kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gliese 667 Cb

Gliese 667 Cb (eller GJ 667 Cb) är en exoplanet i stjärnsystemet Gliese 667, 23,6 ljusår från jorden i Skorpionen. Den antas vara en superjord eller en minineptunus. Den befinner sig inte i cirkumstellära beboeliga zonen av stjärnsystemet, zonen där flytande vatten kan finnas. Analys av excentricitet tyder på att planeten snarare är en gasplanet än en superjord.

Källor

Fotnoter 

Exoplaneter
Stjärnbilden Skorpionen
Astronomiska upptäckter 2009
Gliese 667
HD-objekt
Maja Genetz

Flora Maria (Maja) Genetz, född 10 maj 1901 i Viborg, död 1970, var en finländsk företagsledare.

Genetz, som var dotter till överste Olli Valter Genetz och Sigrid von Pfaler, avlade studentexamen 1920, var kontorschef vid Oy Nikolajeff Ab 1929–1934, biträdande direktör 1934–1948, verkställande direktör 1948–1959 och verkställande direktör vid Suuros Oy från 1960. Hon var medlem av Lotta Svärd-organisationens centralstyrelse 1938–1944, styrelseordförande i Työmaahuolto Oy från 1958, i Centralförbundet för hemindustri från 1956 och styrelsemedlem i Suomen naisten huoltosäätiö från 1944. Hon tilldelades kommerseråds titel 1954 och utmärkelsen Årets kvinna 1960.

Källor

Noter

Finländska företagsledare
Personer inom finländskt föreningsliv
Födda 1901
Avlidna 1970
Kvinnor
Personer från Viborg, Finland
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Ann-Mari Grönvik

Ann-Mari Grönvik, född 26 mars 1896 i Helsingfors, död där 31 januari 1980, var en finländsk författare och översättare. Hon ingick 1924 äktenskap med Axel Grönvik.

Grönvik, som var dotter till referendariesekreterare Johan Alfred Nordman och Sigrid Anna Helena de la Chapelle, blev student 1913, filosofie kandidat 1920 och filosofie magister 1923. Hon var språkgranskare hos Söderström & C:os förlag 1922–1932. Hon var sekreterare i Helsingfors lyceumklubb 1932–1947, ordförande i Studentskornas gille 1921–1922 och i Akademiskt bildade kvinnor i Helsingfors 1946–1951. Hon skrev Tilltalsskicket i svenskan (1918), Flickstudenter (tillsammans med Ebba von Bonsdorff, 1917), Det engelska arvet (1922), Blommor och blader (1941) och utförde ett flertal översättningar.

Källor

Finlandssvenska författare
Finländska översättare
Födda 1896
Avlidna 1980
Kvinnor
Författare från Helsingfors
Patrick Svensk

Bengt Patrick Svensk, född 30 juli 1966, är en svensk mediechef och affärsman.

Biografi 
Svensk inledde karriären inom Kinnevik och fick tidigt ansvarsfulla poster såsom vd för Kinnevik Media International och tillförordnad vd för TV3.

År 1995 rekryterade Jan Steinmann honom till konkurrenten Scandinavian Broadcasting Systems där han blev vd för Femman, senare Kanal 5. Han fick lämna Kanal 5 i november 1999.

Istället grundade han investeringsbolaget SkyVentures i december 1999 tillsammans med entreprenörerna Patrik Lindehag och Tor Jörgensborg och med Steinmann som styrelseordförande. Företaget investerade i medier och e-handel.

I april 2003 köpte produktionsbolaget MTV Produktion konkurrenten Mastiff Media och Svensk rekryterade som ny VD för det sammanslagna bolaget. År 2005 köpte MTV även Jarowskij och koncernen bytte namn till Zodiak Television. Under Svensks tid som vd köptes även Yellow Bird och år 2008 köptes hela koncernen av italienska De Agostini. Efter konsolidering inom De Agostini var Svensk inte längre vd för Zodiak och valde därför att lämna företaget 2010.

År 2011 rekryterades Svensk av konkurrenten MTG för att bli "vice president of content" och ordförande för Modern Studios (senare MTG Studios) där Strix Television ingick. Under Svensk gjorde även MTG ett antal förvärv, vilket kulminerade i köpet av Nice Entertainment Group 2013. Förvärven och MTG:s dåvarande produktionsverksamhet slogs ihop under namnet Nice Entertainment Group. Några månader efter sammanslagningen, i maj 2014, lämnade Svensk MTG och Morten Aass blev ny VD för den sammanslagna studiogruppen.

År 2017 blev Svensk vd för eventbolaget Bright Group.

Referenser

Svenska TV-chefer
Män
Födda 1966
Levande personer
Toini Havu

Toini Johanna Havu, född 24 juni 1908 i Åbo, död 15 november 1998 i Virkby, var en finländsk redaktör och litteraturkritiker.

Havu, som var dotter till vice hovrättspresidenten Johan Viktor Havu (tidigare Falck) och Sigrid Alma Johanna Blomström, blev student 1928 och filosofie kandidat 1934. Hon var litterär chef vid Kirjokansi Oy 1945–1946, litteraturkritiker vid Helsingin Sanomat från 1946 och teaterkritiker 1946–1954. Hon var vice programchef vid rundradions Åbostation 1941–1944 och programchef 1944. Hon var verksamhetsledare vid Befolkningsförbundet i Åbo 1944. 

Havu var ordförande i föreningen Flottans vapenbröders damklubb 1941–1944, i Finska ungdomsboksrådet från 1957, viceordförande i Helsingfors teaterklubb 1948–1949, medlem av Islandia-föreningens styrelse från 1954, av Pohjola-Nordens Helsingforsavdelnings styrelse från 1952 och av Internationella teaterinstitutets styrelse 1951–1961. Finska kritikerförbundets representant i nordiska teaterunionen och ledamot av Nordens permanenta nordiska bokkommitté. Helsingin Sanomat tilldelade henne Fria ordets medalj.

Källor

Finländska journalister
Finländska litteraturkritiker
Födda 1908
Avlidna 1998
Kvinnor
Personer från Åbo
Ebba Jacobson-Lilius

Ebba Alma Naemi Jacobson-Lilius, född 7 mars 1888 i Ijo, död 22 mars 1970 i Helsingfors, var en finländsk talpedagog. Hon ingick 1912 äktenskap med Aleko Lilius.

Jacobso, som var dotter till sjömansprästen och folkhögskoleinspektören Victor Im. Jacobson och Alma Thauvon, blev student 1908, genomgick Helsingfors universitets gymnastikinrättning 1912 samt studerade välläsning och sång för kammarsångare Herman Gura i Helsingfors och för Hilma Henningsson i Stockholm. Hon var lärare i talteknik och välläsning vid Helsingfors konservatorium (Sibelius-Akademien) från 1927, lärare i talteknik vid Helsingfors universitets gymnastikinrättning 1943–1948, vid Finlands Röda Kors talkurser för gomdefekta barn 1938–1944 och conférencière vid Finlands Rundradio 1929–1946. Hon uppträdde bland annat i Storbritannien och Finland som sångsolist vid körkonserter och gav ett flertal recitationsaftnar i Helsingfors och övriga Finland.

Källor

Finländska sångare
Logopeder
Födda 1888
Avlidna 1970
Kvinnor
Personer från Ijo
Jan Steinmann

Jan David Steinmann, född 31 december 1942, är en svensk TV-chef och affärsman.

Steinmann började 1975 arbeta för sportagenten Mark McCormacks bolag Transworld International.

I mitten av 1980-talet planerade Jan Stenbeck en ny kommersiell TV-kanal. Efter kontakt med Transworld rekryterade Stenbeck Steinmann för att bygga upp företaget Scansat och den nya kanalen. TV3 lanserades den 31 december 1987 med Steinmann som kanalens första vd. Under tiden som TV3-chef anställde han flera som senare skulle få framträdande positioner i svensk TV, bland andra Annie Wegelius, Patrick Svensk och Manfred Aronsson.

Under 1993 blev Lars Abrahamsson ny vd för TV3 medan Steinmann blev ordförande för TV3 samt vd för "TV International", ett annat mediebolag inom Kinneviksfären. Steinmann valde dock att lämna Kinnevik helt senare.

Under 1994/1995 rekryterades Steinmann av konkurrenten Scandinavian Broadcasting System som ägde Femman i Sverige och TVNorge. För Femman rekryterades snart TV3-kollegorna Patrick Svensk som VD och Mats Örbrink som programdirektör och den 1 februari 1996 byter kanalen namn till Kanal 5. Inom TVNorge genomfördes för tiden kontroversiella förändringar som försäljning av kanalens produktionsverksamhet.

Steinmann har också varit styrelseordförande i produktionsbolaget Jarowskij, telekomoperatören Carrot och från december 1999 investmentbolaget SkyVentures.

År 2005 återkom han till MTG för att verka där i en rådgivande roll.

Referenser

Svenska TV-chefer
Män
Födda 1942
Levande personer
Aarne Wuorimaa

Aarne Artur Wuorimaa (till 1906 Blomberg), född 8 februari 1892 i Leivonmäki, död 5 juli 1975 i Helsingfors, var en finländsk diplomat.

Biografi 
Wuorimaa blev filosofie magister 1916. Efter studieåren fick han snabbt växlande uppdrag, först som intendent vid flygvapnet 1918, följande år utsänd till Finlands generalkonsulat i London. 1920 utsågs han till finska regeringens representant vid amerikanska Röda korset under dess verksamhet i Finland. Den egentliga diplomatkarriären inledde han som attaché och sedermera legationssekreterare i Paris 1921–1927, med ett avbrott för tjänstgöring vid Nationernas Förbunds sekretariat 1923–1925. Från 1928 till 1935 var han sändebud i Tallinn.

Wuorimaa har blivit mest känd för sin tid som beskickningschef i Berlin 1933–1940. Han kunde på nära håll följa med hur Hitler gjorde sig till envåldshärskare. Efter Ribbentrop-Molotov-pakten i augusti 1939 blev det i praktiken omöjligt för Wuorimaa att vinna gehör för Finlands sak i Berlin. Hitler förhöll sig iskallt till Finland, som från naziledningens sida beskylldes för att länge ha motarbetat tyska intressen. Berlin hemlighöll i det längsta att Finland hade hänförts till den sovjetiska intressesfären.

Efter vinterkriget förflyttades Wuorimaa till Budapest 1940–1944, varefter han blev försatt i disponibilitet, ett öde som drabbade de flesta som hade varit sändebud i de med Berlin förbundna axelmakterna. Wuorimaa anförtroddes uppdraget att leda den kommitté, som efter kriget skulle utreda överlåtelsen av tysk egendom i Finland till Sovjetunionen. Han tvångspensionerades 1946 men rehabiliterades 1950 och återinträdde i utrikesministeriets tjänst 1950 som chef för administrativa avdelningen. Han blev sedan utsedd till sändebud i Haag och Lissabon, där han tjänstgjorde 1951–1957.

Wuorimaa behandlade sitt diplomatliv i tre verk, Muistojeni Unkari (1947), Mitä on diplomatia (1949) och Lähettiläänä Hitlerin Saksassa (1967).

Källor 

Finländska diplomater
Män
Avlidna 1975
Födda 1892
Personer från Mellersta Finland
Richard Tötterman

Richard Evert Björnson Tötterman, född 10 oktober 1926 i Helsingfors, död där 11 december 2020, var en finländsk diplomat.

Tötterman blev juris licentiat 1949 och filosofie doktor i Oxford 1951. År 1952 anställdes han vid utrikesministeriet och sändes som attaché och legationssekreterare till många av Finlands viktigaste ambassader i Europa: Stockholm 1954–1955, Moskva 1956–1958 och som ambassadråd och andre man i Paris 1963–1966. Sistnämnda år blev han biträdande avdelningschef vid utrikesministeriet, och snart följde två av de högsta tjänstemannaposterna inom statsförvaltningen. Tötterman var 1966–1970 chef för republikens presidents kansli och 1970–1975 statssekreterare vid utrikesministeriet.

Han spelade en central roll vid förberedelserna inför ESK i Helsingfors 1975 och för jubileumskongressen tio år senare, då han framgångsrikt förde förhandlingar med alla deltagande stater om ett möte på utrikesministernivå. Han var 1975–1983 ambassadör i London och 1983–1990 i Bern.

Tötterman var på sin tid en av de mest respekterade beskickningscheferna i London med de bästa kontakter till regeringen, Foreign Office, parlamentet och affärskretsar, ett resultat av studierna i Oxford.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Män
Avlidna 2020
Finlands ambassadörer i Storbritannien
Finlands ambassadörer i Schweiz
Födda 1926
Diplomater från Helsingfors
David Helliwell

David Leedom Helliwell, född 26 juli 1935 i Vancouver i British Columbia, död 1993, var en kanadensisk roddare.

Helliwell blev olympisk silvermedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 1956 i Melbourne.

Källor 

Kanadensiska roddare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1956
Idrottare från Vancouver
Födda 1935
Avlidna 1993
Män
Jan von Plato

Jan von Plato, född 23 juni 1951 i Helsingfors, är en finländsk filosof.

von Plato blev filosofie doktor 1980. Han verkade 1982–1983 som gästande forskare i Bielefeld, 1983–1984 vid Harvard och Stanford, 1988–1989 i München, 1989–1990 i Pittsburgh och 1992 vid Princeton. Han var 1982–1985 yngre och 1985–1993 äldre forskare vid Finlands Akademi samt verkade 1995–1996 som lektor i filosofi vid London School of Economics. Han var 1981–2000 docent i teoretisk filosofi vid Helsingfors universitet och innehar sedan sistnämnda år den svenskspråkiga professuren i filosofi samt utsågs 2004 till prefekt för institutionen. Von Plato arbetar sedan 2018 som forskningsledare i det av ERC (European Research Council) finansierade forskningsprojektet GODELIANA.

Som forskare är von Plato känd för sitt arbete inom vetenskapsfilosofi och -historia samt logik, särskilt bevisteori. Bland publikationerna märks Creating modern probability (1994, 4:e uppl. 2000), samt Structural proof theory (tillsammans med Sara Negri) 2001, båda för Cambridge University Press. Han har publicerat elva böcker och cirka 100 vetenskapliga artiklar.

Böcker

 von Plato, Jan: Creating Modern Probability: Its Mathematics, Physics and Philosophy in Historical Perspective. Cambridge University Press, 1994, 
 Negri, Sara & von Plato, Jan: Structural Proof Theory.Cambridge: Cambridge University Press, 2001, .
 Negri, Sara & von Plato, Jan: Proof analysis. A Contribution to Hilbert's Last Problem. Cambridge University Press, Cambridge 2011, .
 von Plato, Jan: Elements of Logical Reasoning. Cambridge University Press, Cambridge 2013, .
 von Plato, Jan: Saved from the Cellar: Gerhard Gentzen’s Shorthand Notes on Logic and Foundations of Mathematics. Springer, Cham 2017, .
 von Plato, Jan: The Great Formal Machinery Works: Theories of Deduction and Computation at the Origins of the Digital Age. Princeton University Press, 2017, .
 von Plato, Jan: Can Mathematics be Proved Consistent? Gödel's Shorthand Notes and lectures on Incompleteness.Springer, Cham 2020, .
 Hämeen-Anttila, Maria & von Plato, Jan: Kurt Gödel: The Princeton Lectures on Intuitionism. Springer, Cham 2021, .
 von Plato, Jan: Chapters from Gödel's Unfinished Book on Foundational Research in Mathematics. Springer, Cham 2022, .
 Hämeen-Anttila, Maria & von Plato, Jan: Kurt Gödel: Results on Foundations. Springer, Cham 2023.
 von Plato, Jan: Portrait of Young Gödel. Springer, Cham 2023.

Källor

Finländska professorer i filosofi
Levande personer
Födda 1951
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Forskare från Helsingfors
Lemmikki Kekomäki

Kaino Tuovi Lemmikki Kekomäki, född 17 september 1902 i Loppis, död 8 april 1996 i Helsingfors, var en finländsk jurist och ämbetsman. Hon ingick 1931 äktenskap med ecklesiastikrådet Esko Kekomäki.

Kekomäki, som var dotter till diplomingenjör, friherre Lauri Almos Yrjö-Koskinen och Fanny Ossia Schöneman, blev student 1921, avlade högre rättsexamen 1927 och blev vicehäradshövding 1931. Hon var räknebiträde vid kolonialstyrelsen 1922–1929, extra ordinarie notarie vid socialministeriet 1929–1933, notarie vid Högsta förvaltningsdomstolen 1936–1937, yngre förvaltningssekreterare 1937–1953, äldre förvaltningssekreterare 1953–1954, kanslichef 1954, extra ordinarie förvaltningsråd 1954–1956 och var förvaltningsråd från 1956. Hon utgav Korkeimman hallinto-oikeuden vuosikirja (I–II, 1934; II, 1935; IV, 1935; III, 1936).

Källor

Finländska jurister
Finländska ämbetsmän
Födda 1902
Avlidna 1996
Kvinnor
Personer från Egentliga Tavastland
Trading with the enemy

Trading with the Enemy: An Expose of the Nazi-American Money Plot 1933-1949, utgiven 1983, av författaren Charles Higham, är en bok som kritiskt granskar en rad ledande personer och företag i det amerikanska näringslivet och deras relationer med nazi-Tyskland. I inledningen hävdar eller beskriver författaren hur Bank for International Settlements kom att bli kontrollerad av personer närstående Hitler, och att banken därefter, tillsammans med villiga amerikanska företag, fick funktionen att medverka till att finansiera Hitler och den nazistiska regimen. I kapitlen som följer granskar författaren storföretag såsom Standard Oil, General Motors (GM), Shell, ITT och Ford Motor Company. Kritiken mot dessa företag och ledande personer inom dessa är hård. 
Standard Oil of New Jersey liksom Shell anklagas för att ha tillhandahållit olja till nazisterna. GM och Ford byggde å sin sida militärfordon för tyskarnas räkning för att underlätta för nazisternas krig och expansion. ITT anklagas bland annat för att ha försett det tyska nazistpartiet med kommunikationsutrustning.

Referenser  

Facklitteratur 1983
Martha Lille

Martha Sophia Lille, född 20 januari 1893 i Helsingfors, död där 9 mars 1988, var en finländsk journalist.

Lille, som var dotter till juris doktor Axel Lille och Aina Cronstedt, studerade vid läroverk, dimitterades från Konstföreningens ritskola 1914, var auskultant vid läroverk och studieresor till Frankrike 1928 samt Storbritannien 1935 och 1937. Hon var redaktör för tidskriften Astra 1923–1926, tjänstgjorde vid Aftonbladet i Stockholm 1926, var redaktör för Allas Krönika 1927–1933 samt frilansjournalist för olika tidningar i Finland och Skandinavien. Hon utgav Det finns en kungsväg (1945), Min far i närbild, en minnesteckning över Axel Lille baserad på hans brev (1965) och Sammanfogat, en släktkrönika genom fem generationer, som handlar om släkterna Cronstedt och Lille (1982). Som redaktör på Allas Krönika bidrog hon 1930 till att introducera luciafirandet i Finland.

Källor

Noter

Externa länkar 

 Martha Lilles arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Finlandssvenska journalister
Finlandssvenska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1893
Avlidna 1988
Kvinnor
Journalister från Helsingfors
Irja Maliniemi

Irja Linnea Julie Maliniemi, född 26 oktober 1902 i Helsingfors, död där 2 mars 1967, var en finländsk litteraturhistoriker och skolledare.

Maliniemi ingick 1932 äktenskap med Aarno Maliniemi.

Maliniemi, som var dotter till filosofie doktor Fredrik Julius Lindström och Fanny Sederholm, blev student 1919, filosofie kandidat och filosofie magister 1923, filosofie licentiat 1941 och filosofie doktor 1950. Hon var äldre lektor i tyska och franska vid Finska lyceet i Helsingfors 1929, vid Finska normallyceet 1932 och överlärare från 1945. Hon var även lärare i tyska vid Helsingfors universitet från 1940 och blev docent i jämförande litteraturhistoria 1962. 

Maliniemi var ordförande i Tysklärarförbundet 1957–1960, medlem i centralstyrelsen för statsskollärares vid Finlands lärdomsskolors förbund 1937–1946, medlem i finska lärarföreningens styrelse, i lärarrådet 1947–1952, i läroverkskommittén 1950. Hon skrev Heinrich Heine Suomen kirjallisuudessa (akademisk avhandling, 1941), Runoutemme ajanomaisia ilmiöitä (1961) och talrika artiklar.

Källor

Finländska litteraturvetare
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska skolledare
Födda 1902
Avlidna 1967
Kvinnor
Personer från Helsingfors
Pierre le Grand

Pierre le Grand (Peter den Store) är en opéra comique med musik av André Grétry. Librettot av Jean-Nicolas Bouilly bygger på den ryske tsaren Peter den Stores liv. Operan hade premiär i Paris den  13 januari 1790, med Louise-Rosalie Lefebvre, känd som Madame Dugazon, i rollen som Katarina.

Personer
{| class="wikitable"
!Roller
!Stämma
!Premiärbesättning 13 januari 1790(Dirigent: - )
|-
|Peter den Store
|tenor
|Philippe Cauvy, 'Philippe'
|-
|François Le Fort, en minister och vän till tsaren   
|basse-taille (basbaryton)
|Simon Chénard
|-
|Menshikoff, guvernör av Moskva
|talroll
|Pierre-Philibert Granger
|-
|Katarina, en ung änka    
|sopran
| Louise-Rosalie Lefebvre, 'Madame Dugazon'
|-
|Georges-Morin, en mästersnickare  
|basse-taille (basbaryton)
|Pierre-Marie Narbonne
|-
|Géneviève, Georges-Morins hustru
|sopran
|Françoise Carpentier, 'Madame Gonthier'
|-
|Caroline, Georges-Morins och Génevièves dotter    
|sopran
|Jeanne-Charlotte Schroeder, 'Madame Saint-Aubin'
|-
|Aléxis, en ung föräldralös pojke, förälskad i Caroline   
|sopran
|Sophie Renault, 'Mlle Renault la jeune'''
|-
|Maturin, en gammal man 
|tenor
|Charles-Nicolas-Joseph-Justin Favart
|-
|Advokaten    
|talroll (?)
|Jean-René Lecoupay de la Rosière, 'Rosière'
|-
|}

Handling
Storyn handlar om när den unge tsar Peter klädde ut sig till snickare för att arbeta på ett ryskt skeppsvarv, där han förälskade och gifte sig med byflickan Katarina (senare kejsarinnan Katarina I). Bouilly arbetade på pjäsen samtidigt som franska revolutionen bröt ut 1789 och verket återspeglar dåtidens politiska händelser. Tsar Peter ska symbolisera kung Ludvig XVI, Katarina är Marie Antoinette och den schweiziske Le Fort alluderar på finansministern Jacques Necker, som hade intentionen att reformera den franska ekonomin. Peter och Katarina skildras som idealfigurer med djup erkänsla för vanliga människors välfärd. Den liberale Bouilly hoppades uppenbarligen att den franske kungen och drottningen skulle följa deras exempel.

Inspelningar(La jeunesse de) Pierre le Grand — Christophe Einhorn, Anne-Sophie Schmidt, Philippe Le Chevalier, Namur Chamber Choir, Chamber Orchestra, dirigerad av Olivier Opdebeeck (CD på Cascavelle eller DVD på Disques DOM, 2001, live från Compiègne)Pierre le Grand — Maxim Mironov, Elena Voznessenskaya, Nikolai Galin, kör och orkester från Helikon Opera, dirigerad av Sergey Stadler (DVD på Arthaus, 101 097, inspelad i Moskva 2002)

Referenser

Källor
Campardon, Émile (ed), Les Comédiens du roi de la troupe italienne pendant les deux derniers siècles: documents inédits recueillis aux Archives Nationales, Paris, Berger-Levrault, 1880 (accessible for free online at Internet Archive: Volume I (A-L); Volume II (M-Z)) 
Original libretto: Pierre le Grand, Comédie en Quatre Actes, Et en Prose, melée de Chants'', Tours, Legier, 1790 (accessible online as a Google ebook-gratis).
Kehrmann, Boris: Booklet notes to the DVD recording.

Franskspråkiga operor
Operor av André Grétry
Musikåret 1790
Verk 1790
Kulturella återgivningar av Peter den store
Lova (artist)

Lova Alvilde Sönnerbo, född 11 augusti 1998 i Bromma församling, Stockholm, är en svensk artist.

Biografi
Vid 14 års ålder vann hon Lilla Melodifestivalen 2012 med bidraget Mitt mod. Under artistnamnet LOVA utgavs hennes debutsingel You Me and The Silence i februari 2018. You Me and The Silence var den nästa mest spelade låten i P3 under året 2018 och den mest spelade svenska låten.

LOVA var nominerad i kategorin Framtidens artist på P3 Guld-galan den 19 januari 2019. Den 6 januari uppgavs att en ny singel var planerad att utges under januari 2019.

LOVA släppte sin andra EP "A gentleman's guide" i september 2019.  Den 23 oktober 2020 släpptes singeln "Lonely ones" som LOVA har skrivit tillsammans med Jocke Berg, Cassandra Ström och David Björk, som även producerat låten.

Diskografi

Album
2021 - Grown-ish (Universal Music AB).

EP
2018 – Scripted Reality (Universal Music AB).
2019 - A Gentleman's Guide (Universal Music AB).

Singlar
2012 – Mitt Mod (Warner Music Sweden AB).
2018 – You, Me and the Silence
2018 - Insecurities
2019 - My Name Isn't
2019 - I Can do Better
2019 - Daddy Issues
2020 - Jealous of My Friends
2020 - Lonely ones
2020 - Black Concerse (Acoustic Version) (Universal Music AB).
2020 - Oblivion (Acoustic) (Official Music), tillsammans med Alex Holtti.
2020 - Oblivion (Official Music), tillsammans med Alex Holtti.
2021 - One Day Left - TOMMI Remix (Universal Music AB), tillsammans med TOMMI.
2021 - Piece Of Me (with LOVA) (Darkroom Records), tillsammans med Gryffin.
2021 - Didn't Know Shit - Spotify It's Hits Recording (Universal Music AB), tillsammans med JC Stewart och Kina.
2021 - Happy New Year - Spotify Singles: Holiday (Universal Music AB).
2022 - One Too Far (Universal Music AB).
2023 - I Raised Your Boyfriend (Universal Music AB).
2023 - And The Oscar Goes To (Universal Music AB).
2023 - Ego (Universal Music AB).

Kompositioner
2012 – Mitt mod är skriven tillsammans med Janni Steffner och Lydia Westin.

Källor

Kvinnor
Levande personer
Födda 1998
Svenska popsångare
Deltagare i Lilla Melodifestivalen
X & Y (film)

X & Y är en film från 2018 regisserad av Anna Odell. Filmen utforskar bland annat könsroller och sexuella beteendemönster.

Mottagande 
Enligt kritiker.se, som sammanställer svenska recensioner, fick filmen i genomsnitt 3,4 av 5 baserat på 12 recensioner.

Vid Guldbaggegalan 2019 nominerades den till två priser: bästa manliga biroll (Jens Albinus) och bästa kvinnliga biroll (Trine Dyrholm).

Källor

Externa länkar 

Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer 2018