kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
5647 Sarojininaidu

5647 Sarojininaidu eller 1990 TZ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 14 oktober 1990 av den amerikanske astronomen Eleanor F. Helin vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter den indiska poeten Sarojini Naidu.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1990
5649 Donnashirley

5649 Donnashirley eller 1990 WZ2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 18 november 1990 av den amerikanske astronomen Eleanor F. Helin vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Donna Shirley.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1990
Asteroider som korsar Mars bana
Urbania, Marche

Urbania är en ort och kommun i provinsen Pesaro e Urbino i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2022).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Pesaro e Urbino
5648 Axius

5648 Axius eller 1990 VU1 eller 1990 VU1 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L5. Den upptäcktes 11 november 1990 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter Axius i grekisk mytologi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 59 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, trojanska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1990
Colbordolo

är en ort och frazione i kommunen Vallefoglia  i provinsen Pesaro e Urbino i regionen Marche i Italien.

Colbordolo var en tidigare kommun som den 1 januari 2014 tillsammans med den tidiage kommunen Sant'Angelo in Lizzola bildade kommunen Vallefoglia. Den tidigare kommunen hade  invånare (2013).

Referenser 

Orter i Marche
Vallefoglia

är en kommun i provinsen Pesaro e Urbino i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Kommunen bildades den 1 januari 2014 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Colbordolo och Sant'Angelo in Lizzola. Volleybollklubben Megavolley kommer från orten.

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Pesaro e Urbino
Sant'Angelo in Lizzola

är en ort och frazione i kommunen Vallefoglia i provinsen Pesaro e Urbino i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2013).

Sant'Angelo in Lizzola var en tidigare kommun som den 1 januari 2014 tillsammans med den tidiage kommunen Colbordolo bildade kommunen Vallefoglia.

Referenser 

Orter i Marche
Nina Hard

Nina Hard, född Anna Mathilde Engelhardt den 13 december 1899 i Rio Grande do Sul, Brasilien, död efter 1970 i Rom. var en tysk-brasiliansk konstnär och en nyskapande dansare inom det tidiga 1900-talets expressionistiska dans.

Biografi
Nina Hard flyttade som ung med sina föräldrar Karl Heinrich Hans Engelhardt och Nanina Mathilde Engelhardt från Brasilien till Tyskland. På båtresan kom hon i kontakt med fartygsorkestern och bestämde sig för att bli cellist. Hon flyttade till Berlin för att studera musik, men upptäckte i stället dans, och blev snabbt en välkänd dansare i Berlin, München och Zürich, populär både hos publiken, i massmedia och bland kritiker.  

Hon var gift två gånger, först med den tyske skådespelaren Robert Forster-Larrinaga (1880 - 1932), andra gången med Magnus Henning (1904 - 1995), tysk kompositör, författare och regissör, mest känd för sitt samarbete med den tyska skådespelerskan Erika Mann. Nina Hard var senare partner till Domina Zervoudachi.

Under sent 30-tal flyttade Nina Hard och hennes familj till Ehrwald i Tyrolen. I Schweiz lärde hon, tillsammans med dansarna Gret Palucca och Mary Wigman känna Ernst Ludwig Kirchner, som kommit dit tillsammans med sin livskamrat, dansaren Erna Schilling. 

År 1939 återvände Nina Hard till Brasilien med sina två barn. År 1947 flyttade hon till Kalifornien men återvände 1952 till Tyskland.

Referenser

Se även
Die Brücke
Ernst Ludwig Kirchner

Externa länkar
Nina Hard Papers
Poster of Nina Hard 

Födda 1899
Avlidna 1970
Kvinnor
Tyska dansare under 1900-talet
Tyska konstnärer under 1900-talet
Konstnärsmodeller
Personer från Rio Grande do Sul
Armas Ramstedt

Armas Zakeus Israel Ramstedt, född 24 juli 1894 i S:t Marie, död 7 september 1979 i Helsingfors, var en finländsk författare och direktör.

Ramstedt var son till maskinarbetaren Gustaf Adolf Ramstedt och Edla Mathilda, född Holmberg. I familjen föddes elva barn, däribland språkforskaren Gustaf John Ramstedt, riksdagsledamoten Emanuel Ramstedt och sångaren Rafael Ramstedt. Armas var yngst av brödraskaran. Ramstedt var far till Freja Ramstedt, hustru till bergsingenjören Karl Björzén.

Ramstedt blev filosofie magister och specialiserade sig inom indoeuropeisk filologi, engelsk filosofi, litteraturhistoria och biologi. Han var sedan 1951 medlem av Sällskapet Bokvännerna i Finland, där han bidrog med över 4 000 volymer inom sina intresseområden. Han författade även ett antal böcker och tidskrifter om interlingvistik och konstgjorda språk. Bland annat var Ramstedt stark förespråkare av interlingue, som han också skrev diverse avhandlingar om.

Publikationer

Artiklar i Cosmoglotta 
 Li articul li, in  Cosmoglotta A 043 (nov-dec 1927)
 Novam e Novial. Du nov projectes de lingue international, in Cosmoglotta A 051-052 (aug-sep 1928)
 Li preterit per -t, in Cosmoglotta A 042 (sep-oct 1927)
 Finale del adjectives, in Cosmoglotta A 048 (may 1928)
 Li conjunction "quam"
 Mondial, un nov projecte de mundlingue, in Cosmoglotta A 132 (dec 1946)

Böcker 
 (1927) Occidental, ett Västerlandski Kultursprak
 (1929) Okzidental-Kursus in 10 Lektionen (it esset traductet a anglesi de Dave MacLeod in 2018-2019).
 (1930) Li question del tema verbal e del sones mollat in li  lingue international, un studie presentat al Occidental-Academie con A. Creux, Dr. J. Aschwanden e Dr. H. Nidecker, Occidental-Buró, Chapelle (Vaud), Svissia.
 (1950) Li psychologic e sociologic caractere del lingues, Interlingue-Institute

Andra 
 Occidental, aldrig Esperanto

Referenser

Män
Födda 1894
Avlidna 1979
Personer från Åbo
Finländska författare under 1900-talet
Finländska lingvister
Skyddat trupptransportfordon

Skyddat trupptransportfordon (, kort APC), stundom kallat transportgruppfordon, är skyddade, främst pansrade, militära transportfordon som är ämnade att transportera infanteri till och från strid under skydd. Vid beskrivning tilldelas de annat adjektiv än "skyddat" beroende på dess skyddsnivå, såsom splitterskyddat trupptransportfordon om de har enkelt skydd mot splitter och pansrat trupptransportfordon om de har skydd mot viss direkt eld, såsom finkalibriga vapen.

Gentemot pansarskyttefordon, vilka transporterar, samt understödjer trupp även under strid, ska splitterskyddade trupptransportfordon inte delta i strid själva, utan de ska enbart agera skyddad transport för infanteriet fram till eller från striden. De beskrivs därför ibland som taxibilar för slagfältet (, "stridstaxis"). Splitterskyddade trupptransportfordon bär dock ofta självförsvarsbeväpning i form av kulsprutor och rökkastare, etc.

Splitterskyddade trupptransportfordon väger traditionellt runt 10 till 25 ton och har vanligen transportutrymme för 6 till 11 soldater eller 2 till 4 bårar vid sjuktransport. De är inte ovanligt att de är amfibiska eller har förmåga att simma med tillsatsutrustning. Truppslag som aktivt använder sådana fordon brukar kallas mekaniserat infanteri och kan tillhöra pansartrupper eller motoriserade förband, då främst med avseende på fordonens skyddsnivå (pansarskydd vs. splitterskydd).

Sverige

Benämning 
I Sverige benämns majoriteten av splitterskyddade trupptransportfordon efter deras utformning och inte deras roll. Till exempel benämns de flesta splitterskyddade trupptransportfordonen som pansarbandvagn eller pansarterrängbil beroende på ifall de har hjul- eller banddrift, men även benämningen bandvagn ges till vissa splitterskyddade trupptransportfordon. Detta kan vara förvirrande eftersom dessa benämningar även tilldelas vissa pansarskyttefordon, särskilt pansarbandvagn.

Skyddade trupptransportfordon i Sverige 

Bandgående
Bandvagn 308
Bandvagn 309
Bandvagn 410
Pansarbandvagn 401

Hjulgående
Pansarterrängbil 97
Pansarterrängbil 180
Pansarterrängbil 202
Pansarterrängbil 203
Pansarterrängbil 360

Typexempel på splitterskyddade trupptransportfordon 
 M113
 MT-LB
 Mowag Piranha
 Patria XA-360 AMV

Referenser

Webbkällor 
https://www.forsvarsmakten.se/siteassets/4-om-myndigheten/dokumentfiler/publikationer/soldf.pdf

Noter
Titus Brandsma

Titus Brandsma, född Anno Sjoerd Brandsma 23 februari 1881 i Oegeklooster, Friesland, död 26 juli 1942 i koncentrationslägret Dachau, var en nederländsk romersk-katolsk präst, karmelitmunk och martyr. Han fördömde nazismen i skarpa ordalag vid flera tillfällen. Efter Nazitysklands invasion av Nederländerna greps Brandsma och internerades. I juni 1942 deporterades han till Dachau, där han påföljande månad mördades med en dödlig injektion. Titus Brandsma vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan.

Titus Brandsma kommer att helgonförklaras den 15 maj 2022.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar

Personer från Friesland
Nederländska helgon
Män
Födda 1881
Avlidna 1942
Romersk-katolska präster
Karmeliter
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Katolska martyrer
Karmelithelgon
Personer saligförklarade av påve Johannes Paulus II
Personer helgonförklarade av påve Franciskus
Rob Woodhouse

Robert "Rob" Woodhouse, född 23 juni 1966, är en australisk före detta simmare.

Woodhouse blev olympisk bronsmedaljör på 400 meter medley vid sommarspelen 1984 i Los Angeles.

Källor 

Australiska simmare
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Australien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Australien
Födda 1966
Levande personer
Män
Trädgårdsgatan (film)

Trädgårdsgatan är en svensk dramafilm som hade premiär i Sverige den 3 augusti 2018. Filmen är regisserad av Olof Spaak, med manus skrivet av Gunnar Järvstad.

I 2019 års Guldbaggegala vann filmen pris för Bästa foto. Filmen var också nominerad till en guldbagge för Bästa manus, dock utan att vinna.

Handling 
Filmen handlar om Peter (Simon J. Berger) och Linda (Karin Franz Körlof) och deras barn Eric, Peters son, och Elin, Lindas dotter. Både Peter och Linda har stora missbruksproblem (både alkohol och heroin). Linda är dessutom prostituerad. Paret förälskar sig, men glider snart ifrån varandra. I vuxen ålder träffas Eric och Elin och blickar tillbaka på den sommar då de var en slags familj tillsammans.

Rollista 

 Karin Franz Körlof – Linda
 Simon J. Berger – Peter
 Emil Algpeus – Eric
 Nike Ringqvist – Elin
 Lukas Monikoff – Eric, som vuxen
 Linda Molin – Elin, som vuxen

 Eva Fritjofson – Lena
 Anna Mercedes Bergion – Anna
 Niclas Fransson – Mats
 Alexej Manvelov – Karl
 Jannike Grut – Agneta
 Stefan Cronwall – Kent

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2018
Filmer vars fotograf belönades med Guldbaggen för bästa foto
Harriet Ryd

Harriet Sofia Ryd, född 13 januari 1928 i Stockholm, död 26 september 2022 i Bromma distrikt, var en svensk ingenjör. Hon blev Kungliga Tekniska högskolans första kvinnliga professor.

Ryd, som var dotter till civilingenjör Edvard G. Ryd och folkskollärare Harriet M. Remmer, avlade civilingenjörsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan 1952, blev Master of Science vid Massachusetts Institute of Technology 1955 och teknologie licentiat vid Kungliga Tekniska högskolan 1966. Hon var anställd vid Hemmens forskningsinstitut 1952–1953, Försvarets Fabriksverk 1953–1956, Kungliga Tekniska högskolan 1956–1962, Statens institut för byggnadsforskning 1962–1971 och blev professor vid Kungliga Tekniska högskolan 1971. Hon var ledamot av statliga utredningar, sakkunnig i uppdrag och var dekanus för arkitektursektionen vid Kungliga Tekniska högskolan 1979–1984. Hon bedrev forskning om värmeförhållanden, byggnaders klimatanpassning och upplevelse av arkitektur.  

Harriet Ryd blev professor i Arkitektur och formlära på KTH 1971. Som den första kvinnliga professorn inom en mansdominerad sektor, såväl i högskolevärlden som byggbranschen, var hon pionjär.  Att hon dessutom arbetade aktivt för jämställdhet inom akademin gjorde henne till förebild för kvinnor, särskilt unga arkitekter och arkitekturstuderande. Ryd var engagerad i nätverket Malvina, där hon delade med sig av positiva erfarenheter som forskare inom teknikvetenskaper till kvinnliga studenter på KTH.  

Harriet Ryd var även aktiv inom kvinnoforskningen och deltog på många seminarier och evenemang inom området. Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Harriet Ryd på Fonus minnessidor

Noter

Svenska professorer i teknik
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ingenjörer från Stockholm
Forskare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1928
Avlidna 2022
Kvinnor
5650 Mochihito-o

5650 Mochihito-o eller 1990 XK är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 december 1990 av de båda japanska astronomerna Takeshi Urata och Akira Natori vid JCPM Yakiimo Station. Den är uppkallad efter japanen Mochihito.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter av Akira Natori
Astronomiska upptäckter 1990
Förgyllta Remmaren

Förgyllta Remmaren (även Förgylta eller Förgyllda Remmaren) var en vinkällare som på 1600-talet låg i kvarteret Pegasus vid Österlånggatan 6 i Gamla stan, Stockholm.

Bakgrund
"Remmaren" som historiskt krognamn har i Stockholm förekommit ett flertal gånger, exempelvis som i den mycket kända källaren Tre Remmare på Norrmalm och Fyra Remmare som också låg på Norrmalm. På Österlånggatan 34 fanns Källaren Remmaren och så Förgyllta Remmaren på Österlånggatan 6. En del flyttade flera gånger, och några vinskänkar hade flera utskänkningsställen med snarlika namn. Det är därför ibland svårt att ange en exakt adress och sammanblandningar förekommer i litteraturen. Alla dessa ”Remmare” hade sina namn efter remmaren, ett pokalformat dryckeskärl av glas, som i sin tur kom från tyskans ”Römer” (römisches Glas).

Förgyllta Remmaren 

En av Förgyllta Remmarens tidiga vinskänkar var Hans Melcher (även stavat Mälker eller Melchior) som enligt Storkyrkans husförhörslängd från 1667 var bosatt vid Österlånggatan 6 där han säkerligen hade sitt värdshus. 

Enligt en värdshusförteckning från 1671 låg Förgyllta Remmaren här detta år. Stället fanns fortfarande kvar under andra halvan av 1700-talet och besjöngs som Förgylda Bägaren av Carl Michael Bellman i Fredmans epistlar nr 56:1, Angående mor Maja på Förgylda Bägaren.

Huset idag 
Huset med adress Österlånggatan 6 finns fortfarande kvar, det uppfördes 1635 och moderniserades på 1930-talet. Fasaden är till stora delar bevarad i ursprungligt skick. Över entréporten hänger Stockholms stads brandförsäkringskontors emblem i sten, en Fågel Fenix omgiven av "No 6", husets adress.

Se även
Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Källor

 Stadsmuseet: Gamla krognamn i Faktarummets slagordsregister

Historiska verksamheter i Gamla stan
Ej längre existerande restauranger i Stockholm
5651 Traversa

5651 Traversa eller 1991 CA2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 februari 1991 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid Haute-Provence-observatoriet. Den är uppkallad efter Gilles Traversa.

Asteroiden har en diameter på ungefär 26 kilometer. Den tillhör och har givit namn åt asteroidgruppen Traversa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Traversa-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1991
Fagerholm (holme)

Fagerholm är en holme med väderstation och tidigare sjöbevakningsstation som ligger intill Ängsö i Korpoströms farledskorsning i Nagu i Åbolands skärgård. Sjöbevakningsstationen ägs nuförtiden av företaget Captium Havstjärna Ab, som ordnar möten och liknande tillställningar för mindre grupper.

Västerut från Fagerholm går farleden mot Åland och Stockholm, österut mot Jungfrusund och Hangö, norrut mot Åbo och söderut mot Utö. Fagerholm ligger 14,75 km (fågelvägen) sydväst om Nagu. 

De närmaste öarna ligger på under 1 kilometers avstånd, den närmaste, Ängsö, i öster på ca 500 meters avstånd. Den yttre skärgården öppnar sig från Fagerholm mot syd-sydost. Ön är klippig och har endast begränsad lågvuxen löv- och barrskog, mest på öns östra sida. De flesta byggnader ligger på öns norra sida.
 

Väderstationen ligger på den västra delen av den klippiga ön. Vindmätaren har installerats i radartornet, som ligger i öns sydvästra del. 
Förbindelsebåtarna M/S Myrskylintu / M/S Cheri trafikerar Fagerholm tre gånger i veckan. 
På ön finns den gamla tullstationsbyggnaden kvar från 1700-talet.

Fagerholms fyr

Ön har också en aktiv yttre fyr (60°6′40″N 21°41′53″E) av typen sektorfyr, som märker ut en skarp kurva i storströmmen mellan Korpo och Nagu. Fyren är vitmålad, 6 meter hög och bredvid den står ett sjömärke i gult med en orange vertikal rand.

Historia

Den 19 november 1942 sjönk den tyska fraktbåten S/S Hindenburg (byggd 1921) i sundet sydväst om holmen. Fartyget var på väg från Hamburg, Tyskland till Jakobstad i Finland med ettusen sovjetiska krigsfångar ombord, då det 17.11.1942 utanför Utö körde i en mina lagd av den sovjetiska ubåten L3. Besättningen lämnade fartyget och flyttades ombord på andra båtar. 

Då fartyget nästa dag skulle bogseras körde den på grund vid Snökubb. Då den finska sjöbevakningen kom på plats flyttades krigsfångarna, som ännu var kvar inlåsta på fartyget, över till räddningsfartyget Assistans. Efter pumpning lyckades man lossa fartyget från grundet, men under bogseringen följande dag började det läcka igen, brast itu och sjönk mellan Fagerholm och Lohms Östernäsudden. 

Vraket ligger på 57 meters djup. Vraket lokaliserades igen i slutet av 1960-talet, och dykningar gjordes försiktigt på 1970-talet. År 1983 försvann en sportdykare i vrakets djup och sedan dess har det rått dykförbud på platsen.

Referenser

Fyrar i Finland
Öar i Skärgårdshavet
Småbåtshamnar i Skärgårdshavet
Öar i Nagu
Inghilda Tapio

Inger Gunhild Maria (Inghilda) Tapio, född Valkeapää 1 februari 1946 i Karesuando församling i Sverige, är en samisk författare, översättare, konstnär och skådespelare.

Biografi 
Inghilda Tapio växte upp i en samisk renskötarefamilj i en sita som var del av Könkämä sameby. Hon studerade svenska, samiska, engelska och pedagogik vid Umeå universitet. Senare gick hon också på konstlinje vid Sunderby folkhögskola och studerade dramaturgi i Enare i Finland. Hon arbetade som lärare och var skådespelare både i Teatergruppen Dálvadis och i Giron Sámi Teáhter i Kiruna. Samtidigt ägnade hon sig åt skrivandet, tecknandet och målandet. År 1979 debuterade hon med boken Mu lundo sámi luondu. År 1995 fick hon Samerådets litteraturpris för diktsamlingen Ii fal dan dihte (nordsamiska; svenska "Inte bara därför"). 

Hon lever och arbetar i sin nordsvenska födelseort Karesuando. Ett porträtt av Inghilda Tapio tecknas i en dokumentärfilm av den australiska regissören Janet Merewether från 2016. Inghilda Tapio skriver på nordsamiska och svenska, men flera av hennes barnböcker blev översatt till andra samiska språk och dikter av henne kom också ut på engelska, spanska och tyska.

Bibliografi (urval) 
 
 
 
 
 
 

 I en antologi (i tysk översättning)

Utmärkelser 
 1997 Samerådets litteraturpris
 2013 Klockrikestipendiet av Harry Martinson-sällskapet (tillsammans med Ulrika Tapio Blind)

Litteratur om Inghilda Tapio

Noter

Externa länkar 
 Inghilda Tapio (Kvindelitteraturhistorie på nettet)
 Inghilda Tapio (Sánit girdilit, Sameradion & SVT Sápmi)
 Inghilda Tapio (Finnmark Internasjonale Litteraturfestival)
 Inghilda Tapio (Arctic Indigenous Design Archives)

Svenska poeter
Svenska bildkonstnärer
Samiskspråkiga författare
Samer i Sverige
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Personer från Karesuando socken
Författare från Lappland, Sverige
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Quebec (musikalbum)

Quebec är det amerikanska rockbandet Weens åttonde studioalbum, släppt den 5 augusti 2003. Två singlar släpptes från albumet, "Tried and True" och "Transdermal Celebration". 

Sputnikmusic gav albumet 5 av 5 i betyg.

Låtlista
Alla låtar skrevs av Ween.
 "It's Gonna Be a Long Night" - 2:48
 "Zoloft" - 3:51
 "Transdermal Celebration" - 3:25
 "Among His Tribe" - 3:37
 "So Many People in the Neighborhood" - 3:28
 "Tried and True" - 4:01
 "Happy Colored Marbles" - 3:12
 "Hey There Fancypants" - 1:59
 "Captain" - 3:58
 "Chocolate Town" - 3:26
 "I Don't Want It" - 3:16
 "The Fucked Jam" (instrumental) - 2:53
 "Alcan Road" - 5:10
 "The Argus" - 4:51
 "If You Could Save Yourself (You'd Save Us All)" - 4:44
Bonuslåt på Japansk CD
16. "Ooh Vah La" - 2:59

Musiker
Gene Ween - sång (alla låtar förutom låt 1), bas (låt 2, 9 och 10), keyboard (låt 2, 5, 7 och 13), akustisk gitarr (låt 4), synthesizer (låt 4), trummaskin (låt 5), elgitarr (låt 7, 9, 10, 13 och 14), omnichord (låt 9)
Dean Ween - sång (låt 1), elgitarr (alla låtar), bas (låt 1, 3-8, och 13-15), keyboard (låt 2), sitar (låt 3 och 6), trummor (låt 5 och 11), vocoder (låt 5)
Sim Cain - trummor (låt 1)
Glenn McClelland - orgel (låt 1 och 15), keyboard (låt 3, 10 och 14), piano (låt 14 och 15), dragspel (låt 15)
Andrew Weiss - keyboard (låt 2, 3, 6 och 11), fretless bas (låt 2), slagverk (låt 2), trummor (låt 6), synthesizer (låt 9 och 15), fiol (låt 9 och 15)
Josh Freese - trummor (låt 3, 7, 9, 10, 14 och 15)
Dave Dreiwitz - bas (låt 10)

Källor

Musikalbum 2003
Magnhild Umaerus

Anna Magnhild Umaerus, född 18 november 1928 i Harbo församling, död där 30 oktober 2000, var en svensk botaniker. Hon ingick 1950 äktenskap med Vilhelm Umaerus.

Umaerus, som var dotter till lantbrukare Konrad Gustavson och småskollärare Anna Jonsson, blev filosofie kandidat i Uppsala 1956, filosofie licentiat 1964, filosofie doktor på avhandlingen Influence of Environmental Conditions on Potatoes with Special Reference to Plant Breeding under Swedish Conditions 1970 och docent i fysiologisk botanik samma år. Hon var research assistant vid Iowa State College i Ames, Iowa 1956–1957, växtförädlare vid Sveriges utsädesförening i Svalöv 1958–1979, blev föreståndare för potatisavdelningen där 1967 och var professor i kulturväxternas genetik och förädling, särskilt asexuell växtförädling, vid Sveriges lantbruksuniversitet 1981–1993.  

Umaerus var medlem i Board of Directors and Chairperson of the Program Committee of the International Center for Potato Research (CIP) i Lima och redaktör för Potato Research. Hon skrev över 100 artiklar inom området växtförädling. Hon utgav även Byar och gårdar i Harbo socken (tillsammans med Sune Eriksson, 1985) och medverkade i Harbomål (1995).

Källor

Noter

Svenska professorer i lantbruksvetenskap
Svenska botaniker under 1900-talet
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Födda 1928
Avlidna 2000
Kvinnor
Personer från Harbo socken