kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cecilia Verzellina

Cecilia Verzellina, död 6 mars 1660, var en italiensk giftmördare.  Hon figurerade i den berömda Spanaprocessen.

När Giovanna De Grandis greps 31 januari 1659 och började namnge personer som sålt eller köpt gift i Rom, tillhörde hon en av de personer Grandis angav för att ha köpt gift med avsikt att begå mord.

Grandis uppgav att Cecilia Verzellina, en änka och fembarnsmor i fyrtiofemårsåldern, hade besökt henne 1658. Hon hade förklarat att hon var orolig för att hennes dotter Teresa Verzellina var i fara att mördas av sin svartsjuka make. Hennes dotter uppvaktades av greve Antonio Leonardi, och hon fruktade att dottern skulle mördas av sin svartsjuka make, färgaren Giovanni Pietro Beltrammi, då han släpptes ut ur gäldfängelset, där han satt just då, särskilt som dennas svärmor spionerade på henne. Hon bad sedan om att få köpa ett gift som kunde göra att dottern blev kvitt sin make. Giovanna De Grandis hade sålt aqua tofana till henne. En tid senare fick hon veta att Teresa hade blivit änka, och Cecilia hade uppgett för henne att Teresa hade förgiftat sin make. 

En arresteringsorder utfärdades efter Cecilia Verzellina, som flydde från Rom; hennes dotter Teresa greps dock 11 februari. 12 september 1659 dömdes Cecilia Verzellina till döden in absentia. 17 oktober greps hon i Neapel och fördes till Rom. Den 20 oktober erkände hon sin skuld. Hon uppgav att hon hade lurat sin dotter att ovetande förgifta svärsonen. Hennes dotter Teresa Verzellina, som sedan hon blev änka arbetade som prostituerad, blev också gripen och förhörd. Hon hävdade sig vara ovetande om att vätskan hon givit sin make var gift, och stödde därmed sin mors version. Hon erkände att hon kände Giovanna De Grandis, men det framkom att denna helt enkelt fungerade som hennes hallick och presenterade henne för kunder inom adeln och prästerskapet. 

Cecilia Verzellina var den sista av personen av sex som dömdes till döden av det fyrtiotal som figurerade i Spanaprocessen. Hon var även den enda kund som avrättades, medan de övriga avrättade var giftförsäljare. Hon hängdes 6 mars 1660. Hennes dotter tvingades åse sin mors avrättning, varefter hon blev piskad och förvisad.

Referenser

Kvinnor
Födda 1600-talet
Avlidna 1660
Personer i Kyrkostaten under 1600-talet
Personer inom näringslivet under 1600-talet
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer som blivit avrättade under 1600-talet
Johan Oxe till Tordsjö

Johan Oxe till Tordsjö, död omkring år 1490, var ett danskt riksråd. 

Han var son till riksrådet Peder Oxe till Asserbo och hans hustru Mette Godov, och var förmodligen den Johannes Petri som år 1444 immatrikulerades vid universitetet i Erfurt. 

År 1451 och 1453 var han hofsinde och skrev sig då ännu till sin fädernegård Asserbo, men strax efter blev han ägare till Tordsø () i Skåne vid sitt äktenskap genom sitt giftermål med den förmögna änkan Birgitte Bondesdotter Thott, gift första gången med Peder Magnusson Brahe och andra giftet med Folmer Knob (Follert van Knobe). Vid det sista skiftet efter hennes föräldrar 1470 blev han även ägare till Brødager Hovedgård i Halland. Ungefär samtidigt med giftermålet förlänades han Krogen (det senare Kronborg) och Søborg, som Folmer Knob haft, samt Köpenhamns slott. År 1455 var han riksråd, och hans namn förknippas härefter med de flesta av tidens viktigaste regeringshandlingar.. 

År 1457 blev han riddare vid Kristian I:s kröning i Uppsala, och 1468 ledde han med Oluf Ged en här, som sändes till Skåne för att inta Ivar Axelssons gård Lillö, men belägringen misslyckades.

Vid den tiden hade Oxe, som 1466 ännu hade Krogens län, blivit länsman på Helsingborgs slott. De följande åren deltog han i förhandlingar med svenskarna, och var sändebud vid alla de möten som hölls 1468, 1472, 1473, 1474 och 1476, först i Halmstad, och de senare åren i Kalmar. 

Dessutom hade han mindre pantlän på Lolland och Falster; men när dessa överlämnades till drottningen, fick han 1473 istället fogderiet (se: fögderi) i Landskrona. När kung Hans år 1486 drog till Norge, överlämnades tillfälligt  ansvaret att styra över Skåne till Oxe. Dessutom blev han hovmästare hos änkedrottning Dorothea och ledsagade drottningen på hennes resa till Rom år 1488.

Hustrun Birgitte dog år 1474, då tog han sig istället en ung hustru, Inger Torbensdatter Bille, och genom henne fick han Nielstrup på Lolland. Han var far till Torben Oxe till Lundegård, Johan Oxe till Nielstrup och Oluf Oxe till Asserbo. 

Förutom de nämnda huvudgårdarna förvärvade han dels vid köp, dels vid pant större eller mindre andelar i Slimminge, Bæltebjerg, Højby och Sjörup i Skåne, Lundegård på Lolland, Bjergbygård på Själland, liksom han 1456 köpte Vixø Hovedgård, men han sålde den kort därefter till kungen. Förutom bøndergods (lantgegendomar tillknutna huvudgårdar) förvärvade han köpinggårdar i Helsingör, Roskilde, Køge, Næstved, Malmö och Landskrona, samt hade även klostergods till hyra såväl av Sorø, Esrum, samt nunneklostren i Roskilde och Sankt Peders kloster i Lund. 

Han instiftade i 1480 ett altare i Sankt Johannes kyrka i Landskrona och byggde år 1483 ett kapell i Sankt Olai Kyrka i Helsingör.

Han dog omkring 1490, åtminstone var hans hustru Inger änka i maj 1491.

Referenser

Danska riddare
Danska godsägare
Skånska godsägare
Danska riksråd
Personer i Danmark under 1400-talet
Födelseår saknas
Avlidna 1490
Män
Godsägare under 1400-talet
City-Center

City-Center (även kallat Korvhuset (fi. Makkaratalo)), är en byggnad i Helsingfors centrum. Byggnaden ritades av Viljo Revell och blev klar år 1967 mitt emot Helsingfors järnvägsstation. Det har en underjordisk förbindelse med järnvägsstationen via Stationstunneln. I de lägre våningarna finns affärer, i de övre kontor. 

Från början var det tänkt att City-Center skulle omfatta hela kvarteret Brunnsgatan-Mannerheimvägen-Alexandersgatan-Centralgatan. Detta skulle ha inneburit rivandet av flera nyrenässansbyggnader. Av dessa planer förverkligades endast Korvhuset. Namnet Korvhuset myntades av skämttecknaren Kari Suomalainen. På skämtteckningen köper en man korv från en närbelägen kiosk. Han pekar på betongkorven på andra våningen och försäljaren svarar "Jag är endast en liten försäljare". 

Betongkorven på andra våningen fungerar som parkeringsplats. Andra arkitektoniska attribut är ramperna som leder upp till parkeringsplatsen, en underlig akustik och flera mörka hörn. Byggnaden skiljer sig väsentligt från närbelägna byggnader kring järnvägsstationen och orsakar därför kontroverser. Korvhuset har flera gånger valts till Helsingfors fulaste byggnad. 

År 2000 köpte fastighetsbolaget Sponda Korvhuset och år 2005 övergick hela Korvhuset, 32 000 kvadratmeter, i dess ägo. Ett år tidigare figurerade Korvhuset mycket i pressen då Sponda ville förnya husets utseende, vilket innefattade ett förslag att korven skulle rivas. I oktober 2005 beslöt Helsingfors stadsfullmäktige att körramperna får rivas, men att korven skyddas i stadsplanen.

Källor

Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Gloet
Nils Bille

Nils Vilhelm Bille, född den 24 juli 1869 i Tjällmo församling, Östergötlands län, död den 6 juli 1922 i Motala församling, var en svensk sjömilitär.

Bille blev underlöjtnant vid Vaxholms artillerikår 1890, löjtnant där 1896 och kapten vid Kustartilleriet 1901. Han var chef för Fårösunds kustposition och Fårösunds kustartilleridetachement 1904–1908. Bille befordrades till major 1908. Som sådan var han bataljonschef och befälhavare på Kungsholms fort. Bille blev riddare av Svärdsorden 1911. Han vilar på Motala griftegård.

Källor

Noter 

Svenska sjöofficerare
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Tjällmo socken
Födda 1869
Avlidna 1922
Män
Per Paulsson

Per Paulsson, född 11 juli 1817 i Vekerum, Mörrums socken, död 3 augusti 1889 i Ronneby, var en svensk folkskollärare och författare.

Per Paulsson var son till bonden Paul Pehrsson. Han erhöll endast grundläggande skolundervisning. Som ung var han lärare i Mörrums socken, där han 1838 var en av stiftarna av Sveriges första folkskollärareförening. 1841 avlade han folkskollärarexamen i Lund, där han senare även tog organist- och klockarexamen. Efter anställning som lärare i Skåne och Blekinge blev han 1858 klockar i Hjärnarps och Tåstarps socknar. Där råkade han i konflikt med kyrkoherden och avsattes 1876. Han försörjde sig därefter än som sakförare och domstolsreferent, än som vikarierande folkskollärare. Dessutom utgav han 1877 Laholms Tidning och 1877–1879 Engelholmsposten. Paulsson var en självständig personlighet, som stred för bättre arbetsförhållanden och tryggare anställningsvillkor för folkskollärarna. Genom hans ihärdighet tillkom riksdagens beslut om understöd åt äldre behövande folkskollärare, en förmån som han dock själv ej fick åtnjuta. Han författade några skolhistoriska arbeten, varibland märks Historik öfver folkundervisningen i Sverige från äldsta till nuvarande tid (1866) och Lärobok i svenska folkskolans historia (1868), Matrikel för kyrkans och skolans lägre tjenstemän i Lunds stift (1860) och Svenska kyrkans och skolans lägre tjenstemäns historia (1872).

Källor 
 

Svenska lärare under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Personer från Mörrums socken
Födda 1817
Avlidna 1889
Män
Super Bowl XXVIII

Super Bowl XXVIII var den 28:e upplagan av Super Bowl, finalmatchen i amerikansk fotbolls högsta liga, National Football League, för säsongen 1993. Matchen spelades den 30 januari 1994 mellan Buffalo Bills och Dallas Cowboys, och vanns av Dallas Cowboys. De kvalificerade sig genom att vinna slutspelet i konferenserna American Football Conference respektive National Football Conference. Värd för Super Bowl XXVIII var Georgia Dome i Atlanta i Georgia.

Buffalo Bills spelade sin fjärde Super Bowl i rad. I den här matchen ledde Buffalo Bills i halvtid, men förlorade till sist även den här matchen och avslutade sin svit med fyra förluster.

Slantsinglingen gjordes av Joe Namath, för att fira 25-årsjubileet av hans insats i Super Bowl III, där han utsågs till MVP, mest värdefulla spelare.

Halvtidsunderhållningen bestod av countrymusik med uppträdanden av The Judds, Clint Black, Travis Tritt óch Tanya Tucker.

Källor

Externa länkar 

28
Sport i Georgia
Sportåret 1993
1994 i USA
Björnarnas rock'n roll

Björnarnas rock'n roll (engelska: In the Bag) är en amerikansk animerad kortfilm från 1956. Filmen är den sista av två filmer med Björnen Humphrey i huvudrollen.

Handling 
När ett gäng turister skräpat ner nationalparken sätter skogvaktare Woodlore björnarna, däribland Björnen Humphrey, i uppdrag att städa upp. Men att städa upp en park visar sig vara mer komplicerat än vad Woodlore förväntat sig.

Om filmen 
Filmen hade svensk premiär den 2 december 1957 på Sture-Teatern i Stockholm och ingick i kortfilmsprogrammet Kalle Ankas festprogram.

När filmen hade svensk biopremiär gick den under titeln Björnarnas rock'n roll. En alternativ titel till filmen är Oss björnar emellan.

Detta är den sista Disney-kortfilmen som lanserades av RKO Pictures.

Rollista 
 James MacDonald – Björnen Humphrey (inget tal)
 Bill Thompson – skogvaktare J. Audubon Woodlore
 Jackson Weaver – Smokey Bear

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1956
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1956
Filmer i regi av Jack Hannah
Animerade filmer med björnar
Eva Pawlo

Eva Pawlo, född 12 mars 1893 i Stockholm, död 13 maj 1978 i Matteus församling, Stockholm, var en svensk operettsångerska och sångpedagog.

Hon studerade sång för Raimund von Zur Mühlen i London och scenisk framställningskonst för Liva Järnefelt och Anna Norrie. Pawlo började sin bana som konsertsångerska och uppträdde senare vid flera radiokonserter. 1933 debuterade hon som operettsångerska hos Sigrid Eklöf-Trobäck, där hon sjöng titelrollen i Emmerich Kálmáns operett Grevinnan Mariza, varefter 1933–1936 följde engagemang vid scener i Stockholm och Malmö samt folkparksturnéer. Åren 1936–1937 var hon knuten till Stora Teatern, Göteborg. Från 1922 gav hon undervisning i sång, och från 1938 ägnade hon sig som bosatt i Stockholm helt åt sånglärarverksamhet. Bland hennes roller märks Vera Lisaveta i Sista valsen, Angèle Didier i Greven av Luxemburg, Carolina Pia i Djävulsryttaren samt titelpartierna i Den glada änkan och Alexandra.

Eva Pawlo var dotter till grosshandlaren Axel Abramson. Hon var från 1916 gift med operasångaren och ingenjören Georg Pawlo (1887–1920) och mor till Toivo Pawlo. Hon är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 
 Dödsannons för Georg Pawlo-Rosenberg i Dagens Nyheter, 20 maj 1920, sid. 3
 Pawlo-Rosenberg, Eva på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska sångpedagoger
Svenska operettsångare
Sångare från Stockholm
Svenska sångare under 1900-talet
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1893
Avlidna 1978
Kvinnor
Frankrikes konstitution 1791

Frankrikes konstitution 1791 var Frankrikes första skrivna grundlag och var gällande i Kungariket Frankrike (1791–1792). Konstitutionen antogs av den franska nationalförsamlingen den 3 september 1791. Kung Ludvig XVI avlade den 14 september sin ed på konstitutionen.

Innehåll 
Författningen inleddes med en förklaring om de mänskliga och medborgerliga rättigheterna, betecknade äktenskapet som ett borgerligt kontrakt samt bekräftade upphävandet av adelskapet, privilegier och religiösa ordenslöftens bindande kraft.

Folket utövade sin makt, hette det, genom en ny lagstiftande församling (Assemblée nationale législative) som skulle bestå av 745 ledamöter, framgå ur indirekta val och sitta i två år. Ingen medlem av församlingen skulle kunna tillhöra ministären, men ministrarna skulle ha rätt att uppträda i församlingen. Församlingen hade enligt konstitutionen den lagstiftande makten; utan dess bifall fick inte krig förklaras, fred ingås eller förbund slutas. Domsrätt saknade den däremot.

Kungadömet skulle vara ärftligt, kungen okränkbar utom i vissa fall. Han skulle erhålla ett apanage, få hålla ett livgarde och framträda som innehavare av den högsta verkställande makten, alltså som chef för förvaltningen, armén och flottan. Men gentemot församlingen blev han maktlös: han kunde inte kontrollera den, inte upplösa den, och mot dess beslut hade han bara ett suspensivt veto.

Rättsväsendet var baserat på principerna om folksuveränitet och maktdelning. Den lagstiftande makten och kungen skulle inte ha inflytande över rättskipningen. Även den väpnade styrkan försökte man så vitt som möjligt dra undan kungens makt: officerarna valdes, och över nationalgardet hade han ingen makt.

Referenser 

Franska revolutionen
Juridikåret 1791
1791 i Frankrike
Super Bowl XXVII

Super Bowl XXVII var den 27:e upplagan av Super Bowl, finalmatchen i amerikansk fotbolls högsta liga, National Football League, för säsongen 1992. Matchen spelades den 31 januari 1993 mellan Buffalo Bills och Dallas Cowboys, och vanns av Dallas Cowboys. De kvalificerade sig genom att vinna slutspelet i konferenserna American Football Conference respektive National Football Conference.

Värd för Super Bowl XXVII var Rose Bowl i Pasadena i Kalifornien. Den var ursprungligen planerad att spelas på Arizona State Universitys arena Sun Devil Stadium  i Tempe. Efter att Arizona valt att sluta uppmärksamma Martin Luther King-dagen efter att Ronald Reagan förklarat den för nationell helgdag, valde Super Bowl att byta arena. De motiverade det med att flera av spelarna var färgade, och Martin Luther Kingdagen infördes för att hedra hans arbete för svartas medborgerliga rättigheter. Spelarna tyckte därför det var otrevligt att spela i en stat där guvernören valt att inte hedra dagen. Staten röstade sedan för ett införande 1992 och påföljande Super Bowl spelades på Arizona States arena.

Slantsinglingen gjordes av O.J. Simpson, som tidigare spelat för Buffalo Bills och därefter gjort en skådespelar och sportlommentatorskarriär. Två år senare anklagades han för att ha mördat sin fru, vilket ledde till en uppmärksammad biljakt och rättegång. 

För halvtidsunderhållningen stod Michael Jackson.

Källor

Externa länkar 

27
Sportåret 1992
1993 i USA
Sport i Kalifornien
Pasadena, Kalifornien
Gottfridsson

Gottfridsson är ett svenskt efternamn, ursprungligen ett patronymikon, som burits av bland andra:

 Christina Gottfridsson (född 1959), svensk dramatiker
 Hans Gottfridsson (1914–1986), svensk sjömilitär
 Hans Olof Gottfridsson (född 1962), svensk kulturgeograf
 Jim Gottfridsson (född 1992), svensk handbollsspelare
 Linn Gottfridsson (född 1974), svensk manus- och barnboksförfattare
 Rolf Gottfridsson (född 1931), svensk friidrottare

Svenska efternamn
Luis Díaz (fotbollsspelare)

Luis Díaz, född 13 januari 1997, är en colombiansk fotbollsspelare som spelar i Liverpool F.C. Efter att ha slagit igenom i den colombianska ligan flyttade han till Europa och FC Porto 2019. Under säsongen 2021-2022 gjorde han 14 mål på 18 ligamatcher och värvades i januari 2022 av Liverpool F.C. i en övergång som rapporterades vara värd 45 miljoner Euro.

Díaz representerade det colombianska landslaget vid sydamerikanska mästerskapen 2019 och 2021.

Källor

Födda 1997
Colombianska fotbollsspelare
Spelare i Junior Barranquilla
Fotbollsspelare i FC Porto
Spelare i Liverpool FC
Spelare i Copa América 2019
Spelare i Copa América 2021
Colombianska idrottare under 2000-talet
Män
Kyōso tanjō

Kyōso tanjō  (engelsk titel: Many Happy Returns), är en japansk dramakomedifilm från 1993 regisserad av Toshihiro Tenma. Filmen är baserad på romanen Kyōso tanjō skriven av Takeshi Kitano som även medverkar i en filmroll.

Handling 
Kazuo Takayama bevittnar hur en nyreligiös rörelse anordnar ett rekryteringsmöte på allmän plats där sektledaren låtsas hela en av medlemmarna som är utplacerad i publiken. Trots att Kazuo genomskådar sektens trick så blir han fascinerad och bestämmer sig för att följa med dem när de reser runt och håller möten. Bakom scenerna styrs och kontrolleras sekten och dess andlige ledare med en järnhand av sektledarens assistent Daisuke Shiba. När sektledaren börjar bli för självständig bestämmer Daisuke och hans hejduk Gō att Kazuo ska bli sektens nya andliga ledare. Sekten splittras i två grupper där den ena är mer fokuserad på andlighet och den andra som använder religionen för att tjäna pengar. Kazuo börjar leva sig in i rollen som sektledare och börjar tro att han faktiskt besitter gudomliga krafter. Tetsuharu Komamura, en av de mer andliga i sektens toppskikt, anklagar Daisuke för att utnyttja religion och gud i vinstdrivande syfte. Detta slutar med en konfrontation där Daisuke knivhugger Tetsuharu till döds. Kazuo som är helt övertygad om sin egen gudomlighet har nu full kontroll över sekten och utesluter Gō som fortfarande är fokuserad på att tjäna pengar. Filmens sista scen utspelar sig 5 år senare. Daisuke har avtjänat sitt fängelsestraff för mord och har återförenats med den ursprunglige sektledaren. Tillsammans har de startat en kristen sekt och försöker rekrytera medlemmar.

Rollista 
 Masato Hagiwara - Kazuo Takayama
 Kōji Tamaki - Tetsuharu Komamura
 Takeshi Kitano - Daisuke Shiba
 Masami Shimojō - Ursprungliga sektledaren
 Ittoku Kishibe - Gō
 Aya Kokumai - Tomoko

Se även 
 Nya japanska religioner

Referenser

Externa länkar 
 

Filmer 1993
Japanskspråkiga filmer
Japanska komedifilmer
Japanska filmer baserade på böcker
Filmer om religion
Karnais

Karnais (finska: Karnainen) är en stadsdel i Lojo stad i Finland. Riksväg 1, alltså Helsingfors-Åbo motorväg, går genom stadsdelen i Karnais vägtunnel. I Karnais ligger bland annat ABC bensinstation och Kisakallio Idrottsinstitut. Den största delen av Karnais täcks av skogar.

Källor 

Stadsdelar i Lojo
HD 75116

HD 75116 är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Flygfisken. Den har en skenbar magnitud av ca 6,31 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 3,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 914 ljusår (ca 280 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -16 km/s.

Egenskaper
HD 75116 är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K3 (III), med osäker luminositetsklass. Den har en massa som är ca 2,3 solmassor, en radie som är ca 39 solradier och har ca 431 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 4 200 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/42850/hd75116.
 

		
Stjärnbilden Flygfisken
HD-objekt
HR-objekt
Orangea jättar
Kisakallio Idrottsinstitut

Kisakallio Idrottsinstitut (finska: Kisakallion Urheiluopisto) är ett idrottsinstitut i Lojo i Finland. Institutet ligger längs E18 motorvägen 45 minuter från Helsingfors och en dryg timme från Åbo i stadsdelen Karnais. Institutet är en av tillsammans 14 idrottsutbildningscenter i Finland och dess verksamhet stöds av Finlands undervisnings- och kulturministeriet. 

Kisakallio Idrottsinstitut fungerar som en icke-profitabel stiftelse som erbjuder olika aktiviteter, utbildningsmöjligheter och utrymmen för professionella idrottare och idrottare på amatörnivå. Kisakallio Idrottsinstitut grundades år 1949 för att vara en gymnastik institut för kvinnor i alla åldrar.

Institutet är officiellt olympiskt träningscenter för Finlands gymnastikförbund, Finlands Basketballförbund, Finlands Orienteringsförbund, Finland Handbollförbund och Finlands Volleyförbund. I dag är Kisakallio Idrottsinstitut ett av de största träningscentren i Finland och i Europa med 700 bäddar och nästan 15 000 kvm idrottsanläggningar. På området finns fem bollsporthallar, ishockeyhall, curlingbana, uppvärmd fotbollsplan, gymnastikhall och ett gym- och fitnesscenter.

Institutet omges av skogen Karnaistenkorpi.

Källor 

Lojo
Skolor i Finland
Utbildningsinstitutioner bildade 1949
Skidalpinism

Skidalpinism (ibland skimo, efter engelska ski mountaineering) är en skidsport där utövarna bestiger berg med skidor, för att sedan åka utför. Tävlingarna går vanligtvis runt en spårad bana, med branta inslag där skidorna bärs på ryggen. Sporten är populär i trakterna kring Alperna.

Skidalpinism kommer göra debut som olympisk sport vid Olympiska vinterspelen 2026 i Milano.

Referenser 

Skidsport
Vabby

Vabby (finska: Vappula) är en stadsdel i Lojo stad i Finland. Vabby är beläget cirka 5 km söder om Lojo stads centrum.

Bebyggelsen består mest av egnahem. Det finns också en förskola i stadsdelen. I Vabby fanns också tidigare en liten skola.

Källor 

Stadsdelar i Lojo
Vendelä

Vendelä (finska: Ventelä) är en stadsdel i Lojo i Finland, cirka 4 km från stadens centrum. Vendelä avgränsas i söder av Lojoåsen, riksväg 25 och Saukkolavägen, i söder bildar Svidjavägen gräns mot Pappilankorpi, i öster bildar Puruskorpivägen gräns mot Bertbacka. Vendelä antas vara uppkallat efter det västslaviska folkslaget Vender.

Vendelä som administrativ enhet bildades efter att Lojo stad och Lojo landskommun slogs samman år 1997. Stadsdelen består av Tallbackas, Lojo stations samt Stationsåkerns bostadsområden. Innan kommunsammanslagningen 1997 sågs Vendelä som ett större område, innefattande Stationsbrinken, Stationsåkern, Lempola, Bertbacka, Tallbacka, Muijalamalm och Nälköönnummi i landskommunen.

I Vendelä finns Lojos enda järnvägsstation. Sedan persontrafiken på Hyvinge–Karis-banan lades ner 1983 används järnvägen endast för godstrafik. I Tallbacka finns en grundskola för årskurserna 1-9 och i Stationsåkern ett lågstadium för årskurserna 1–6.

Källor 

Stadsdelar i Lojo
Hisamitsu Springs

Hisamitsu Springs (japanska: 久光製薬スプリングス)  är en volleybollklubb (damer) från Tosu, Japan. Klubben grundades 1948 och spelar i V.League Division 1. Klubben har använt det nuvarande namnet sedan 1994 (då V.League lanserades). De har blivit japanska mästare sju gånger (2001-02, 2006-07, 2012-13, 2013-14, 2015-16, 2017-18 och 2018-19)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

Sportklubbar bildade 1948