kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johann Reteke

Johann Reteke omnämnd som Portugaleser-Macher Johann Reteke, född troligen 1643 i Riga, död 3 augusti 1720 i Tyskland, var en tysk medaljgravör.

Han var son till medaljgravören Johann Rethe. Han fick sin utbildning till gravör av sin far och efter avslutad lärotid arbetade han tillsammans med sin far i Stockholm och Tyskland. Många av faderns utförda medaljer i Tyskland har felaktigt tillskrivits Reteke. Han gifte sig 1676 med Margarethe Philips (Philipsen) och kom därigenom att ärva en fastighet vid Mühlenstrasse i Hamburg 1687 och han valdes 1698 till borgarkapten för ett kompani av S:t Michaelisregementet.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 470, Allhems Förlag, Malmö.

Män
Födda 1643
Avlidna 1720
Personer från Riga
Tyska gravörer
Personer i Sverige födda i Japan

Till personer Sverige födda i Japan räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Japan. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 3 400 personer födda i Japan.

Historisk utveckling

Födda i Japan

Se även 
 Japans ambassad i Stockholm
 Relationer mellan Japan och Sverige
 Japaner i Australien

Anmärkningar

Referenser

Noter 

Japan
Relationer mellan Japan och Sverige
Sverige
Christian von Röhlen

Christian von Röhlen, död omkring 1702 i Lübeck, var en tysk-svensk målare och konterfejare.

Han var troligen son till Peter von Röhlen och troligen broder till Daniel von Röhlen. Han omtalas 1674 som Christian konterfejare i Kalmar. Man vet att han fick burskap som konterfejare i Lübeck 1679 och att han är påvisbar som Freimaler 1698. Han anmodades 1695 av i Lübecks målarämbete att som mästarstycke utföra en målning för Lübecks rådhus.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 578, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska konstnärer under 1600-talet
Tyska konstnärer under 1600-talet
Svenska porträttmålare
Tyska porträttmålare
Män
Födda okänt år
Avlidna 1702
Daniel von Röhlen

Daniel von Röhlen var en tysk-svensk konterfejare verksam under 1600-talets senare del.

Han var son till Peter von Röhlen och troligen broder till Christian von Röhlen. Han ingick äktenskap med Maria Gregersdotter från Kalmar. Röhlen är känd under namnen Daniel konterfejare och Daniel målare eftersom han har beskrivits under olika namn i kyrkoräkenskaperna i de församlingar han utfört arbeten För Urshults kyrka i Kronobergs län utförde han en predikstol 1674. Han erhöll burskap i Göteborg 23 april 1675 och man antar att han utförde målningar i koret i Torslanda kyrka på Hisingen 1693 eftersom det nämns i kyrkoräkenskaperna att måhlerskan Margretta von Röhlen erhållit 30 daler silvermynt för utfört arbete, detta tyder på att Maria Gregersdotter efter makens död uppburit honorar eller fortsatt måleriverkstaden.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 578, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska konstnärer under 1600-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Hjalmar Råstorp

Hjalmar Råstorp ursprungligen Persson, född 16 januari 1915 i Härlunda församling, Kronobergs län, död 2002 i Alstermo, Älghults församling, Kronobergs län
, var en svensk skulptör.

Han var son till korgmakaren Olof Persson och Anna Bengtsson och från 1943 gift med Theresia Andersson. Råstorp var som konstnär autodidakt med undantag av kortare studier för Sven Lundqvist vid Stockholms konstskola. Han medverkade i utställningarna 5 skulptörer på Konstnärshuset i Stockholm, Sex Stockholmare i Tranås och i ett flertal utställningar på Liljevalchs konsthall samt i samlingsutställningar arrangerade av Sveriges allmänna konstförening. Bland hans offentliga arbeten märks ett krucifix för Härlunda kyrka. Han var en av medlemmarna i konstnärsgruppen Bildmakarna. Hans konst består av mindre figurer och porträtt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 575, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Födda 1915
Avlidna 2002
Personer från Härlunda socken, Småland
Henry Rådberg

Martin Nils Henrik Rådberg senare Henry Rodberg, född 20 september 1895 i Tallåsen, Ljusdals socken, Hälsingland, död 1979, var en svensk dekorationsmålare, tecknare och grafiker.

Han var son till stationsinspektoren August Martin Rådberg och Agnes Vilhelmina Jansson och från 1922 gift med Minna Clair Nitsch. Efter realexamen studerade Rådberg vid den lägre avdelningen vid Chalmers tekniska institut i Göteborg och fortsatte därefter under två års tid vid arkitekturlinjen vid den högre avdelningen. Han övergick därefter till konststudier och studerade privat för Emile Zoir i Göteborg 1918 och för Axel Tallberg vid Konstakademins etsarskola 1919–1920 samt för Oskar Kokoschka vid Dresdens konstakademi. Omkring 1923 emigrerade han till Amerika och för att klara sin försörjning tvingades han arbeta som dekorationsmålare och kom att utföra ett flertal målningar i olika kyrkor och profana offentliga lokaler bland annat dekoreringsmålade han St. Thomas War Memorials lokaler och St. Thomas Church i New York 1949. Samtidigt fortsatte han sitt stafflimålande som en hobby. Han medverkade ett par gånger i samlingsutställningar på Valands och i Dresden under sin tid i Amerika deltog han i samlingsutställningar med kyrkokonst. Hans konst består av stilleben, porträtt och landskap utförda i olja, akvarell eller i form av träsnitt och etsningar. Rådberg är representerad vid Zwinger Gemälde Gallerie i Dresden.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 573-574, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1895
Avlidna 1979
Personer från Ljusdals socken
Amerikanska konstnärer
Svenskamerikaner
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska dekorationsmålare
Djurgården Hockey Dam

Djurgårdens IF:s damlag i ishockey bildades 2014 genom att klubben övertog Segeltorps IF:s damlag, som efter säsongen 2013/2014 hade trillat ur högsta serien, Riksserien. Bakom organisationen för att bilda ett kompetenskraftigt damlag stod Nils Ekman (sportchef), Danijela Rundqvist (tidigare elitspelare) och Jared Cipparone (huvudtränare).

Inför Djurgårdens första säsong i Division 1, 2014/2015, förstärktes laget med olika spelare från Riksserien, och den säsongen vann klubben grundserien utan en enda förlorad poäng. Laget vann även kvalserien och kunde avancera till Riksserien inför säsongen 2015/2016. Första säsongen i högsta serien hamnade laget på fjärde plats. Därmed var man kvalificerat för slutspel  och vann där kvartsfinalen över tre matcher med 2–0 mot Leksand men förlorade mot Linköping i semifinalen.

Säsongen 2016/2017 blev laget svenska mästarinnor, efter seger i SM-finalerna mot HV71 med 2-0 i matcher.

Historia 
SM-guld 2016/2017 efter att ha besegrat HV71 i finalen.

Källor

Externa länkar 
 Djurgårdens IF Hockey

Ishockey Damer
Sportklubbar bildade 2014
Anton Soini

Anton Soini, född Antti Johan Kyyriäinen 9 december 1888 i Idensalmi, död 29 april 1961 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare, regissör och teaterchef.

Biografi 
Soini var son till muraren och violinisten Pekka Kyyriäinen och dennes hustru Reeta Liisa. Familjen var svensktalande Anton inledde sin karriär som kvällsskådespelare vid arbetarteatern i Idensalmi, vid vilken han verkade 1913–1918. 1921–1922 verkade han som ledare för arbetarteatern i Sörnäs, som kvällsskådespelare vid folkteatern 1922–1923, skådespelare vid arbetarteatern i Åbo 1923–1924 och som chef för arbetarteatern i Joensuu 1924–1925 och arbetarteatern i Vasa 1925–1928. Vidare verkade Soini som regissör och skådespelare vid arbetarteatern i Helsingfors 1928–1937 samt 1941–1942, som skådespelare vid teatern i Lahtis 1937–1941 och Kemis stadsteater 1942–1944, som chef vid Torneås arbetarteater 1944-45 och innehade samma funktion vid teatern i Seinäjoki 1945–1946.

Soini filmdebuterade 1921 och kom att inneha nära 130 filmroller fram till 1961. Han var gift två gånger.

Referenser

Män
Födda 1888
Avlidna 1961
Personer från Idensalmi
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska teaterregissörer
Finländska teaterchefer
Djurgårdens IF Basketförening

Djurgårdens IF basket spelar sina hemmamatcher i Brännkyrkahallen. Klubben spelade säsongen 2019/2020 i Svenska Basketligan.

Referenser

Djurgårdens IF
Hemmo Airamo

Juho Hemming "Hemmo" Airamo, född 22 juli 1893 i Lundo, död 24 september 1963, var en finländsk skådespelare, teaterregissör och teaterchef.

Karriären som skådespelare inleddes 1916 vid Åbos arbetarteater, varifrån han 1919 övergick till Åbo stadsteater, vid vilken han verkade fram till sin död. Han filmdebuterade 1925 i Pohjalaisia och tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1951.

Filmografi
 Pohjalaisia, 1925
 Sano se suomeksi, 1931
 Önskehustrun, 1938
 Miehen vankina, 1943
 Minä jätän sinut, 1944
 Pajasta palatsiin, 1946
 Ruusu ja kulkuri, 1948
 Katariina kaunis leski, 1961 (TV-film)
 Hilma ja Akseli, 1961 (TV-serie)

Referenser

Män
Födda 1893
Avlidna 1963
Personer från Lundo
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska teaterregissörer
Finländska teaterchefer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Personer i Sverige födda i Kanada

Till personer i Sverige födda i Kanada räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Kanada. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 3 900 personer födda i Kanada.

Historik
Många kanadensiska ishockeyspelare har spelat för svenska klubbar. Säsongen 1971-1972 tränades svenska landslaget av en kanadensare, Billy Harris.

Historisk utveckling

Födda i Kanada

Se även 
 Kanadensare
 Kanadas ambassad i Stockholm
 Svenskkanadensare
 Relationer mellan Kanada och Sverige

Referenser

Noter 

Kanada
Relationer mellan Kanada och Sverige
Sverige
Nisse Karlo

Nisse Karlo, född Nils Paul Karlsson 6 maj 1893 i Tammerfors, död 9 april 1965, var en finländsk skådespelare. Han var gift med skådespelaren Martta Karlo.

Karlo tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1955.

Filmografi
 Noidan kirot, 1927
 Miekan terällä, 1928

Referenser

Män
Födda 1893
Avlidna 1965
Skådespelare från Tammerfors
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Golden Globe-galan 1945

2:aGolden Globe Awards
1945

Bästa film
Vandra min väg

Golden Globe-galan 1945 var den andra upplagan av Golden Globe Awards, som belönade filminsatser från 1944, och hölls på Beverly Hills Hotel i Los Angeles, Kalifornien.

Vinnare

Filmer med flera vinster

Se även 
 Oscarsgalan 1945

Källor 
 
 

1945
Filmåret 1945
1945 i USA
Fiskartorpsholmen

Fiskartorpsholmen är en ö i Loftahammars socken, Västerviks kommun, västsydväst om Långö. Ön har en yta på 1,7 hektar.

Fiskartorpsholmen är mycket liten och en av Sveriges minsta helårsbebodda öar. I äldre tid användes Fiskartorpsholmen för att rensa och torka fisk samt reparera nät. 1950 uppfördes en sommarstuga på ön som 1994 blev helårsbebodd. Elektricitet drogs till ön på 1950-talet, men den brunn som borrades på ön gav trots 27 meters djup endast brackvatten och vatten måste hämtas från fastlandet.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 205-206.

Öar i Västerviks kommun
Smålands öar
Chirocentrus dorab

Doraben (Chirocentrus dorab) är den största sillartade fisken och blir upptill 1 meter lång.  Den långsmala kroppen är ljus undertill och klarblå på ovansidan. Tänderna finns i stort antal, varav två är de huggtandliknande framtänderna som sticker ut från överkäken. Den är aktiv som jägare och livnär sig på andra fiskar. Doraben och den närbesläktade vitfenade vargsillen fiskas i stor utsträckning på flera platser i Indiska oceanen och Stilla havet som är dess utbredningsområde.

Referenser 

Sillartade fiskar
Martta Karlo

Martta Karlo, född Martta Adele Tuomi, död 1945 i Finland, var en finländsk skådespelare. Hon var gift med skådespelaren Nisse Karlo från 1928.

Filmografi
 Alla tiders malaj, 1939

Referenser

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1945
Finländska skådespelare under 1900-talet
Personer i Sverige födda i Libyen

Till personer i Sverige med ursprung i Libyen räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Libyen. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 3 600 personer födda i Libyen.

Historisk utveckling

Födda i Libyen

Se även 
 Libyens ambassad i Stockholm

Referenser

Noter 

Libyen
Relationer mellan Libyen och Sverige
Sverige
Ulisse

Ulisse (Odysseus) är en italiensk opera i en prolog och två akter med musik och libretto av Luigi Dallapiccola. Texten bygger på Homeros epos Odysséen och andra källor.

Historia
Redan 1942 hade Dallapiccola bekantat sig med historien om Odysseus då han satte upp Claudio Monteverdis opera Il ritorno d'Ulisse in patria på Maggio Musicale i Florens. Hans egen version komponerades mellan 1960 och 1968 och hade premiär den 29 september 1968 på Deutsche Oper i Berlin dirigerad av Lorin Maazel och med Erik Saedén i titelrollen. Kombinationen av ett väl utarbetat libretto och en ganska sträng och stram musik har gjort att operan inte har nått ut ordentligt.

Personer
Ulisse (Odysseus) (baryton)
Calypso (Kalypso) (sopran)
Nausicaa (Nausikaa) (sopran)
Re Alcinoo (Kung Alkinoos) (bas)
Demodoco  (tenor)
Circe (Kirke) (mezzosopran)
La madre di Anticlea (sopran)
Tiresia (Teiresias) (tenor)
Pisandro (baryton)
Antinoo (baryton)
Eurimaco (tenor)
Melanto (mezzosopran)
Eumeo (tenor)
Telemaco (Telemachos) (kontraalt)
Penelope (sopran)
Ancella 1 (sopran)
Ancella 2 (kontraalt)

Handling
Liksom operan Job är Ulisse konstruerad som en palindrom i 13 scener vars centrum är Odysseus nedstigning i underjorden. I vardera ändar återfinns nymfen Kalypso, stående ensam på stranden mediterande över Odysseus eviga sökande, och Odysseus ensam i sin båt. Scen 2, en instrumental skildring av Poseidons vrede mot Odysseus, speglar scen 12 som är ett orkesterstycke över kärleken mellan Odysseus och hans hustru Penelope. Scen 3:s skildring av Nausikaas bollspel på stranden är en spegling av Melanthos dödsdans i scen 11. Odysseus ankomst till kung Alkinoos i scen 4 speglar på samma sätt hans hemkomst till hemön Ithaka i scen 11.

Källor

Operor av Luigi Dallapiccola
Fången
Musikåret 1968
Uuno Montonen

Ej att förväxla med Unto Mononen

Uuno Konstantin Montonen, född 21 maj 1891 i Viborg, död 9 maj 1973 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare.

Montonen inledde sin teaterkarriär 1909 vid Viborgs stadsteater. 1927 anställdes han vid Finlands nationalteater, där han verkade fram till 1962. 1929 filmdebuterade han i Erkki Karus Meidän poikamme. Fram till år 1970 medverkade han i 101 filmer och TV-serier samt innehade nära 500 teaterroller. 1955 tilldelades Montonen Pro Finlandia-medaljen.

Referenser

Män
Födda 1891
Avlidna 1973
Personer från Viborg, Finland
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Personer i Sverige födda i Mongoliet

Till  personer i Sverige födda i Mongoliet räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Mongoliet. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 3 300 personer födda i Mongoliet.

Historisk utveckling

Födda i Mongoliet

Se även 

 Mongoliets ambassad i Stockholm

Referenser

Noter 

Mongoliet
Relationer mellan Mongoliet och Sverige
Sverige
Gustaf Mallander

Gustaf Richard Mallander, född 28 maj 1840 i Stockholm, död 15 juni 1888 i Stockholm, var en svensk skådespelare, författare och översättare.

Biografi

Mallander växte upp i Stockholm och var skolkamrat med Victor Hartman, Gustaf Bergström och Rudolf Sellman. Vid 14 års ålder fick han anställning som typograflärling hos Norstedts. Två år senare började han hos N.F. Kjerrströms antikvariska bokhandel. Där hittade han Frans Hedbergs Fyra år vid landsortsteatern, vilket väckte hans teaterlust. Som 18-åring sökte han sig 1858 till teatern. Han tillhörde det Michalska sällskapet, först som sufflör, men han gjorde året därpå sin debut som sotaren i Järnbäraren. Mellan 1861 och 1863 tillhörde han Oscar Anderssons och från 1863 det Åhmanska-Pousetteska sällskapen. Mellan 1867 och 1874 tjänstgjorde han vid Svenska Teatern i Helsingfors, 1874 och 1879 Nya Teatern i Göteborg och därefter vid Nya respektive Mindre teatern i Stockholm.

Under sin tid i Göteborg var han med och startade stadens första teaterskola och fungerade även som lärare där. Bland de elever som han utbildade kan nämnas Gerda Grönberg-Rove, Stassa Wahlgren, Hjalmar Selander, Bror Hallberg och Bror Olsson.

De sista åren av sitt liv drabbades han av sjukdom som gjorde att han inte kunde framträda lika flitigt som tidigare. 

Bland hans roller kan nämnas Shylock i Köpmannen i Venedig, Hezekiel Pipping i Sodom och Gomorra, huvudrollen i Advokaten Knifving, advokat Berendt i Ett handelshus, Greve Gloria-Cassis i Frihetsbröderna, kusken i Doktor Ståhl, huvudrollen i Michel Perrin, Nepomuk Blasius i Den ondes besegrare, Boniface i De båda döva, Spole i En midsommarnattsdröm, Björn i Bröllopet på Ulfåsa, Brissac i Under munkkåpan, Kolmodin i Mäster Smith, Sjövall i Ett resande teatersällskap, Risler i Fromont och Risler, vaktmästaren Andersson i Under utställningen, slaktaren Korklund i En rangerad karl, dödgrävaren i Hamlet, Scalza i Boccaccio, Pomponio i Donna Juanita och Gröning i Öregrund-Östhammar.

Signatur Gustaf Richardt och Malle.

Bibliografi

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Kungliga biblioteket.

Redaktörskap

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
 
 
  sid 63ff

Externa länkar 

Män
Födda 1840
Avlidna 1888
Svenska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Angelika Klüssendorf

Angelika Klüssendorf, född 26 oktober 1958 i Ahrensburg, är en tysk författare. Hon växte upp i Leipzig i dåvarande Östtyskland, men flyttade till Västtyskland 1985 och är idag bosatt på landsbygden söder om Berlin. 

Klüssendorf är utbildad agrartekniker och mekaniker och grundade i början på 80-talet en litteraturtidskrift. Hon debuterade som författare 1990 med boken Sehnsüchte (Längtan). Därefter har hon gett ut tre romaner, tre novellsamlingar och pjäser för teatern. Två av hennes böcker har utgivits på svenska av Bokförlaget Thorén & Lindskog. 2011 nominerades hon till Tyska bokpriset för Das Mädchen (Flickan). 2014 tilldelades Angelika Klüssendorf Hermann-Hesse-Literaturpreis för romanen April.

Bibliografi
1990: Sehnsüchte, 
1994: Anfall von Glück,  
1996: Frag mich nicht, schieß mich tot!
2001: Alle leben so, 
2004: Aus allen Himmeln, 
2011: Das Mädchen,  
2013: Flickan, översatt till svenska av Christine Oudenne, 
2014: April, 
2017: April, översatt till svenska av Jörn Lindskog,

Källor

Tyska författare
Tyskspråkiga författare
Personer från Leipzig
Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Gustav Adolf Gardt

Gustav Adolf Gardt, född 8 juli 1844 i Finska församlingen, Stockholm, död 19 juni 1902 i Jakob och Johannes församling, Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Gardt debuterade vid Ladugårdslandsteatern 1864 och var sedan engagerad där till 1868. Han var engagerad vid Mindre teatern 1868-1870 och 1874-1883, Nya teatern i Göteborg 1870-1874, Nya teatern i Stockholm 1883-1891, bortsett från spelåret 1888-1889, då han var vid William Engelbrechts sällskap, vidare Vasateatern 1893-1894 samt vid Emil Ljungqvists sällskap från 1896.

Han var gift med skådespelaren Clara Johansson från 1871.

Bland hans roller kan nämnas Jupiter i Orfeus i underjorden, General Bom i Storhertiginnan av Gerolstein, Kantschukoff i Fatinitza, Podestan i Lilla frun, Ollendorf i Tiggarstudenten, Bartholo i Figaro i slyngelåren, Rutberg i Öregrund-Östhammar och Lundström i Andersson, Pettersson och Lundström.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Födda 1844
Avlidna 1902
Män
Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Erkki Karu

Erland "Erkki" Fredrik Karu (Kumlander fram till 1907, Kultavaara 1907–1911), född 10 april 1887 i Helsingfors, död 8 december 1935 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare, filmproducent och regissör.

Karu var son till en snickare och modern avled när han var sex år gammal. Under hösten 1907 engagerades han i Kaarlo Karis teatersällskap och grundade en egen turnerande teater. Åren 1916–1918 ledde han arbetarteatern i Forssa och ledde under vintern 1919 filmteatern Sointu i Tammerfors. I decembermånad samma år anslöt han sig till skaparna bakom Suomi-Filmi och Karu blev dess regissör 1923. Därefter verkade han som chef och regissör för företaget fram till 1933. I oktober 1933 grundade Karu produktionsföretaget Suomen Filmiteollisuus, för vilken han hann regissera tre filmer. Till Karus mest kända filmer hör filmserien Meidän poikamme.

Privat verkade Karu som konstnär, klocktillverkare och dragspelare. Dessutom textförfattade schlagermusik och verkade som idrottsman inom bland annat segling och kägelspel.

Referenser

Regissörer från Helsingfors
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska filmproducenter
Finländska filmregissörer
Skådespelare från Helsingfors
Födda 1887
Avlidna 1935
Män
Jalo Lesche

Jalo Lesche, född 11 april 1885, död 20 oktober 1957, var en finländsk skådespelare. Han uppträdde över 40 år i Svenska Teatern i Helsingfors.

Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1955. Lesche är begravd på Sandudds gamla begravningsplats i Helsingfors.

Filmografi
 Utan blod, 1913
 Den unge lotsen, 1913
 ”Besken”, ”Laban” och poliserna, 1915
 På jakt efter en Venus eller En ung mans underbara vägar, 1919
 Gamla baron på Rautakylä, 1923

Referenser

Män
Födda 1885
Avlidna 1957
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Edouard Wyss-Dunant

Edouard Wyss-Dunant, född 17 april 1897, död 30 april 1983, var en schweizisk läkare och bergsbestigare. Wyss-Dunant hade en framstående karriär inom medicin, både i Schweiz och i andra länder. Han publicerade ett antal avhandlingar i sin yrkesroll och var författare till flera bergsbestigningsböcker.

Han är mest känd för sin ledning av den schweiziska expeditionen till Mount Everest 1952, samt konceptet dödszonen.

Expeditionen till Mount Everest 1952 

Wyss-Dunant utsågs till ledare av expeditionen till Mount Everest år 1952 tillsammans med Raymond Lambert och Tenzing Norgay. Både staden och kantonen Genève bidrog med ekonomiskt stöd till expeditionen, och universitetet i Genève gav vetenskapliga kontingenter. 

Syftet med expeditionen var att utforska den södra åsen på Mount Everest, och medlemmarna hade inte tänkt att försöka bestiga till toppen av berget. Raymond Lambert och Tenzing Norgay nådde en höjd på cirka 8595 meter på den sydöstra åsen, vilket var ett nytt klättringsrekord i höjd. Tack vare denna bedrift anlitades Tenzing till den Brittiska Mount Everest-expeditionen 1953, under vilken han besteg toppen av Mount Everest tillsammans med Edmund Hillary.

Vetenskaplig forskning 
Under hans forskningsarbeten utarbetade Wyss-Dunant termen "dödszonen", i en artikel om acklimatisering. Artikeln publicerades i Swiss Foundation for Alpine Research.

Referenser 

Män
Födda 1897
Avlidna 1983
Schweiziska bergsbestigare
Schweiziska läkare
Anna Mutanen

Anna Mutanen-Liedes, född Mutanen 8 augusti 1914 i Joensuu, död 22 juli 2003 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare och sångerska.

Åren 1942, 1948, 1959 och 1965 gjorde Mutanen 17 skivinspelningar tillsammans med bland andra sångaren Kalle Ruusunen och musikern George de Godzinsky. Hon framförde sånger av bland andra Olga Siikaniemi, Eino Leino och Oskar Merikanto. 1955 mottog Mutanen Pro Finlandia-medaljen.

Referenser

Externa länkar
 Anna Mutanen på YouTube

Kvinnor
Födda 1914
Avlidna 2003
Personer från Joensuu
Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska sångare
Reino Hallaperä

Reino Juhani Hallaperä, (ursprungligen Hallberg), född 13 augusti 1901, död 1 oktober 1991, var en finländsk sångare.

Åren 1945, 1947, 1948 och 1950 gjorde Hallaperä 26 skivinspelningar tillsammans med bland andra George de Godzinsky, Pentti Koskimies och Jouko Tolonen.

Referenser

Externa länkar
 Reino Hallaperä på Doria.fi

Män
Födda 1901
Avlidna 1991
Finländska sångare