kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
5491 Kaulbach

5491 Kaulbach eller 3128 T-1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 mars 1971 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter den tyske målaren Wilhelm von Kaulbach.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1971
Alex Thomson

Alexander Thomson, född 12 januari 1929 i London, död 14 juni 2007 i Chertsey, Surtsey, var en brittisk filmfotograf, fotoassistent och kameraoperatör.

Biografi
Innan Thomson började som chefsfotograf inom filmindustrin under det sena 1960-talet så var han först kameraoperatör, bland annat under filminspelningen av 1966 års science fiction-thriller Fahrenheit 451 av François Truffaut (och med chefsfotografi av Nicolas Roeg).

Som chefsfotograf har Thomson bland annat medverkat under inspelningarna av filmer som Labyrint (1986), Cliffhanger (1993) och Hamlet (1996).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Filmfotografer
Födda 1929
Personer från London
Män
Avlidna 2007
5492 Thoma

5492 Thoma eller 3227 T-1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 mars 1971 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter den tyske målaren Hans Thoma.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Watsonia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Watsonia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1971
Aarno Kahma

Aarno Assar Kahma, född 6 maj 1914 i Kuopio, död 15 mars 2004 i Esbo, var en finländsk geolog.

Kahma, som var son till filosofie magister Uuno Albert Kahma och Maria Elisabeth Häll, blev student 1934, filosofie kandidat och filosofie magister 1943 samt filosofie doktor 1951 på avhandlingen On Contact Phenomena of the Satakunta Diabase. Han var geolog vid Geologiska forskningsanstalten 1943–1946, chef för dess malmavdelning och statsgeolog från 1946 samt tilldelades professors titel 1962. Han valdes till ordförande i Geologiska sällskapet i Finland 1959.

Källor

Finländska geologer
Födda 1914
Avlidna 2004
Män
Personer från Kuopio
Kalkbruk (murbruk)

Kalkbruk är en blandning av bindemedlet kalk, sand eller krossad sten, vatten och olika tillsatser.

Kalkbruk i Sverige
Kalkbruk kom som murbruk och puts till Sverige under medeltiden och användes då framför allt för uppförande av kyrkor, både i bärande murar och som ytskikt invändigt och utvändigt. 

Från andra hälften av 1800-talet konkurrerades kalkbruk efter hand ut av modernare portlandscement.

Källor
Julio Amorim: Fördjupad materialanalys kalkbruk. Slöjd & Byggnadsvård, 2013

Se även
Cement
Kalksten

Byggnadsmaterial
Byggnadsvård
Kalksten
Theoctista

Theoctista, född 740, död 802, var en politiskt inflytelserik bysantinsk nunna. 

Theoctista var dotter till en bysantisk byråkrat. Hon, hennes syster och bror Plato uppfostrades efter sina föräldrars död i pesten av sin farbror, som var anställd vid kejserliga skattkammaren. Hennes bror blev munk, medan hon och hennes syster giftes bort. Hon gifte sig med sin farbrors kollega Photinus och fick med honom en dotter och sönerna Theodore, Joseph och Euthymius. 

Hon beskrivs i sin son Theodores biografi som from, handlingskraftig och strikt, generös mot de fattiga, sträng mot tjänare och med ambitioner för sina söners räkning. Hon utbildade sig själv genom självstudier och gav sedan även sina barn en hög bildning. När barnen blivit vuxna, övertalade hon sin make att de båda skulle leva i celibat. 

När Irene (bysantinsk kejsarinna) år 780 blev regent och upphävde förbudet mot ikoner, blev Theoctistas hem ett centrum för stadens ikon-förespråkare. Under inflytande av sin bror, munken Plato, lät hon sälja det mesta av sin och sin makes och familjens samlade tillgångar, varpå hela familjen grundade ett munkkloster på sin egendom Saccudium i Bithynien där allt kvinnligt var förbjudet med undantag av Theoctista, hennes dotter och ännu en kvinnlig släkting. 

År 795 försköt kejsar Konstantin VI sin fru Maria från Amnia och gifte om sig med hovdamen Theodote, som var släkt med Theoctista. Klostret i Saccudium, under ledning av Theoctistas bror och son, Plato och Theodore, protesterade mot skilsmässan. Kejsaren upplöste därför klostret och arresterade Plato och Theodore. Theoctista tvingades återvända till Konstantinopel, där hon uppviglade opinionen mot kejsaren, som därför lät arrestera henne. Hennes fångenskap gav henne martyrstatus. Efter Irenes statskupp 797 kunde familjen återupprätta klostret i Saccadium. Theoctista levde sitt återstående liv i extrem asketism, utövande goda gärningar, i klostret.

Källor 
 Henrikson, Alf, Byzantinsk historia: år 326 till år 1453, [Ny utg.], Atlantis, Stockholm, 1988
 Anne Commire, Deborah Klezmer, Women in World History: Sul-Vica, Yorkin Publications, 2002 

Kvinnor
Födda 740
Avlidna 802
Personer i Bysantinska riket under 700-talet
Ortodoxa nunnor
Personer i Bysantinska riket under 800-talet
Med våldets rätt

Med våldets rätt är en amerikansk film från 1947 i regi av Jules Dassin.

Handling 
Joe Collins är intagen på fängelset Westgate. Fängelset styrs i praktiken av den sadistiske chefsvakten kapten Munsey som på ett subtilt sätt manipulerar fångarna på anstalten att vända sig mot varandra eller ställa till bråk för att han ska kunna rättfärdiga hårdare regler. Collins planerar att rymma från fängelset.

Rollista 
Burt Lancaster - Joe Collins
Hume Cronyn - kapten Munsey, chefsvakt
Charles Bickford - Gallagher
Yvonne De Carlo - Gina Ferrara
Ann Blyth - Ruth
Ella Raines - Cora Lister
Anita Colby - Flossie
Sam Levene - Louie Miller
Jeff Corey - Freshman
John Hoyt - Spencer
Roman Bohnen - fängelsedirektör Barnes
Sir Lancelot - "Calypso"
Vince Barnett - Muggsy
Jay C. Flippen - Hodges, vakt
Richard Gaines - McCallum
Frank Puglia - signore Ferrara
Howard Duff - Becker
Whit Bissell - Tom Lister

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Filmer 1947
Film noir
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska fängelsefilmer
Filmer i regi av Jules Dassin
Svartvita filmer
Esa Hyyppä

Kaino Kaarlo Esaias (Esa) Hyyppä, född 14 juni 1902 i Lappo, död 27 augusti 1977, var en finländsk geolog. 

Hyyppä, som var son till av andelshandelsföreståndare Esa Hyyppä och Hulda Aliina Niinistö, blev student 1922, filosofie kandidat och licentiat 1933 samt filosofie doktor 1935. Han var assistent vid Helsingfors universitets mineralogisk-geologiska inrättning 1932–1934, blev docent 1933, var biträdande geolog vid Geologiska kommissionen 1934–1938, statsgeolog 1938–1946 och avdelningschef från 1946. 

Hyypää författade Die postglazialen Niveauverschiebungen auf der karelischen Landenge (akademisk avhandling, 1932) och andra arbeten om Finlands och Nordamerikas glaciala och postglaciala områden. Han blev filosofie hedersdoktor vid Colby College i Waterville, Maine, 1939 och tilldelades professors titel 1962.

Källor

Noter

Finländska geologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1902
Avlidna 1977
Män
Personer från Lappo
Helge Nordin

Helge Nordin, född 13 april 1865 i Eskilstuna, död 27 september 1954 i Norrköping, var en svensk företagsledare.

Helge Nordin var son till fängelsedirektören Gustaf Theodor Nordin. Han visade inget intresse för bokliga studier och efter mogenhetsexamen vid Norrköpings högre allmänna läroverk 1884 placerades han som fabrikselev vid Drags aktiebolag. Han visade sig driftig och ambitiös och fabriksledningen beslutade att utbilda Nordin till mönsterskapare och betalade 1889–1890 hans studier och praktik vid Clarenbachs fabrik i Hückeswagen. Han kom även att praktisera även vid fabriker i Werdau och Luckenwalde. Vid sin återkomst 1890 började han arbeta som dessinatör vid Drags fabriker och när den tidigare beredningsmästaren samma år gick i pension efterträdde Nordin honom. Han fick 1900 möjlighet att studera metoder för tygkonditionering i Aachen. Då den tidigare fabriksdirektören Edvard Blombergh 1909 sade upp sig hade fabriksledningen svårt att hitta en efterträdare. Sedan man utlyst tjänsten visade sig Nordin vara den bäst meriterade och erhöll 1910 tjänsten. Han blev 1912 även styrelseledamot i bolaget. Sedan Axel Swartling 1918 avlidit utsågs Nordin till hans efterträdare som VD och styrelseordförande. Han köpte redan 1900 aktier i bolaget, men kom själv aldrig att äga mer än 3 % av bolaget. På 1930-talet började Norrköpings Bomullsväfveri att köpa upp aktier i Drags, och sedan de 1944 förvärvat alla aktier i bolaget valde Nordin att lämna posten som VD och styrelseordförande.

Nordin var även verksam som gymnast och simmare, och var medlem i simtruppen vid Olympiska sommarspelen 1912. Han var ledamot av styrelsen för Norrköpings gymnastikförening 1890–1899, dess ordförande 1900–1904 och instruktör vid dess senioravdelning 1909–1915 samt ledamot av styrelsen för Norrköpings simsällskap 1902–1920, kassaförvaltare där 1908–1910 och vice ordförande 1913–1918.

Nordin var från 1913 ledamot av nämnden för tygkonditionering i Norrköping, ledamot av Norrköpings Matteus församlings kyrkoråd 1918–1947, ledamot av Norrköpings fabriksförenings fraktkommitté 1920–1928, ordförande i arméns klädessakkunniga 1923, ledamot av styrelsen för John Lennings vävskola 1921–1947 och 1921–1929 dess vice ordförande och 1929–1944 dess ordförande och kassaförvaltare. Vidare var han ordförande i Norrköpings fabriksförening 1930–1944 och vice ordförande i Svenska yllefabrikantföreningen 1932–1944.

Källor

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Eskilstuna
Födda 1865
Avlidna 1954
Män
Klimatstrejkerna i september 2019

Klimatstrejken i september 2019, även känd som Global Week for Future, är en serie internationella strejker och protester för att kräva åtgärder för att hantera klimatförändringarna. Strejkens nyckeldatum inkluderar 20 september, vilket är tre dagar före FN:s klimattoppmöte, och 27 september, tillsammans med hela veckan 20–27 september som föreslagits för en världsomspännande klimatstrejk. Protesterna äger rum på 4 500 platser i 150 länder. Evenemanget är en del av skolstrejken för klimatet, inspirerad av den svenska klimataktivisten Greta Thunberg.

Protester i olika länder

Protesterna den 20 september var troligen de största klimatstrejkerna i världshistorien. Arrangörerna rapporterade att över 4 miljoner människor deltog i strejker världen över, inklusive 1,4 miljoner deltagare i strejker i Tyskland. Uppskattningsvis 300 000 demonstranter deltog i australiensiska strejker, ytterligare 300 000 personer anslöt sig till Storbritanniens protester och antalet demonstranter i New York uppgick till cirka 250 000. Mer än 2 000 forskare i 40 länder lovade att stödja strejkerna.

Kanada
Den 27 september 2019 talade Greta Thunberg i Montréal, efter en klimatmarsch med uppskattningsvis cirka 500 000 deltagare. I talet betonade hon likheter mellan Kanada och Sverige.

Sverige

Den 20 september genomfördes en klimatmarsch från Mynttorget till Medborgarplatsen i Stockholm. Greta Thunbergs tal från New York City sändes till Sverige över en storbildsskärm. 
Den 27 september avslutades klimatsstrejkveckan med den största demonstrationen någonsin i Sverige för klimatet med en marsch med 50 000 personer från Medborgarplatsen till Kungsträdgården där bland annat Hoffmaestro & Chraa och Robyn uppträdde.

USA
Den 20 september 2019 höll Greta Thunberg ett tal i Battery Park i New York.

Se även 
 Parisavtalet 
 Politik för global uppvärmning

Källor

Externa länkar 
 Global Climate Strike 
 FridaysForFuture

Global uppvärmning
Miljöaktivism
Politikåret 2019
Demonstrationer
Utbildningsåret 2019
2019 i Europa
2019 i Nordamerika
2019 i Sydamerika
2019 i Asien
2019 i Afrika
2019 i Oceanien
Båtmagasinet på Rindö

Båtmagasinet på Rindö är en magasinslokal på Rindö utanför Vaxholm, som tillhör Sjöhistoriska museet.

Båtmagasinet är inrymt i en tidigare militär förrådsbyggnad vid Oskar-Fredriksborgs fästning, som lokalt kallas "Kalsongförrådet". Båtsamlingen flyttades dit 2018 från Båthall 2 på Södra Djurgården i Stockholm. I båtmagasinet, som är öppet för allmänheten ett antal helger per år, visas upp ett 60-tal originalbåtar varav de äldsta är Gustav III:s slupar Galten och Delfinen från 1780-talet. Dessutom förvarar Sjöhistoriska Museet sin stora samling av gamla båtmotorer i magasinet.

Bildgalleri

Källor
Allt från folkbåtar till Gustav III:s slupar visas upp på Rindö i Mitt i Stockholm den 13 juni 2019

Externa länkar

Sjöhistoriska museets webbplats om museets fritidsbåtssamlingar

Museer i Stockholms län
Fritidsbåtar
Båtar
Sjöfartsmuseer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Vaxholms kommun
Santa Maria Riparatrice

Santa Maria Riparatrice är ett dekonsekrerat kapell i Rom, helgat åt Jungfru Maria. Kapellet är beläget vid Via degli Artisti i Rione Colonna.

Historia
År 1857 grundade fransyskan Émilie d'Oultremont (1818–1878) Sœurs de Marie-Réparatrice, på svenska Maria Reparatrix-systrar. De ägnar sig åt eukaristisk tillbedjan samt att evangelisera i samhället, särskilt bland kvinnor, vilka de bjuder in till reträtter. År 1869 öppnade systrarna sitt kloster vid Via degli Artisti i Rom. I slutet av 1890-talet flyttade systrarna emellertid till Santa Croce e San Bonaventura dei Lucchesi vid Via Lucchesi och kapellet stängdes.

Exteriören utgörs av en portal i nybarock. Ovanför kapellets port sitter en liten lynett i majolika föreställande Bebådelsen. Portalen omges av rusticering och kröns av en åttkantig stjärna, palmkvistar och voluter. Ovanför portalen finns en liten balkong som vilar på konsoler.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Colonna)
Dekonsekrerade kyrkobyggnader i Rom
Mariakyrkor i Rom
Kapell i Rom
Rione Colonna
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1869
Nybarock
1869 i Italien
Belavezjskaja Pusjtja nationalpark

Belavezjskaja Pusjtja nationalpark (belarusiska: Нацыянальны парк Белавежская пушча) är en nationalpark i Belarus. Den angränsar till den polska nationalparken Białowieżaskogen. Den ligger i Brestregionen, 340 kilometer sydväst om Minsk.  60 kilometer norr om Brest och 20 kilometer från Kamjanets.

Belavezjskaja Pusjtja blev ett statligt reservat år 1939. Den belarusiska delen av skogen blev världsarv 1992.

Visenter
Belarus bevarandeprogram för 2016–2020 har som syfte att ha en sammanlagd uthållig visentpopulation i landet på minst 1 500 djur. 

I hela Belarus beräknades beståndet av visent vid årsskiftet 2018/2019 till 1886 individer. Dessa finns i elva populationer (Belavezjskaja, Borisovsko-Berezina, Ozeranskaya, Naliboki, Polesskaya, Osipovichskaya, Ozerskaya, Lyaskovichskaya, Naidyanskaya, Krasnoborskaya, Dyatlovskaya). Det största antalen finns i Belavezjskaja (567), Osipovichskaya (456) och Ozerskaya (315).

Källor
Joseph Reaney: Belarus: Tracking Bison in Europe's last primeval forest i The Independent den 9 oktober 2017
Belavezjskaja Pusjtja nationalpark i Nationalencyklopedin

Noter

Externa länkar
Alena Anisimava, Pavel Velihurau och Ryhory Yanuta: The European bison in Belarus – problems and prospects i European Bison Conservation Newsletter, volym 8, 2015, sidorna 25–32
Belavezjskaja Pusjtja nationalparks webbplats

Naturskydd i Belarus
Visenter
Världsarv i Belarus
Biosfärområden i Belarus
Hrodna voblast
Brest voblast
Säj aldrig adjö

Säj aldrig adjö är en amerikansk komedifilm från 1946 i regi av James V. Kern med Errol Flynn och Eleanor Parker i huvudrollerna. Det var Flynns första komedifilm sedan 1941 års Fotsteg i mörkret.

Handling 
Phil och Ellen Gayley har separerat sedan en tid tillbaka. Deras dotter Flip vill gärna att de blir ett par igen.

Rollista 
Errol Flynn - Phil
Eleanor Parker - Ellen
Lucile Watson - Mrs. Hamilton
S.Z. Sakall - Luigi
Forrest Tucker - Fenwick Lonkowski
Donald Woods - Rex DeVallon
Peggy Knudsen - Nancy Graham
Tom D'Andrea - Jack Gordon
Hattie McDaniel - Cozy
Patti Brady - Flip
Monte Blue - polis (ej krediterad)
Charles Coleman - Withers (ej krediterad)
Arthur Shields - McCarthy (ej krediterad)

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Amerikanska filmer 1946
Amerikanska komedifilmer
Svartvita filmer
Engelskspråkiga filmer
Michael France

Michael France, född 4 januari 1962 i Saint Petersburg, Florida, död 12 april 2013 i St. Pete Beach, Florida, var en amerikansk manusförfattare till Hollywood-filmer i genrerna action och superhjältefilm.

Biografi
Michael France gjorde sig ett namn inom den amerikanska filmindustrin med manuset till actionfilmen Cliffhanger 1993. Han var även med i den manusförfattande förproduktionen till 1995 års James Bond-film Goldeneye som gav Bond-serien en nystart med Pierce Brosnan i huvudrollen. Både Cliffhanger och Goldeneye hade spektakulära stunttrick utförda av den brittiske stuntmannen Simon Crane.

Under det tidiga 2000-talet låg France bakom manus till superhjältefilmerna Hulk (2003) och Fantastic Four (2005), samt även till The Punisher från 2004.

France dog i sitt hem i St. Pete Beach i Florida den 12 april 2013, 51 år gammal, efter att ha varit sjuk en tid i diabetes.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Amerikanska manusförfattare
Födda 1962
Personer från Saint Petersburg
Män
Avlidna 2013
Edward Lorenz

Edward Norton Lorenz, född den 23 maj 1917 i West Hartford, Connecticut, död den 16 april 2008 i Cambridge, Massachusetts, var en amerikansk meteorolog och matematiker, upphovsman till kaosteorin. Runt 1960 utvecklade Lorenz med hjälp av Margaret Hamilton och Ellen Fetter ett datorprogram som simulerade luftmassornas rörelse i atmosfären.

Referenser

Amerikanska meteorologer
Mottagare av Carl-Gustaf Rossby-medaljen
Mottagare av Symons Gold Medal
Födda 1917
Avlidna 2008
Män
Alumner från Dartmouth College
Alumner från Harvard University
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Mottagare av Buys Ballot-medaljen
Ledamöter av Royal Society
Mannen med järnmasken (film, 1939)

Mannen med järnmasken är en amerikansk äventyrsfilm från 1939 i regi av James Whale. Den är en av många filmatiseringar av Alexandre Dumas historier om De tre musketörerna och legenden om mannen med järnmasken.

Rollista 
Louis Hayward - Louis XIV / Philippe
Joan Bennett - Maria Theresa
Warren William - D'Artagnan
Joseph Schildkraut - Fouquet
Alan Hale - Porthos
Walter Kingsford - Colbert
Miles Mander - Aramis
Bert Roach - Athos
Marion Martin - Mlle. de la Valliere
Montagu Love - spanske ambassadören
Doris Kenyon - drottning Anne
Albert Dekker - Louis XIII

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Filmer 1939
Amerikanska äventyrsfilmer
Svartvita filmer
Kulturella återgivningar av Ludvig XIV
Filmer från United Artists
Kulturella återgivningar av kardinal Richelieu
Bison bonasus montanus

Bison bonasus montanus är en icke erkänd underart till visent, Bison bonasus.

Merparten av djuraveln av visenter sker efter andra världskriget inom ramen för det arbete som organiseras av efterträdarna till Internationale Gesellschaft zur Erhaltung des Wisents i Polen för att hindra arten från utrotning och för att återinföra den i vilt tillstånd. Arbetet har skett med utgångspunkt i Visentstamboken. Denna utgavs första gången 1932 av Internationale Gesellschaft zur Erhaltung des Wisents under ledarskap av Kurt Priemel och har från 1947 utgetts av institutioner i Polen, numera av Białowieżaskogens nationalpark. I arbetet har ingått som en central utgångspunkt att hålla visentstammen så renrasig som möjligt. Som godkända avelslinjer har erkänts avelslinjerna Låglandslinjen och Låglands-Kaukasuslinjen, den senare med viss inblandning av gener från underarten bergsvisent genom tjuren Kaukasus.

Under 1930-talet skedde vid sidan av denna avel också avel genom korsning med den amerikanska arten bison inom samma släkte. Denna avel skedde framför allt i Tyskland, men också i dåvarande Sovjetunionen, där den innefattade utsättning av visenter i Kaukasus statliga naturreservat i Västra Kaukasus. År 1940 flyttades fem hybrider mellan visent och bison i den andra och tredje generationen av "breeding back" för visent till Kaukasiens statliga naturreservat, en del av världsarvsområdet Västra Kaukasus Där hölls de till en början inhägnade och korsades med varandra. Från 1949 korsades kor med låglandsvisenttjurar av Låglands-Kaukasuslinjen, medan de framfödda tjurkalvarna inte användes för avel. Inblandningen av gener från bison minskade därmed efter hand. 

År 1960 släpptes visenter ut i det fria. Vid slutet av 1965 fanns det 449 djur i Kaukasus statliga naturreservat med omnejd. Hybrider av visent och bison, som förvildats i Kaukasus, beskrevs 2000 av ryska forskare som den egna underarten Bison bonasus montanus.

Populationen var 1984 på omkring 1.300 djur och växte till 1993, varefter den decimerades av tjuvjägare. År 1999 uppskattades den till 550 djur.

Åren 1959–1967 organiserades en annan blandad, fritt levande visent/bisonhybridhjord i Kaukasus nära Nalchik i Östkaukasus viltreservat. År 1993 fanns där 250 djur, men antalet reducerades till endast 18 individer 2001. Det fanns vid sekelskiftet också andra halvfria hybridhjordar: en i Toksovoskogparken utanför Sankt Petersburg med tio djur och en annan med hybrider med också nötkreatur på den 200 hektar stora inhägnade Mordovia viltreservat (15 djur 2001).

Källor
 eller Galina Rautian, B.A. Kalabushkin och A.S Nemtsev A New Subspecies of the European Bison, Bison bonasus montanus ssp. nov. (Bovidae, Artiodactyla) i Doklady Biological Sciences'' 375(1-6):636-40, november 2000
 Zdzislaw Pucek :A European Bison – Bison bonasus: Current state of the species and an action plan for its conservation, Mammal Research Institute, Polish Academy of Sciences, Bialowie, 2002, sidan 19 

Visenter
Visst finns tomten!

Visst finns tomten! (engelska: Yes Virginia, There Is a Santa Claus) är en amerikansk TV-film från 1991 i regi av Charles Jarrott.  I huvudrollerna ses Richard Thomas, Ed Asner och Charles Bronson. Filmen är baserad på brevet "Yes, Virginia, there is a Santa Claus", som var ett svar till den åttaåriga flickan Virginia O'Hanlon, som år 1897 skrev till en tidning och ville få svar på om jultomten verkligen fanns.

Rollista i urval 

 Richard Thomas - James O'Hanlan
 Ed Asner - Edward P. Mitchell
 Charles Bronson - Francis Church
 Massimo Bonetti - Donelli
 Tamsin Kelsey - Evie O'Hanlan
 Colleen Winton - Andrea Borland
 Katharine Isabelle - Virginia O'Hanlon 
 Shawn Macdonald - Teddy O'Hanlan 
 Garry Chalk - Goss
 Lillian Carlson - Mrs. Goldstein
 Virginia Bagnato - Maria
 John Kirkconnell - Sean O'Hanlan
 Kerry Sandomirsky - Celeste
 William Samples - Mr. Schuller

Externa länkar 
 

Filmer 1991
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Kanadensiska dramafilmer
Amerikanska julfilmer
Kanadensiska julfilmer
Amerikanska TV-filmer
Kanadensiska TV-filmer
Filmer baserade på verkliga händelser