-Georg Gadamers hermeneutik.

Biografi
Hans Robert Jauss föddes i Pforzheim år 1921. År 1952 avlade han doktorsexamen med avhandlingen «A la recherche du temps perdu». Eine Untersuchung zur Struktur des modernen Romans. Tillsammans med Wolfgang Iser, Anselm Haverkamp och Wolfgang Preisendanz utvecklade Jauss Konstanzskolans receptionsteori; denna teori har fokus på betraktaren, publiken eller åskådaren, istället för på konstnären.

Bibliografi (urval)
 1952 – Zeit und Erinnerung in Marcel Prousts „A la recherche du temps perdu“
 1957 – Untersuchungen zur mittelalterlichen Tierdichtung 1961 – Chanson de geste et roman courtois au XIIe siècle (analyse comparative du Fierabras et du Bel Inconnu) 
 1967 – Literaturgeschichte als Provokation der Literaturwissenschaft 1970 – Literaturgeschichte als Provokation 1972 – Kleine Apologie der ästhetischen Erfahrung. Mit kunstgeschichtlichen Bemerkungen von Max Imdahl 1977 – Alterität und Modernität der mittelalterlichen Literatur. Gesammelte Aufsätze 1956–1976 1986 – Die verlorene Zeit. Johann Wolfgang von Goethe: Im Gegenwärtigen Vergangenes 1990 –Die literarische Postmoderne – Rückblick auf eine umstrittene Epochenschwelle 1990 – Studien zum Epochenwandel der ästhetischen Moderne 1994 – Wege des Verstehens 1998 – Die Theorie der Rezeption. Rückschau auf ihre unerkannte Vorgeschichte. Abschiedsvorlesung von Hans Robert Jauß am 11. Februar 1987 anläßlich seiner Emeritierung mit einer Ansprache des Rektors der Universität Konstanz Horst Sund 1999 – Probleme des Verstehens. Ausgewählte Aufsätze''. Nachwort von Rainer Warning

Källor

Noter

 

Födda 1921
Avlidna 1997
Män
Personer från Göppingen
Personer i Tyskland under 1900-talet
Tyska filosofer under 1900-talet
Tyska litteraturkritiker
Tyska professorer
Tyska litteraturvetare
Tyska romanister
Carolyn Conant Van Blarcom

Carolyn Conant Van Blarcom, född 12 juni 1879 i Alton, Illinois, död 20 mars 1960 i Arcadia, Kalifornien, var en amerikansk sjuksköterska och reformator inom barnhälsovården. 1913 blev hon den första amerikanska sjuksköterskan att få barnmorskelicens.

Hon gjorde bland annat pionjärsinsatser i förhindrandet av blindhet i späd ålder. Van Blarcom spelade också en avgörande roll i att etablera barnmorskeutbildning, och hon reformerade Maryland State Sanatorium for Tuberculosis och flera andra viktiga hälso- och sjukvårdsinstitutioner i landet.

Van Blarcom skrev den första läroboken i obstetrik och planerade läroplanen för barnmorskeutbildningen. Hon tjänstgjorde ocvkså som hälsoredaktören för the Delineator, en damtidning där hon publicerade en artikelserie om graviditet och spädbarnsvård.

Biografi

Tidiga år 
Carolyn Conant Van Blarcom var dotter till William Dixon Van Blarcom och Fanny Conant. 1898 skrev hon in sig som sjuksköterskeelev vid Johns Hopkins Hospital Training School for Nurses. Efter sin examen 1901 stannade hon vid skolan i ytterligare fyra år, i rollen som lärare i obstetrik och biträdande chef för sjuksköterskefakulteten. Hennes yrkeserfarenheter härifrån gjorde henne till en auktoritet inom obstetrik.

Fortsatt karriär 
1905 flyttade hon till St. Louis, där hon omorganiserade en träningsskola för sjuksköterskor. Under 1908 var hon för en tid skef för Maryland Tuberculosis Sanitarium i Sibillisville. Hon flyttade senare till New Bedford i Massachusetts, där hon anställdes som chef för ett privat sanitarium för tuberkulospatienter.

Som ett erkännande av hennes talang för organiserande, utsågs hon 1909 till sekreterare vid New York State Committee for the Prevention of Blindness. Den här tjänsten gav henne möjlighet att studera huvudorsaken till kurerbar blindhet hos nyfödda. I samarbete med Russell Sage Foundation genomförde hon en undersökning bland barnmorskepraktikanter och runt relaterad lagstiftning i USA, Storbritannien och flera andra länder. 1913 publicerades resultaten av undersökningen under titeln The Midwife in England.

Van Blarcom var en av pionjärerna i att göra hälso- och sjukvård till utbildningsgrunden för barnmorskeyrket. Hon var även förkämpe för behovet av yrkesmässing utbildning för sjuksköterskor – inte minst inom förlossningshjälp.

Hon skrev många texter om förlossningshjälp, och hennes lärobok "instruerade sjuksköterskor i hur man håller den nyföddas huvud." Hon var också engagerad i Amerikanska Röda Korset.

Sista tid 
20 mars 1960 avled Carolyn Conant Van Blarcom i lunginflammation. Vid tillfället var hon bosatt i Arcadia i Kalifornien.

Bibliografi 
Van Blarcoms skrivande inkluderar:

 Obstetrical Nursing (1922), den första läroboken i obstetrik
 Getting Ready to be a Mother (1922)
 Building the Baby (1929)

Referenser

Noter 

Födda 1879
Kvinnor
Avlidna 1960
Omvårdnad
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Alton, Illinois
1997 BP1

1997 BP1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 januari 1997 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1997
Villa Arabeski

Villa Arabeski är en patriciervilla vid Tavastvägen i Gammelstaden i Helsingfors, som ritades av Ole Gripenberg för disponenten på spinneriet Helsingfors Mekaniska Väfveri Ab, som ingick i Yhdistyneet Villatehtaat Oy / De Förenade Yllefabrikerna Ab.

Ole Gripenberg ritade byggnaden 1928 och den stod färdig som bostad och representationsvilla 1933. Villan representerar 1900-talsklassicismen i sin arkitektur. En björkallé leder till byggnaden från Tavastvägen. Den ligger i vad som nu kallas Klädesfabriksparken.

År 1959 köptes villan och närliggande fabriksbyggnader av Helsingfors stad. Först användes byggnaden för ett daghem och senare, fram till 2009, för Konst- och kommunikationshögskolan vid Metropolia yrkeshögskola. År 2012 sålde staden byggnaden till en privatperson. Efter en renovering, som slutfördes 2019, har villan idag två bostadslägenheter. 

Villa Arabeski skyddas av Museiverket. Parken, som omger villan, är skyddat som ett fornlämningsområde.

Källor 
Villa Arabeski puisoalue asamakaavan muutoksen nro 12159 Selostus, Helsingfors stad 2012

Noter

Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Gammelstaden, Helsingfors
Arkitekturåret 1933
1933 i Finland
Zinaida Kajevic

Zinaida Kajevic, född 1979, är en svensk politiker (socialdemokrat). Hon är riksdagsledamot (tjänstgörande ersättare) sedan 2023, invald för Malmö kommuns valkrets.

Kajevic kandiderade i riksdagsvalet 2022 och blev ersättare. Hon är tjänstgörande ersättare i riksdagen för Joakim Sandell under perioden 6 mars–7 augusti 2023. I riksdagen är Kajevic extra suppleant i finansutskottet och försvarsutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1979
Levande personer
Kvinnor
Henri Wallon

Henri Wallon, född 15 mars 1879 i Paris, död 1 december 1962 Paris, var en fransk filosof, psykolog och neuropsykiater. Han var professor vid Collège de France. Han var särskilt inriktad på socialpsykologi.

Bibliografi (urval)
 Délire de persécution. Le délire chronique à base d'interprétation, 1909.
 La Conscience et la vie subconsciente, i Georges Dumas, Nouveau traité de psychologie, 1920–1921
L'Enfant turbulent, thèse de doctorat ès lettres, 1925.
 Les Origines du caractère chez l'enfant. Les préludes du sentiment de personnalité, 1934
 La Vie mentale, 1938
 Principes de psychologie appliquée, 1938
 L'Évolution psychologique de l'enfant, 1941
 De l'acte à la pensée, essai de psychologie comparée, 1942
 Les Origines de la pensée chez l'enfant, 1945
 Niveaux de fluctuation du moi, 1956
 Écrits de 1926 à 1961 – Psychologie et dialectique, 1990
 Oeuvres d'Henri Wallon'', 2015

Källor

Noter

Externa länkar

 

Födda 1879
Avlidna 1962
Män
Forskare från Paris
Personer i Frankrike under 1900-talet
Franska filosofer under 1900-talet
Franska psykologer
Franska professorer
Franska psykiatrer
Personer verksamma vid Collège de France
Veronica Forrest-Thomson

Veronica Forrest-Thomson, född 28 november 1947 i Malajiska unionen, död 26 april 1975, var en skotsk poet och kritisk teoretiker.

Biografi
Veronica Forrest-Thomson föddes i Malajiska unionen år 1947 och växte upp i Skottland. År 1971 avlade hon doktorsexamen vid Girton College, Cambridge. Hennes verk Poetic Artifice väckte särskilt uppseende.

Hon dog av en överdos av sömntabletter och alkohol.

Bibliografi (urval)
 1978 – Poetic Artifice: A Theory of Twentieth-century Poetry
 1990 – Collected Poems and Translations
 2016 – Poetic Artifice: A Theory of Twentieth-century Poetry

Källor

Noter

 

Födda 1947
Avlidna 1975
Kvinnor
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Brittiska poeter under 1900-talet
Tyska litteraturkritiker
Tyska litteraturvetare
Alumner från Universitetet i Cambridge
Personer verksamma vid Birminghams universitet
Personer verksamma vid University of Leicester
Europeiska inomhusmästerskapen i friidrott 2023 – Herrarnas 400 meter

Herrarnas 400 meter vid europeiska inomhusmästerskapen i friidrott 2023 avgjordes mellan den 3 och 4 mars 2023 på Ataköy Athletics Arena i Istanbul i Turkiet.

Medaljörer

Rekord

Program
Alla tider är lokal tid (UTC+03:00).

Resultat

Försöksheat
De två första i varje heat  samt de två snabbaste tiderna  kvalificerade sig för semifinalerna.

Semifinaler
De tre första i varje heat  kvalificerade sig för finalen.

Final
Finalen startade klockan 20:20.

Referenser

Europeiska inomhusmästerskapen i friidrott 2023
Linköpings domkapitel

Linköpings domkapitel, även kallat Linköpings konsistorium är ett domkapitel i Linköpings stift.

Historik
Linköpings domkapitel grundades 1232 med påven Gregorius IX tillåtelse. De präster som satt i domkapitlet hette kaniker.

1932 bildades Stiftsnämnden i Linköpings stift som tog över ansvaret för kyrkans egendom.

Ledamöter

1937–1945: Erik Meurling
1937–1940: Israel Lagerfelt
1937–1940: Nils Jacobsson
1937–1945: Gustaf Herman Witt
1941–1945: Hadar Hedborg
1946–1950: Gunnar Abraham Konstans Lindgren
1948–1950: Bengt Sporring
1940–1950: Sixten Martin Dahlquist
1949–1950: Ragnar Ekholm
1966–1970: Sam Aurelius
1967–1970: Henry Larsby
1967–1970: Valter Elgeskog
1969–1970: Lars Svensson

Stiftssekreterare (påbörjad lista)
Från 1575 innehades tjänsten av dekanus.

1603: Jonas Kylander
1608: Nicolaus Palumbus
1624: Jonas Gothus
1628: Henricus Gadd
1630–1632: Sveno Cirrhœus
1633: Petrus Agrivillius
1634: Ericus Winnerstadius
1639–1640: Johannes Magni
1640–1648: Vibernus Pictorius
1649–1650: Magnus Montilius
1650–1651: Jonas Stiigh
1651–1658: Johannes Laurentii Schlintzelius
1659–1665: Olaus Johannis
1666–1675: Christiernus Norström
1675: Jonas Wijkman
1680–1691: Knut Dretting
1691–1694: Arvid Borænius
1694–1697: Laurentius Biörckegren
1696–1703: Benedictus Rymonius
1703–1704: Johannes Norström
1704–1711: Laurentius Drysenius
1712–1721: Jacob Walldorff
1722–1725: Johan Thun
1725–1731: Arvid Johan Rydén
1732–1738: Magnus Elg
1738: Wilhelm Wennerdahl
1742: Johan Lithzenius
1747: Magnus Fallerstedt
1756–1761: Peter Wilhelm Lithzenius
1761: Olof Lindblom
1772–1783: Marcus Wallenberg
1783–1792: Samuel Gustaf Harlingson
1793–1801: Per Kernell
1801–1802: Per Lindblad
1802–1805: Marcus Wallenberg
1806–1808: Jacob Ek
1808–1810: Johan Magnus Roselius
1810–1831: Johan Janzon
1835: Karl Johan Metzén
1853–1877: Johan Gustaf Friedleif
1878–1907: Herman August Petri
1907–1913: Otto Holmström
1914–1940: Adolf Daniel Gadd
1943–1945: Torsten Caap
1961–1964: Arvid Bengt Fredrik Helge Arfwidsson
1968–1970: Gunnar Philipson

Konsistorieamanuenser

1758–1764: Claes Melander
1764–1768: Samuel Strömmerstedt
1768–1772: Marcus Wallenberg
1772: Samuel Gustaf Harlingson
1783–1786: Sven Björling
1786: Joannes Hesselgren
1787: Olof Moberger
1792: Per Lindblad
1800: Jonas Gistädt
1802–1804: Laurentius Janzon
1804: Johan Magnus Roselius
1809–1811: Nicolaus Petrus Hulthin
1811: Carl Johan Spaak
1821–1830: Samuel Erik Petersson
1830–1842: Claës Olof Bersselius
1842: Johan Gustaf Friedleif
1853–1855: Johan Fredrik Hagström
1855: Lars Herman Kinnander
1859: Erik Segerstéen
1886: Otto Holmström
1908–1913: Aksel Gustavson
1914–1932: Haldan Isoz
1937–1940: Carl Erik Malmquist

Referenser

Noter 

Svenska kyrkans domkapitel
Christer Weidenhielm

Christer August Weidenhielm, född den 9 mars 1863 i Jönköping, död den 13 december 1938 i Stockholm, var en svensk jurist. Han var son till Ernst August Weidenhielm.

Weidenhielm blev student vid Uppsala universitet 1881 och avlade juris utriusque kandidatexamen där 1887. Han blev tjänstgörande kammarjunkare 1888, vice häradshövding 1891, tillförordnad fiskal i Svea hovrätt 1893, adjungerad ledamot där 1896, kammarherre 1897, ordinarie fiskal 1898 och assessor 1900. Weidenhielm var hovrättsråd 1908–1933 och divisionsordförande 1918–1933. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1909 och kommendör av andra klassen av samma orden 1922.

Källor 

 
 
 
 
 Minnesruna i Svenska Dagbladet den 15 december 1938, sidan 15
 
 

Svenska hovrättslagmän
Svenska kammarherrar
Svensk obetitlad adel
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Jönköping
Ämbetsmän från Jönköping
Födda 1863
Avlidna 1938
Män
Rolf Edwardson

Rolf Einar Edwardson, född 10 juni 1944 i Alingsås stadsförsamling i Älvsborgs län, död 18 augusti 2022, var en svensk militär.

Biografi
Edwardson avlade studentexamen i Danderyd 1964. Han avlade sjöofficersexamen vid Sjökrigsskolan 1967 och utnämndes samma år till fänrik i flottan, där han befordrades till löjtnant 1969, till kapten 1972 och till örlogskapten 1978. Under sin tidiga karriär var han bland annat fartygschef på torpedbåt. Han gick Stabskursen på Marinlinjen vid Militärhögskolan 1978–1980, varpå han innehade taktiska och operativa befattningar vid Sydkustens örlogsbas och vid staben i Södra militärområdet. Vid sovjetiska ubåten U137:s grundstötning utanför Karlskrona 1981 var han vakthavande befäl vid örlogsbasen. Han befordrades till kommendörkapten 1987, var chef för 44. robotbåtsdivisionen 1992–1993 och kurschef vid Militärhögskolan 1995–1996. Hans sista sjökommendering var som fartygschef på minfartyget Carlskrona 1996–1997 och under hans chefskap genomfördes en längre utbildningsexpedition till Västafrika och Sydamerika. Edwardson avslutade sin tjänstgöring i Försvarsmakten som stabschef vid Sydkustens marinkommando 1997–2000.

Rolf Edwardson invaldes som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet 1999 och var sällskapets bibliotekarie 2000–2010.

Rolf Edwardson var son till byrådirektör Einar Edwardson och Rut Apelkvist. Han gifte sig 1972 med Christina Hjelmqvist. De fick tre barn, däribland sjöofficeren Fredrik Edwardson.

Utmärkelser
   Kungliga Örlogsmannasällskapets förtjänstmedalj i silver (2010)

Referenser

Vidare läsning

Födda 1944
Avlidna 2022
Män
Militärer från Alingsås
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska sjöofficerare
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Jonas Ideström

Jonas Ideström, född 11 juli 1968 i Stockholm, är en svensk professor och präst i Svenska kyrkan. Han är sedan 2023 professor i praktisk teologi vid Enskilda högskolan Stockholm. 

Jonas Ideström disputerade i kyrkovetenskap vid Uppsala universitet 2009 med avhandlingen "Lokal kyrklig identitet: En studie av implicit ecklesiologi med exemplet Svenska kyrkan i Flemingsberg". 

Ideström mottog Flodells forskningspris av Stiftelsen Sverige och Kristen tro 2016.

Bibliografi (urval)

Referenser 

Födda 1968
Levande personer
Män
Präster från Stockholm
Svenska professorer i teologi
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 2000-talet
Peter Trotzig

Peter Trotzig, född 30 november 1886 i Hedemora, död 10 maj 1952 i Stockholm, var en svensk bergsvetenskapsman.

Peter Trotzig var son till Karl Trotzig i hans första gifte. Efter mogenhetsexamen i Falun 1904 var han elev vid Tekniska högskolan 1904–1907 och fortsatte därpå sina studier 1908–1910 och 1922–1925 vid bergskakademien i Freiberg, Sachsen, där han blev diplomingenjör 1925 och doktoringenjör 1927 samt 1944–1947 var docent i ekonomisk geologi. Han verkade 1910–1921 som konsulterande bergsingenjör och geolog i sydvästra och södra Afrika, och därefter var han 1926–1930 konsulterande metallurg och anrikningsingenjör i Magdeburg samt 1930–1933 gruvingenjör och metallurg i Paranã i Brasilien. På uppdrag av Jernkontoret kontrollerade Trotzig 1933 förhållandena vid AB Basshuffs kromgruvor i Mindre Asien. 1933–1937 var han konsulterande bergsingenjör hos Johnsonkoncernen med uppdrag att i gränstrakterna mellan Brittiska Guayana och Venezuela undersöka guld- och bauxitfyndigheter. För AB Elektrisk malmletning och AB Levantclearing i Stockholm undersökte Trotzig 1938 malmfyndigheter i Grekland och södra Jugoslavien. Samma år antog han till högste ledare av driften vid de statliga sachsiska gruvorna i Erzgebirge och var 1939–1941 överdirektör där. Perioden 1942–1944 verkade han som administrerade direktör för det privata norska bolaget A. S. Mineral i Mo i Rana. Vid sidan av docenturen i Freiberg ledde han 1945–1947 den ryska ockupationsmaktens malmgeologiska och anrikningstekniska forskningsverksamhet vid bergsakademien. Trotzig återvände i maj 1947 till Sverige, där han i Stockholm var verksam som konsulterande bergingenjör. Bland hans tryckta skrifter märks Über Aufbereitungsmöglichkeiten südafrikanischer Platinerze und eine für den Betrieb anwendbare Methode (doktorsavhandling 1927).

Källor 
 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Hedemora
Födda 1886
Avlidna 1952
Män
Myra Marx Ferree

Myra Marx Ferree, född 10 oktober 1949, är en amerikansk sociolog och genusvetare. Hon är professor emerita vid University of Wisconsin–Madison.

Biografi
Ferree studerade vid Hamburgs universitet och Bryn Mawr College och avlade år 1976 doktorsexamen i socialpsykologi vid Harvard University. År 1987 utnämndes hon till professor i sociologi och genusvetenskap vid University of Connecticut. Ferree blev år 2000 professor i sociologi vid University of Wisconsin–Madison. För sina insatser tilldelades hon 2004 Jessie Bernard Award av American Sociological Association.

Bibliografi (urval)
 1995 – Controversy and Coalition: The New Feminist Movement Across Four Decades of Change (tillsammans med Beth Hess)
 1995 – Feminist Organizations: Harvest of the New Women's Movement (tillsammans med Patricia Yancey Martin)
 1998 – Revisioning Gender (tillsammans med Judith Lorber och Beth Hess)
 2001 – Shaping Abortion Discourse: Democracy and the Public Sphere in Germany and the United States (tillsammans med William Anthony Gamson, Jürgen Gerhards och Dieter Rucht)
 2006 – Global Feminism: Transnational Women's Activism, Organizing, and Human Rights (tillsammans med Aili Mari Tripp)
 2012 – Varieties of Feminism, German Gender Politics in Global Perspective 2018 – Gender, Ideas, Interactions, Institutions'' (tillsammans med Lisa Wade)

Källor

Noter

 

Födda 1949
Levande personer
Kvinnor
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Amerikanska sociologer
Amerikanska genusvetare
Amerikanska professorer
Alumner från Harvard University
Personer verksamma vid University of Wisconsin–Madison
Jannis Niewöhner

Jannis Niewöhner, född 30 mars 1992 i Krefeld, är en tysk skådespelare. Han är i Sverige mest känd för sin huvudroll i miniserien Kappvändaren (Der Überläufer), Makten och kärleken (Maximilian) och Fallet Collini som visats på SVT, filmen München – på randen till krig från Netflix, Berlin Station samt för sin roll i Beat (TV-serie).

Källor

Externa länkar 
  

 
Tyska skådespelare under 2000-talet

Män
Födda 1992
Levande personer
Personer från Krefeld