kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mette Tranborg

Mette Tranborg, född 1 januari 1996 i Risskov, är en dansk handbollsspelare som spelar för Team Esbjerg och det danska landslaget.

Klubblagskarriär 
Tranborg är vänsterhänt och spelar som högernia. Hon är över 190 cm lång och har ett bra skott. Hon fick sitt genombrott nationellt  i SK Aarhus. Hon var den första spelaren någonsin att beviljas undantag för att spela seniorhandboll i Danmark redan vid 16 års ålder. 

Inför säsongsstarten 2017–2018 bytte hon klubb till Odense Håndbold.  Hon var en av de viktigare spelarna i laget tills hon drabbades av en korsbandsskada i februari 2019, vilket krävde ett längre avbrott. Hon återkom inte Odense igen. Efter skadan började hon spela för Team Esbjerg sommaren 2020.

Landslagskarriär 
Hon spelade inledningsvis för de danska ungdoms- och juniorlandslagen. Hon vann guldmedalj med Danmarks lag vid U18-VM 2012. Som den yngsta spelaren i den danska truppen gjorde hon 19 mål.  Hon vann också en bronsmedalj vid U19-EM 2013 och vid U20-VM 2014.

Tranborg spelade för U18- och U20-landslagen, innan hon debuterade för det danska landslaget i ett EM-kval mot Ukraina den 4 juni 2014. Hon blev också uttagen till EM 2014 bara 18 år gammal. Hon blev ordinarie i landslaget och har sedan EM 2016 spelat i alla mästerskapsturneringar utom i VM 2019 då hon var skadad. Vid VM i Tyskland 2017 tillhörde hon de bättre i Danmarks landslag. Under EM 2022 nådde hon 100 landskamper för Danmark. Hennes främsta meriter är bronsmedaljen hon vann med Danmark vid VM 2021 i Spanien, och silver vid EM 2022.

Individuella utmärkelser 
 Årets unga spelare i Damehåndboldligaen 2014/2015.
 MVP Danska cupen 2018

Referenser 

Kvinnor
Födda 1996
Levande personer
Danska handbollsspelare
Danska idrottare under 2000-talet
Spelare i Odense Håndbold
Spelare i Team Esbjerg
Idrottare från Århus
IFK Sala

IFK Sala är en idrottsförening från Sala i Västmanlands län, bildad 1897, tillika medlem i IFK. Föreningen utövar idag (2022) allmän idrott, bowling, gång och vandring, rullskidor, skidlöpning, skridskoåkning och triathlon. Fram till 1972 hade föreningen även ett framgångsrikt fotbollslag, se nedan.

Föreningen är indelad i sektionsföreningar för respektive idrott. Av sektionerna är för närvarande gång och skridsko vilande. Skrinnaren Per Bengtsson tillhörde världseliten och deltog i tre olympiader 1988-1994. Friidrottssektionen nyttjar Lärkans friidrottsarena för sin verksamhet. Bowlingsektionen utövar sin verksamhet i Silverhallen och spelar där derbyn mot lokalrivalen BK Silver.

Fotboll 

IFK Sala fotboll var fotbollssektionen inom föreningen. Laget debuterade 1961 i division IV, motsvarande dagens division II, och höll sig kvar där till säsongen 1972, som skulle komma att bli föreningens sista. Efter säsongen sammanslogs fotbollssektionen med bittra stadsrivalen IF Norden i Sala FF.

IFK hade under många år en hård rivalitet med stadskollegan IFK. "Nordarna" var den mer framgångsrika föreningen men IFK var först med fotboll i Sala, redan 1899 började föreningen med idrotten. Av seriederbyna 1949-1971 vann Norden elva, IFK nio och sju slutade oavgjort. IFK vann dock de sista tre.

Källor

Fotnoter

Upplösta fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1897
Bowlingklubbar i Sverige
Cykelklubbar i Sverige
Friidrottsklubbar i Sverige
Skidklubbar i Sverige
Skridskoklubbar i Sverige
Triathlonklubbar i Sverige
Sala
Sportklubbar i Sala kommun
Sala FF

Sala FF är en fotbollsförening från Sala i Västmanlands län, bildad 1972 genom sammanslagning av IF Norden och IFK Sala som IFK/Norden, namnändrad till Sala FF 1976. Föreningen har 2022 cirka 400 medlemmar och 17 lag i seriespel.

Herrlag 
Laget inledde sin historia i division IV 1973, motsvarande dagens division II, där både Norden och IFK skulle ha spelat om sammanslagningen inte kommit till stånd. Målsättningen med sammanslagningen var att skapa ett starkt lag förmöget att avancera i seriesystemet. Laget var nära att uppflyttas vid tre tillfällen (1976, 1978 och 1982) utan att lyckas men 1983 log äntligen fru Fortuna mot rödskjortorna som hemförde division IV Västmanland tre poäng före Ransta IK. Laget flyttades därmed upp till division III 1984, den tredje högsta serien på den tiden. Laget placerades i Västra Svealandsgruppen tillsammans med väletablerade elitklubbar som Karlstads BK och BK Forward. Sala räckte dock inte alls till på denna nivå, efter blott sju inspelade poång på 22 matcher var degraderingen ett faktum.

Sala FF har sedan dess inte återkommit till den tredje högsta serienivån utan mestadels hållit till strax därunder. Efter säsongen 2012 uppflyttades laget till division III (som nu utgör femtedivisionen) och där spelar föreningen fortfarande säsongen 2022.

Damlag 
Damerna debuterade i seriespel 1976 men det skulle sedan dröja till 1989 innan laget var tillbaka i resultatlistorna. Ett nytt uppehåll i A-lagsverksamheten skedde 2013-2015 men sedan 2016 är det full fart på damerna igen. SFF har mestadels spelat i division III och division IV, säsongen 2022 kom damerna på andra plats i division IV Västmanland bakom Västerås IK.

Källor

Fotnoter

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1972
Sala
Sportklubbar i Sala kommun
Batteribuss

En batteribuss är en elbuss, som drivs med lagrad ström från laddbara batterier.

Under 2000-talet har nya laddmetoder med laddstationer på hållplatser samt ny batteriteknologi gjort det möjligt för trafikföretag att byta till bussar med batteridrift för att möjliggöra miljövänligare busstrafik. Jämfört med trådbussar kan batteribussar introduceras utan omfattande ingrepp med luftledningar och med samma flexibilitet som med bussar med förbränningsmotorer.

Batteribussar är mest lämpade för stadsbusstrafik, med kort avstånd till en laddstation i busstrafikbolagets nätverk. Batteribussen har antingen en vanlig laddkabel eller en pantograf avsedd för laddning under köruppehåll.

Troligen var det franska bussbolaget Compagnie Générale des Omnibus (CGO) i Paris först med kommersiell batteridriven busstrafik på 1880-talet. 

I Tyskland introducerades den första batteribussen i Berlin 1898 av bussbolaget Allgemeine Berliner Omnibus AG. Bussen utvecklades i samarbetade med Union-Elektrizitäts-Gesellschaft och Gülcher-Akkumulatoren-Fabrik. Fordonet var konverterat från en stor hästomnibus och sattes in i försökstrafik, men sattes aldrig in i ordinarie trafik.

Omkring år 1900 var batteridrivna kommersiella fordon populära, eftersom elektromotorer var mer pålitliga än förbränningsmotorer. Det var dock bara möjligt att använda batteribussar i stadsmiljö, där det var korta avstånd mellan laddstationerna. Konsul Ernst Hedin i Stockholm sökte 1898 koncession för en busslinje med batteridrivna bussar mellan Riddarhuset och Vasastan, Stockholm via Drottninggatan, men fick avslag.

Storstockholms Lokaltrafik hade en innovativ period på 1970-talet, då det fanns planer på att återstarta trådbusstrafiken, som lagts ned 1964. Beslut togs om att på försök införa en batteribuss 1982. Volvo levererade två bussar, som var i drift fram till hösten 1984. Bussarna hade dock begränsad batterikapacitet och var dyra i anskaffning och drift.

Den första staden att ordentligt investera i batteribussar var Shenzhen i Kina. Staden introducerade bussar byggda av det lokala BYD 2011, med syftet att åstadkomma en helt elektrifierad bussflotta. År 2017 var alla Shenzhens 16.300 stadsbussar elektrifierade.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar

Typer av bussar
Kollektivtrafik
Elbussar
Snigeln och valen

Snigeln och valen (engelsk originaltitel The Snail and the Whale) är en bilderbok för barn skriven på rim av Julia Donaldson med illustrationer av Axel Scheffler utgiven 2003. Samma år gavs den ut av Alfabeta översatt till svenska av Lennart Hellsing.

En 26 minuter lång filmatisering gjordes av BBC i samarbete med Magic Light Pictures med regi av Max Lang och Daniel Snaddon och den premiärvisades på BBC One den 25 december 2019. Musiken i filmen är gjord av René Aubry och animationen av sydafrikanska Triggerfish Animation Studios. Bland röstskådespelarna märks Diana Rigg (berättare), Sally Hawkins (snigeln) och Rob Brydon (valen). Filmen har tilldelats flera utmärkelser, bland vilka speciellt märks Best Animated Special Production vid Annie Awards 2021.

Berättelsen handlar om en snigel som sitter på en havsklippa och längtar ut i världen. Snigeln får då lift av en knölval och tillsammans reser de jorden runt...

Referenser

Externa länkar
 Snigeln och valen på SVT Play.
 The Snail and the Whale på Julia Donaldsons officiella webbplats.

Brittiska barnböcker
Filmer baserade på barnböcker
Animerade filmer med djur
Animerade filmer 2019
Brittiska animerade filmer
Louise Johansson

Louise Johansson, född 1986, är en svensk kock, matstylist och kokboksförfattare från Kungälv. Hennes genomslag kom efter att ha vunnit första säsongen av tävlingen Sveriges mästerkock 2011. Därefter har hon ställt upp i Årets kock 2019 och 2021, där hon hamnade på sjunde respektive tredje plats. Johansson vann även, som första kvinna, 2022 års upplaga av tävlingen Kockarnas kamp.

Bibliografi 
 Taste by Louise (2012). 
 52 helger: smaker för årets alla tillfällen (2013).

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1986
Levande personer
Svenska kokboksförfattare
Svenska kockar
Personer i Sverige under 2000-talet
Evert Palmer

Nils Evert Palmer, född den 14 oktober 1897 i Kila församling, Södermanlands län, död den 4 november 1978 i Stockholm, var en svensk präst.

Palmer avlade studentexamen i Stockholm 1917, teologisk-filosofisk examen vid Uppsala universitet 1918, teologie kandidatexamen 1923 och teologie licentiatexamen 1942. Han var resesekreterare i Sveriges kristliga gymnasiströrelse 1923–1927. Palmer blev vice komminister i Danderyd 1927, i Matteus 1928, pastorsadjunkt i Gustav Vasa 1930, kyrkoadjunkt i Storkyrkoförsamlingen 1931, tillförordnad kyrkoherde i Jakobs församling 1950, ordinarie kyrkoherde där 1962, prost över egen församling och emeritus 1963. Han publicerade Från prästmässa till folkmässa (1969). Palmer var sakkunnig för utarbetande av förslag till alternativt aftonsångsritual 1953 och av förslag till bihang till kyrkohandboken 1954 samt orator vid prästmötet i Stockholm 1963. Han blev ledamot av Nordstjärneorden 1955. Palmer vilar i sin familjegrav på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 
 Ledamöter (i andliga ståndet) av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap 1970, på Svenska Prästförbundets uppdrag redigerad av Ivar Hylander, Lund 1971
 
 
 Palmer, Nils Evert på SvenskaGravar.se

Vidare läsning
 Sven-Erik Brodd & Gunnar Weman, Prästgårdsteologi. Församlingspräster under 1900-talets senare hälft utmanar 2020-talets kyrka. (Skrifter utg. av Stiftelsen Fjellstedtska skolan 4.) Uppsala 2022, s.  123–130.

Svenska prostar
Kyrkoherdar i Stockholm
Präster i Svenska kyrkan
Ledamöter av Nordstjärneorden
Svenska präster under 1900-talet
Präster från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1897
Avlidna 1978
Män
Anna Rydgren

Anna Rydgren, född 18 mars 1969 i Solna församling, är en svensk skådespelare, sångare, musikalartist och programledare.

Medverkan i urval

TV 
 1997 – Salve, som Katarina Örnfot
 1998 – Sagan om den snarkande Törnrosa och 14 andra älskade sagor (repris 2002), flera roller
 2003–2004 – Mobilen (Barnkanalen), programledare

Teater 
 2002 – Jämra stockholmare (Stockholms stadshus)
 2010 – Charleys tant (Odéonteatern)

Källor 

Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska musikalartister
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska sångare under 2000-talet
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
Personer från Solna
Vetenskapens hus i Luleå

Vetenskapens hus i Luleå är ett hus i centrala Luleå för öppna arrangemang inom forskning, utbildning och konstnärligt utvecklingsarbete. Vetenskapens hus är ett samarbete mellan IVA, LKAB och Luleå tekniska universitet.

Historik
Huset uppfördes på fastigheten Posten 1 år 1953. Postens chefsarkitekt Lars-Erik Lallerstedt ritade det. 

Luleå kommuns detaljplan från 17 januari 2002 skyddar det välvda taket, stengolvet i vitt, grönt och svart, balkongen med trappan, de linjemönstrade putsfasaderna och de traptesformade fönstren. Den ursprungliga ytterfärgen var grå men den senare gula färgen behölls.

Den 31 januari 2014 invigdes Vetenskapens hus. Den stora posthallen, där alla kassorna fanns i en hästskoformad båge, blev en mötesplats för mellan 200 och 300 personer. Dess takhöjd är nio meter.

Referenser

Luleå tekniska universitet
LKAB
Kungliga ingenjörsvetenskapsakademien
Byggnader och anläggningar i Luleå
Arkitekturåret 1953
1953 i Sverige
Pontus Nordling

Pontus Michael Nordling, född 25 juli 1923 i Helsingfors, död 22 oktober 2022 i Helsingfors, var en finlandssvensk radiojournalist som arbetade i Rundradion flera decennier.

Nordling blev student 1942 från Borgå lyceum och efter kriget studerade en tid vid Helsingfors universitet. Han började sin jornalistiska karriär i Studentbladet och fick uppdrag i Rundradion (YLE). Där var han programredaktör 1948–1962, chef för svenskspråkiga aktualitetsredaktion 1963–1968 och slutligen programchef 1972–1983. Efter pensioneringen fortsatte han över tio år som frilans i Rundradion (1983–1994). Nordling arbetade även som korrespondent för Expressen 1957–1961.

Nordling fick bl.a. YLE:s pris för bästa reportage 1955 och finska statens journalistpris 1993.

Pontus Nordlings föräldrar var kommunalläkare Ole Nordling och Karin f. Schauman, dotter till Borgå borgmästare August Schauman.

Källor
 Vem och vad 2010, sid. 516. Helsingfors 2010. 
 
 Suomen lääkärit 1935 Finlands läkare, sid. 359. Helsingfors 1935.

Finländska journalister under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 2022
män
Rundradion
Journalister från Helsingfors
Lars Lindhagen

Lars Otto Fredrik Lindhagen, född den 22 mars 1906 i Stockholm, död den 13 november 1982 i Gnosjö, var en svensk präst. Han var son till Teodor Lindhagen.

Lindhagen avlade studentexamen i Stockholm 1924, teologisk-filosofisk examen vid Uppsala universitet 1926 och teologie kandidatexamen 1928. Han var pastorsadjunkt i Helga Trefaldighet i Uppsala 1929–1932, kyrkoadjunkt i Ljusdal 1932–1936, i Danderyd 1936–1956 och kyrkoherde i Saltsjöbaden 1956–1971. Lindhagen blev ledamot av Nordstjärneorden 1962.

Källor 

 
 Ledamöter (i andliga ståndet) av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap 1970, på Svenska Prästförbundets uppdrag redigerad av Ivar Hylander, Lund 1971

Vidare läsning 
 Sven-Erik Brodd & Gunnar Weman, Prästgårdsteologi. Församlingspräster under 1900-talets senare hälft utmanar 2020-talets kyrka. (Skrifter utg. av Stiftelsen Fjellstedtska skolan 4.) Uppsala 2022, s.  131–136.

Präster i Svenska kyrkan
Ledamöter av Nordstjärneorden
Svenska präster under 1900-talet
Präster från Stockholm
Födda 1906
Avlidna 1982
Män
12415 Wakatatakayo

12415 Wakatatakayo eller 1995 SW52 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 september 1995 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanske astronauten Koichi Wakatas mamma, Takayo Wakata.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1995
BK Trix, Karlsborg

För BK Trix från Norrköping, se BK Trix, Norrköping.

BK Trix är en fotbollsförening från Karlsborg i Skaraborg i Västergötland, första gången bildad 1943. BK Trix sammanslogs 1962 med IFK Karlsborg och bildade då Karlsborgs BK (ej att förväxla med bandyklubben Karlsborgs BK). Som Karlsborgs BK nådde föreningen gamla division IV i fotboll, motsvarande nutida division II. År 2000 sammanslogs Karlsborgs BK med Mölltorp/Breviks AIF i (nya) BK Trix. Åren 2009-2014 var föreningen sammanslagen med Forsviks IF under namnet BK Trix/Forsviks IF men sammanslagningen upplöstes efter säsongen 2014. Säsongen 2022 har föreningen herrlag (i division VI) samt flera pojk- och flicklag i spel.

Källor

Fotnoter

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1943
Sportklubbar bildade 2000
Sportklubbar i Karlsborgs kommun
Homayun Morowat

Homayun Morowat "همایون مروت", född 10 mars 1965  i Kabul, Afghanistan, är en svensk filmregissör, manusförfattare, kompositör och låtskrivare.

Biografi
Han avslutade sin utbildning vid Central Kabul High School känd som Habibia High School. 

1979 gick han med i bandet Gul-e-Surkh. 1976 registrerade han sig i Ghulam Mohammad Miamangi Art School.

Han debuterade på Youth Theatre Center. Han började studera film redigering vid Moskva Film Academy VGIK 1983. Han avslutade sin magisterexamen 1988, och mellan 1989 och 1992 studerade han till en doktorsexamen.

Sedan 1998 har Homayun Morowat bott i Sverige. Han gick med i Farda Culture Club i Sverige. Han arbetade på SVT, 2001 och 2002.  2007 regisserade han filmen "An Apple From Paradise" i Kabul.

Från 2012 till 2013 var Morowat anställd av Sveriges radio som producent och korrespondent. Han regisserade sedan spelfilmen "Flying Without Wings" 2014.

Han är också en av grundarna för SAMA International Film Festival som lanserades 2009.

Filmografi

Referenser

Män
Födda 1965
Levande personer
Svenska filmregissörer
BK Trix

BK Trix kan syfta på:

 BK Trix, Karlsborg – en fotbollsförening från Karlsborg i Västergötland (tidigare känd som Karlsborgs BK)
 BK Trix, Norrköping – en fotbollsförening från Norrköping i Östergötland
1995 TC8

1995 TC8 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 oktober 1995 av den japanska astronomen Satoru Otomo i Kiyosato.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Satoru Otomo
Astronomiska upptäckter 1995
Darlevis Mosquera

Darlevis Mosquera, född 23 juni 2000 är en volleybollspelare (center).

Mosquera spelar med Colombias landslag och har med dem tagit silver vid sydamerikanska mästerskapet 2019 och 2021 och deltagit vid VM 2022. Hon har spelat med klubbar i Colombia, Portugal, Spanien och Frankrike.

Referenser

Noter

Födda 2000
Levande personer
Kvinnor
Colombianska idrottare under 2000-talet
Colombianska landslagsspelare i volleyboll
Volleybollspelare i VC Marcq-en-Barœul
Volleybollspelare i CV Emevé
Volleybollspelare i UdeC/Unicolombo
Volleybollspelare i CD Aves
Volleybollspelare i Liga Bolivarense de Voleibol
Petra Mårselius

Petra Rebecka Mårselius, född 16 november 1972, är en svensk statsvetare och statstjänsteman.

Petra Mårselius utbildade sig vid Uppsala universitet, där hon tog en magisterexamen med bland annat statsvetenskap.

Hon har arbetat i Regeringskansliet, bland annat i  Justitiedepartementet. Åren 1997-2000 arbetade hon på Sida i Stockholm och vid Sveriges ambassad i Guatemala City med utvecklingssamarbete med Latinamerika. Petra Mårselius var 2014–2015 sekreterare i Jämställdhetsutredningen.

Hon är sedan augusti 2022 överintendent för Forum för levande historia i Stockholm.

Källor

Noter

Svenska statstjänstemän
Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Alumner från Uppsala universitet
Letizia Ciampa

Letizia Ciampa, född den 20 augusti 1986 i Rom, är en italiensk skådespelerska och röstskådespelerska.

Filmografi i urval
 (röst till Carmen Cortez)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Carmen Cortez)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Carmen Cortez)
 (röst till Bloom)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Tin-Tin)
 (röst till Hermione Granger) 
 (röst till Susan Pevensie)
 (röst till Gabriella Montez)
 (röst till Taylor Fry)
 (röst till Mary Thomas)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Gabriella Montez)
 (röst till Bloom/Tune)
 (röst till Susan Pevensie)
 (röst till Gabriella Montez)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Aria Montgomery)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Ally Henson)
 (röst till Susan Pevensie)
 (röst till Valerie)
 (röst till Hermione Granger)
 (röst till Carmen Cortez)
 (röst till Katie Gibbs)
 (röst till Ally Dawson)
 (röst till The Kid)
 (röst till Monica)
 (röst till Bloom)
 (röst till Belle)

Referenser

Externa länkar
Letizia Ciampa

Levande personer
Italienska skådespelare under 2000-talet
Italienska röstskådespelare
Födda 1986
Kvinnor
Skådespelare från Rom
Erik Beijer

Erik Beijer, född den 22 juni 1909 i Göteborg, död den 1 november 1993 i Visby, var en svensk präst. Han var far till Göran Beijer och svärfar till Thord Bylund.

Beijer avlade studentexamen i Göteborg 1928, teologisk-filosofisk examen vid Göteborgs högskola 1930, teologie kandidatexamen vid Uppsala universitet 1936 och teologie licentiatexamen där 1953. Han promoverades till teologie hedersdoktor i Uppsala 1972. Beijer var pastorsadjunkt i Visby 1938–1939, kyrkoadjunkt där 1939–1942, predikant vid Gotlands länslasarett 1938–1942, militärpastor vid Gotlands infanteriregemente 1939–1967, kyrkoherde i Vänge pastorat 1943–1974 och prost honoris causa från 1960. Han innehade ett stort antal kyrkliga uppdrag, såväl inom stiftet som nationellt och internationellt. Beijer var orator vid prästmötet i Visby 1954 och preses 1960. Han var vikarierande direktor för Svenska teologiska institutet i Jerusalem 1976–1977. Beijer publicerade bland annat Falska profeter (1944), Kristi Kyrka och Kristi lärjungar (1952), Det Heliga Landet på Jesu tid (1955), Nya Testamentet, hur det kommit till och vad det innehåller (1958), Kristologi och etik i Jesu Bergspredikan (prästmötesavhandling, 1960) samt uppsatser och artiklar i dags- och fackpress. Han blev ledamot av Nordstjärneorden 1961. Beijer vilar på Vänge kyrkogård.

Källor 

  
 Ledamöter (i andliga ståndet) av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap 1970, på Svenska Prästförbundets uppdrag redigerad av Ivar Hylander, Lund 1971
 Erik Beijer på Gravar.se

Vidare läsning
 Sven-Erik Brodd & Gunnar Weman, Prästgårdsteologi. Församlingspräster under 1900-talets senare hälft utmanar 2020-talets kyrka. (Skrifter utg. av Stiftelsen Fjellstedtska skolan 4.) Uppsala 2022, s.  153–160.

Svenska prostar
Sjukhuspräster
Militärpräster
Präster i Svenska kyrkan
Ledamöter av Nordstjärneorden
Svenska präster under 1900-talet
Präster från Göteborg
Födda 1909
Avlidna 1993
Män
Dan Hovskär

Dan Tore Hovskär, född 4 mars 1970 i Kristianstads Heliga Trefaldighets församling, är en svensk politiker (kristdemokrat). Han är riksdagsledamot (statsrådsersättare) sedan 18 oktober 2022 för Västra Götalands läns östra valkrets.

Hovskär kandiderade i riksdagsvalet 2022 och blev ersättare. Han är tjänstgörande statsrådsersättare för Ebba Busch sedan 18 oktober 2022. I riksdagen är han suppleant i civilutskottet, miljö- och jordbruksutskottet, näringsutskottet, socialutskottet, trafikutskottet och utbildningsutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Kristdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Kristianstad
Födda 1970
Levande personer
Män
Scatec

Scatec ASA är ett norskt företag, som producerar förnyelsebar energi i form av vattenkraft, vindenergi och solenergi i Afrika, Asien och Latinamerika, framför allt i Laos, Filippinerna, Egypten, Sydafrika och Uganda. Företaget hade 2021 3,5 GW installerad kapacitet. Produktionen var 2021 3.823.000 GWh.

Företaget förvärvade 2021 vattenkraftföretaget SN Power från Norfund.

Scatec är huvudägare i metallurgiutvecklingsföretaget Reetec.

Källor
Scatec Annual Report 2021

Noter

Externa länkar
Scatecs webbplats

Norska energiföretag
Företag bildade 2007