kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ioana Vrînceanu

Ioana Vrînceanu, född 7 mars 1994 i Târgu Neamț, är en rumänsk roddare.

Karriär

2017–2021
I maj 2017 vid EM i Račice tog Vrînceanu guld i åtta med styrman. Under året tog hon även sitt första VM-guld i åtta med styrman vid VM i Sarasota. I augusti 2018 vid EM i Glasgow tog Vrînceanu återigen guld i åtta med styrman. I juni 2019 vid EM i Luzern tog hon silver i fyra utan styrman tillsammans med Viviana-Iuliana Bejinariu, Mădălina Bereș och Denisa Tîlvescu. 

I oktober 2020 tog Vrînceanu sitt tredje EM-guld i åtta med styrman vid EM i Poznań. I april 2021 tog hon sitt fjärde EM-guld i åtta med styrman vid EM i Varese. I juli 2021 var Vrînceanu en del av Rumäniens lag som slutade på sjätte plats i åtta med styrman vid OS i Tokyo.

2022–2023
I augusti 2022 vid EM i München tog Vrînceanu guld tillsammans med Denisa Tîlvescu i tvåa utan styrman samt som en del av Rumäniens lag i åtta med styrman. Följande månad vid VM i Račice tog hon sitt andra VM-guld i åtta med styrman. 

I maj 2023 vid EM i Bled tog Vrînceanu guld tillsammans med Roxana Anghel i tvåa utan styrman. Hon var även en del av Rumäniens lag som tog guld i åtta med styrman. I september 2023 vid VM i Belgrad tog Vrînceanu brons tillsammans med Roxana Anghel i tvåa utan styrman. Hon var även en del av Rumäniens lag som tog guld i åtta med styrman.

Källor
Ioana Vrînceanu på Internationella roddförbundets webbplats

Noter

Rumänska roddare
Världsmästare i rodd
Europamästare i rodd
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Rumänien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1994
Levande personer
Kvinnor
Downey's Dream Cars

Downey's Dream Cars är en amerikansk dokumentärserie vars första säsong har premiär på strömningstjänsten HBO Max år 2023. Första säsongen består av sex avsnitt, och hade premiär den 22 juni 2023. Serien är producerad av Robert Downey Jr. som också är programledare.

Handling 
Serien kretsar kring skådespelaren Robert Downey Jr. och hans stora bilintresse och intresse för miljöfrågor. Serien följer Downey Jr. som tillsammans med ett team av bilexperter restaurerar sex av hans egna klassiska bilar, och gör dem samtidigt klimatsmartare, utan ge avkall på deras stil.

Medverkande (i urval) 

 Robert Downey Jr. - programledare

Referenser

Externa länkar 

Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2023
Heart of Stone (film)

Heart of Stone är en kommande amerikansk kriminal- och actionfilm från 2023. Filmen är regisserad Tom Harper, efter ett manus skrivet av Greg Rucka och Allison Schroeder. Filmen hade premiär den 11 augusti 2023 på strömningstjänsten Netflix. I huvudrollerna ses Gal Gadot och Jamie Dornan.

Handling 
Filmen kretsar kring den kvinnliga agenten, Rachel Stone, som bär på en stor hemlighet. Bara hon kan förhindra förlusten av hennes organisations mest värdefulla tillgång, the Heart.

Rollista (i urval) 

 Gal Gadot - Rachel Stone
 Jamie Dornan - Parker
 Alia Bhatt - Keya Dhawan
 Sophie Okonedo
 Matthias Schweighöfer
 Jing Lusi
 Paul Ready
 Jon Kortajarena
 Archie Madekwe

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2023
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Lift (film)

Lift är en kommande amerikansk kriminal- och actionfilm från 2024. Filmen är regisserad av F. Gary Gray, efter ett manus skrivet av Daniel Kunka. Filmens premiär är planerad till den 12 januari 2024 på strömningstjänsten Netflix. I huvudrollen ses Kevin Hart.

Handling 
Filmen kretsar kring en grupp yrkesbrottslingar som blir anlitade för att försöka stoppa en förestående terroristattack. För att stoppa attacken måste de stjäla guldtackor till ett värde av 100 miljoner dollar från ett Boeing 777 medan det befinner sig i luften mellan London och Zürich.

Rollista (i urval) 
 Kevin Hart
 Gugu Mbatha-Raw
 Vincent D'Onofrio
 Úrsula Corberó
 Billy Magnussen
 Jacob Batalon
 Jean Reno
 Sam Worthington
 Burn Gorman
 Kim Yoon-ji
 Viveik Kalra
 Paul Anderson

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2024
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska komedifilmer
You Are So Not Invited To My Bat Mitzvah

You Are So Not Invited To My Bat Mitzvah är en amerikansk komedifilm från 2023. Filmen är regisserad av Sammi Cohen, efter ett manus skrivet av Alison Peck och Fiona Rosenbloom. Filmen hade premiär den 25 augusti 2023 på strömningstjänsten Netflix. Serien är producerad av Adam Sandler som också spelar en av huvudrollerna.

Handling 
Filmen kretsar kring tonåriga tjejen Stacey Friedman som planerar sin Bat mitzvah. Allt går dock inte som det var tänkt och det riskerar att förstöra hela festen.

Rollista (i urval) 

 Idina Menzel – Bree Friedman
 Jackie Sandler – Gabi Rodriguez Katz
 Adam Sandler – Danny Friedman
 Sadie Sandler – Ronnie Friedman
 Sunny Sandler – Stacy Friedman
 Samantha Lorraine – Lydia Rodriguez Katz
 Dylan Hoffman – Andy Goldfarb
 Sarah Sherman – Rabbi Rebecca
 Dan Bulla – Cantor Jelly
 Ido Mosseri – DJ Schmuley
 Jackie Hoffman – Irene
 Luis Guzmán – Eli Katz

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2023
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer från Netflix
Claës De Frese

Claës Otto De Frese, född den 16 maj 1845 i Karlstad, död den 11 december 1914 i Linköping, var en svensk ämbetsman. Han tillhörde ätten De Frese och var måg till Axel Wästfelt.

De Frese blev student vid Uppsala universitet 1863 och avlade examen till rättegångsverken där 1870. Han blev vice häradshövding 1873. De Frese blev extra länsnotarie i Västernorrlands län 1875, tillförordnad länsnotarie i Västerbottens län 1879 och ordinarie länsnotarie där 1883. Han var sekreterare vid Västerbottens läns landsting 1879–1883, landssekreterare i Västerbottens län 1884–1894 och i Östergötlands län från 1895 till sin död. De Frese blev riddare av Nordstjärneorden 1889 och kommendör av andra klassen av samma orden 1905. Han vilar på Västra griftegården i Linköping.

Källor 
 
 
 Kommendörer af Kungl. Nordstjärneorden, 2:a kl. i Sveriges statskalender 1911
 Sveriges dödbok 1830–2020
 De Frese, Claes Otto på SvenskaGravar.se

Landssekreterare i Västerbottens län
Landssekreterare i Östergötlands län
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Ämbetsmän från Karlstad
Jurister från Karlstad
Gravsatta på Västra griftegården i Linköping
Födda 1845
Avlidna 1914
Män
Johan Lindby

Johan Salomon Lindby, född den 21 september 1857 i Veta socken, Östergötlands län, död den 6 mars 1915 i Linköping, var en svensk ämbetsman. Han var gift med en sondotter till Axel Wilhelm Ehrengranat.

Biografi
Lindby blev student vid Uppsala universitet 1877 och avlade examen till rättegångsverken där 1882. Han blev extra ordinarie landskanslist i Östergötlands län sistnämnda år, vice häradshövding 1886, länsbokhållare i Östergötlands län  samma år och var landskamrerare där från 1901 till sin död. Lindby blev riddare av Nordstjärneorden 1907. Han vilar på Västra griftegården i Linköping.

Källor 

 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020
 Lindby, Johan på SvenskaGravar.se

Landskamrerare i Östergötlands län
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Personer från Veta socken
Gravsatta på Västra griftegården i Linköping
Födda 1857
Avlidna 1915
Män
Rune Bengtsson

Rune Bengtsson, född 1945, är en svensk hortonom, dendrolog och agronomie doktor. Han är bland annat känd för sin forskning vid SLU och som författare till flera verk, bland annat Stadsträd från A-Z. Han drev forskningsprojektet P80 för att förbättra plantskolornas växtmaterial under 1980-talet och många av de sorter som idag odlas i trädgårdar och i offentlig miljö kommer ur detta projekt. Nämnvärt är även det arbete Bengtsson lagt ner på att identifiera och kartlägga de äkta ornäsbjörkar som planterats som Riksträd i Sverige.

Rune tilldelades Alnarps Studentkårs pedagogiska pris 2004 och Gartnerfondens belöning för 2008.

Referenser

Män
Födda 1945
Levande personer
Svenska hortonomer
Alla andra gör det

Alla andra gör det är en EP av rockgruppen Babian, utgiven den 3 februari 2023 via HepTown Records. EP:n innehåller singeln Spela tuff och är producerat och inspelat av Babian själva i deras replokal under Covid-19-pandemin.

Mottagande 
EP:n fick generellt ett väldigt svalt mottagande i media men nätmagasinet HYMN gav det ett högt betyg.

Låtlista

Medverkande 
Tobias Allvin - sång, gitarr
Conny Andersson - gitarr, sång
Anders Baeck - trummor, sång
Christian Norefalk - bas

Referenser 

musikalbum 2023
HVS 7

HVS 7 -- hyper-velocity star 7, eller SDSS J113312.12+010824.9, är en ensam stjärna i södra delen av stjärnbilden Lejonet. Den har en skenbar magnitud av ca 17,80 och kräver ett mycket kraftfullt teleskop för att kunna observeras. Stjärnan beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 180 000 ljusår (ca 55 000 parsek)  från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på 518 km/s.

Egenskaper
HVS 7 är en vit till blå dvärgstjärna av spektralklass sdB. Den har en massa som är ca 3,7 solmassor, en radie som är ca 4 solradier och har ca 300 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 12 000 K. 

HVS 7 är en sällsynt stjärna som har accelererats till en rörelse snabbare än Vintergatans flykthastighet. År 2013 skrev ett team under N. Przybilla att stjärnan hade en kemiskt ovanlig fotosfär, som maskerade dess ursprung. Stjärnan katalogiserades först under Sloan Digital Sky Survey. Den identifierades som en stjärna med hög hastighet 2006.  

Stjärnan har ett kemiskt säreget spektrum liknande en subdvärg av spektraltyp B. Stjärnor i denna region av Hertzsprung–Russell-diagrammet förväntas antingen vara varma stjärnor på horisontella jättegrenen, objekt med heliumfusion med låg massa eller stjärnor med vätefusion med måttlig massa något under huvudserien. Den höga rotationshastigheten för HVS 7 betyder att det sannolikt är en ung stjärna nära huvudserien, cirka 150 miljoner år gammal och har 3,7 gånger solens massa.

Referenser

Noter

		

Stjärnbilden Lejonet
Blå-vita subdvärgar
Hypersnabba stjärnor
Astronomiska upptäckter 2006
Spencer Carbery

Spencer Carbery, född 9 november 1981, är en kanadensisk ishockeytränare och före detta professionell ishockeyforward som är tränare för Washington Capitals i National Hockey League (NHL) sedan den 30 maj 2023.

Spelare
Han som ishockeyspelare spelade för Bakersfield Condors, Stockton Thunder, Fresno Falcons och South Carolina Stingrays i ECHL; Tulsa Oilers i Central Hockey League (CHL) samt Alaska Anchorage Seawolves i National Collegiate Athletic Association (NCAA).

Carbery blev aldrig NHL-draftad.

Statistik

Lag

Tränare
Direkt efter spelarkarriären var avslutad, fick han fortsatt sysselsättning hos South Carolina Stingrays. Först som assisterande tränare och sen chef för ishockeyverksamheten och tränare. Han var hos dem fram till 2016 när Carbery gick vidare i sin tränarkarriär och blev tränare för Sarnia Sting (OHL). Det varade dock bara en säsong innan han blev utsedd till assisterande tränare för Providence Bruins (AHL). Där blev det också bara en säsong eftersom han utnämndes till att vara tränare för konkurrenten Hershey Bears. År 2021 fick han chansen att vara assisterande tränare för Toronto Maple Leafs (NHL) och två säsonger senare utsågs Carbery till ny tränare för konferenskonkurrenten Washington Capitals.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Spencer Carbery hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1981
Levande personer
Personer från Victoria, British Columbia
Idrottare från British Columbia
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Spelare i Victoria Salsa
Spelare i Peninsula Panthers
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Cowichan Valley Capitals
Ishockeyspelare i Alaska Anchorage Seawolves
Alumner från University of Alaska Anchorage
Alumner från St. Norbert College
Spelare i Tulsa Oilers (1992–2014)
Spelare i Bakersfield Condors (1998–2015)
Spelare i Stockton Thunder
Spelare i Fresno Falcons
Spelare i South Carolina Stingrays
Kanadensiska ishockeytränare
Tränare i South Carolina Stingrays
Tränare i Saginaw Spirit
Providence Bruins
Tränare i Hershey Bears
Personer verksamma inom Toronto Maple Leafs
Tränare i Washington Capitals
Porträtt av Barbara Dürer, född Holper

Porträtt av Barbara Dürer, född Holper () är en oljemålning av den tyske renässanskonstnären Albrecht Dürer. Den målades omkring 1490 och ingår sedan 1800 i Germanisches Nationalmuseums samlingar i Nürnberg.  

Porträttet av Dürers mor Barbara (cirka 1451–1514) utgjorde ursprungligen en pendang (eller diptyk) till det ungefär samtidigt målade porträttet av konstnärens far. De båda porträtten utfördes av en ung Dürer; han var i övre tonåren och tydligt influerad av sin lärare Michael Wolgemut. Båda tavlorna var kvar i konstnärens ägo livet ut. Porträttet av fadern, som historiskt har värderats högre, förvärvades 1628 av medicéerna i Florens där det idag är utställt på Uffizierna. De båda porträtten separerades därmed och porträttet av modern föll i glömska, åtminstone vad gäller den porträtterades identitet. Först 1979 fastställdes det att det rörde sig om ett porträtt av Dürers mor.    

Dürer porträtterade sin mor även 1514 i en kolteckning på papper som idag ingår i samlingarna på Kupferstichkabinett Berlin. Det är ett ömsint porträtt av en åldrande kvinna, 63 år gammal och två månader före hennes död. Barbara hade gift sig när hon var 15 med Dürers då 40-årige ungerske far, Albrecht den äldre. Han var guldsmedslärling hos Barbaras far Hieronymus Holper och tillsammans fick de 18 barn – men endast tre uppnådde vuxen ålder, däribland Albrecht.

Bilder

Referenser 
Germanisches Nationalmuseum
Web Gallery of Art
bildindex.de
Staatliche Museen zu Berlin: Barbara Dürer, geb. Holper (1514)

Externa länkar 

Målningar av Albrecht Dürer
Målningar från 1400-talet
Målningar på Germanisches Nationalmuseum
Porträttmålningar
Porträtt av konstnärens far

Porträtt av konstnärens far kan avse två oljemålningar av den tyske renässanskonstnären Albrecht Dürer. Den första målades omkring 1490 och ingår i Uffiziernas samlingar i Florens. Den andra målades 1497; originalet är försvunnet men kopior finns på National Gallery i London och Städelsches Kunstinstitut i Frankfurt.  

I vissa källor benämns tavlorna Porträtt av Albrecht Dürer den äldre eftersom far och son delade namn. Dürer d.ä. (cirka 1427–1502) föddes i Ajtós i Ungern och flyttade 1455 till Nürnberg där han fick anställning hos guldsmeden Hieronymus Holper. År 1467 gifte han sig med dennes dotter Barbara Holper med vilken han fick 18 barn – men endast tre överlevde till vuxen ålder, däribland Albrecht d.y. som föddes 1471. 

Porträttet från cirka 1490 benämns även Porträtt av Dürers far och målades när fadern var omkring 63 år gammal. På dess baksida finns en målning som föreställer familjen Dürer och Holpers vapensköldar. Dürers vapensköld visar två dörrar eftersom namnet på hans födelseort, Ajtós, på ungerska betyder dörr. Porträttet utgjorde ursprungligen en pendang (eller diptyk) till det ungefär samtidigt målade porträttet av konstnärens mor. De båda tavlorna utfördes av en ung Dürer; han var i övre tonåren och tydligt influerad av sin lärare Michael Wolgemut. Tavlorna var kvar i konstnärens ägo livet ut. Porträttet av fadern, som historiskt har värderats högre, förvärvades 1628 av medicéerna i Florens där det idag är utställt på Uffizierna. De båda målningarna separerades därmed och porträttet av modern föll i glömska, åtminstone vad gäller den porträtterades identitet. Det är idag utställt på Germanisches Nationalmuseum. 

Porträttet från 1497 benämns även Målarens far och finns i fyra versioner, men sannolikt är inget av dem originalet. Dürers ansikte skildras med känslighet och respekt; tekniken påminner om en blyertsteckning, realistiskt och spörjande. Men resten av tavlan är möjligen ofullbordad – den rudimentära bakgrunden och hans enkla kläder går inte att jämföra med den rika motsvarigheten i konstnärens självporträtt från året därpå. Högst upp finns en inskription som i svensk översättning lyder "1497 Albrecht Dürer den äldre i en ålder av 70". När Thomas Howard, 21:e earl av Arundel besökte Nürnberg 1636 erbjöd staden honom 1497 års porträtt och 1498 års självporträtt som gåvor till Karl I av England. Efter Karls avrättning 1649 skingrades hans stora konstsamling, porträttet hamnade så småningom i National Gallery och självporträttet på Pradomuseet. En annan version av porträttet förvärvades 1836 av Städelsches Kunstinstitut i Frankfurt i tron att det var en äkta Dürer-tavla, men anses idag också vara en kopia. Londonversionen dateras till slutet av 1500-talet och Frankfurtversionen till cirka 1600.

Bilder

Referenser 

National Gallerys webbplats
polomuseale.firenze.it
Web Gallery of Art (1490) (1497)
Städelsches Kunstinstituts webbplats

Externa länkar 

Målningar av Albrecht Dürer
Målningar från 1400-talet
Målningar i Uffizierna
Målningar på National Gallery
Målningar i Städelsches Kunstinstitut
Porträttmålningar
Gamla Finlands lagsaga

Gamla Finlands lagsaga uppkom efter de svenska landavträdelserna i freden i Nystad 1721 och freden i Åbo 1743. Däri ingick Karelens och Kexholms lagsaga liksom Ingermanlands lagsaga. 

I Nystad bestämdes att i alla de fall, där annorlunda inte uttryckligen stadgats, domstolarna skulle följa de i landet dittills bestående lagarna. Under åren 1721-1742 existerade ännu inte en lagmansrätt. I Åbo tryggades däremot den då erövrade så kallade Villmanstrandska provinsen vid sina gällande lagar och författningar. Detta ledde så småningom till en sammansmältning av svenska och ryska lagar och institutioner. År 1784 ersattes lagsagan av den så kallade ståthållarskapsförfattningen. Den var i kraft till år 1797 då lagmansrätten pånytt började verka. När Viborgs län 1811 återfördes till Finland ställdes Viborgs lagmansrätt år 1812 under Åbo hovrätt. Den omfattade då fem domsagor eller Viborgs, Kymmenegårds, Nyslotts samt Kexholms södra och Kexholms norra domsaga.

Lagmän i Gamla Finlands lagsaga 

 Arvid Zimmermann 1742-1752
 Matthias Martin(iu)s 1755-1761
 Kristian Alenius 1762-1775
 Magnus von Orraeus 1775-1784
 Ivan von Pirskoy 1797-(1812)

Referenser

Källor 

 Holmberg, H: Suomen laamannikunnat ja laamannit (Finlands lagsagor och lagmän), Turun Historiallinen Arkisto 16 (1963) s. 88-149

Geografiska områden i Finlands historia
Finländsk rättshistoria
Lagsagor
Listor med anknytning till Finlands historia
David Tomášek

David Tomášek, född 10 februari 1996 i Prag, Tjeckien, är en tjeckisk ishockeyspelare som spelar för Färjestad BK i SHL.

Externa länkar 
 Spelarprofil på eliteprospects.com

Födda 1996
Män
Levande personer
Ishockeyspelare i Färjestad BK
tjeckiska ishockeyspelare
Kverneland Group

Kverneland Group är ett norskt multinationellt företag, ägt av Kubota Corporation, som utvecklar och tillverkar jordbruksredskap (utrustning för jordbearbetning, sådd, foder- och balhantering, spridning, sprutning). 
Företagets huvudkontor ligger i Klepp stasjon i Klepps kommun. Kverneland Group sysselsatte år 2021 omkring 2 623 personer över hela världen, de flesta av dem i Europa. Kverneland Group äger redskapsmärkena Kverneland och Vicon. Kverneland Groups fabriker finns i Norge, Tyskland, Danmark, Frankrike, Nederländerna, Italien, Ryssland och Kina. Koncernen har egna säljbolag i 17 länder och exporterar till ytterligare 60 länder.

Historik 
Kverneland Group grundades av Ole Gabriel Kverneland år 1879. Företaget etablerades som en enskild firma och började initialt producera och reparera jordbruksredskap. År 1894 blev Kverneland Group ett aktiebolag och expanderade sin verksamhet. Under 1920-talet hade företaget vuxit och etablerat sig som Norges största leverantör av jordbruksprodukter. De hade särskilt blivit kända för sin tillverkning av plogar. Kverneland Groups plogar ansågs vara av hög kvalitet och blev populära bland jordbrukare.  Kverneland förblev ett familjeägt företag tills företaget noterades på Oslo Börs 1983. 

Sedan mitten av 1990-talet har Kverneland Group expanderat genom förvärv av andra tillverkare  av jordbruksredskap. Varumärken som förvärvats av Kverneland Group inkluderar Underhaug balinplastare, Taarup Maskinfabriks skivklippare och höverktyg, Maletti rotorharvar, Maschinenfabrik Accord såmaskiner, holländska Greenland Group gödselspridare och gräsprodukter samt RAU fältsprutor. Under 2008 upphörde varumärkena Taarup, Accord och RAU och ersattes av Kverneland-namnet i hela produktsortimentet.   År 2010 ingick Kverneland Group ett långsiktigt samriskföretag (joint venture) med Gallignani spa för att utveckla och tillverka en ny serie rundbalspressar, inklusive fasta och variabla kammar, inplastare och trumklippare. Detta samarbete syftade till att erbjuda innovativa och högkvalitativa lösningar inom balning och klippning av grödor. Året därpå, 2011, öppnade Kverneland Group en ny monteringsfabrik i Daqing, Kina, bland annat för att bättre möta efterfrågan och behoven på den asiatiska marknaden.

Kubota (ett ledande japanskt företag inom jordbruksmaskiner och utrustning) förvärvade företaget 2012. Som en del av förvärvet avnoterades Kverneland Group från Oslobörsen i maj 2012.

Referenser

externa länkar 

 Kverneland Group (företagets webbplats)
 Kverneland (varumärkes webbplats)
 Vicon (varumärkes webbplats)

Företag bildade 1879
Norska traktortillverkare
Norska tillverkare av jordbruksredskap
Norska tillverkare av anläggningsmaskiner
Klepps kommun
Multinationella företag
Tavolara

Tavolara är en liten ö utanför Sardiniens nordöstra kust i Italien. Ön är ett kalkstensmassiv med en längd på 5 kilometer och en bredd på 1 kilometer, med branta klippor utom vid ändarna. Dess högsta punkt, Monte Cannone, är belägen 565 meter över havet. Det finns en vik och en strand vid vardera änden av ön, Spalmatore di Fuori i nordost och Spalmatore di Terra i sydväst. Ön bebos för närvarande bara av en handfull familjer och har en liten begravningsplats och en sommarrestaurang. Vattnet runt ön är en populär plats för dykning.

Ön och de omgivande vattnen ingår i det marina reservatet Tavolara och Punta Coda Cavallo som inrättades 1997. De miljöskyddsåtgärder som vidtagits i parken har medfört restriktioner för turismen i området. En naturlig stenkolonn på öns kust liknar en mänsklig figur och är känd som "Stenvakten" eller "Påvens klippa." Andra stenformationer inkluderar "Odysseus båge" (en naturligt förekommande valv) och "Grotta del Papa" (en grotta som är tillgänglig via havet och ståtar med neolitiska grottmålningar).

Historia 
Ön var under antiken känd som Hermea. Enligt traditionen dog påven Pontianus på Tavolara efter sin abdikering och exil år 235. Det är troligen den ö som tidigare kallades Tolar, som användes av några arabiska fartyg mellan 848 och 849 som bas för att attackera närliggande kuster.

Joachim Murat besökte Tavolara 1815 under sitt försök att återta kungariket Neapel. Vid den tidpunkten var ön obebodd.

År 1836 gav Karl Albert, kung av Sardinien, Kungariket Tavolara, en mikronation, till familjen Bertoleoni.

Efter Italiens enande sökte "Kung Paolo" aktivt erkännande från Italien. Under hans "regeringstid" började den italienska regeringen 1868 att driva en fyr på öns nordöstra del. "Kung Paolo I", är begravd på kyrkogården på ön med en krona över sig.

Referenser 

Italiens öar
Öar i Medelhavet