kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
M/S Alfågeln

M/S Alfågeln är en bil- och passagerarfärja för Ålandstrafiken. Den byggdes 1990 på Sigbjørn Iversen Mekaniske Verksted i Flekkefjord i Norge
och levererades till Ålands landskapsregering för att segla för Ålandstrafiken.

M/S Alfågeln har huvudsakligen gått på den norra linjen, mellan Hummelvik, Enklinge, Kumlinge, Lappo och Torsholma på Brändö.

Källor
M/S Alfågeln på www.faktaomfartyg.se
Alfågeln på /www.skipslistene.no

Noter

Finländska färjor
Åländsk sjöfart
Fartyg sjösatta 1990
Fartyg byggda i Norge
Svenskar i Ryssland

Till svenskar i Ryssland () räknas personer som är folkbokförda i Ryssland födda i Sverige, och personer som har sitt ursprung i Sverige eller i någon av de tidigare svenska besittningarna. Den svenska närvaron i Ryssland är månghundraårig.

Historia 
Samtidigt som emigrationen från Sverige till Nordamerika fortlöpte utvandrande svenskar, om än i mindre skala, även österut, till kejsardömet Ryssland.  

Bland framstående svenskar i Ryssland märks astronomen Oskar Backlund och flera medlemmar av släkten Nobel, där uppfinnaren Alfred Nobel ingår. Hans far, Immanuel Nobel den yngre, flyttade till Sankt Petersburg och öppnade en mekanisk verkstad.  

Vid sekelskiftet 1900 utvandrade omkring 3 000 svenskar till Ryssland.

Uralsvenskar () var de svenskar som kom till Ryssland under det stora nordiska kriget 1700–1721, och skickades till Sibirien och Uralbergen för att där arbeta med gruvdrift.

Under andra halvan av 1800-talet utvandrade en grupp svenskar från den värmländska orten Degerfors, till ett område vid Uralbergen, efter att den ryske ingenjören Aleksander Hassleblatt besökt orten, och där värvat ett antal yrkeskunniga till smedjor i Beloretsk och Tirilän. Den svenska bosättningen var inpå 1900-talet, till viss del, ännu svenskspråkig. I dag finns 200 ättlingar till de svenskar som bosatte sig i området.

Sankt Petersburg 

Enligt den ryska folkräkningen 1897 fanns 4 623 svenskar i Sankt Petersburg, vilket motsvarade 0,4 % av den dåvarande befolkningen.

Se även 
 Relationer mellan Ryssland och Sverige
 Kirunasvenskarna
 Nyen
 Personer i Sverige födda i Ryssland
 Rysslands demografi
 Utlandssvenskar
 Varjager

Källor 

Etniska grupper i Ryssland
Svenskar
Relationer mellan Ryssland och Sverige
M/S Skarven

M/S Skarven är en finländsk bil- och passagerarfärja för Ålandstrafiken. Den byggdes 2009 på Vakarų Baltijos laivų statykla (Western Baltija Shipbuilding) i Klaipėda, i Litauen och levererades till Ålands landskapsregering för att segla för Ålandstrafiken.

M/S Skarven har framför allt trafikerat rutten Svinö–Degerby.

Källor
M/S Skarven på www.faktaomfartyg.se
M/S Skarven på Ålandstrafikens webbplats

Finländska färjor
Åländsk sjöfart
Fartyg sjösatta 2009
Fartyg byggda i Litauen
Hwang Ui-jo

Hwang Ui-jo (hangul: 황의조), född 28 augusti 1992, är en sydkoreansk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Olympiakos, på lån från Nottingham Forest. Han spelar även för Sydkoreas landslag.

Landslagskarriär 
Hwang debuterade för Sydkoreas landslag den 3 september 2015 i en 8–0-vinst över Laos.

Hwang representerade Sydkorea vid sommar-OS 2020 i Tokyo, där hans lag åkte ut i kvartsfinal mot Mexiko.

Källor

Noter 

Sydkoreanska fotbollsspelare
Sydkoreanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Seongnam FC
Spelare i Gamba Osaka
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i J. League Division 1
Spelare i K League 1
Spelare i Ligue 1
Spelare i asiatiska mästerskapet i fotboll 2019
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Sydkorea
Spelare i VM i fotboll 2022
Personer från Gyeonggi
Födda 1992
Män
Levande personer
Sydkoreanska idrottare under 2000-talet
Might and Magic

Might and Magic är en serie datorrollspel skapad av Jon Van Caneghem och New World Computing i mitten av 80-talet. Spelen går ut på att guida en grupp hjältar genom en fantasyvärld full av monster, vapen, magier, slott, grottor och mängder av uppdrag för att i slutet ytterligare lägga en bit av pusslet på plats så att man vet mer om spelens universum.

Spelen är långsamma, stora, avancerade och skall man följa berättelsen så blir det väldigt mycket texter runtomkring i spelet som man i många fall inte behöver läsa. De spelas i förstapersonsperspektiv där man från början väljer en mindre grupp krigare eller magiker som sedan utökas under spelets gång. Karaktärsutvecklingen är stor och man kan i de senare spelen välja mellan en stor mängd raser, klasser, attribut och förmågor. Sedan tillkommer den stora mängd vapen, magier och andra föremål som gör ens karaktärer bättre.

Senare spel i serien kritiserades för att teknologiskt och kontrollmässigt inte vara lika framskridna jämfört med andra förstapersonsspel vid samma tid. Mouse look som blev något av en standard ett tag efter att Quake stabiliserat sig på multiplayer-scenen, infann sig inte förrän i Might and Magic IX.

Andra spel
Might and Magic fick 1995 en spinoff kallad Heroes of Might and Magic, med det första spelet A Strategic Quest. Det är en turbaserad strategiserie med kraftiga inslag av rollspel. Denna serie har ekonomiskt och spelarmässigt gått mycket bättre än originalserien.

Det har även kommit ett par äventyrsspel med mindre grad av rollspel och mer action. Legends of Might and Magic som var ett multiplayer endast spel, baserat på klasser, pengar och vapen. Warriors of Might and Magic och Crusaders of Might and Magic är tredjepersonsspel, Dark Messiah - Might And Magic är i förstaperson och använder Valves Sourcemotor.

Licens
Från början utvecklade och utgav New World Computing alla Might and Magic-spel. 1996 köptes företaget och licensen av The 3DO Company som tog över ansvaret. 2003 gjorde 3DO konkurs och sålde alla sina licenser, Ubisoft köpte Might and Magic för $1,3 miljoner. Sedan de tog över har Heroes of Might and Magic V och Dark Messiah släppts.

Kronologisk ordning
Might and Magic Book One: The Secret of the Inner Sanctum (1986)
Might and Magic II: Gates to Another World (1988)
Might and Magic III: Isles of Terra (1991)
Might and Magic IV: Clouds of Xeen (1992)
Might and Magic V: The Darkside of Xeen (1993)
Might and Magic VI: The Mandate of Heaven (1998)
Might and Magic VII: For Blood and Honor (1999)
Might and Magic VIII: Day of the Destroyer (2000)
Might and Magic IX: Writ of Fate (2002)

Externa länkar
Serien på Moby Games

Datorspelsserier
Datorrollspel
Quest for Glory

Quest for Glory är en sorts hybridspel mellan vanliga äventyrsspel och datorrollspel utgivna av Sierra On-Line. Serien utspelar sig i världen Gloriana. Man skapar själv sin figur som kan vara antingen krigare, magiker, tjuv eller paladin och man ska sedan spela som en hjälte genom att ge sig iväg på uppdrag och rädda världen från onda skurkar, såsom vampyrtrollkarlen Ad Avis.

Spelen:
Quest for Glory: So You Want to Be a Hero
Quest for Glory II: Trial by Fire
Quest for Glory III: Wages of War
Quest for Glory: Shadows of Darkness
Quest for Glory V: Dragon Fire

Externa länkar
Serien på Moby Games

Datorspelsserier
Datorrollspel
Äventyrsspel
Jack K. McFall

Jack Kirkham McFall, född 23 september 1905 i Tacoma, Washington, död 16 juni 1990, var en amerikansk diplomat. Han var USA:s ambassadör i Finland på 1950-talet.

McFall utexaminerades 1929 från Georgetown University School of Foreign Service och hade planer på en diplomatkarriär redan då men på grund av Wall Street-kraschen 1929 meddelade utrikesdepartementet att de avstår från nyanställningar. År 1933 avlade han juristexamen vid National University School of Law som senare blev en del av George Washington University. Slutligen år 1947 lyckades McFall med att bli fast anställd vid utrikesdepartementet och sadla om från sin ämbetsmannakarriär i huvudstaden till en diplomatkarriär i olika delar av världen.

McFall var USA:s beskickningschef i Helsingfors 1952–1955. Han var USA:s minister i Helsingfors fram till 1954, varefter beskickningschefen i Helsingfors fick titeln ambassadör. Som beskickningschef efterträdde han 1952 John Moors Cabot. John D. Hickerson efterträdde honom som ambassadör 1955.

Referenser 

USA:s ambassadörer i Finland
Alumner från Edmund A. Walsh School of Foreign Service
Personer från Tacoma
Födda 1905
Avlidna 1990
Män
Amerikanska diplomater under 1900-talet
Volley League (damer)

Volley League är den översta serien i volleyboll för damer i Grekland. Ligan bildades 1971 och består av 12 lag. Dessa gör upp i seriespel följt av en cup. Vinnaren blir grekisk mästare.

Resultat per år

Resultat per klubb

Referenser

Externa länkar 
Grekiska förbundets sida
USA:s ambassadör i Finland

USA:s ambassadör i Finland (engelska: Ambassador of the United States to Finland, finska: Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläs) är chef för USA:s diplomatiska beskickning i Republiken Finland. Beskickningschefens titel var minister fram till hösten 1954, varefter titeln ambassadör togs i bruk. Före 1922 fanns det bara en chargé d'affaires på plats. Under andra världskriget bröts relationerna mellan USA och Finland och återupptogs vid krigsslutet.

Ämbetsinnehavare 
Nedanstående lista är en kronologisk förteckning över de som innehaft befattningen:

Referenser

Noter

Externa länkar
Stig Iversen

Stig Göte Lennart Iversen, född den 12 juli 1931 i Växjö, är en svensk jurist.

Iversen avlade juris kandidatexamen vid Lunds universitet 1958 och genomförde tingstjänstgöring 1958–1961. Han var fiskal i Göta hovrätt 1961–1963, tingssekreterare i Oskarshamns rådhusrätt och Aspelands och Handbörds domsagas tingslag 1964–1966 och assessor i Göta hovrätt 1967–1968. Efter utredningsuppdrag 1968–1972 var Iversen revisionssekreterare 1973–1974, rådman i Kristianstads tingsrätt 1974–1987 och lagman i Simrishamns tingsrätt 1987–1998.

Källor 

 

Svenska häradshövdingar
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Växjö
Ämbetsmän från Växjö
Födda 1931
Levande personer
Män
Yngve Iverson

Karl Efraim Yngve Iverson, född den 27 juni 1913 i Ljungby, Kronobergs län, död den 30 december 2005 i Stockholm, var en svensk präst.

Iverson avlade studentexamen i Borås 1933 och teologie kandidatexamen i Lund 1941. Han prästvigdes i Växjö 1941 och blev stiftsadjunkt där 1945. Iverson var sekreterare i Svenska kyrkans diakonistyrelse 1946–1956 och generalsekreterare i Allmänna svenska prästföreningen 1952–1953. Han var tillförordnad komminister i Jönköpings Kristina 1956–1959, kyrkoherde i Borgholm 1959–1962 och direktor för Ersta diakonissanstalt 1963–1978. Iverson blev extra ordinarie hovpredikant 1963 och var ordinarie hovpredikant och ledamot av hovkonsistoriet 1974–1990. Han innehade ett flertal kyrkliga uppdrag, såväl inom Växjö stift som nationellt och internationellt. Iverson publicerade Barn och bio. Utredning angående barns biovanor och filmpåverkan (1948), Söndagsskolan inom svenska kyrkan (1951) och Tro verksam i kärlek – en bok om Ersta (1988). Han blev ledamot av Nordstjärneorden 1962 och tilldelades Hans Majestät Konungens medalj av åttonde storleken i Serafimerordens band 1986. Iverson vilar i minneslund på Galärvarvskyrkogården.

Källor 

 Ledamöter (i andliga ståndet) av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1965
 
 
 Iverson, Karl Efraim Yngve på SvenskaGravar.se

Svenska hovpredikanter
Präster i Svenska kyrkan
Ledamöter av Nordstjärneorden
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Svenska präster under 1900-talet
Personer från Ljungby
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1913
Avlidna 2005
Män
Boulevard Saint-Michel

Boulevard Saint-Michel är en gata i kvarteren Val-de-Grâce, Sorbonne, Monnaie och Odéon i Paris femte och sjätte arrondissement. Boulevard Saint-Michel, som börjar vid Place Saint-Michel 7 och slutar vid Avenue Georges-Bernanos 29 och Place Ernest-Denis, är uppkallad efter Pont Saint-Michel.

Omgivningar
Saint-Jacques-du-Haut-Pas
Sainte-Ursule de la Sorbonne

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Cluny – La Sorbonne

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris femte arrondissement
Gator i Paris sjätte arrondissement
Quartier du Val-de-Grâce
Quartier de la Sorbonne
Quartier de la Monnaie
Quartier de l'Odéon
Algots varv

Algots varv, eller Varvet Algot Johansson & Co, åren 1992–1998 Alandia Yards, var ett skeppsvarv i stadsdelen Västra Klinten i Mariehamn på Åland.

Algots varv byggdes 1942 av Algot Johansson och Carl Rundberg som ett reparationsvarv för Algot Johanssons Rederi Ab Sally:s egna fartyg. Verksamheten växte och omfattade arbete också för andra fartyg. Under 1950- och 1960-talen hade varvet omkring 70 anställda. 

Efter 1970-talets oljekris överlät Rederi Ab Sally 1985 aktiemajoriteten i Algots Varv Ab till vd:n Håkan Lindberg och ingenjören Claes Ekström. År 1989 inträdde ytterligare ägare.

År 1992 slogs varvet samman med Lundqvistrederiernas Lun-Mek och döptes om till Ab Alandia Yards Oy. Ålands landskapsstyrelse blev största ägare.

År 2007 lade den dåvarande ägaren, Rederi Ab Eckerö ned varvet, de sålde 2008 bolaget till Eklunds Fastigheter Ab för sanering av marken till bostadsområde och småbåtsmarina.

Fartyg byggda av Alandia Yards i urval
Töftöfärjan, 1993
Rescue Paf, 16,12 meter, sjöräddningsbåt i aluminium för Ålands Sjöräddningssällskap, 1994

Källor
Sandellsandberg arkitekter: Utformningsplan Algots varv på www.yumpu.com den 15 december 2009, sidan 6
Algots varv på Kulturnav

Noter 

Nedlagda finländska skeppsvarv
Mariehamn
Företag bildade 1945
Åländska företag
Svenskar i Thailand

Till svenskar i Thailand räknas personer bosatta i Thailand och som har sitt ursprung i Sverige. Enligt organisationen Svenskar i Världen fanns omkring 20 000 svenskar i Thailand 2015. Thailand är ett av de länder med flest utlandssvenskar, fler än i Sveriges grannländer Danmark och Finland. I Thailand finns svenskspråkiga skolor, och Svenska kyrkan.

Se även 

 Personer i Sverige födda i Thailand

Källor 

Thailand
Relationer mellan Sverige och Thailand
Faking Bullshit

Faking Bullshit – Krimineller als die Polizei erlaubt! är en tysk komedifilm från 2020 i regi av Alexander Schubert med Erkan Acar, Adrian Topol, Susanne Schnapp, Alexander Hörbe, Sina Tkotsch och Bjarne Mädel i huvudrollerna. Filmen bygger på den svenska komedin Kopps från 2003. Filmen hade premiär på bio i Tyskland den 10 september 2020.

Handling 
I en fridfull, sömnig småstad i Nordrhein-Westfalen är poliserna Rocky, Deniz och paret Hagen och Netti i tjänst. Det finns knappt något att göra. Plötsligt dyker Tina upp som fått i uppdrag av en högre myndighet att avveckla station 23 på grund av bristande brottslighet. Till skillnad från den överordnande Rainer vill de fyra poliserna inte acceptera att deras station stängs ner.

För att rädda sina jobb och för att övertyga dem om behovet av deras tjänst försöker poliserna själva fejka brott och på så sätt simulera ett intensivt utredningsarbete. Den kraftigt ökade brottsligheten gör Tina misstänksam; hon misstänker att polisen kan ha något med det att göra. Under arbetets gång stöter poliserna dock på ett riktigt brottsfall, en konststöld, som Tina tidigare har utrett utan framgång.

Rollista 

 Erkan Acar — Deniz
 Adrian Topol — Rocky
 Susanne Schnapp — Anette "Netti" Wunderlich
 Alexander Hörbe — Hagen
 Sina Tkotsch — Tina
 Bjarne Mädel — Klaus
 Alexander von Glenck — Rainer
 Xenia Assenza — Adrienne
 Friderikke-Maria Hörbe — Simone Tangwongsan
 Reza Brojerdi — Yilmaz
 Maria Ehrich — Jasmin

Produktion 
Filmen spelades in mellan 30 september och den 8 november 2019 i Ahlen nära Münster.

Filmen producerades av Mavie Films i samproduktion med Pamy Mediaproductions, Gretchenfilm Filmproduktion, UMAK, True Illusions, Telepool och The Greater Fool.

Kristin Hofmann stod för kostymdesign, Marie-Luise Best för scenografi, Kai Unger för ljud, Antonia Petschow för smink och Karen Wendland för rollsättning.

Källor

Externa länkar 

 Faking Bullshit på Crew United
 Faking Bullshit på Filmportal
 Faking Bullshit på Filmdienst
 Faking Bullshit på Gretchenfilms officiella hemsida

Tyska komedifilmer
Tyskspråkiga filmer
Tyska filmer 2020
Otto Santesson

Otto Bernt Santesson, född 12 december 1874 i Nässjö, död 10 januari 1950 i Uppsala, var en svensk lärare och arkeolog.

Otto Santesson var son till bankdirektören vid Statens järnvägar Fritz Bernhard Hugo Santesson. Efter mogenhetsexamen i Luleå 1894 studerade han vid Uppsala universitet och blev 1900 filosofie kandidat där. Han tjänstgjorde som lärare vid Uppsala enskilda läroverk och privatgymnasium 1908–1920 och samtidigt vid Fackskolan för huslig ekonomi 1908–1917. Han blev adjunkt i biologi och geografi vid Folkskoleseminariet i Uppsala 1913 och lektor i geografi där 1918 samt erhöll avsked 1939. Från 1912 var han föreståndare för den av Uppsala universitet ägda Vårdsätra naturpark söder om Uppsala. Santesson gjorde ett stort antal in- och utländska forskningsresor i geologiskt, paleontologiskt, arkeologiskt och botaniskt syfte. Från 1905 företog han omfattande insamlingsarbeten med noggrann lokalisation av fynden, i synnerhet nivåbestämningar, för att belysa Ångermanland och södra Lapplands stenålder. Sina resultat, publicerade Santesson i några mindre uppsatser som Märkligt stenåldersfynd i Tärna socken (Västerbottens läns hembygdsförenings årsbok 1935) och Magiska skifferredskap från Norrlands stenålder (1941, Arctos svecica, 1). Det mesta förblev dock opublicerat. Han kallades 1941 till korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien och blev 1948 filosofie hedersdoktor vid Uppsala universitet. Otto Santesson är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor 
 
 Santesson, Otto Bernt på SvenskaGravar.se

Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Svenska arkeologer under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Nässjö
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1874
Avlidna 1950
Män
HD 128294

HD 128294 är blåvit jätte i Paradisfågelns stjärnbild..

Stjärnan har visuell magnitud +6,34 och är nätt och jämnt synlig för blotta ögat vid mycket god seeing.

Referenser 

Stjärnbilden Paradisfågeln 
Blå-vita jättar
HD-objekt
Mälbyn

Mälbyn och Sydingösby är en bebyggelse i Alunda socken i Östhammars kommun belägen nordost om Alunda. SCB avgränsade här en småort 2020.

Noter

Orter i Östhammars kommun
Småorter i Sverige
Långalma

Långalma är en bebyggelse i Börstils socken i Östhammars kommun belägen öster om Östhammar. SCB avgränsade här en småort 2020.

Noter

Orter i Östhammars kommun
Småorter i Sverige
Västra Nybyn

Västra Nybyn är en by i Överkalix distrikt (Överkalix socken) i Överkalix kommun, Norrbottens län (Norrbotten). Byn ligger på västra sidan av Kalixälven mittemot Nybyn, vid sidan av riksväg 98, cirka fem kilometer norrut från tätorten Överkalix. Sedan 2020 räknas byn av SCB som en småort.

Området där byn ligger, Storholmen, utgör en ö mellan Kalixälven i öster och den ur denna genom bifurkation bildade Lillån i väster.

Noter

Orter i Överkalix kommun
Småorter i Sverige
Tim Roemer

Timothy John Roemer, född 30 oktober 1956 i South Bend i Indiana, är en amerikansk diplomat och politiker (demokrat). Han var ledamot av USA:s representanthus 1991–2003.

Roemer tjänstgjorde som USA:s ambassadör i Indien 2009–2011.

Referenser 

USA:s ambassadörer i Indien
Ledamöter av USA:s representanthus från Indiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från South Bend
Födda 1956
Levande personer
Män
HD 219659

HD 219659 (HR 8856) är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden  Vattumannen. Den har en skenbar magnitud av ca 6,33 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 400 ljusår (ca 121 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 2 km/s.

Egenskaper
HD 219659 är en vit till blå stjärna i huvudserien av spektralklass A1/A2 IV/V, och är en misstänkt variabel stjärna. Den har en radie som är ca 1,9 solradier och har ca 38 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 8 900 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/115015/hd219659.

		
Stjärnbilden Vattumannen
HD-objekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Misstänkta variabler
Jordemodern

Jordemodern var vid grundandet 1886 av Wilhelm Wretlind den första svenska facktidskriften för barnmorskor. 

Den utges fortfarande av Svenska barnmorskeförbundet och når ut till medlemmar i Barnmorskeförbundet samt till prenumeranter, bibliotek, högskolor, kliniker och andra aktörer inom vården för kvinnors hälsa i Sverige och Norden.

Bibliografi

Tidningen har digitaliserats genom projektet Digitalisering av det svenska trycket och årgångarna 1886-1906 är fritt tillgängliga online.
Kungl. Biblioteket: Svenska dagstidningar: Jordemodern.

Externa länkar 
Barnmorskeförbundet: Jordemodern.

Svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1886
1886 i Sverige
Jim Jontz

James Prather "Jim" Jontz, född 18 december 1951 i Indianapolis i Indiana, död 14 april 2007 i Portland i Oregon, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var ledamot av USA:s representanthus 1987–1993.

Jontz efterträdde 1987 Elwood Hillis som kongressledamot och efterträddes 1993 av Steve Buyer.

Referenser 

Ledamöter av USA:s representanthus från Indiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Indianapolis
Födda 1951
Avlidna 2007
Män
Tidning för idrott

Tidning för idrott var den första svenska specialtidskriften för sport. Den utkom från 1881, de första åren med Viktor Balck (1844-1928) i ledningen, och lades ned 1919. 

Den var organ för ett stort antal idrottsföreningar. De sista åren för Sveriges centralförening för idrottens främjande samt Svenska gymnastik- och idrottsföreningarnas riksförbund, liksom även för Jockeyklubben, Sveriges olika fältriddklubbar och kapplöpningssällskap, Foreningen til den ædle hesteavls fremme, Kungliga Svenska Segelsällskapet, Göteborgs Kungliga Segelsällskap, H. K. H. kronprinsens lawn-tennisklubb, Svenska automobilklubben, Göteborgs idrottsförbund, Stockholms Roddförening samt olika svenska gymnastik- och idrottsföreningar.

Fulltext
Tidningen har digitaliserats genom projektet Digitalisering av det svenska trycket och årgångarna 1881-1906 är fritt tillgängliga online.
Kungl. Biblioteket: Svenska dagstidningar: Arbetarens vän.

Referenser 
Libris: Tidning för idrott.

Nedlagda svenska tidskrifter
tidskrifter startade 1881
Monsantoparken

Monsantoparken (Parque Florestal de Monsanto eller Parque de Monsanto) är Lissabons största parkområde, med en yta på nära tio kvadratkilometer.

Den är belägen i Monsantoberget (Serra de Monsanto) i nordvästra delen av Lissabon och täcker nästan 10% av den centrala stadens yta.

Stora delar av området är skogklädda, med eukalyptusträd, svartvedsakacior, popplar, cypresser, cedrar, tallar, granar, korkekar, stenekar, smultronträd m.m.

Det finns även promenadstråkar, cykelbanor, sportanläggningar, lekplatser, barer och restauranger, camping och flera miradouros (utsiktsplatser) med utsikt över Lissabon och floden Tejo.

Bilder

Referenser

Noter

Se även
Lissabon

Externa länkar

Naturreservat i Portugal
Lissabon
Betlehemskyrkan, Antwerpen

Betlehemskyrkan är en kyrkobyggnad i Antwerpen och Svenska kyrkan i Antwerpen i Belgien.

Historik
Kyrkan började byggas 26 december 1869, och invigdes drygt sju månader senare, den 3 augusti 1870. Kyrkan restaurerades 1930 och fick då bland annat en läsesal. Året därpå, den 17 maj 1931, togs den nuvarande orgeln i bruk. Instrumentet har två manualklaviaturer, pedalklaviatur och 14 stämmor.
Under andra världskrigets bombningar skadades fastigheten allvarligt genom att taket trycktes in, sprickor uppstod i väggarna och en dopfunt i kalksten förstördes. Vid 1952 års renovering vändes kyrksalen för att göra det möjligt att använda läsesalen som en förlängning av gudstjänstrummet. Den nuvarande altartavlan härstammar från den förändringen och är signerad "Vingerhouds 1951". Flera av de ursprungliga glasmålerierna och en Kristusstaty från sent 1800-tal har också bevarats.

Källor
Historien til Sjømannskirken i Antwerpen

Noter 

Kyrkobyggnader i Antwerpen
Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader invigda 1870
1870 i Belgien