HMS Anson (79)

HMS Anson var ett slagskepp i King George V-klassen i Royal Navy, uppkallat efter amiral George Anson. Hon byggdes av Swan Hunter och Wigham Richardson Shipyard och sjösattes den 24 februari 1940 och färdigställdes den 22 juni 1942. Hennes färdigställande försenades för att möjliggöra montering av eldledningsradar och ytterligare luftvärnskanoner. Hon skulle ursprungligen ha fått namnet Jellicoe, men döptes om till Anson i februari 1940.

Anson tjänstgjorde under andra världskriget och eskorterade nio ryska konvojer i Arktis i december 1943. Hon deltog i avledningsmanövrer för att dra bort uppmärksamheten från Operation Husky i juli 1943. I oktober samma år deltog hon i Operation Leader. I februari 1944 beskyddade hon operation Tungsten, ett av många luftangrepp mot det tyska slagskeppet Tirpitz. Konteramiral Cecil Harcourt accepterade kapitulationen av de japanska styrkorna som ockuperade Hongkong ombord på Anson i augusti 1945, och efter krigsslutet blev fartyget flaggskepp för första stridsskvadronen i den brittiska Stillahavsflottan.

Anson återvände till brittiska vatten den 29 juli 1946 och tillbringade de följande tre åren i aktiv tjänst i efterkrigsflottan. Hon placerades slutligen i reserv och 1949 och tillbringade åtta år i detta tillstånd. Den 17 december 1957 köptes hon för skrotning av Shipbreaking Industries, Faslane.

Konstruktion 

Efter första världskriget utarbetades Washingtonfördraget för att försöka stoppa en kapprustning mellan Storbritannien, Japan, Frankrike, Italien och USA. Detta fördrag begränsade antalet fartyg som varje nation fick bygga och satte ett tak på deplacementet för alla slagskepp och kryssare på  ton. 1930 förlängdes dessa restriktioner genom Londonavtalet, men 1935 ville Japan och Italien inte gå med på det andra Londonfördraget för ytterligare rustningskontroll.

Amiralitetet oroade sig över bristen på moderna slagskepp inom flottan och beordrade byggandet av en ny slagskeppsklass: King George V-klassen. Den kaliberbegränsningsklausul som infördes i det andra fördraget innebar att King George V-klassens huvudbeväpning var begränsad till 356 mm och den ovanliga placeringen av kanonerna i de tre tornen var ett försök att maximera eldkraften. På grund av det stora behovet av fartygen kunde britterna, till skillnad från USA, inte vänta med att dra nytta av en upptrappningsklausul som skulle tillåta 406 mm kanoner. Fartygen var de enda som byggdes vid den tiden som följde fördraget och även om det snart blev uppenbart för britterna att de andra signatärerna av fördraget ignorerade dess krav, var det för sent att ändra klassens utformning innan de påbörjades 1937.

Kölen till det fjärde fartyget i klassen lades på Swan Hunter och Wigham Richardson Shipyard den 20 juli 1937. Hon skulle ursprungligen ha fått namnet Jellicoe, efter amiral Sir John Jellicoe, befälhavare för Grand Fleet vid Skagerrakslaget 1916, men döptes om till Anson i februari 1940. Anson sjösattes den 24 februari 1940 och färdigställdes den 22 juni 1942. Färdigställandet fördröjdes till stor del på grund av att man ville inkludera eldledningsradar och ytterligare luftvärnskanoner.

Beskrivning 

Anson hade ett deplacement på  ton vid provturer 1942 och  ton fullt lastat 1945. Fartyget hade en total längd på 227,1 meter, en bredd på 31,4 meter och ett djupgående på 9,5 meter. Den metacentriska höjden var 1,85 m vid normal last och 2,46 m vid fullast.

Hon drevs av växlade Parsons-ångturbiner som drev fyra propelleraxlar. Ångan kom från åtta Admiralty 3-drum vattenrörspannor som normalt levererade  hästkrafter ( kW), men som kunde leverera  hk ( kW) vid överbelastning i nödsituationer. Detta gav Anson en toppfart på 27,62 knop (51,5 km/h). Fartyget hade en kapacitet för  ton brännolja ombord. Vid full fart hade Anson en räckvidd på  nautiska mil ( km) vid 27 knop (50 km/h) samtidigt som den förbrukade 37 ton bränsle per timme.

Bestyckning 
Ansons huvudbeväpning bestod av tio 356 mm Mk VII-kanoner som var monterade i tre torn; ett Mark III fyrdubbelt torn framåt och ett akterut samt ett Mark II dubbeltorn framåt som sköt över det fyrdubbla tornet. Kanonerna kunde eleveras 40 grader och dumpas 3 grader. En full bredsida vägde 7,23 ton och en salva kunde avfyras var 40:e sekund. Hennes sekundära beväpning bestod av 16 QF 133 mm Mk I-kanoner som var monterade i åtta tvillingfästen. Mk I-kanonernas maximala räckvidd var  meter vid 45 graders elevation, luftvärnstaket var  meter. Kanonerna kunde eleveras till 70 grader och dumpas till 5 grader. Den normala eldhastigheten var tio till tolv skott per minut, men i praktiken kunde kanonerna bara avfyra sju till åtta skott per minut. Tillsammans med sina huvud- och sekundärbatterier bar Anson sex stycken oktupelmonterade QF Mk VIII 40 mm "pom-pom" luftvärnskanoner. Dessa kompletterades av arton lätta Oerlikon 20 millimeter automatkanoner.

Tjänstgöring 

Efter att ha tagits i bruk 1942 skickades Anson till Norra ishavet tillsammans med större delen av hemmaflottan som eskortfartyg för ryska konvojer. Den 12 september 1942 ingick Anson i distansskyddsstyrkan för konvoj QP 14 tillsammans med sitt systerfartyg , den lätta kryssaren  och jagarna HMS Keppel, Mackay, Montrose och Bramham. Den 29 december gav Anson distansskydd för konvoj JW 51B tillsammans med kryssaren  och jagarna HMS Forester, Icarus och Impulsive. Den 23 och 24 januari 1943 gav Anson distansskydd till konvoj JW 52 tillsammans med kryssaren  och jagarna HMS Echo, Eclipse, Faulknor, Inglefield, Montrose, Queenborough, Raider och den polska jagaren Orkan. Den 29 januari avgick konvoj RA 52 från Kolahalvön, med distansskydd av Anson, kryssaren Sheffield och jagarna Inglefield, Oribi, Obedient och den polska jagaren Orkan från den 30 januari.

I juni 1942 förkläddes det gamla slagskeppet  från tiden före första världskriget till Anson i Medelhavet och fungerade som lockbete under operation Vigorous. I juli 1943 deltog Anson i avledningsmanövrer som syftade till att dra uppmärksamheten bort från förberedelserna för Operation Husky och i oktober samma år, tillsammans med Duke of York och den amerikanska kryssaren Tuscaloosa, täckte Anson operation Leader, där det amerikanska hangarfartyget  genomförde flyganfall mot tyska fartyg utanför Norge. I februari 1944 stod Anson tillsammans med det franska slagskeppet Richelieu och en styrka av kryssare och jagare i samma egenskap beredd medan flygplan från hangarfartyget  genomförde luftangrepp mot tyska mål i Norge under operation Bayleaf, och den 3 april beskyddade hon operation Tungsten, ett framgångsrikt luftangrepp mot det tyska slagskeppet Tirpitz, under vilket hon tjänstgjorde som flaggskepp för viceamiral Sir Henry Moore.

Anson togs ur bruk för en ombyggnad i juni 1944 och återvände inte till flottan förrän i mars 1945, då hon tillsammans med Duke of York seglade till den brittiska Stillahavsflottan. När hon anlände till teatern var fientligheterna i stort sett över. Hon lämnade Sydney den 15 augusti för Hong Kong tillsammans med Duke of York, och tillsammans med en insatsstyrka med andra fartyg från Storbritannien och samväldet accepterade hon kapitulationen av de japanska styrkorna som ockuperade Hong Kong. Hon var också närvarande i Tokyobukten under den officiella japanska kapitulationen ombord på .

Efterkrigstiden 
Efter kriget var Anson flaggskepp för första stridsskvadronen i den brittiska Stillahavsflottan och hjälpte till att befria Hongkong. Efter en kort ombyggnad seglade Anson från Sydney till Hobart i februari 1946 för att hämta hertigen och hertiginnan av Gloucester (hertigen var då generalguvernör i Australien) och föra dem tillbaka till Sydney.

Anson anlände tillbaka till brittiska vatten den 29 juli 1946 och efter en kort ombyggnad återgick fartyget till fredstida tjänstgöring. I november 1949 placerades Anson i reserv och 1951 bogserades hon till Gare Loch. Den 17 december 1957 köptes hon för skrotning av Shipbreaking Industries, Faslane.

Ombyggnader 
Under sin karriär ombyggdes Anson vid flera tillfällen. Nedan följer datum och uppgifter om de ombyggnader som genomfördes:

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

 HMS Anson på naval-history.net
 Maritimequest HMS Anson fotogalleri
 HMS Anson Association

Fartyg sjösatta 1940
Brittiska slagskepp under andra världskriget
Fartyg byggda i England