kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mjölnaregatan, Malmö

Mjölnaregatan är en gata inom delområdet Rådmansvången i stadsområdet Norr i Malmö som sträcker sig från Föreningsgatan till Spångatan.

Mjölnaregatan finns på stadsingenjör Jöns Åbergs karta från 1882 och är uppkallad efter mjölnaren Per Andersson (1769–1869). Han ägde tomt och fastighet vid gatan. Sonen, mjölnaren Anders Persson (1825–1899) ärvde fastigheten efter fadern. Gatan har trädplantering i mitten, men har genom avstängning vid Föreningsgatan blivit en återvändsgata. Mjölnaregatan var skådespelaren och sångaren Edvard Perssons födelsegata.

Referenser

Gator i Malmö
Återvändsgator
Torpgatan

Torpgatan är en gata inom delområdet Rådmansvången i stadsområdet Norr i Malmö som sträcker sig från August Palms plats till Spångatan.

Namnet Torpgatan fastställdes 1889. Gatan har fått sitt namn efter sommarvillan LB-torp, som var uppförd omkring 1840 och uppkallad efter handlanden Lars Petter Kruse (1797–1883) och hans maka Ingrid Brita Holmgren (1797–1871). Efter Kruses frånfälle var villan 1887–1893 "lustpark". Gatan sträckte sig ursprungligen från Föreningsgatan till Spångatan, men till följd av den omgestaltning som skedde i samband med byggandet av Malmö stadshus är den numera en återvändsgata och slutar i norr vid August Palms plats.

Referenser

Gator i Malmö
Återvändsgator
Manon Lescaut (Auber)

Manon Lescaut är en fransk opéra comique i tre akter med musik av Daniel Auber och libretto av Eugène Scribe efter Abbé Prévosts roman L'Histoire du chevalier des Grieux et de Manon Lescaut (1731).

Historia
Operan hade premiär den 23 februari 1856 på Opéra-Comique i Paris och var det första verket som sattes upp där med en handling utan lyckligt slut. Aubers opera har överskuggats av Jules Massenets (Manon) och Giacomo Puccinis (Manon Lescaut) mer berömda och spelade versioner på samma libretto. Ämnesvalet vållade kritik på sin tid för dess "omoral", men Scribe hade gjort avsevärda omändringar från originalet och behållit endast tre av romanens karaktärer: Manon, Des Grieux och Lescaut (som nu blev Manons kusin och inte hennes bror som i romanen). Scribe betonade också Manons underliggande trohet gentemot Des Grieux trots hennes många avsteg från just troheten.

Personer
Manon Lescaut (koloratursopran)
Des Grieux (tenor)
Le Marquis d'Hérigny (baryton)
Lescaut, Manons kusin (bas)
Marguerite, Manons väninna (sopran)
Gervais, hennes fästman (tenor)
Madame Bancelin, kabaretvärdinna (mezzosopran)
Monsieur Durozeau, kommissarie (baryton)
Monsieur Renaud, polisinspektör (baryton)
Zaby, en ung slavinna (sopran)
En sergeant (bas)
Borgare, soldater, arbetare, invånare i New Orleans, slavar, soldater (kör)

Handling
För handling se Puccinis Manon Lescaut

Musiken
Rollen som Manon Lescaut är en krävande roll med en väldigt hög tessitura, förlängda och utsmyckade passager samt arior med särdeles tekniska svårigheter. Förutom det erbjuder den rika möjligheter till karaktärisering och (åtminstone före Puccinis och Massenets operor på samma ämne dök upp) var en av hörnstenarna inom operarepertoaren - inte bara i Frankrike utan även i Tyskland. Rollen som Marquis d'Herigny, skriven för den berömde barytonsångaren Jean-Baptiste Faure, innehåller också flera betydande arior; men tenorrollen som Des Grieux (som gavs två stora arior av Massenet och fyra av Puccini) saknar en stor aria, även om karaktären deltar i en serie fina duetter, särskilt Manons död i slutet av operan.

Ett nummer har bibehållit sin popularitet hos koloratursopranerna. Det rör sig om Manons solo, "C'est l'histoire amoureuse", även känd som "L'éclat de rire" eller "Skrattsången". Det är ingen fristående aria, den ingår i finalen till akt I men ända sedan starten har den varit ett givet slagnummer sådana sångerskor som Adelina Patti (som sjöng den under sånglektionsscenen Barberaren i Sevilla), Amelita Galli-Curci, Joan Sutherland och Edita Gruberová.

Källor

Operor av Daniel Auber
Franskspråkiga operor
Samira Makhmalbaf

Samira Makhmalbaf (persiska: سمیرا مخملباف), född 15 februari 1980 i Teheran, är en iransk filmregissör, producent och manusförfattare. Hon tillhör den nya vågen inom iransk film. Hon är dotter till filmskaparen Mohsen Makhmalbaf och äldre syster till filmskaparen Hana Makhmalbaf.

Karriär 
Vid 17 års ålder, sedan hon hade regisserat två videoproduktioner, fortsatte Makhmalbaf att regissera sin första långfilm, La Pomme (Äpplet). Hon presenterade La Pomme på filmfestivalen i Cannes. I en intervju på London Film Festival 1998 sade Samira Makhmalbaf att hon kände att La Pomme inte var godkänd i Iran enligt de nya omständigheterna och den förändrade atmosfären som rådde på grund av Mohammad Khatamis presidentskap. La Pomme bjöds in till mer än 100 internationella filmfestivaler under en period av två år, samtidigt som den visades i mer än 30 länder. År 2000 var  Makhmalbaf medlem i juryn vid den 22:a Moskvas internationella filmfestival.

Samira Makhmalbaf har vunnit och nominerats till ett flertal utmärkelser. Hon nominerades två gånger till filmfestivalen Guldpalmen för Takhté siah (Blackboards) (2001) och Panj é asr (At Five in the Afternoon) (2003). Hon vann Prix du Jury i Cannes för båda filmerna 2001 respektive 2003. Hon vann också Sutherland Trophy vid Londons filmfestival för The Apple 1998 och UNESCO-priset vid filmfestivalen i Venedig 2002 för 11'09''01 – September 11. År 2003 utsåg en kritikerpanel på den brittiska tidningen The Guardian Makhmalbaf som en av de 40 bästa regissörerna idag.

Under produktionen av Asbe du-pa (Tvåbent häst) blev Makhmalbaf och hennes skådespelare anfallna när de filmade i Afghanistan. Produktionen avstannade när en man som hade infiltrerat uppsättningen som statist kastade en handgranat från taket på en lokal basar. Attacken skadade sex medverkande allvarligt och dödade en häst. I en intervju sa Makhmalbaf, "Jag såg små pojkar falla till marken och hela gatan var full av blod... Min första tanke var att jag inte skulle få se min far mer." Makhmalbaf var fast besluten att fortsätta. Hon avslutade sin film och höll den första premiären 2008 i Frankrike.

Asbe du-pa har blivit nominerad till olika internationella filmfestivaler. Den erhöll priser på Ghent International Film Festival, Filmfestivalen i San Sebastián och Tallinn Black Nights Film Festival.

Filmografi i urval 
 (manus och regi)
 (manus och regi)
 (delen "Iran"; manus och regi)
 (manus och regi)
 (regi, produktion och foto)

Källor

Noter

Externa länkar 
 Familjen Makhmalbafs officiella webbplats

Iranska filmregissörer
Födda 1980
Kvinnor
Levande personer
Erik Nordström (postdirektör)

Erik Nordström, född 14 september 1884 i Bureå i  Skellefteå landsförsamling, död 19 februari 1971 i Stockholm, var en svensk postman verksam vid postverket i Kina 1910–1945.

Erik Nordström var son till disponenten Carl-Erik Nordström och Anna Maria Berghmark samt gift med Tuttie Berghmark. Efter att ha genomgått Sundsvalls handelsinstitut hade han kontorsanställningar i England och Tyskland 1905–1908 samt i Sverige 1908–1910. Från 1910 var han anställd vid postverket i Kina.

De första åren var han assisterande personlig sekreterare till generalpostdirektören i Peking men blev sedan distriktskassör i Guangdong, Guizhou och Yunnan 1915–1916. Han hade sedan högre administrativa tjänster dels vid generalpoststyrelsen i Peking, dels i större städer i provinsen. Han blev postdirektör i Shanxi 1925, i Guangzhou (Kanton) 1931 och i Shandong 1935–1945. Han ingick i den kinesiska delegationen vid Världspostföreningens kongress i Stockholm 1924.
Efter pensioneringen 1945 bodde han i Qingdao men återkom till Sverige 1948.

Nordström var riddare av Nordstjärneorden och av Vasaorden samt innehade fem kinesiska ordensutmärkelser.

Under sin tid i Kina skapade Nordström en samling med kinesiska konstföremål. Delar av den har skänkts till Etnografiska museet i Stockholm.

Bibliografi

Erik Nordström: Postman i Kina i trettiofem år. Stockholm; Natur och kultur, 11962.

Källor

Svenska direktörer
Svenskar i Kina
Svenska konstsamlare
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Personer från Bureå
Födda 1884
Avlidna 1971
Män
Rinkboll

Rinkboll är en hockeysport som har utvecklats ur rinkbandy, men där spelarna använder ishockeyklubbor och en blå boll.

Rinkboll utvecklades ur rinkbandy under 1970-talet, huvudsakligen i Finland, och blev så småningom en organiserad sport med egna finländska mästerskap och seriespel. International Rinkball Association stiftades i mitten av 1980-talet och i slutet av 1990-talet ingick Finland, Sverige, Ryssland, Kazakstan, Estland, Schweiz, Ungern och USA. Finlands rinkbollförbund bildades 1990 har cirka 1 000 lag, för herrar, damer och juniorer. Det första världsmästerskapet i sporten hölls i Omsk i Ryssland 1998.

I Finland publiceras rinkbollstidningen Liiga Extra och ligaspel och finländska mästerskap hålls årligen (2016).

Referenser

Lagsport
Bollsport
Getingarna (pjäs)

Getingarna ( Sfēkes) är en pjäs från 422 f.Kr. av den grekiske författaren Aristofanes. Den handlar om hur den äldre mannen Prokleon har blivit besatt av att tjänstgöra inom Atens korrupta och förmånliga jurysystem, och hur hans son Antikleon försöker att hindra honom genom att hålla honom inspärrad.

Titelns getingar är domstolens jurymedlemmar, en svärm av äldre män i getingkostym, som utgör pjäsens kör. Liksom andra av Aristofanes tidiga pjäser är krigsivraren Kleon en central måltavla, vid sidan av rättsväsendet och hur det har exploaterats. Moderna tolkningar varierar i frågan om hur antidemokratisk pjäsen är, i och med att det frivilliga jurysystemet var kärnan i den atenska demokratin.

Pjäsen tävlade vid Lenaia år 422 och kom på andra plats, efter ett tävlingsbidrag från Filonides och före ett från Leukon.

Svenska utgåvor
 Getingarna (översättning Tord Bæckström, Forum, 1962)

Källor

Externa länkar
 

422 f.Kr.
Pjäser av Aristofanes
Andrzej Badeński

Andrzej Stanisław Badeński, född 10 maj 1943 i Warszawa, död 28 september 2008 i Wiesbaden, var en polsk friidrottare.

Badeński blev olympisk bronsmedaljör på 400 meter vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Polska kortdistanslöpare
Polska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Polen
Födda 1943
Avlidna 2008
Män
Idrottare från Warszawa
Freden (pjäs)

Freden ( Eirēnē) är en pjäs från 421 f.Kr. av den grekiske författaren Aristofanes. Den handlar om vinbonden Trygaios som är trött på krig och flyger på en stor tordyvel till gudarna för att fråga ut dem. Väl på Olympen får han veta av Hermes att gudarna är trötta på grekerna för att de låter Kriget härja hos dem, medan Freden sitter instängd i en brunn.

Inledningen är en parodi på Euripides tragedi Bellerofon, där Bellerofon flyger till Olympen på Pegasos. Freden tävlade vid Dionysia 421 där Aristofanes kom på andra plats, efter Eupolis och före Leukon. Pjäsen tillkom efter krigsivraren Kleons död och spelades bara veckor före Nikiasfreden, som innebar slutet på den första delen av det peloponnesiska kriget.

Svenska utgåvor
 Freden (översättning Tord Bæckström, Forum, 1962)
 Freden (otryckt översättning av Göran O. Eriksson för Stockholms stadsteater 1987)

Källor

Externa länkar
 

421 f.Kr.
Pjäser av Aristofanes
Maria Björnstam

Systher Maria Victoria Björnstam, född 17 februari 1943 är Sveriges första kvinnliga sjökapten.

Biografi 
Hon växte upp i Göteborg, Karlskrona och Stockholm som dotter till en kapten i flottan. Vid 18 års ålder gick hon till sjöss som sommarjobb. Samma höst gick hon en termin på Sjömansskolan i Kalmar varefter hon fick bli jungman och seglade med Svenska Orientlinjens MS Thebeland som gick till Nordafrika och Medelhavet. Därefter mönstrade hon på hos Broström för att få ihop de 36 månader sjöpraktik som krävdes för att få söka till Sjöbefälsskolan i Göteborg. Hon kom in på skolan 1965 och examinerades 1970 som Sveriges första kvinnliga sjökapten. Under en period var hon överstyrman men har mest verkat som andrestyrman. 1973 deltog hon som enda sjökunnig i ett experiment som innebar att segla flotten Acali över Atlanten, från Kanarieöarna till Yucatánhalvön. Det antropologiska experimentet som omfattade elva personer tog tre månader. Hon arbetade i 15 år på Salénrederiernas bananbåtar. Efter att Saléns gått i konkurs mönstrade hon på Tor Line och var andrestyrman på ro-ro-fartyg. Efter det seglade hon den svenska tremastaren Blue Clipper från Singapore till Europa, och sedan den fyrmastade barken Sea Cloud. Björnstam var till sjöss i mer än 40 år.

Vidare läsning 
https://www.dn.se/ekonomi/maria-var-forst-nu-vill-rekordmanga-kvinnor-bli-sjobefal/

Noter 

Svenska sjökaptener
Svensk kvinnohistoria
Födda 1943
Kvinnor
Levande personer
Vestkusten

Vestkusten var en ursprungligen svenskspråkig tidning, som utkom i Kalifornien i tiden 1887–2007. Under större delen av sin utgivningstid var den en veckotidning med San Francisco som utgivningsort. Den var främst en lokaltidning för svenskamerikaner i norra Kalifornien men innehöll också i notisform nyheter från svensk landsortspress. Tidningen ägdes och drevs under många år av svensk-amerikanen Barbro Osher. 

Vid nedläggningen uppgick Vestkusten i  tidningen Nordstjernan med redaktion i New York men med en del av upplagan tryckt i Kalifornien.

Vestkusten har digitaliserats och är sökbar på Internet under CDNC - California Digital Newspaper Collection - som även innehåller digitaliseringar av många andra tidningar. CDNC inbjuder frivilliga att korrekturläsa för att rätta omvandlingsfel från inscanning och digitalisering.

Referenser

Externa länkar
 Vestkusten. California Digital Newspaper Collection.
 Vestkusten, historisk framställning på engelska. Webbplatsen till Minnesota Historical Society. Läst 2017-01-18.

Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1887
Svensk migration till Nordamerika
Engelskspråkiga tidskrifter
Svenskspråkiga tidskrifter grundade på 1800-talet
San Francisco
Vestkusten (olika betydelser)

Vestkusten och Westkusten är äldre stavningar av Västkusten. De kan avse:

 Vestkusten – tidning för svenskamerikaner utgiven i Kalifornien 1887–2007
Vestkysten – danskt fiskerikontrollfartyg
 Westkusten (Kungsbacka) – tidning utgiven i Kungsbacka 1875–1876.
 Norra Hallands Tidning Vestkusten – tidning utgiven i Varberg 1876–1950
 S/S Westkusten – passagerarfartyg tillhörigt Marstrands Nya Ångfartygs AB 1876–1952

Se även
 Västkusten – flera betydelser
Ahang Bashi

Ahang Bashi, född 15 september 1984 i Shiraz, Iran, är en svensk filmregissör.

Biografi 
Bashi föddes 1984 i Shiraz i Iran och flyttade till Sverige när hon var tre år gammal. Nu bor och verkar hon från Stockholm. Hon studerade socialantropologi på Högskolan Dalarna, innan hon upptäckte filmen. 2011 gick hon ut Dramatiska Institutets dokumentärfilmsutbildning, där hon bland annat regisserat den prisbelönta dokumentären Paradiset samt Randy Evaluates Sweden under studietiden.

2016 hade hennes självbiografiska långfilmsdokumentär Skörheten premiär på Göteborgs filmfestival, och gick upp på svenska biografer den 16 september. Filmen fick lysande recensioner och är nominerad till en Guldbagge 2016 i kategorin Bästa Film.

Bashi arbetar nu med sin långfilmsdebut, baserad på boken Gudarna av Elin Cullhed.

Filmografi 
 2007 – Mitt namn är Ahang
 2008 – Medan vi väntar
 2008 – Kontrollen
 2009 – Paradiset
 2010 – Randy Evaluates Sweden
 2016 – Skörheten

Referenser

Externa länkar 
 SFI
 IMDB
 Ahang Bashi

Svenska filmregissörer
Kvinnor
Födda 1984
Levande personer
Personer från Shiraz
Guldbaggen för årets nykomling
David Herdies

David Herdies, född 23 juni 1974 i Skärholmen, är en svensk filmproducent och regissör.

Biografi 
Herdies, född David Olivier Knape, växte upp i Sätra, en förort i södra Stockholm. Efter studier inom Religionshistoria, Freds- och konflikthantering samt en post graduate kurs inom Konst & Arkitektur på Kungliga Konstnärsskolan i Stockholm, började han 2003 att arbeta med film. 2006 startade han produktionsbolaget Filmfront STHLM tillsammans med Georg Götmark, där han bland annat regisserade och producerade dokumentärerna Citizen Oketch (2009) och Gerillasonen (2011).

År 2011 startade Herdies produktionsbolaget Momento Film, där han bland annat producerat dokumentärerna Att skiljas (2014), Vinterboj (2015) och Skörheten (2016) samt kortfilmerna Älskade unge (2016) och Madre (2016), av vilka den senare hade premiär i offentliga kortfilmstävlingen i Cannes 2016. Dokumentären Skörheten, i regi av Ahang Bashi, är nominerad till en Guldbagge 2016 i kategorin Bästa Film. 

Han är barnbarn till målaren och författaren Olivier Herdies.

Filmografi

Regi 
 2009 – Citizen Oketch
 2010 – Fardosa
 2011 – Gerillasonen
 2013 – När ingen ser

Producent 
 2009 – Citizen Oketch
 2010 – Fardosa
 2011 – Gerillasonen
 2012 – Give us the Money
 2013 – När ingen ser
 2014 – Att skiljas
 2014 – Dybbuk (svensk samproduent)
 2015 – Vinterboj
 2015 – Ghost Rockets (exekutiv producent)
 2015 – Yellow Brick Road (exekutiv producent)
 2016 – Cirklar
 2016 – Skörheten
 2016 – Madre
 2016 – Älskade unge
 2016 – Miles of Sand
 2016 – What remains
 2016 – Rust (exekutiv producent)
 2017 – Ouaga Girls
 2017 – Lida (svensk samproducent)
 2017 – Memory Games (svensk samproducent)

Referenser

Externa länkar 
 SFI
 IMDB
 David Herdies

Män
Födda 1974
Levande personer
Svenska filmregissörer
Regissörer från Stockholm
Svenska regissörer under 2000-talet
Smalltown Boy

Smalltown Boy är en låt av den brittiska syntpopgruppen Bronski Beat och utgiven som singel 1984. Låten, som återfinns på studioalbumet The Age of Consent, nådde tredjeplatsen på UK Singles Chart.

Låten behandlar 1980-talets HBTQ-kultur och belyser homofobin i det brittiska samhället. Låten åskådliggör även den ensamhet och mobbning som homosexuella erfar.

Musikvideo
Musikvideon illustrerar hur sångaren Jimmy Somerville upplever ensamhet och utanförskap på grund av sin homosexualitet. På ett tåg ses han minnas sin uppväxt och de händelser som fick honom att lämna sitt föräldrahem.

I en simhall uppmanar hans vänner (spelade av Larry Steinbachek och Steve Bronski) att ta kontakt med en man som han känner sig attraherad av. Senare blir han attackerad av ett gäng homofober, anförda av mannen från simhallen. Somerville förs tillbaka till sitt föräldrahem av en poliskonstapel och föräldrarna får nu vetskap om hans homosexualitet. Han beslutar sig för att lämna hemmet. Modern gråter; fadern ger honom en sedel men tar inte hans hand. Somerville tar sedan ett tåg till London, på vilket han återförenas med sina vänner.

En strof ur låten lyder:

Låtlista

Vinylsingel – 7"
"Smalltown Boy" – 3:58
"Memories" – 2:55

Maxisingel – 12"
"Smalltown Boy" – 9:00
"Infatuation/Memories" – 7:38

Coverversioner i urval
 2002 på albumet Symbol of Life av Paradise Lost.
 2010 på albumet Dream of You av Sharon Corr.
 2013 på albumet Interlude av Delain.
 2013 på albumet The Arsonist av Deadlock.

Källor

Noter

Musiksinglar 1984
HBTQ-sånger
Alma, Wisconsin

Alma är administrativ huvudort i Buffalo County i delstaten Wisconsin. Enligt 2010 års folkräkning hade Alma 781 invånare.

Källor 

Orter i Wisconsin
Buffalo County, Wisconsin
Siren, Wisconsin

Siren är administrativ huvudort i Burnett County i delstaten Wisconsin. Ortnamnet kommer från det svenska ordet syren. Området bosattes av svenska invandrare på 1880-talet och de kallade orten Syren. Stavningen ändrades senare till Siren.  Enligt 2010 års folkräkning hade Siren 806 invånare.

Kända personer från Siren 
 Molly Engstrom, ishockeyspelare

Källor 

Orter i Wisconsin
Svensk migration till Nordamerika
Burnett County
Carl Gyllenstierna (1621–1650)

Carl Gyllenstierna till Fågelvik och Hässelby född 21 december 1621 på Fågelvik, död 3 augusti 1650 genom att han vådasköt sig själv då han skulle skjuta efter en skata. Son till viceamiral Nils Nilsson Gyllenstierna av friherrliga ätten Gyllenstierna af Lundholm.

Student i Uppsala 1627. Volontär vid svenska armén i Tyskland 1639. Kapten vid Kronobergs regemente 1640 och Major vid samma regemente år 1643. Överstelöjtnant 1645. Vice kommendant i Wismar 1646. Han fick 1649 Juttila i Finland i testamente av landshövdingen Henrik Månsson Spåres änka.

Begravd 15 juni 1651 i Norrköpings Sankt Johannes kyrka, varefter hans lik blev nedsatt i familjegraven i Tryserums kyrka Kalmar län. 

Gift 28 december 164 i Göteborg med Sidonia Mannersköld, född 1620 på Hässelby, död 1656 och begraven samma år i Söderköpings kyrka, dotter till landshövdingen Nils Assersson Mannersköld, och hans första fru Christina Böckler.

Barn 
Görvel Christina, född 1646, levde 1685. Var lärd och språkkunnig samt sysselsatte sig mera med studier, jakt och ridderliga övningar, än med fruntimmersslöjder, och skall slutligen ha utmanat Överstelöjtnanten David Kohl på duell, för det denne vågat fria till och gifta sig med hennes kusin, Görvel Nilsdotter Gyllenstjerna till Kurumsnäs. Gift 1670 med Överstelöjtnanten Leonhard Schulman till Brandsuäs och Lennartsberg.
Nils, Greve Gyllenstierna af Fogelvik, född 1648 död 1720, stamfar för ätten Gyllenstierna af Fogelvik vilken han själv slöt. 
Carl Gustaf, född 1649, död 1663.
Elsa Anna, född 1650, död samma år och begravd på samma gäng som fadern.

Källor
 Svenska adelns ättartaflor (Runeberg)
Adelsvapen.com
Noter

Födda 1600-talet (decennium)
Avlidna 1650
Män
Överstar i svenska armén
Svenska militärer under 1600-talet
Personer från Tryserums socken
Bleach

Bleach kan avse:

 Bleach (manga) – en japansk manga och anime
 Bleach (musikalbum) – ett musikalbum av bandet Nirvana
San Francisco Art Institute

San Francisco Art Institute är en amerikansk privat konsthögskola i San Francisco i Kalifornien.  

San Francisco Art Institute har sina rötter i den 1871 bildade föreningen San Francisco Art Association. År 1874 grundade föreningen en konstskola med namnet California School of Design.  År 1893 erhöll University of California den palatsliknande viktorianska byggnaden Hopkins Mansion i donation för att användas av San Francisco Art Association för utbildning och annan verksamhet. Utbildningsinstitutionen fick då namnet Mark Hopkins Institute of Art.

I bränderna efter jordbävningen i San Francisco 1906 förstördes byggnaden och konstsamlingarna, varefter institutet återuppbyggdes i mer anspråkslösa lokaler på samma plats och bytte namn till San Francisco Institute of Art (från 1916 California School of Fine Arts). År 1926 flyttade institutet till Chestnut Street, där dess största campus fortfarande ligger.

Efter andra världskrigets slut 1945 blev California School of Fine Arts under ledning av Douglas MacAgy centrum för konstriktningen abstrakt expressionism, med en lärarkår som inkluderade Clyfford Still, Ad Reinhardt, Mark Rothko, David Park och Elmer Bischoff.

San Francisco Fine Art Institute döptes om till  San Francisco Art Institute 1961.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln San Francisco Art Institute på engelskspråkiga Wikipedia]

Externa länkar
 San Francisco Art Institutes webbplats

San Francisco
Konsthögskolor i USA