kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malmö hospital

Malmö hospital var ett sjukhus i Malmö, som var verksamt mellan 1528 och 1928.

Malmö hospital grundades 1528 efter beslut av den danske kungen Frederik I. Han beslöt då att Malmö stad skulle ta över Gråbrödraklostret och Helgeandshuset i Malmö, vilka stängts, och ansvara för det tidigare hospitalets skötsel och drift. Hospitalet förlades till det övertagna Gråbrödraklostret i nuvarande Kungsparken. På 1600-talet flyttades det till kvarteret Rundeln vid Rundelsgatan.

Genom beslut 1529 erhöll magistraten rätt att disponera avkastningen av alla de hus, gårdar och jordar som förut donerats till klostren. Hospitalet drev egentlig sjukvård bara i mycket begränsad omfattning, utan begränsade sin verksamhet till omsorg om fattiga sinnessjuka. Från 1766 ålades hospitalen att främst ta hand om sinnessjuka, obotligt sjuka och personer med smittosamma sjukdomar eller andra som de vid denna tid inrättade lasaretten ej kunde hjälpa.

Kungl. Maj:t beslöt 1774 att ett större hospital skulle inrättas i varje residensstad och att de mindre hospitalen skulle dras in. Trelleborgs hospital hade inlemmats i Malmö hospital redan 1619 och Helgeandshuset i Lund inlemmades 1774, Ystads hospital 1779 och Landskrona hospital 1795. Malmö hospital blev centralt sinnessjukhus för södra Sverige. Uppgiften som sådant centralhospital överflyttades till det nyuppförda Sankt Lars sjukhus i Lund 1879. 

Från 1756 underställdes Malmö hospital och andra hospital den nyinrättade centrala myndigheten "Riksens ständers hospitals- och barnhusdeputation". Deputationen upplöstes 1765 och en överdirektion tillsattes 1766. Från 1773 skötte två serafimerriddare tillsynen, vilka 1787 ersattes av Serafimerordensgillet, vilket hade överinseende över både lasarett och hospital. År 1878 förstatligades hospitalen och deras egendom under Sundhetskollegiet, vilket från 1878 benämndes Kungliga Medicinalstyrelsen. 

Malmö hospital fanns fram till 1928, då Malmö Östra sjukhus öppnade.

Litteratur
 Otto Gröné: Malmö allmänna sjukhus hundra år, Malmö 1957

Källor
Malmöhospital på /www.arkivdigital.se

Noter

Externa länkar
Karta på Malmö hospital vid Rundelsgatan 1790 på Riksarkivets Facebook-sida den 28 maj 2013

Ej längre existerande sjukhus i Sverige
Mentalsjukhus
Sjukhus i Skåne län
Malmö Centrum
Gösta Lindquist (läkare)

Sven Gösta Folke Lindquist, född den 30 april 1908 i Lidköping, död den 21 november 1973 i Gävle, var en svensk läkare.

Lindquist  avlade medicine licentiatexamen i Uppsala 1934. Han promoverades till medicine doktor 1946 och var docent i kirurgi vid Uppsala universitet 1947. Lindquist innehade olika läkarförordnanden 1935–1949 och var förste underläkare vid kirurgiska avdelningen vid Helsingborgs lasarett 1949–1956, därjämte biträdande lasarettsläkare där 1951–1956. Han var överläkare vid kirurgiska kliniken på Gävle lasarett från 1956. Lindquist publicerade skrifter i kirurgi och röntgenologi. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1968.

Källor 

 
 Riddare och Ledamöter av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 
 

Svenska kirurger
Svenska lasarettsläkare
Svenska docenter
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Lidköping
Födda 1908
Avlidna 1973
Män
SmartLynx Airlines

SmartLynx Airlines Limited, tidigare LatCharter, är ett lettiskt flygbolag med inriktning på flygleasing, flygcharter och flygfrakt, baserat i Mārupe. SmartLynx genomför flyguppdrag åt andra flygbolag (så kallad wetleasing), charterflygningar samt andra passagerar- och fraktflygningar i Europa, Afrika, Asien, Australien, Kanada och USA.

Historik 

Verksamheten hos det privatägda flygbolaget startade 1993 med en leasad Tupolev Tu-134B. 2001 ersattes Tupolev-flottan med den större Jakovlev Jak-42 och 2003 skaffades den första Airbus A320-200.

2006 köpte Loftleiðir, flygleasing-delen av Icelandair Group, 55% av aktierna i LatCharter och senare hela bolaget.

2007 expanderade bolaget med fem ytterligare A320-200 och två Boeing 767-300. Flygplanen leasades ut med besättning (så kallad wetlease eller ACMI) till olika flygbolag runt om i världen. Sedan dess har ACMI-marknaden varit SmartLynx fokus, och de har utfört leasinguppdrag åt bland andra  Air Malta, SBA Airlines, Finnair, Condor, och SAS. 2008 döptes bolaget om till SmartLynx Airlines.

2012 köpte företagsledningen bolaget från Icelandair och bilade dotterbolaget Smartlynx Airlines Estonia med fokus på den estländska chartermarknaden. 2016 köptes SmartLynx av ett investmentbolag baserat i Nederländerna. I juni 2016 utsågs Zygimantas Surintas som verkställande direktör.

2019 etablerades ett dotterbolag på Malta, SmartLynx Malta. SmartLynx Airlines blev också en del av Avia Solutions Group 2019. 2020 började SmartLynx genomföra flygfrakt. I februari 2021 tecknades ett partnerskapsavtal inom fraktområdet mellan SmartLynx och DHL. Partnerskapet inkluderar två av SmartLynx Maltas A321-200 som används för att transportera gods på uppdrag av DHL. 

I oktober 2021 meddelade SmartLynx att de skapar ett eget centrum för flygunderhåll, SmartLynx Technik.

I februari 2022 tecknade SmartLynx Airlines en överenskommelse med SMBC Aviation Capital att leasa sina första två Boeing 737 MAX 8. I mars 2022 tillkännagav SmartLynx att de skulle skaffa sina första Airbus A330-300 i fraktversion efter att ha tecknat ett avtal med Air Transport Services Group. I oktober 2022 meddelande SmartLynx att de utökar sin flotta med fyra Airbus A321F fraktflygplan, som anskaffades genom konvertering av passagerarflygplan i partnership med Aero Capital Solutions, med planer på att utöka till 20 A321F i slutet av 2023.

Flygplanflotta 

I juni 2023 bestod SmartLynx Airlines flotta, inklusive alla dotterbolag, av följande flygplan:

Källor

Externa länkar 

Lettiska flygbolag
Flygbolag bildade 1992
Jonas Malmberg (borgmästare)

Jonas Malmberg, född omkring 1670, död 1747, var en svensk borgmästare, riksdagsledamot och politiker.

Biografi
Jonas Malmberg föddes omkring 1670. Han var son till komministern Olaus Malmenius i Blackstads församling. Malmberg blev 1703 politieborgmästare i Nyköping och 1708 justitieborgmästare i Nyköping. Han var riksdagsman för borgarståndet vid riksdagen 1710, riksdagen 1713–1714, riksdagen 1719, riksdagen 1720, riksdagen 1723 och riksdagen 1726–1727. Han slutade som borgmästare 1734 och avled 1747.

Referenser

Noter 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Nyköpings borgmästare
Födda okänt år
Avlidna 1747
Män
Sasipapron Janthawisut

Sasipapron Janthawisut, född 10 juni 1997, är en volleybollspelare (vänsterspiker). 

Janthawisut spelar med Thailands landslag, och deltog bland annat vid VM 2022 och sydostasiatiska spelen 2023. På klubbnivå har hon spelat med klubbar i Thailand och Vietnam

Referenser

Noter

Thailändska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Volleybollspelare i Thái Bình
Volleybollspelare i Diamond Food VC
Volleybollspelare i Thai-Denmark Nongrua
Volleybollspelare i Est Cola
Volleybollspelare i Nakornnonthabur VC
Volleybollspelare i King-Bangkok VC
Thailändska idrottare under 2000-talet
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Universitet för vetenskap och kultur

University of Science and Culture  ( engelska : University of Science and Culture) är ett av universiteten i Teheran. Detta universitet grundades 1372 under titeln Teheran ACECR Institute of Higher Education, med officiellt tillstånd från Irans ministerium för vetenskap, forskning och teknologi, av Jihad University.

USC är ett av de största och mest prestigefyllda av de icke-statliga universiteten i Iran.

Plats 
Den centrala byggnaden för detta universitet ligger i Punak-området i Teheran och har ett tak på cirka 20 000 kvadratmeter, vilket inkluderar utbildningsutrymme, utbildnings- och administrativt stöd, inklusive huvudkontor, central, fakulteten för konst och arkitektur, forskarutbildning enhet nummer 1 och nummer 2, Technology Development Research Institute och Royan Research Institute står till deras förfogande och de planerar att uppgradera utrymmet till 3 hektar i enlighet med universitetets översiktsplan. 

Dessutom har detta universitet två filialer i städerna Hamadan och Rasht.

Universitetsfakulteterna 
Science and Culture University har fem fakulteter.  

 Fakulteten för teknik och teknik
 Fakulteten för konst och arkitektur
 Humanistiska fakulteten
 Fakulteten för basvetenskap och turism
 Institutionen för olja och gas

Samverkande forskningsinstitut 
 Royan forskningsinstitut
 Ibn Sina forskningsinstitut
 Forskningsinstitutet för humaniora och samhällsvetenskap
 Elforskningsinstitutet
 Medicinal Plants Research Institute
 Forskningsinstitutet för naturvetenskap och konst
 Chemical Industries Development Research Institute
 Sharifs akademiska och industriella jihadorganisation

Internationella partneruniversitet 

 University of Warwick, England 
 University of Sheffield, England 
 University of Putra, Malaysia 
 University of Science Malaysia

Referenser 

Utbildningsinstitutioner bildade 1992
Kembo Uba Kembo

Jean Kembo Uba-Kembo, född 27 december 1947 i Matete, död 26 mars 2007 i Kinshasa, var en kongolesisk fotbollsspelare.

Han spelade för Zaire i VM 1974 och i Afrikanska mästerskapet i fotboll 1974, Zaire vann den senare turneringen. Kembo Uba Kembo spelade sammanlagt 23 matcher för Zaire och gjorde på de matcherna fem mål.

Källor

Kinshasa-kongolesiska fotbollsspelare
Spelare i VM i fotboll 1974
Födda 1947
Män
Avlidna 2007
Personer från Kinshasa
Prins Piwi

Prins Piwi är en dansk barnfilm från 1974 i regi av Flemming Quist Møller efter ett manus av Møller, Anders Refn, Thomas Winding och Teit Jørgensen. Filmen blandar spelfilm med animerade inslag och medan Piwi spelas av fem olika barn iklädd dräkt i människornas värld.

Handling 
I landet Klynk bor pivertarna, små sorgliga varelser som alltid är bedrövade och olyckliga. För trots att landet är ett Schlaraffenland kan de exportera sina tårar. Landets tronföljare, prins Piwi, har fått tag i några veckoblad från Människornas land och läser en massa om Lyckan. Han bestämmer sig för att själv resa till Människornas land och hämta lyckan. Däremot har människorna han träffar rätt olika uppfattningar om vad Lyckan egentligen är för något. Dessutom finns det några smarta affärsmän som vill utnyttja prins Piwi kommersiellt och snart dyker gangstrar och hemliga agenter också upp.

Rollista

Röster 

 Jesper Klein – Prins Piwi
 Bodil Kjer – Dronning Umulia Hængemule
 Christian Sievert – Dr. Depri
 Asger Quist Møller – hovkock Jean-Poul Gelé
 Pernille Grumme – kvinnoröst från veckobladet
 Allan de Waal – mansröst från veckobladet
 Thomas Winding – berättare

Skådespelare 

 Kristian Hansen – fiskaren Kristian
 Olivia Hansen – Olivia, fiskarkvinna
 Grethe Sønck – rengöringskvinna
 Katrine Jensenius – rengöringskvinna
 Helle Ryslinge – hippie-pige
 Niels Skousen – butiksdetektiv Kent Eriksen
 Judy Gringer – första hysteriska kvinnan
 Berrit Kvorning – expedit
 Per Bentzon Goldschmidt – hysterisk man
 Britta Lillesøe – andra hysteriska kvinnan
 Nils Ufer – Kurt Stålvad
 Peter Ronild – handlare Frantz Bjumwolff
 Suzanne Brøgger – fru Zaza Bjumwolff
 Lizzie Corfixen – sekreterare
 Asger Quist Møller – rymdfartsspecialisten Dr. Ib Gyldenvåge
 Per Årman – stjärnreporter Find Armod
 Morten Arnfred – pressfotograf Johnny Hans
 Kim Larsen – musiker (speedway)
 Franz Beckerlee – musiker (speedway)
 Wili Jönsson – musiker (speedway)
 Søren Berlev – musiker (speedway)
 Bente Frances – Gasolette
 Merete Irgens – Gasolette
 Mette Benthien – Gasolette
 Jørgen Ekberg – Space-light-designer Bent G. Werner
 Jens Oliver Henriksen – scenmästare
 Elith Nulle Nykjær Jørgensen – allt-i-allo Elo Tørveballe
 Stig Møller – Kleinfeld, Elos assistent
 Hans Chr. Ægidius – skådespelare Conrad Cupman
 Otto Brandenburg – yrkesmördare
 Arne Skovhus – polisassistent Aliasen
 Niels Barfoed – poliskommissarie
 Hans Cordes – underrättelsechef Walter Babelhøj
 Erik Bing – ministersekreterare Kaj Svendsen
 Leif Trier Mønsted – minister 1
 L. de la Cour – minister 2
 Søren Steen – kriminalassistent Harry Hårdknude
 Jytte Abildstrøm – kvinna bland åskådarna

Referenser

Externa länkar 

 
Danska barnfilmer
Danska filmer 1974
Danskspråkiga filmer
Fattigstugan

"Fattigstugan" är en novell av Albert Engström. Den publicerades i julnumret av hans tidskrift Strix år 1911 och i samlingen Kryss och landkänning året efter.

Handling 
Berättelsen handlar om Albert Engström själv, när han som tolvåring pulsar fram genom snödrivorna med en korg med julgåvor från sin mamma till de gamla i fattigstugan. Vid Domberget stannar han och stampar i marken för att skrämma trollen. Då tänker han på hur det av stampningen "faller sand i ögonen på jordfolket och de slicka ögongloberna rena på varandra och åja sig. Det låter, som när vesslor gnissla i ett stenrös."

Slutligen kommer han fram till det fallfärdiga rucklet, där fattighjonen genomlever sina sista år. Han blir mottagen med förtjusning över gåvorna av "Regenta" – det stående namnet på fattighusets värdinnor.

Albert går in och hälsar på hjonen, som han känner sedan tidigare, där de sitter i sina fållbänkar och ser ut som trasbylten. Det är nittioåringen Sjöstedt, som en gång varit socknens rikaste bonde men processat bort gård och grund. Det är "Grejsen", en före detta soldat som brukar "ljuga, så att blå lågor fladdra kring hans enda framtand". Det är den före detta mordbrännaren, numera kvastmakaren "Håka" och stortjuven "Stolpe", som suttit i fängelse i 40 av sina 70 år och är far till en massa barn som alla ärvt sin fars anlag. Det är "Blinningen", den enda av fattighjonen som kan läsa. Han läser – med fingrarna – boken Den blindes tidsförsonare om och om igen från pärm till pärm. Det är "Kitta på Sne" som varit piga i bättre hus men bringats i olycka av en sergeant, och "Falka-Stava" som varit regementshetär vid Smålands husarer. Nu är hon rynkig som ett gammalt äpple men har ögon svarta som kol och örnnäsa. Det är "Muffa-Lotta" och "Lama Johanna".

Eftermäle 
Fredrik Böök kallade novellen "klassisk från första raden till den sista":

Fattigstugan i Hult som skildras i novellen finns bevarad vid hembygdsgården Albert Engströmsgården. Stugan har renoverats till ursprungligt skick av hembygdsföreningen.

Referenser

Externa länkar 
Fattigstugan på Projekt Runeberg

Litteratur 1911
Albert Engström
1998 RC80

1998 RC80 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 september 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Peter Baillet

Peter Baillet, född omkring 1671, död 1743, var en svensk borgmästare, riksdagsledamot och politiker.

Biografi
Peter Baillet föddes omkring 1671. Han var son till perukmakaren Daniel Baillet och Maria Werdier i Stockholm. Baillet arbetade som perukmakare i Stockholm och sedan i Nyköping. Han blev 1721 rådman i Nyköping och var riksdagsman för borgarståndet vid riksdagen 1719 och riksdagen 1731. Baillet blev 1735 borgmästare i Nyköping och var riksdagsman för borgarstådent vid riksdagen 1738–1739. Han avled 1743.

Familj
Baillet gifte sig första gången 1692 med Anna Katarina Westman och andra gången 1740 med Birgitta Willemot.

Referenser

Noter 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska perukmakare
Nyköpings borgmästare
Födda okänt år
Avlidna 1743
Män
1998 RH80

1998 RH80 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 september 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Den tillhör asteroidgruppen Hygiea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hygiea-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Lista över borgmästare i Västerås

Detta är en lista över staden Västerås borgmästare.

Borgmästare i Västerås  
Borgmästare i Västerås stad före 1971.

Källor

Västerås
Västerås
Fallosstenen i Bredestad

Fallosstenen är ett fornminne i Bredestads socken. Den består av en drygt tre meter hög fallos-formad sten i granit och är placerad utanför Bredestads kyrka, i Aneby kommun i Jönköpings län. Fallosstenen står i sin tur lutad mot en knappt hälften så hög sten i kvartsit. 

Stenen är unik i Småland, och är förmodligen rest till guden Frejs ära under den romerska järnåldern (cirka 300-talet e.Kr.) som en fruktbarhetssymbol. Stenen i Bredestad har en motsvarighet i fallosstenen i Rödsten i Grebo, Åtvidabergs kommun. 

Strax väster om fallosstenen finns ett gravområde med en kvadratisk stensättning, två ytterligare resta stenar samt ett tjugotal gravar.

Referenser 

Fornminnen från järnåldern i Sverige
Fornminnen i Småland
Aneby kommuns historia
Nils August Lundgren

Nils Conrad August Lundgren, född 7 oktober 1821 i Nyköping, död 7 oktober 1901 i Västra Vingåkers socken, var en svensk handsekreterare och författare.

Nils August Lundgren var son till en garvare och rådman i Nyköping och yngst i en barnaskara på elva barn. Fadern kom på obestånd 1830 och avled 1831, och lämnade mycket lite arv efter sig. Nils August Lundgren tvingades vid femton års ålder avbryta sina studier för att förtjäna sitt uppehälle. Med rekommendation från rektorn fick han anställning på Sjösa som informator i ett halvår. Därefter arbetade han ett halvår som bodbiträde i Nyköping, innan han fick anställning hos stadskassören Ågren i Nyköping, där han tjänade som allt i allo. På sina första arbeten hade han endast mat och husrum som ersättning. 1838 fick han ställning som bokhållare hos den "blinde excellensen" Gustaf Trolle-Bonde. När Trolle-Bonde lärde känna honom ville han göra honom till sin handsekreterare, men då han inte ville avskeda sin tidigare handsekreterare, lät han bekosta hans utbildning till lantbrukstjänsteman och anställde honom i stället som inspektor på Sävstaholm. 1842 tillträdde han tjänsten som handsekreterare, i samband med sitt giftermål erhöll Lundgren 1852 titeln kamrer. Även efter att Gustaf Trolle-Bonde avlidit fortsatte Lundgren att tjänstgöra hos familjen livet ut. Vid sin död efterlämnade han femton volymer dagboksanteckningar om händelser på Sävstaholm och i Vingåker i stort, spännande från 1850 fram till 1901. Därutöver utgav han en mindre samling Dikter och hågkomster. Dagböckerna testamenterades till bokhandlaren Hilmer Grönkvist, som lät skänka dem till Västra Vingåkers hembygdsförening.

Referenser 
 Vingåkersboken, Vingåkers hembygdsförening del II s. 256–262

Noter 

Svenska författare
Personer från Nyköping
Födda 1821
Avlidna 1901
Män
Liga Femenina Salvadoreña

Liga Femenina Salvadoreña (Salvadoran Women's League) var en kvinnoförening i El Salvador, grundad 1947. Det var en av de tre första kvinnoorganisationerna  när den salvadoranska kvinnorörelsen organiserade sig under 1940-talet, och den mest utpräglat feministiska av de tre. 

Kvinnorörelsen utvecklades sent i El Salvador. Diktatorn Maximiliano Hernandez Martinez bedömde att hans chanser att bli omvald skulle öka om han införde kvinnlig rösträtt, och sammankallade därför en Constintuent Assembly och presenterade förslaget att låta kvinnor rösta. Kvinnlig rösträtt erkändes som en rätt ingående i konstitutionen 5 december 1938, men den inkluderades inte i lagen, vilket innebar att den aldrig trädde i kraft. Villkorlig rösträtt för kvinnor gällde rent formellt från 1939, men villkoren var så höga att upp mot 80 procent av landets kvinnor inte kunde använda den teoretiska rösträtten.

Kvinnor i El Salvador deltog i kampen mot diktatorn Maximiliano Hernandez Martinez och demokratiseringen som följde på hans fall 1944, och kvinnorörelsen i El Salvador organiserades för första gången under 1940-talet i tre kvinnoföreningar: Asociación de Mujeres Democráticas de El Salvador (AMD) (Association of Democratic Women of El Salvador) med dess tidning Feminist Tribute under Rosa Amelia Guzman (1944), Frente Democrático Femenino (FDF) med dess tidning Democratic Woman under Matilde Elena Lopez (1945), och Liga Femenina Salvadoreña.

Liga Femenina Salvadoreña beskrivs som den mest utpräglat feministiska av de tre kvinnoorganisationerna, medan de andra två var intensivt engagerade i det övriga demokratiseringsarbetet och associerade med den politiska rörelsen, var Liga politiskt obunden och fokuserade enbart på kvinnofrågor och jämställdhet. Liga fokuserade på kvinnors lika rättigheter och genomförandet av rösträtt för kvinnor. Föreningen verkade under ordförandeskap av Ana Rosa Ochoa. Den utgav sin egen tidning, Heraldo Femenino. 

Kvinnlig rösträtt infördes i samband med de demokratiska reformerna efter störtande av diktaturen 1950.

Källor

Organisationer bildade 1947
Första vågens feminism
Kvinnoorganisationer
Organisationer i El Salvador
El Salvador under 1900-talet
Kvinnlig rösträtt
Asociación de Mujeres Universitarias Argentinas

Asociación de Mujeres Universitarias Argentinas (Association of Argentine University Women), var en kvinnoförening i Argentina, grundad 1904. Den tillhörde de första kvinnoorganisationerna i Argentina och är känd för sin kampanj för kvinnlig rösträtt. 

Föreningen grundades av en grupp bildade kvinnor, bland dem Julieta Lanteri, Cecilia Grierson, Sara Justo, Elvira Rawson de Dellepiane och Ernestina och Elvira López. 

Den arrangerade 1910 First International Women's Congress (Primer Congreso Femenino Internacional) i Buenos Aires, med deltagare från resten av Latinamerika.

Källor

 https://www.oxfordreference.com/display/10.1093/acref/9780195148909.001.0001/acref-9780195148909-e-342;jsessionid=2BF18D7A1668A03C294282449AA486E6
 https://www.museodelamujer.org.ar/PrimerCFI.html
Organisationer bildade 1904
Första vågens feminism
Kvinnoorganisationer
Organisationer i Argentina
Argentina under 1900-talet
Kvinnlig rösträtt
Pan American Association for the Advancement of Women

Pan American Association for the Advancement of Women (PAAAW), var en internationell kvinnoförening baserad i USA, grundad 1922. 

PAAAW grundades under den första Pan-American Conference of Women, som hölls av League of Women Voters i Baltimore i Maryland i USA 1922.
 
Den grundades för att verka för samarbete mellan kvinnorörelsen i olika länder i Nord- och Latinamerika för att arbeta för kvinnors rättigheter och jämlikhet mellan könen. 

Föreningen arrangerade internationella konferenser med namnet Pan-American Conference of Women, med representanter från olika amerikanska länder.

Källor

 

Organisationer bildade 1922
Första vågens feminism
Internationella kvinnoorganisationer
1922 i USA
Kvinnlig rösträtt
Alicia Moreau de Justo

Alicia Moreau de Justo, född 1885, död 1986, var en argentisk feminist, läkare, pacifist och socialist. 

Hon är känd för sin aktivism för kvinnlig rösträtt i Argentina, och som grundade Unión Feminista Nacional 1918. Hon var en framträdande figur inom den socialistiska rörelsen, men hon tillhörde inte peronistpartiet utan snarare dess motståndare.

Referenser

Noter 

 

Födda 1885
Avlidna 1986
Kvinnor
Argentinska politiker under 1900-talet
Argentinska läkare
Argentinska journalister
Lärare under 1900-talet
Rösträttskvinnor
Argentinska socialister
Virginia Bolten

Virginia Bolten, född 1870, död 1960, var en argentisk journalist, syndikalist och feminist. 

Hon är känd som grundaren av Argentinas första feministiska tidskrift, La Voz de la Mujer (1896).

Referenser

Noter 

 

Födda 1870
Avlidna 1960
Kvinnor
Argentinska journalister
Feminister
Syndikalister
Argentinska författare under 1800-talet
Journalister under 1800-talet
Zoila Ugarte de Landívar

Zoila Ugarte de Landívar, född 1864, död 1969, var en ecuadoriansk journalist, författare och feminist. 

Hon grundade Ecuadors första feministiska tidskrift La Mujer 1905. Hon var en pionjärgestalt i den första vågens feminism i Ecuador, och jämsides med Hipatia Cárdenas de Bustamante en pionjär för kvinnlig rösträtt i Ecuador. Hon grundade 1922 kvinnoorganisationen Sociedad Feminista Luz del Pichincha.

Referenser

Noter 

 

Födda 1864
Avlidna 1969
Kvinnor
Ecuadorianska författare
Journalister under 1900-talet
Ecuadorianska feminister
Rösträttskvinnor
Personer i Ecuador under 1900-talet
Personer i Ecuador under 1800-talet