kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
De dagar som blommorna blommar

De dagar som blommorna blommar är en svensk miniserie i tre avsnitt från 2019 i regi av Simon Kaijser. Manus är skrivet av Jonas Gardell. Första avsnittet sändes den 1 januari 2019 i SVT, och de övriga 4 januari och 7 januari. Seriens dramaturgi bygger på hopp i tiden mellan 1970-talet, 1990-talet och 2010-talet och Gardell har sagt att den kräver mycket uppmärksamhet av publiken.

Handling 
Tre vänner växer upp tillsammans i ett radhusområde utanför Stockholm på 1970-talet. Saker som händer då fortsätter att påverka dem i vuxen ålder.

Rollista 

Jacob Ericksson – Torbjörn
Anton Forsdik – Benny, ung
Ulf Friberg – Mikael
Yasmine Garbi – Katarina
Rebecka Hemse – Bodil
Félice Jankell – Maud
Dan Johansson – Olle
Magnus Krepper – Per Ove
Gustav Lindh – Torbjörn, ung
Anja Lundqvist – Anita
Rasmus Luthander – Erik
Julia Marko-Nord – Barbro
Sofia Pekkari – Kerstin
Torkel Petersson – Roffan
Johan Rheborg – Benny
Birger Robach – Mikael, ung
Eva Röse – Eva
Peter Schildt – Josef
Raivo E. Tamm – Simon
Gloria Tapia – Karin
Susanne Thorson – Yvonne
Dante Wiechel – Erik, ung
Elsa Wörmann – Sofi
Hannes Meidal – Daniel Ek
Emil Almén – taxichauffören
Simon J. Berger – polismannen
Robert Enckell – kaptenen på M/S Mariella
Ibrahim Faal – Regiassistenten
Kodjo Akolor – Programledaren

Externa länkar 
 

Svenska miniserier från 2010-talet
TV-seriestarter 2019
1978 i fiktion
1989 i fiktion
1994 i fiktion
2015 i fiktion
Estoniakatastrofen i populärkultur
TV-serieavslutningar 2019
Svenskspråkiga TV-serier
Conrad Rooks

Conrad Rooks, född 15 december 1934 i Kansas City, Missouri, död 27 december 2011 i Boston, Massachusetts, var en amerikansk manusförfattare, filmproducent och filmregissör, mest känd för kultfilmen Chappaqua och sin filmatisering av Hermann Hesse s roman Siddhartha.

Biografi 
Conrad Rooks levde ett utsvävande liv där droger av olika slag ingick innan han ärvde en ansenlig förmögenhet när hans far dog. En resursstark Conrad Rooks gav sig då in i filmbranschen. Han planerade att filma sitt liv som missbrukare genom att spegla tillståndet i USA kombinerat med rehabiliteringen i Europa. Tillsammans med bland annat fotografen Robert Frank bilade de runt i USA:s stater och filmade. Därefter åker filmteamet till Paris och återskapade Rooks egen avgiftning. Filmprojektet Chappaqua blev alltmer omfattande, resurskrävande och snårigt. En uppsjö av kända underground artister medverkade.

Hustrun Zina Rachevsky konverterade till buddhismen 1968 och flyttade till Dharamsala. Rooks gifte om sig 1978 med indiskan Pamela Juneja. De möttes under filmatiseringen av Siddhartha.

Därefter levde Conrad Rooks långa tider i Thailand där har bland annat skrev på ett filmmanus om hans första fru kallat Zarya.

Referenser

Noter

Webbkällor 
IMDb: Conrad Rooks
Venice Film Festival: Special Jury Award
India today: Conrad Rooks on Zarya
WorldCat: Conrad Rooks
Tidningen Kulturen: Conrad Rooks

Män
Födda 1934
Avlidna 2011
Amerikanska filmregissörer
Personer från Kansas City, Missouri
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmproducenter
Buddisering

Buddisering (uppkallad efter dansken C. Budde) var en metod som användes särskilt kring sekelskiftet 1800/1900 för att förlänga hållbarheten hos mjölk. Mjölken värmdes upp till 50-55°C och väteperoxid tillsattes. Det kallades sterilisering av mjölken, men var egentligen en ofullständig avdödning av bakterierna som fanns i den. Metoden fick aldrig någon egentlig acceptans bland annat för att mängden väteperoxid som behövde tillsättas varierade på grund av mjölkens kvalité. Tillsattes för liten mängd minskade förekomsten otillfredsställande av i mjölken sjukdomsorsakande bakterier så smittrisken fanns kvar och tillsattes för mycket smakade mjölken illa. Olika former av uppvärmning, senare standardiserat som pastörisering ersatte buddiseringen och var betydligt effektivare.

Referenser

Konservering
Mjölk
Carl Montelius

Carl Oscar Josef Montelius, född 7 oktober 1881 i Stockholm, död där den 13 maj 1954, var en svensk elektroingenjör och uppfinnare. Han var far till Torsten Montelius.

Montelius, som var son till bankosekreterare Wilhelm Montelius och Ida Nordlund, blev filosofie kandidat i Uppsala 1902 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1904. Han var anställd vid Schnellbahnenbureau på Siemens-Schuckertwerke i Berlin 1904–1905, byråingenjör vid Statens Järnvägars byrå för elektrisk drift 1905–1914, överingenjör vid Svenska Ackumulator AB Jungner 1914–1927 och därefter vid AB Imo-Industri, som tillverkade den av honom uppfunna så kallade IMO-skruven. Montelius tilldelades Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademiens guldmedalj. Han är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Minnesruna i Svenska Dagbladet den 15 maj 1954, sidan 9
Montelius, Carl Oskar J. på SvenskaGravar.se

Externa länkar
Carl Montelius: 

Svenska elektroingenjörer
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Carl
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1881
Avlidna 1954
Män
Nils Hildestrand

Nils Hildestrand, född 5 juli 1849 i Välluvs socken, Malmöhus län, död 1916, var en svensk företagsledare. 

Hildestrand var elev vid handelsläroverket i Lübeck 1869–1870, blev kontorschef vid S:t Eriks Bryggeriaktiebolag i Stockholm 1874 och disponent där 1895–1905. Han var ordförande i Bryggeritjänstemannaföreningen från 1896, tillhörde Stockholms stadsfullmäktige från 1901 och var ledamot av drätselnämnden från 1906. Han är känd som författare av texten till den lokalpatriotiska sången Hembygden.

Källor

Svenska företagsledare
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Födda 1849
Avlidna 1916
Män
Personer från Välluvs socken
Oljeavskiljare

Oljeavskiljare är en anordning som används för att förhindra läckage av olja till omgivande vattendrag eller till avlopp. 

Oljeavskiljare finns i klass 1 och klass 2. Klass 1 har högsta reningsgraden, det vill säga släpper ut minst föroreningar. Oljeavskiljare klass 1 skall vara utrustad med självstängande utloppsventil, larm samt en funktion för att förbättra avskiljning av oljor, så kallad koalesator. Koalesatorn kan vara antingen filterförsedd eller självrengörande och underhållsfri. Oljeavskiljare finns för markinstallation, vanligen utförda i betong. För inomhusinstallation finns modeller i varierande material, till exempel rostfritt stål och plast. För att en installation ska vara godkänd ska oljeskiktslarm och provtagningsmöjlighet finnas. Oljeavskiljare skall vara typgodkända enligt EN858.

Se även
Oljeutsläpp

Referenser

Kemiska separationsmetoder
Oljeutsläpp
Miguel Benasayag

Miguel Benasayag, född 4 juni 1953 i Buenos Aires, är en fransk-argentinsk filosof och psykoanalytiker.

Benasayag föddes i Argentina i en judisk familj. Han studerade medicin och var samtidigt aktiv i den Guevara-inspirerade motståndsrörelsen mot militärstyret. Efter att flera gånger arresterats hamnade han till slut (efter tortyr) i fängelse i fyra år. Tack vare sitt dubbla medborgarskap (hans franska mor hade lämnat Argentina 1939) blev han sedan frisläppt och begav sig 1978 till Frankrike, ett land som han aldrig hade besökt tidigare.

Benasayag har sedan dess varit politiskt aktiv och han stödde bland annat José Bové som presidentkandidat i Frankrike. Han har även stött organisationer som ATTAC och Jordlösa Lantarbetares Rörelse i Brasilien.

Bibliografi (urval)
 Malgré tout, contes à voix basse des prisons argentines (1980)
 Utopie et liberté. Les droits de l'homme: une idéologie? (1986)
 Le Mythe de l'individu (1998)
 Plus jamais seul, le phénomène du téléphone portable (2006)
 La santé à tout prix (2008)

Källor

Franska filosofer under 1900-talet
Psykoanalytiker
Personer från Buenos Aires
Födda 1953
Levande personer
Män
Franska filosofer under 2000-talet
Jean Brun

Jean Brun, född 1919, död 17 mars 1994 i Paris, var en fransk filosof.

Brun var specialist på Aristoteles och grekisk filosofi, men skrev också mycket om Kierkegaard och kristen filosofi. Han var känd som en kristen och konservativ tänkare och skrev bland annat i tidskriften Catholica. Han avvisade många aspekter av det moderna livet. Han var professor vid Université de Bourgogne i Dijon mellan 1961 och 1986.

Bibliografi (urval)
 Le Stoïcisme (1958)
 Aristote et le Lycée (1961)
 Le Retour de Dionysos (1969)
 La Nudité humaine (1973)
 Les Masques du désir (1981)
 L'Homme et le Langage (1985)
 Philosophie et Christianisme (1988)
 Vérité et Christianisme (1995)
 Platon : contre l'homme moderne (2005)

Källor

Franska filosofer under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 1994
Män
Daria Bogdanska

Daria Bogdanska, född 1988 i  Warszawa, är en polsk-svensk serieskapare. 

Bogdanska flyttade till Sverige 2013 och är bosatt i Malmö, där hon gått serieskolan vid Kvarnby folkhögskola. Hon är mest känd som författare till Wage Slaves (Galago, 2016), ett seriealbum om restaurangpersonal som utnyttjas av arbetsgivare på Malmös krogar. Bogdanska tilldelades Robespierrepriset 2019.

Referenser

Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Svenska serieskapare
Wildberg, Baden-Württemberg

är en stad i Landkreis Calw i regionen Nordschwarzwald i Regierungsbezirk Karlsruhe i förbundslandet Baden-Württemberg i Tyskland.

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Calw
Nyai Gede Pinateh

Nyai Gede Pinateh, född okänt år, död efter 1500, var en javanesisk affärsidkare. Hon var fostermor till det javanesiska muslimska helgonet Sunan Giri (1442-?). 

Hon var född muslim och invandrade till Java, där hon etablerade sig som framstående i affärslivet. Sydöstasien var under denna tid välkänt för den starka ställning kvinnor hade inom affärslivet, eftersom affärer där ansågs vara kvinnors uppgift då män skulle placera sig ovanför ekonomiska transaktioner och det köpslagande sådant innebar, och samtida köpmän från andra delar av världen har lämnat många häpna uppgifter om detta. Däremot var det ovanligt att köpmän över huvud taget grundade något större affärsföretag i Sydostasien såvida de inte var utlänningar eller kungligheter, och de flesta sålde bara varor till kungligheters och utländska köpmäns representanter. Nyai Gede Pinateh var därför ändå ovanlig då hon tillhörde den minoritet affärskvinnor som skötte större affärsföretag, och hon har ofta utpekats i historien som det mest berömda exemplet på dessa kvinnor. Hon innehade positionen som shahbander (Hamnmästare) i Gresik på Java och sände sina handelsskepp till Bali, Maluku och Kambodja.

Källor 

 Sarah Shaver Hughes, Brady Hughes,  Women in World History: v. 1: Readings from Prehistory to 1500

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1500-talet
Personer inom näringslivet under 1400-talet
Personer i Indonesiens historia
Personer inom näringslivet under 1500-talet
M/V Xue Long

M/V Xuě Lóng ( ("Snödraken") är en kinesisk isbrytare och polarforskningsfartyg. Hon byggdes 1993 av skeppsvarvet i Cherson i Ukraina och konverterades under byggnadstiden från ett arktiskt transportfartyg till ett polarforsknings- och logistikfartyg och utför uppdrag för Kinas polarforskningsinstitut. Fartyget har senare väsentligt uppgraderats 2007 och 2013.

Xuě Lóng är Kinas enda isbrytande forskningsfartyg. Arbetet med att anskaffa ett andra fartyg pågår, M/V Xue Long 2, som 2018 är under byggnad och som kan komma att tas i tjänst 2019.

Fartyget 

Xuě Lóng började byggas av det ukrainska skeppsvarvet i Cherson som Projekt 10621, ett isbrytande transport- och försörjningsfartyg för ryska arktiska vatten. Hon köptes under byggnadstiden av kinesiska staten, varefter hon slututrustades som ett polarforsknings- och logistikfartyg 1994.  År 2007 skedde en omfattande uppgradering samt livsförlängning med 15 år.

Fartyget är 167 meter långt och 22,6 meter brett. Det var ursprungligen utrustat med en 8-cylinders 8DKRN60/195 lågvarvs tvåtaktsdieselmotor från Bryansks Maskinverkstad, som var en licensbyggd Burmeister & Wain 8L60MC och som utvecklade 13.200 kW. Den utbyttes 2013 mot en Wärtsilä 6RT-flex60C dieselmotor. I öppet vatten kan Xuě Lóng segla i högst 18 knop, i is med 1,1 meters tjocklek i 1,5 knop.

Xuě Lóng har en besättning på 34 personer och kan ta 128 forskare ombord. Hon har laboratorier på sammanlagt 100 kvadratmeter och medför en helikopter av typ Kamov Ka-32 samt en autonom undervattensfarkost för arktiskt bruk.

Verksamhet 
Xuě Lóngs huvudsakliga uppgift är att vara försörjningsskepp för Kinas expeditioner till Antarktis och dess baser där. Hon svarar för årliga påfyllningar av förnödenheter och utrustning till Forskningsstationen Zhongshan vid Prydz Bay.

I mitten av augusti 2012 blev Xuě Lóng det första kinesiska fartyget som kom till Västeuropa (Island) genom Nordostpassagen. Hon seglade genom Berings sund och anslöt till en västgående konvoj på Nordliga sjövägen till Barents hav. Från Island seglade hon förbi Svalbard utan att göra uppehåll vid Arktiska Gula flodenstationen i Ny-Ålesund och gjorde ett misslyckat försök att nå Nordpolen i slutet av augusti, obekant vid vilken breddgrad hon stoppades av för tjock is. Därefter seglade hon österut på hög latitud tillbaka till Berings sund och återkom till sin bas i Shanghai den 27 september 2012.

Se även
Kinas politik i Arktis
Arktiska Gula flodenstationen

Källor
 Om M/V Xuě Lóng på Kinas polarforskningsinstituts webbplats

Noter

Externa länkar

 Bilder av Xuě Lóng på Antarctic Philately:s webbplats

Kinesiska fartyg
Isbrytare
Polarfartyg
Forskningsfartyg
Fartyg sjösatta 1993
Göran Arnqvist

Göran Arnqvist, född 23 mars 1961, är professor i zooekologi vid Uppsala universitet. 

Arnqvist växte upp huvudsakligen i Härnösand, studerade och disputerade vid Umeå Universitet 1992 och kom, efter att ha varit verksam bland annat vid University of New Mexico, till Uppsala 2002. Mycket av hans forskning kretsar kring biologiska konflikter mellan hanar och honor i djurvärlden, där han bland annat författat boken Sexual Conflict. Hans forskning omfattar även den evolutionära betydelsen av mitokondriernas DNA, artbildningsprocesser, evolutionen av livshistorier och angränsande evolutionsbiologiska områden. 

Arnqvist invaldes 2014 som Fellow of the Royal Entomological Society of London och mottog 2015 Linnémedaljen i guld från Uppsala Universitet. Han var 2011-2017 medlem i Kungliga Vetenskapsakademiens Nationalkommitté för biologi. 

Arnqvist är även aktiv i samhällsdebatten, där han till exempel författat debattartiklar som rör resultatinriktad linjestyrning av offentlig verksamhet, forskningsfinansiering och den akademiska friheten.

Han är son till universitetslektorn Arne Arnqvist och specialläraren Gunhild Arnqvist. Han har tre barn och är gift med statsgeologen Jenny Andersson.

Referenser

Levande personer
Födda 1961
Män
Svenska professorer i ekologi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Umeå universitet
Anna Colas Pépin

Anna Colas Pépin eller Anne-Nicolas "Annacolas" Pépin, född 1 februari 1787, död 20 april 1872, var en fransk-afrikansk signara. Hon tillhör de mest berömda representanterna för signarorna på Gorée, men har ofta sammanblandats med sin faster och namne. 

Hon var dotter till Nicolas Pépin (1744-1815) och Marie-Thérèse Picard (?-1790) och brorsdotter till Anne Pépin. Hon var gift med François de Saint-Jean och mor till Mary de Saint Jean (1815-1853), som var gift med Senegals första ledamot till det franska parlamentet, Saint Louis borgmästare Barthélémy Durand Valantin (1806-1864), och stod modell för en berömd tavla av Edward Augustus Nousveaux, som också kan föreställa Anna Colas Pépin. 

Pépin var en medlem av den privilegierade signaraeliten, avkomlingar av afrikanska kvinnor och fransmän, som behärskade handeln i den franska besittningen Gorée och Saint-Louis i Senegal. Hon kom att tillhöra de ledande figurerna i detta samhälle och beskrivs som rik och inflytelserik. Liksom sin faster investerade hon i fastigheter och mark, bebyggde mark och hyrde ut hus åt, och i samarbete med, de franska myndigheterna.  År 1842 mottog hon, som ledande medlem av signaraeliten, tillsammans med sin dotter François av Orléans, prins av Joinville i sitt hus under hans besök på Gorée.  Denna scen blev avmålad i en känd tavla av Édouard Auguste Nousveaux (1811-1867). 

Anna Colas Pépin var genom arv efter sin far ägare till det berömda 'Slavarnas hus' på Gorée, som senare blev en av Västafrikas större turistmål.

Källor 
 
 Lorelle Semley, To be Free and French: Citizenship in France's Atlantic Empire
 Mark Hinchman,  Portrait of an Island: The Architecture and Material Culture of Gorée 

Kvinnor
Födda 1787
Avlidna 1872
Personer i Senegals historia
Senegaleser
Personer inom näringslivet under 1800-talet
18 Ursae Majoris

18 Ursae Majoris, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Stora björnen, som också har Bayer-beteckningen e Ursae Majoris och variabelbeteckningen DD Ursae Majoris. Den har en skenbar magnitud på ca 4,83 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 27,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 117 ljusår (ca 36 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca –16 km/s. Stjärnan är en obunden och äldre medlem i rörelsegruppen Ursa Major.

Egenskaper
18 Ursae Majoris är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A6 V. Den har en massa som är ca 1,7 solmassor, en radie som är ca 2 solradier och utsänder ca 13 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 500 K. Stjärnan roterar snabbt med en projicerad rotationshastighet på ca 158 km/s, vilket ger den en något tillplattad form med en ekvatorialradie som uppskattas vara 6 procent större än polarradien.  

18 Ursae Majoris är en pulserande variabel av Delta Scuti-typ (DSCTC), som har bolometrisk magnitud +5,02 och varierar med amplitud 0,03 och en period av ungefär 0,12 dygn eller 3 timmar.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/45493/18ursaemajoris.

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
Delta Scuti-variabler
20 Ursae Majoris

20 Ursae Majoris är en orange stjärna i stjärnbilden Stora björnen.

Stjärnan är av spektraltyp K0 och har visuell magnitud +7,53.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
The Underground Failure

The Underground Failure var en folkmusik och countryrock ensemble aktiv 1968-1971 som är mest känd för John Holms medverkan. Gruppens enda skiva, ett kultförklarat album med 11 sånger, utkom 1971.

Biografi 
The Underground Failure bestod av John Holm (sång/gitarr), Gunnar Lundestam (sång/gitarr), Lasse Ermalm (bas/slagverk), Stefan Wermelin (gitarr/sång), Totte Tennman (soundscape/produktion), Dick Blomberg (keyboards), Bertil Elgerot (röst), samt gästmusikern Rolf Wikström (gitarr). Musikinriktning var poetisk folkmusik, med inslag av countryrock, psykedelia med engelska texter och dess förebilder var bl.a. Bob Dylan, The Velvet Underground, The Fugs.

Gruppen repeterade i Stefan Wermelins föräldrahem där också debut-LP:n spelades in. Skivan trycktes först i 130 exemplar på etiketten Black Light (GS 1002), därefter på Tibet 46 (GS 1003) i en upplaga på 200, samt 1974 på Musiklaget (MLLP 2). Omslaget till skivan formgavs av Lasse Ermalm inspirerat av ett vykort med ryska musiker. 1992 gjorde det österrikiska bolaget Milk! en bootleg av skivan. Första spåret på LP:n, Green Ocelot , placerade sig på plats 38 i tidskriften Ugly Things lista Punk before punk. Ett antal inspelningar av The Underground Failure är inkluderade i samlingsboxen Främmande natt 1967 - 1997 (Metronome – 3984-20931).

Referenser 
 Discogs: The-Underground-Failure
 Musikon: The Underground Failure
Web archive: Progg.se The Undergound Failure
 The encyclopedia of swedish progressive music
 Ugly Things Magazine

Svenska countryrockgrupper
Upplösta svenska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1968
Musikgrupper upplösta 1971
Svenska koloniseringen av Finland

Den svenska koloniseringen av Finland är den process genom vilken svensktalande allmoge bosatte sig i nuvarande Finland. Exakt när detta först skedde är oklart, men processen torde ha accelererat i samband med korstågen till Finland och inlemmandet av landet i det svenska riket från 1100-talet till 1350-talet. Kolonisatörerna kom från centrala Sverige. Antalet kolonisatörer har uppskattats vara tusentals. 

Bosättarna var kristna och de anlände till områden som fortfarande till majoriteten styrdes av finsk hedendom. Koloniseringen stöddes av det svenska kungariket, som gav fyra års skattefrihet till varje kristen svensk som bosatte sig i Egentliga Finland, Nyland, Åland, Tavastland eller Satakunta.

Koloniseringen påverkades även av det bra läget klimatvis i Europa. 980–1250 års varma klimatfas hade lett till befolkningsökning, vilket ökade drivkrafterna för emigration. Samtidigt koloniserade svenskar också till norra Sverige och västra Estland. På 1300-talet koloniserade svenskar också Medelpad och Ångermanland.

Utöver korstågens våld skapade koloniseringen många konflikter mellan bosättarna och finnarna. Bosättarna behövde stöd från Sverige i många områden mot finnarna. Urinvånarna i många kustområden förlorade också sina fiske- och odlingsrättigheter, vilket ledde till konflikter. 1348 gav biskop Hemming och ägaren av Åbo slott ett skyddsbrev till bosättare runt Bottniska viken. Som resultat av processen flyttade några av invånarna som vägrade konvertera till katolicisimen från Tavastland och Satakunta till norra Finland.

Se även 
 De svenska korstågen
 Finlands migrationshistoria

Referenser 

Finland under medeltiden
Sverige under medeltiden
Invandring till Finland
Erkänn eller dö

Erkänn eller dö är en novell skriven av Peter Pohl, publicerad första gången 1998 och är historien om en kille som försöker rädda sin vän som blev falskt anklagad av lektor Carl Felzenbäumer.

Handling  
Lektor Carl felzenbäumer blir under en lektion utsatt för ett skämt. Katedern välter genast när Felzenbäumer, även kallad filsing lutar sig över katedern och faller ner från podiet. Någon hade ställt katedern precis vid kanten av podiet för att katedern enkelt skulle välta ner när någon lutar sig fram. Klassen höll tyst och ingen vågade att konfrontera den skyldige, men filsing som var rasande försökte stirra sig till vem som ser mest skurkaktig ut. 
Lundman, som är huvudpersonen i novellen skickar en lapp till sin vän Tombrock för att lätta på trycket lite efter filsings utbrott. Däremot missförstod Filsing detta citat som Lundman hade tagit från en film och Tombrock fick genast en smäll i ansiktet när han vittnade lappen. 
Tombrock bär på många hemligheter som man får reda på efter falska anklagningen, och Lundman försöker allt för att få fram sanningen som Tombrock förtjänar.

Karaktärer  
När man börjar läsa novellen får man inte lära känna karaktärerna så mycket, utan man blir direkt inkastad i historien. Men i början får vi bekanta oss med Lektor Carl Felzenbäumer, han är strukturerad och kan ses som väldigt strikt. 
Lundman, som är huvudpersonen är en av studenterna av Felzenbäumers klass. Vi får först reda på hans namn nära slutet av novellen och karaktärernas bakgrunder riktar sig mer in i Tombrocks liv.
Tombrock, eller även kallad för Tompa är den andra huvudpersonen. Tompa har kämpat mycket för sina betyg för att kunna skaffa ett jobb och försörja sig. Han undviker allt bråk i skolan, bara för att kunna gå vidare, få ett studiestipendium och kunna leva ett normalt liv utan föräldrar som inte stod upp för honom.

Referenser

Skönlitteratur 1998
Svenska noveller