Division I i ishockey 1990/1991

Division I i ishockey 1990/1991 var säsongens näst högsta ishockeyserie i Sverige. Den spelades i fyra grundserier från vilka de bästa lagen gick vidare till Allsvenskan där de mötte de två sämsta lagen från höstens Elitserie. Övriga lag i grundserierna gick vidare till fortsättningsserierna. De två bästa lagen i Allsvenskan spelade final och vinnaren fick en plats i Elitserien nästa säsong. Lag 3–8 från Allsvenskan samt de två bästa lagen från respektive fortsättningsserie gick vidare till Playoff. De tre vinnande lagen från Playoff samt förloraren av den allsvenska finalen spelade kvalserie om en plats i Elitserien. Det sista laget i varje fortsättningsserie flyttades ner till Division II till nästa säsong. Det näst sista laget fick spela kvalserie med de bästa lagen från Division II för att kvalificera sig för nästa års Division I-säsong.

Deltagande lag
Från Division II hade fem lag flyttats upp: Hanhals (från Kungsbacka), Westmannia-Köping, Karlskrona, Rosersberg/Arlanda samt Tumba som kommit trea i kvalserien, men fått en plats efter att Heffners/Ortvikens IF tackat nej till sin plats. Dessutom hade Skellefteå HC flyttats ner från Elitserien. Sedan förra säsongen hade IF Sundsvall gått samman med Timrå IK får namnet Sundsvall/Timrå HC. IF Sundsvalls lag bytte i samband med detta namn till Tunadals IF. Ytterligare förändringar var att Tälje flyttats från den östra till den västra serien och att Linköping flyttas från den Västra till den Södra.

Grundserier

Division I Norra
Skellefteå och Björklöven (från Umeå) var seriens klara favoriter och båda lagen höll. Endast en förlust var under grundserien och 33 respektive 38 baklängesmål gjorde att de kunde ta de två allsvenska platserna. Peter Smedberg från Sundsvall/Timrå vann poängligan med 36 poäng (18+18) på 17 matcher. Störst publik drog Björklöven med i snitt  per match. Även Skellefteå, Kiruna, Sundsvall/Timrå och Boden låg på ett snitt över  åskådare per match. Totalt hade serien 993 besökare per match.

Division I Västra
Den västra seriens mest favorittyngda lag var Vita Hästen från Norrköping som förra säsongen precis missade en plats i Elitserien. Till denna säsong hade de värvat ny tränare, nämligen Tommy Boustedt som lett Djurgården till SM-guld. Hästen klarade favorittrycket och vann 17 raka segrar och föll först i sista omgången mot Köping när den allsvenska platsen sedan länge var klar. Den andra platsen till Allsvenskan togs av Mora under ledning av Leif Boork. Moras Stefan Ketola vann poängligan med 29 poäng (14+15) på 17 matcher. Största publiken drog Vita hästen med i genomsnitt  åskådare, dessutom drog Örebro, Mora och Arvika fler än  åskådare per match. Serien hade 937 besökare per match.

Division I Östra
Förhandstipsen i den östra serien talade om Huddinge, Hammarby och Väsby och visst levererade Huddinge. Man vann serien till synes ganska enkelt utan en enda förlust och säkrade därmed en plats i Allsvenskan. Den andra allsvenska platsen togs överraskande av nykomlingen RA 73 som spelade bort rutinerade lag som Väsby och Hammarby utan att ha gjort spektakulära värvningar. Under ledning av tränaren Roger Melin steg det blott 19-åriga tvillingparet Anders och Erik Huusko fram som nyckelspelare och bidrog till RA:s framgång. Väsbys Guy Perron vann poängligan med 33 poäng (16+17) på 18 matcher. Största publiken kom till Uppsala och Väsby med  respektive  per match. Serien som helhet hade 609 besökare i snitt vilket var klart minst av de fyra grundserierna.

Division I Södra
Den södra serien handlade mest om Team Boro. Husföretaget Borohus med Curt Wrigfors i spetsen, satsade på att bygga ett hockeylag och föra det till Elitserien. Förebilden tycks ha varit Malmö IF som lyckats en säsong tidigare. Laget från Landsbro hade värvat bl.a. Rolf Ridderwall, Jarmo Mäkitalo och Ivan Hansen. Satsningen gick hem och Boro vann serien med en enda förlust. Med sig till Allsvenskan fick de Mölndal vilket inte många trott i på förhand. Efter att fyra säsonger i rad spelat i Allsvenskan hamnade nu Ängelholmslaget Rögle utanför. Mölndals Thomas Tallberg vann poängligan med 39 poäng (27+12) på 18 matcher. Rögle drog trots allt den största publiken, i snitt  per match. Tyringe, Linköping, Troja, Boro och Karlskrona lockade också mer än  personer per match. Den södra serien totalt hade  åskådare i snitt vilket var mest av de fyra grundserierna.

Allsvenskan

Allsvenskan spelades med de två bästa lagen från varje grundserie samt de två sämsta lagen från Elitserien. De två lagen som spelade bäst gick vidare till Allsvenska finalen där vinnaren fick en plats i Elitserien till nästa säsong och förloraren gick vidare till kvalserien. Lag tre och fyra gick vidare till Playoff 3 och lag 5–8 gick vidare till Playoff 2.

Fortsättningsserier

Division I Norra forts
Precis som grundserien infriades förväntningarna även i fortsättningsserien om än med lite mer dramatik. Om Kiruna vunnit med tre mål mot Sundsvall/Timrå i sista omgången hade de tagit den andra platsen i playoff. Kiruna tog också ledningen, men S/T kunde vända tillbaka och vinna med 7–6. I botten var Sollefteå avhängt vilket innebar att de flyttades ner till Division II nästa säsong. Näst sist kom Piteå vilket innebar att de fick spela kvalserie för att försvara sin plats i Division I. Med sig från grundserien hade lagen bonuspoäng beroende på placering: Sundsvall/Timrå, 7p, Boden 6p, Kiruna 5p, Tunadal 4p, Husum 3p, Lejonström 2p och Piteå 1p.

Division I Västra forts
Fortsättningsserien vanns av Örebro trots de ekonomiska svårigheter som föreningen genomgått före seriestarten. Till råga på allt svek dessutom publiken som förväntat sig bättre resultat. Den andra platsen till Playoff gick till Arvika som gjort en rejäl uppryckning sedan åttondeplatsen i grundserien. I botten låg två lag långt efter de övriga, dels Avesta som gick till kvalserien, dels Falun som flyttades ner till Division II nästa säsong. När serien startade om efter jul fick lagen bonuspoäng efter sin placering i grundserien: Örebro 7p, Grums 6p, Köping 5p, S/G Hockey 4p, Tälje 3p, Arvika 2p samt Falun 1p.

Division I Östra forts
Efter att ha missat en allsvensk plats i grundserien tog sig Väsby samman i fortsättningsserien och spelade hem en seger med sju poängs marginal. Därmed var de klara för playoff. Den andra playoffplatsen stod mellan Hammarby och Uppsala och avgörandet kom i den näst sista omgången där Uppsala säkrade playoffplatsen. För Hammarby blev det en av de sämsta säsongerna på många år vilket förklarades med ny ledarstab och interna stridigheter. På fjärde plats överraskade Danderyd som hamnade på kvalplats förra säsongen, men nu spelade utan respekt för motståndarna. Nykomlingarna Tumba klarade första säsongen utan att behöva kvala, det fick istället Lidingö göra. Sist på nedflyttningsplats placerade sig Östersund. Innan serien startade fick lagen bonuspoäng baserat på sin placering i grundserien: Väsby 7p, Hammarby 6p, Uppsala 5p, Danderyd 4p, Lidingö 3p, Tumba 2p samt Nacka 1p.

Division I Södra forts
Den södra fortsättningsserien började med en sensation: nykomlingen Hanhals (från Kungsbacka) slog Rögle med 10–3 i Ängelholm. Kritiken mot Rögle var inte nådig, men togs på allvar av laget som inte förlorade fler matcher i serien. Det räckte till en klar seger för Rögle och med sig i playoff fick de Ljungbylaget Troja som spelat till sig andraplatsen. I botten slutade Karlskrona på kvalspelsplats och Osby på nedflyttningsplats till Division II. Med sig från grundserien hade lagen fått bonuspoäng grundat på placering: Rögle 7p, Tyringe 6p, Troja 5p, Mörrum 4p, Hanhals 3p Karlskorna 2p samt Linköping 1p.

Playoff
Boro, Mölndal och Vita Hästen vidare till Kvalserien.

Kvalserien till Elitserien i ishockey

Kval till Division I

Norra
I den norra kvalserien försvarade Lejonström till synes ganska enkelt sin plats i Division I. Med sig tillbaka fick de ett annat Västerbottenslag: Teg från Umeå.

Västra
HC Dobel från Borlänge och Bofors IK tog platserna till Division I Västra. Avesta kunde inte försvara sin plats – vann inte en enda match – och flyttas ner till Division II nästa säsong.

Östra
IFK Lidingö  som hamnat på kvalplats i den östra fortsättningsserien drog sig ur på grund av ekonomiska skäl vilket gjorde att serien fick spelas med tre lag. Det gjorde att Gotlandslaget Roma kunde ta revansch för den snöpliga förlusten i sudden death som förra säsongen gjorde att de missade uppflyttning. Nyköping vann dock serien genom vinst i sista omgången mot ett Roma som då redan var klara för uppflyttning.

Södra
Borås satsning på sovjetiska spelare lyckades denna säsongen. Föreningen hade betalat  kr per år för tränaren Valerij Sjilov och spelaren Nikolaj Drozdetskij. Från motståndarnas sida tycktes allt handla om att stoppa Drozdetskij och Karlskrona drog på sig en stor mängd utvisningar som gjorde att de förlorade sina matcher mot Borås. Den andra platsen till Division I togs av Helsingborg medan Karlskrona förlorade sin plats och fick spela i Division II nästa säsong.

Referenser
Noter

Tryckta källor
 Årets ishockey 1991 – Janne Stark red., Strömbergs/Brunnhages förlag 

Webbreferenser
 Championnaat de Suède 1990/91

1990/1991
Ishockeysäsongen 1990/1991
Sport i Sverige 1990
Sport i Sverige 1991