kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Erik Engström

Johan Erik Engström, född 21 november 1846 i Helsingfors, död 11 januari 1898 i Helsingfors, var en finländsk pianotillverkare i Helsingfors.

Under sin livstid tillverkade Engström två taffelpianon, över 500 pianinon och ett 50-tal flyglar.

Biografi
Engström föddes 21 november 1846 i Helsingfors. Han var son till snörmakaren Johan Wilhelm Engström och Lena Gustava Stenberg. Engström gjorde sin första praktik hos pianofabrikanten Thoresen i S:t Petersburg. Han stannade där i fyra år och fick sitt gesällbetyg 1867. Efter betyget studerade han pianotillverkning i Stockholm, Düsseldorf och Paris. I Paris studerade han hos pianotillverkaren Erard. Ja. År 1872 flyttade Engström tillbaka till Helsingfors och fick samma år fabriksrättigheter i staden.

Instrument

Bevarade instrument
1877 – Pianino nummer 159. Ägs av en privatperson i Helsingfors.
1885 – Pianino nummer 329.

Källor
Acta Musica - Finländsk klavertillverkning före år 1900. Fabian Dahlström, 1978. Sida:42-46.

Finländska pianotillverkare
Födda 1846
Avlidna 1898
Män
Berit Backer

Berit Backer, född 3 augusti 1947, död 7 mars 1993, var en norsk socialantropolog och kännare av albansk kultur.

Biografi 
Backer gick sin grundskoleutbildning på Nansenskolan i Lillehammer. Hon studerade både vid universitetet i Bergen och vid universitetet i Oslo på 1960- respektive 1970-talen. Hon avlade sin masterexamen 1979 vid sistnämnda universitet med avhandlingen Behind Stone Walls: Changing Household Organization Among the Albanians of Kosovo (Peja 2003).

Hon var en av de första från utlandet att bedriva socialantropologisk forskning i Kosovo, vars arbete utmynnade i ovan nämnda avhandling. Avhandlingen är en livslång forskning och en levande teckning av traditionellt albanskt byliv i Isniqi i Peja i västra Kosovo. Den finns översatt till albanska som Ndryshimi i organizimit të familjes ndër Shqiptarët e Kosovës.

Hon är medförfattare till böckerna Albanerne i Jugoslavia och Albanske tradisjoner. Hon har också gett ut rapporter, bland annat Slik er våre skikker : albanske innvandreres møte med Norge : sammendrag av forskningsrapporten.

Hon är fortfarande ihågkommen i Kosovo för sitt stöd för kosovoalbanska flyktingar under Kosovokriget som människorättsaktivist i Human Rights Watch.

Hon var forskare vid PRIO 1978-1982 och handläggare vid Utlendingsdirektoratet.

Vi bär inte slöja längre, en film i samproduktion med Ann Christine Eek (svensk fotograf), visades på SVT, Yle och NRK. 1991 deltog hon också i en annan dokumentär, The Albanians of Rrogam. 

Den 7 mars 1993 mördades Backer i sin bostad av en asylsökande från Kosovo som 1987 hade fått avslag på sin asylansökan. Vid tidpunkten för sin död vad Backer handläggare vid Utlendingsdirektoratet där hon arbetade med asylansökningar från dömda personer. Mördaren dömdes till rättspsykiatrisk vård, men erhöll 2001 uppehållstillstånd och norskt medborgarskap.

Jon Halliday kallade henne för ”en sann albanienexpert”.

Hon tilldelades postumt Jubileumsmedaljen av Kosovos president Hashim Thaçi.

Hon var dotterdotter till konteramiralen Edvard Christian Danielsen och dotter till arkitekten Ina Backer och krigsfotografen Ole Friele Backer.

Bibliografi i urval 
"Behind Stone Walls: Changing Household Organization Among the Albanians of Kosovo", Peja 2003 [1979]. Redigerad av Robert Elsie och Antonia Young.
"Albanske tradisjoner", Oslo 1991, skriven tillsammans med Ann Christine Eek.
"Self-Reliance Under Socialism - the Case of Albania", 1982, Journal of Peace Research, vol. 19, nr. 4, sid. 355–367.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 ”Med tiden som vapen”, Dalarnas Tidningar, DT, 2006-06-28
 ”Kosovar love, marriage and family in 1975” – Prishtina Insight, 2015-07-20

Externa länkar 

Albanologer
Norska antropologer
Norska ämbetsmän under 1900-talet
Alumner från universitetet i Bergen
Alumner från universitetet i Oslo
Forskare från Oslo
Norska forskare under 1900-talet
Födda 1947
Avlidna 1993
Kvinnor
Personer som blivit mördade i Norge
Nathanaël Mbuku

Nathanaël Mbuku, född 16 mars 2002, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Reims.

Karriär
Den 23 november 2018 skrev Mbuku på sitt första professionella kontrakt med Reims; ett treårskontrakt. Mbuku gjorde sin Ligue 1-debut den 10 augusti 2019 i en 2–0-vinst över Marseille, där han blev inbytt i den 73:e minuten mot Tristan Dingomé.

Källor

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i Stade de Reims
Spelare i Ligue 1
Spelare i Championnat National 2
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Frankrike
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 2002
Levande personer
Män
Krampus (olika betydelser)

Krampus har flera betydelser:

 Krampus – folkloristisk bockfigur kopplad till julen i delar av Europa.
 Krampus – robot i TV-serien Labyrint, skapad för SVT 2012, se Labyrint (TV-serie 2012)
 Anisocentropus krampus – nattsländeart beskriven av Malicky 1994.
Stockholms Badhusaktiebolag

Stockholms Badhusaktiebolag var ett företag inom bad och hälsovård i Stockholm som existerade mellan 1867 och 1986.

Historik
Bolaget grundades 1867 av badläkaren professor Carl Curman tillsammans med ortopeden Gustav Zander, arkitekten och byggmästaren Hjalmar Lindahl och byggmästaren Johan Ahlström. Redan 1863 hade Curman öppnad en större badhusanläggning i Lysekil, och fick därefter idén att inrätta en liknande anläggning i Stockholm som skulle främja invånarnas hälsa.

Curmans försökte övertyga några välsituerade Stockholmare att ställa upp med de nödvändiga finansiella medlen. Till en början mötte han stort motstånd dock lyckades han så småningom att hitta några framstående samhällsmedlemmar, bland dem industrimannen Anton Wilhelm Frestadius, och instrumentmakaren Albert Stille, att tillskjuta medel till projektet. Den första anläggningen inrättades i Frimurarebarnhusets stora egendom vid Malmtorgsgatan på Norrmalm. Curman blev verkställande direktör, Lindahl kamrer, Stille och Frestadius satt i styrelsen. Zander stod för den ortopediska avdelningen som han utrustade med sina träningsmaskiner.

Bolagets ändamål var att i Stockholm ”idka badrörelse samt äga fastigheter och drifva i samband därmed stående verksamhet”. Curman var bolagets verkställande direktör mellan 1867 och 1902 och satt i dess styrelse fram till 1906. Efter Curman blev ingenjören Oscar Nycander VD till 1917 och sedan innehade advokaten John Tjerneld den befattningen. Carl Curmans son, Sigurd Curman, var bolagets styrelseordföranden mellan 1927 och fram till sin död 1966. Stockholms Badhus existerade fram till branden på Sturebadet 1985 då försäkringsbolaget Skandia förvärvade bolaget och drev verksamheten i ett helägt dotterbolag.

Bolagets badanläggningar utgjordes av: 
Stora badhuset, Malmtorgsgatan 3, som existerade mellan 1868 och 1917.
Sturebadet, Sturegatan 4, uppfört 1885 och tillbyggt med simhall 1903.

Källor
Stockholms Badhusaktiebolag, Malmtorgsgatan 3, Nya Kungsholmsbrogatan 16.
Claës Lundin - Nya Stockholm
Kerstin Mandén-Örn -Två bad under ombyggnad (Utdrag ur Stadsvandringar/ Stockholms stadsmuseum. 12- 1989 - S. 59-73) 
Stockholms adresskalender 1914.
Svenskt biografiskt lexikon: Carl Curman.

Företag bildade 1867
Ej längre existerande företag i Stockholms kommun
Badhus i Sverige
Anders Magnus Dannholm

Anders Magnus Dannholm, född 18 mars 1802 i Sveaborg, död 31 januari 1836 i Helsingfors, var en finländsk pianotillverkare i Helsingfors.

Under sin livstid tillverkade Dannholm 10 till 20 taffelpianon.

Biografi
Dannholm föddes 18 mars 1802 i Sveaborg. Han var son till snickarmästaren Johan Dannholm (född 1765). År 1825 bodde Dannholm i Helsingfors, där han kom att få privilegier för att starta en fabrik 7 maj. Den 2 juni 1835 gifte han sig med Ulrica Ekholm (född 1797). Dannholm avled 31 januari 1836 i Helsingfors.

Källor
Acta Musica - Finländsk klavertillverkning före år 1900. Fabian Dahlström, 1978. Sida:41, 54, 114.

Finländska pianotillverkare
Födda 1802
Avlidna 1836
Män
Johan Alexander Inberg

Johan Alexander Inberg, född 24 juni 1844 i Björneborg, död 7 februari 1909 i Helsingfors, var en finländsk pianotillverkare och harmoniumtillverkare i Helsingfors.

Biografi
Inberg föddes 24 juni 1844 i Björneborg. Han studerade vid Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm. 1877 startade han ett pianomagasin i Helsingfors. Inberg dog 7 februari 1909 i Helsingfors.

Källor
Acta Musica - Finländsk klavertillverkning före år 1900. Fabian Dahlström, 1978. Sida:71-72.

Finländska musikinstrumentmakare
Finländska pianotillverkare
Födda 1844
Avlidna 1909
Män
Mikael Ingberg

Jan Mikael Ingberg, född 23 juni 1951 i Ekenäs, är en finländsk nationalekonom och bankman.

Ingberg, som var ordförande i Svenska folkpartiets ungdomsförbund Svensk Ungdom 1977–1979, disputerade för doktorsgraden i nationalekonomi 1983. Han var ekonom vid Pellervo ekonomiska forskningsinstitut 1983–1987, forskningsdirektör där 1989–1998, verkställande direktör för Samfundet Folkhälsan 1998–2002 och verkställande direktör för Aktia sparbank 2002–2008.

Källor

Noter

Finländska nationalekonomer
Personer inom finländskt bankväsen
Personer från Ekenäs
Födda 1951
Män
Levande personer
Maria Blomberg

Gerd Maria Dagsdtr Blomberg Nilsson, född 27 juni 1935 i Stockholm, död 6 augusti 2020 i Torps distrikt, Västernorrlands län, var en svensk konstnär, från 1981 bosatt i Ånge kommun.

Biografi 
Maria Blomberg började som sjuttonåring på Konstfack i Stockholm och gick ut 1956. Hon debuterade vid Galerie Æsthetica i Stockholm år 1968 med måleri och skulptur. Hon målade serier med text om fattigdom, om utsugning och avrättningar.

Om läget i Sverige gjorde Blomberg tillsammans med sin make 1972 en miljöutställning som möjliggjordes tack vare stipendium från Konstakademien. Hon gjorde även målade bildsviter över förändringen i Vaxholm, där hon bodde mellan 1958 och 1981.

Häxprocessen i Ångermanland, tio målningar med text där förloppet skildras, blev färdiga 1975. Utställningen visades på många platser samt i TV. Blomberg skrev även texter för skolbruk och höll föredrag om denna process.

Blomberg publicerade två böcker i Författares Bokmaskin. Katt-tankar år 1980 samt O mamma hjälp eller en jägares dagbok år 1984.

År 1993 färdigställde Blomberg den historiska sviten Var helst det finns en skog där finner jag mig hemma, en fresk över de första finnarna som kom till Sverige på 1600-talet för att under stora umbäranden skapa sig en ny tillvaro.

Sundsvalls museum presenterade år 2001 en restrospektiv utställning över Maria Blombergs alster. Hon deltog även i Sundsvalls Museums utställning Där ingen kunde tro att någon kunde bo år 2013.

Hon var från 1956 gift med skämttecknaren Hans V. Nilsson (Håven) och de fick tre döttrar. Maria Blomberg är gravsatt i minneslunden på Torps kyrkogård i Medelpad.

Utställningar i urval 
Galleri Aestetica, Stockholm, 1968
Sveagalleriet, Stockholm, 1974
Galleri Heland, Stockholm, 1971, 1972, och 1975
ABF-galleriet i Eskilstuna, 1975
Lunds Konsthall, 1975 och 1985
Härnösands bibliotek, 1976
Nygårdsmagasinet Linköping, 1977
Nationalmuseum, 1980
Galleri Lucidor, Stockholm, 1980 och 1984
Centralhuset Ånge, 1993 och 1995
Galleri Versalen, Sundsvall, 1995
Finlandsinstitutet, Stockholm, 2001
Sundsvalls Museum, 1978, 1981, 1993, och 2001

Illustrationsuppdrag i urval 
Sagor av Ronny  Ambjörnsson 1973
Miljö och material i förskolan, Lekmiljörådet, 1974
Finnbebyggelse i Ånge kommun, Maud Wedin, 1990
Barndomsminnen från Torps prästgård, Hildur Molin-Hedén, 1993
Ånge en alla tiders kommun, text Roland Tiger och Maud Wedin, 1999
Omslag till tidskriften Metamorfos under 20 år
Illustrationer i Byggnadsarbetaren och Folket i bild

Representerad 
Moderna museet 
Statens konstråd
Sundsvalls museum
Vaxholms kommun
Landstinget Västernorrland med flera kommuner och landsting

Referenser 
 http://mariablomberg.se

Noter 

Svenska konstnärer under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1935
Avlidna 2020
Kvinnor
Ett sjöstycke. Rügens kust i kvällsljus efter en stormig dag

Ett sjöstycke. Rügens kust i kvällsljus efter en stormig dag () är en oljemålning av landskapsmålaren Johan Christian Dahl från 1818. Den ingår i Statens Museum for Kunsts samlingar i Köpenhamn sedan 1975 då den ropades in på en auktion. 

Norrmannen Dahl var elev vid Kunstakademiet i Köpenhamn 1811–1817 och därefter från 1818 bosatt i Dresden, centrum för den tidiga tyska romantiken. Sjöresan över Östersjön till Tyskland var stormig, vilket gav inspiration till denna målning som var Dahls första marinmålning och även hans första målning i Dresden. Den gjordes på beställning av prins Christian Frederik (sedermera Kristian VIII av Danmark). Vid dennes död 1848 ärvdes den av Fredrik VII som skänkte den till Louise Rasmussen som han ingått ett morganatiskt äktenskap med. Efter kung Fredriks död såldes målningen 1864 på auktion till en privat samlare.    

Målningen har även benämnts Segelfartyg utanför Rügen (. Ön med en brant kust som framskymtar i bakgrunden är Rügen.

Källor 
Statens Museum for Kunsts webbplats
Kunstindeks Danmark

Målningar 1818
Målningar av Johan Christian Dahl
Målningar på Statens Museum for Kunst
Marinmålningar
Målningar med motiv från Tyskland
Vitorino Hilton

Vitorino Hilton da Silva, känd som Hilton, född 13 september 1977 i Brasília, är en brasiliansk före detta fotbollsspelare.

Karriär
I augusti 2011 värvades Hilton av Montpellier.

Efter säsongen 2020/2021 meddelade Hilton att han avslutar karriären, vid en ålder av 43 blev han den äldsta utespelaren av alla i de fem bästa ligorna i modern tid.

Källor

Noter

Brasilianska fotbollsspelare
Spelare i Associação Chapecoense de Futebol
Spelare i Paraná Clube
Spelare i Servette FC
Spelare i SC Bastia
Spelare i RC Lens
Spelare i Olympique de Marseille
Fotbollsspelare i Montpellier HSC (herrar)
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Ligue 1
Födda 1977
Levande personer
Män
Personer från Brasília
Brasilianska idrottare under 1900-talet
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Said Moghadam

Said Moghadam (persiska: سعید مقدم), född 4 februari 1956, är en iransk-svensk översättare. Han översätter skönlitterära och idéhistoriska verk huvudsakligen från engelska och svenska till persiska, och i samarbete med Janne Carlsson från persiska till svenska.

Översättningar (i urval) 
Doktor Glas, Hjalmar Söderberg, Baran bokförlag, Stockholm, 1993, Iran, 2014
Novellsamling, Stig Dagerman, Moa Martinsson, Hjalmar Söderberg, Baran bokförlag, Stockholm, 1994
Från Platon till kommunismens fall, Sven-Eric Liedman, Akhtaran bokförlag, Iran, 1995
The Enlightenment, Roy Porter, Akhtaran bokförlag, Iran, 1996
En själ två språk, tvåspråkig diktsamling, Karin Boye och Forough Farrokhzad, i samarbete med Janne Carlsson, Baran bokförlag, Stockholm, 1997
Dikter om natten, Ahmad Shamloo, i samarbete med Janne Carlsson Baran bokförlag, Stockholm, 1998
Bortom kärleken, Ahmad Shamloo, i samarbete med Janne Carlsson Baran bokförlag, Stockholm, 1999
De fördunklades kung, Hushang Golshiri, i samarbete med Janne Carlsson Baran bokförlag, Stockholm, 2002
Dans på slak lina, novellsamling av 11 iranska författare, i samarbete med Janne Carlsson bokförlaget Tranan, Sverige, 2004
Tankens lätthet, tingens tyngd: om frihet, Sven-Eric Liedman, Akhtaran bokförlag, Iran, 2005
Tystade röster, essäsamling om mänskliga rättigheter, av olika människorättsaktivister, i samarbete med olika medverkanden, bokförlaget Tranan, 2007
I skuggan av framtiden: modernitetens idéhistoria, Sven-Eric Liedman, Akhtaran bokförlag, Iran 2007
Between past and future, Hannah Arendt, Akhtaran bokförlag, Iran, 2009
Kvinnor utan män, Shahrnush Parsipur, i samarbete med Johanna Jellback, Baran bokförlag, Stockholm, 2010
Från Platon till kriget mot terrorismen: de politiska idéernas historia, Sven-Eric Liedman, (revidering av tidigare verk, 5:e upplagan på persiska) Akhtaran bokförlag, Iran, 2011
Stenarna i själen: form och materia från antiken till idag, Sven-Eric Liedman, Akhtaran bokförlag, Iran, 2011
Stoner, John Williams, Markaz bokförlag, Iran, 2018
China in Ten Words, Yu Hua,  Markaz bokförlag, Iran, 2017
Kallocain, Karin Boye, Drakhshesh bokförlag, Iran, 1991, Markaz bokförlag, Iran, 2018
The origins of the modern world, Robert B. Marks, Markaz bokförlag, Iran, 2018
The Nearest Thing to Life, James Wood, Markaz bokförlag, Iran, 2019

Källor
 Said Moghadam, Översatta verk – böcker. Läst 26 december 2019
 Bokförlaget Tranan. Läst 26 december 2019
 Nya böcker: Den persiska poesins megastjärna. Ahmad Shamloo diktar om det lilla och nära, inte om det stora och övergripande. Läst 26 december 2019
 LIBRIS. Läst 29 december 2019

Iranska översättare
Svenska översättare
Översättare under 1900-talet
Födda 1956
Levande personer
Män
Johan Heinrich Daug

Johan Heinrich Daug, född 1786 i Mitau, Kurland, död 23 april 1844 i Göteborgs svenska församling, Göteborg, var en svensk pianotillverkare och instrumentmakare i Göteborg mellan 1815 och 1844.

Biografi
Daug föddes i Mitau, Kurland. Han var son till snickaren Johan Andreas Daug och Dorothea Konstantia Erdmann. Daug flyttade runt 1805 till Göteborg. Han grundade där en verkstad. Daug var 1814 gesäll hos instrumentmakaren Johan Gabriel Högwall i Göteborg. År 1815 blev Daug kompanjon med Lars Olsson och företaget fick då namnet Olsson & Daug. Firman fick privilegium att tillverkare klaver, fortepiano och andra musikaliska instrument. År 1816 gick Olsson i konkurs och Daug fick på egen hand fortsätta med tillverkningen av instrument. Daug avled 1844 i Göteborg.

Daug gifte sig första gången med Petronella Benedicta Dahlbeck (1802–1826). Hon var dotter till sadelmakaren Paul Dahlbeck och Cornelia Ödman. Andra gången gifte han sig med den tidigare fruns syster Sofia Elisabet Dahlbeck (1803–1892). De fick tillsammans sonen Herman Theodor Daug (1828–1888).

Daugs verkstad och bostad låg från 1823 på Västra Hamngatan (nummer 23–25) i stadens första rote.

Instrument och verkstad
I Daugs verkstad arbetade ungefär ett–tre anställda och de byggde tre–sex instrument per år. I verkstaden tillverkades fortepianon (bordsformade), kabinettsfortepianon, gitarrer, gitarrsträngar och vindharpor. Verkstaden utförde även reparationer på fortepianon, gitarrer och lutor.

Gesäller och medarbetare
1823 - E. G. Kihlgren (född 1796). Han var gesäll hos Daug.
1824 - Johan Andersson (född 1801). Han var gesäll hos Daug.
1824 - G. L. Hammarstedt (född 1802). Han var gesäll hos Daug.
1825 - Johannes Borg (Berg) (född 1808). Han var lärling hos Daug.
1826 - J. E. Öberg (född 1798). Han var gesäll hos Daug.
1826 - J. H. Rutenbeck (född 1800). Han var lärling hos Daug.
1827 - J. H. Langeland (född 1803). Han var gesäll hos Daug.
1828–1829 - Niclas Jansson (född 1800). Han var gesäll hos Daug.
1830 - Petter Gustaf Bergström (född 1809). Han var gesäll hos Daug.  
1831 - Olof Kjellgren (född 1795). Han var gesäll hos Daug. 
1832–1833 - Olaus Linderoth (född 1802). Han var gesäll hos Daug.
1833–1835 - Sune Sunesson (född 1805). Han var gesäll hos Daug.
1838 - Lazarus Salomon (född 1817). Han var gesäll hos Daug.

Källor
Klaverens hus - Svenska pianobyggare och pianofabriker
Göteborgs Stadsmuseum - Daug, Johan Heinrich
Makers of the Piano: 1820-1860

Noter

 
Svenska musikinstrumentmakare
Svenska pianotillverkare
Avlidna 1844
Män
födda 1786
Svenska klavikordbyggare
Mele

Mele är en ort och kommun i  storstadsregionen Genua, innan 2015 provinsen Genova, i regionen Ligurien i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i storstadsregionen Genova
Johan Ahlström

Johan Olof Ahlström, född 19 september 1830, död 2 november 1904 i Stockholm, var en svensk storbyggmästare och arkitekt.

Biografi
Ahlström var elev på Högre byggnadsskolan vid Konstakademien mellan 1848 och 1856 samt 1855 verksgesäll hos byggmästaren Axel Alm. År 1857 erhöll han burskap som byggmästare. Han tillträdde Murmestare Embetet 1862. År 1867 bildade han tillsammans med badläkaren Carl Curman Stockholms Badhusaktiebolag.

År 1881 blev han ordförande i Murmestare Embetet. Den befattningen innehade han till sin död 1904. Ahlströms företag uppförde omkring 22 nybyggen i Stockholm, däribland Kungliga biblioteket (1871–1877), Musikaliska akademien (1874–1876) och tillbyggnad för Berns salonger samt Karolinska institutet, dessutom många bostadshus, flera längs Sturegatans nedre del. Han ägde även den mark, där Sturegatan skulle anläggas i slutet av 1800-talet och skänkte den till Stockholms stad.

Tillsammans med sin hustru Andrina, född Wahlberg (1832–1908) fick han fyra barn, där dottern Anna Ahlström skulle bli den mest kända och bland annat Sveriges första kvinnliga doktor i romanska språk (1899). Han fann sin sista vila i familjegraven på Norra begravningsplatsen tillsammans med hustru och barn.

Noter

Källor
Murmestare Embetet: Johan Ahlström.
Claës Lundin - Nya Stockholm

Födda 1830
Avlidna 1904
Män
Byggmästare i Stockholm
Arkitekter från Stockholm
Svenska arkitekter under 1800-talet
Svenska byggmästare under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Johan Gabriel Högwall

Johan Gabriel Högwall, född 19 januari 1756 i Alingsås, död 10 oktober 1816 i Göteborg, var en svensk pianotillverkare och instrumentmakare i Stockholm och mellan 1791 och 1815 i Göteborg.

Biografi
Högwall föddes 19 januari 1756 i Alingsås. Han var son till stoftvävarmästaren Gabriel Högvall (1705/1706–1782) och Hedevik Wurm (1714–1790). Han bodde hos sin familj fram till 1773. Mellan 1779 och 1782 flyttade han åter hem till sina föräldrar. År 1788 flyttade han till Göteborg. Där bodde han med sin familj på kvarteret Klippan i Mariebergs församling, Göteborg mellan 1790 och 1810. År 1811 fick Högwall privilegier att tillverka och reparera fortepianon. Han gick i konkurs 1815. Högwall dog 10 oktober 1816 i Göteborg. Gesällen Ljungberg tog över instrumentverkstaden efter Högwalls död.

Högwall gifte sig med Margareta Elisabeth Broschette (1762–1818). De fick tillsammans barnen Jonas Gabriel (född 1790), Christian Wilhelm (född 1791), Britta Coecilia (född 1798) och Johanna Margreta (född 1801). 

Högwall var även anställd som ekipagebokhållare vid Ostindiska Kompaniets kontor på Klippan

Medarbetare
1806–1810 - Gustaf Palmqvist. Han var gesäll hos Högwall.
1810–1813 - Johan Jonsson. Han var gesäll hos Högwall.
1811–1812 - C. Söderström. Han var gesäll hos Högwall.
1811–1816 - Carl Ljungberg. Han var gesäll hos Högwall.
1814– Johan Heinrich Daug. Han var gesäll hos Högwall.

Bevarade instrument
1811 – Fortepiano (bordsformat). Står idag på Göteborgs Stadsmuseum (GM 4797).
Okänt år – Fortepiano (bordsformat) nummer 41. Ägs idag av Kenneth Sparr, Stockholm.
1811 – Fortepiano (bordsformat). Ombyggt till skrivbord, märkt och daterat "JG Högwall Götheborg 1811". Ägs idag (2021) av Tommy Malmgren, Göteborg

Källor
Makers of the Piano: 1820–1860
Klaverens hus - Svenska pianobyggare och pianofabriker
Johan Gabriel Högwall fortepianomakare i Göteborg. Av Mats Krouthén.
Göteborgs Rådhusrätt och Magistrat före år 1900 (O) EIIIa:55 (1819) Sida: 1–15
Göteborgs häradsskrivare (O) FIa:7 (1806) Sida: 312
Mantalslängder 1642–1820 Göteborgs och Bohus län 1669-1820 (O) 100 (1810) Sida: 132
Mantalslängder 1642–1820 Göteborgs och Bohus län 1669-1820 (O) 101 (1811) Sida: 161
Göteborgs Marieberg (O) AI:1 (1800–1809) Sida: 94

Noter

 
Svenska musikinstrumentmakare
Svenska pianotillverkare
Födda 1756
Avlidna 1816
Män
Ne, Genova

Ne är en kommun i  storstadsregionen Genua, innan 2015 provinsen Genova, i regionen Ligurien i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i storstadsregionen Genova