kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
28 Aquilae

28 Aquilae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Örnen, som också har Bayer-beteckningen A Aquilae. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 5,53 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 9,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 339 ljusår (ca 104 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 4,5 km/s.

Egenskaper
28 Aquilae är en gul till vit jättestjärna av spektralklass F0 III. Den har en radie som är ca 4,6 solradier och utsänder ca 54 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 7 300 K.

28 Aquilae är en pulserande variabel av Delta Scuti-typ (DSCTC), som varierar mellan visuell magnitud +5,51 och 5,56 med åtminstone  två kända perioder av 0,149663 dygn eller 3,5919 timmar och 0,14045 dygn eller 3,37078 timmar.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/94982/28aquilae.

Stjärnbilden Örnen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Gul-vita jättar
Delta Scuti-variabler
Irenen-Walzer

Irenen-Walzer, op. 32, är en vals av Johann Strauss den yngre.

Historia 
Under karnevalstiden 1846 accepterade Johann Strauss den yngre uppdraget att med sin orkester spela på en "Schützenball" (Skyttebal) i den lilla ungerska gränsstaden Altenburg (dagens Mosonmagyaróvár). Till detta evenemang (9 februari 1846) komponerade Strauss sin Altenburg-Walzer, som han tillägnade balens anordnare, Altenburgs skyttekår. Tyvärr publicerades aldrig valsen och har gått förlorad. Balen visade sig bli en stor personlig succé för den 20-årige kapellmästaren och en dikt skrevs till hans ära. 

Den 30 december 1846 publicerade tidningen Der Wanderer följande notis: "Detta år har Herr Strauss Son åter accepterat en inbjudan att arrangera flera festbaler i Ungarisch-Altenburg [ungerska Altenburg]. Han förväntas dit den 1 februari [1847]". Tidningen Wiener Allgemeine Theaterzeitung skrev att uppdragsgivarna var så nöjda att de gjorde allt för att se till att Strauss engagerades för 1847 års karneval, vidare att Strauss hade komponerat en Magyaren-Walzer (Magyarvals) för tillfället, som var tillägnad "en ungersk greve". Då rapportering saknas från balen kan det inte fastställas om valsen framfördes med denna titel men delar av inledningen är förvisso i stil med ungersk nationalmusik. Det som är känt är att den vals som Strauss tog med sig till Altenburg senare publicerades som Irenen-Walzer, och att den bar dedikationen: "Med största respekt tillägnad Hennes Höghet Grevinnan Irene Zichy av Johann Strauss Son". Det har heller inte kunnat fastläggas huruvida den unga grevinnan var närvarande vid det första framförandet den 1 februari 1847.

Grevinnan Irene Zichy, född baronessan Irene Meskó av Széklak och Enyiczke (1823-79), hade 1843 gift sig med den kejserlige hovmarskalken greve Heinrich Zichy-Vásonykeö. Sedan flera år tillbaka hade det funnits samband mellan olika grenar av ätten Zichy och Johann Strauss den äldre och hans söner: till exempel tillägnade den äldre Strauss sin vals Die Vortänzer op. 189 (1846) till greve Edmund Zichy (1811-66). 
 
24 april 1847 publicerades klaverutdraget till valsen. Inga orkesternoter trycktes men förlaget annonserade möjligheten till handskrivna "korrekta kopior" för orkestrar.

Om valsen
Speltiden är ca 9 minuter och 32 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1847 med kommentarer om Irenen-Walzer.
 Irenen-Walzer i Naxos-utgåvan.

Referenser

Valser av Johann Strauss den yngre
Lista över öar i Gotlands län

Gotlands öar är de öar som ligger inom Gotlands län. Denna listartikel räknar upp de största öarna i Gotlands län.

Lista 

Öar
Sverige
Öar i Gotlands län
5249 Giza

5249 Giza eller 1983 HJ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 april 1983 av den amerikanske astronomen Norman G. Thomas vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den egyptiska staden, Giza.

Asteroiden har en diameter på ungefär 20 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av NG Thomas
Astronomiska upptäckter 1983
Giza
31 Aquilae

31 Aquilae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Örnen, som också har Bayer-beteckningen b Aquilae. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 5,16 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 65,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 50 ljusår (ca 15 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -100 km/s.

Egenskaper
31 Aquilae är en gul till vit underjättestjärna av spektralklass G8 IV, som för sin ålder är förvånansvärt rik på andra element än väte eller helium, i motsats till vanliga antaganden om att de äldsta stjärnorna ska vara metallfattiga. Den har en massa som är ca 1,2 solmassor, en radie som är ca 1,4 solradier och utsänder ca 1,9 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 5 500 K.

31 Aquilae''' är en misstänkt variabel som varierar mellan visuell magnitud +5,10 och 5,19 utan någon fastställd periodicitet.

Ingen planet som bekräftad följeslagare har hittills hittats vid 31 Aquilae. McDonald Observatory-teamet har satt gränser för närvaron av en eller flera exoplaneter vid 31 Aquilae till massa mellan 0,22 och 1,9 Jupitermassor och genomsnittlig separation som ligger sig mellan 0,05 och 5,2 astronomiska enheter.

 Se även 
 Variabel stjärna

Optiska följeslagare
Följande stjärnor är optiska följeslagare som för tillfället (2020) är belägna nära siktlinjen till 31 Aquilae''.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/95447/31aquilae.

Stjärnbilden Örnen
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Glieseobjekt
Gula underjättar
Misstänkta variabler
Juul

Juul, även skrivet Juhl är ett danskt efternamn, som också förekommer i de andra skandinaviska länderna. Offentlig statistik tilgänglig i juli 2019 ger följande  antal personer med namnet i de nordiska länderna:
 Danmark:  Juul 3688,  Juhl 3564, totalt 7252 personer
 Norge: Juul 462, Juhl 56, totalt 518 personer
 Sverige: Juul 103, Juhl 139, totalt 242 personer
 Finland: Juul 11,  Juhl 5, totalt 16 personer

Personer med efternamnen Juul eller Juhl
Personer utan angiven nationalitet är från Danmark.
 Anders Juul (född 1981), skådespelare
 Asger Juul (1874–1919), musiker
 Christence Juul (1585–1659), adelsdam och författare
 Esger Juul (död 1325), ärkebiskop
 Finn Juhl (1912–1989), möbelformgivare och arkitekt
 Hanne Juul (född 1950), dansk-svensk vissångerska och pedagog
 Jesper Juul (1948–2019), familjeterapeut och författare
 Johannes Juul (1887–1969), uppfionnare och vindkraftspionjär
 Mona Juul (född 1959), norsk politiker och diplomat
 Nille Juul-Sørensen (född 1958), arkitekt oc formgivare
 Ole Juul (1852–1927), norsk målare
 Ole Juul (författare) (1918–2009), författare , journalist och motståndsman
 Ove Juul (diplomat) (1615–1686), ämbetsman och diplomat
 Pia Juul (1962–2020), poet, författare och dramatiker
 Poul Juhl (1898–1956), skådespelare
 Sissel Juul (1939–1987), norsk skådespelare
 Steen Juul (född 1950), travtränare

Källor

Danska efternamn
Norska efternamn
Närpes teater

Närpes teater är en friluftsteater i Närpes som räknas till Finlands främsta amatörteatrar.

Närpes teater grundades 1963 och spelade några år inomhus på Bengtsgården. Teatern erhöll 1966 en friluftsscen med vridläktare för drygt 400 personer i Öjskogsparken. Premiärpjäsen var Väinö Linnas Högt bland Saarijärvis moar, som gavs 1966–1967, regisserad av Ralf Långbacka, som kompletterade Linnatrilogin med Upp trälar 1968–1969 och med Söner av ett folk 1977–1978. Långbacka regisserade också Bertolt Brechts Herr Puntila och hans dräng Matti (1972, med Georg Backlund som Puntila). Åren 1992–1993 visades Resan till Raivola, som handlade om Edith Södergran, till Lars Huldéns text och 1998–1999 Don Quijote, mannen från La Mancha. Då Närpes teater 2004 firade 40-årsjubileum satsade man stort på Linnas torpartrilogi, men nu komprimerad till en enda pjäs, Under Polstjärnan, i Peter Snickars regi. Stycket gavs även sommaren 2005.

Källor

Teatrar i Finland
Närpes
Svenskspråkiga teatrar i Finland
Byggnader och anläggningar i Närpes
Tistelgulvecklare

Tistelgulvecklare (Agapeta hamana) är en fjärilsart som beskrevs av Carl von Linné 1758. Arten ingår i släktet Agapeta, och familjen vecklare (Tortricidae).

Utseende 
Tistelgulvecklare har gula framvingar med rostbrunt snett streck från bakhörnet, liten rostbrun fläck mitt på vingen nära bakkanten och ytterligare rostbrun teckning i yttre delen av vingen. Artens vingbredd är 15-25 mm. I Sverige kan den möjligen förväxlas med klintgulvecklare, Agapeta zoegana, annars är den omisskännelig med svenska förhållanden.

Utbredning 
Tistelgulvecklare förekommer i större delen av Europa, (från Iberiska halvön till Uralbergen), västra och södra Sibirien, Kaukasien, Kazakstan, Transkaukasus, Mindre Asien, Centralasien, Iran, Afghanistan, Mongoliet, västra Kina och norra Indien.
I Sverige förekommer arten tämligen allmänt i hela södra halvan av landet, från Skåne till Gästrikland.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Fjärilar
Vecklare
hamana
Insekter i palearktiska regionen
Hans Fors

Hans Alexander Fors, född 24 december 1933 i Kronoby, död 15 januari 1993 i Helsingfors, var en finländsk författare och teaterchef. 

Som dramaturg 1962–1963, biträdande chef 1966–1968 och chef 1969–1981 gjorde Fors Radioteatern till en av de angelägna scenerna i det finlandssvenska teaterrummet. Själv bidrog han med en rad egna pjäser, som virtuost utnyttjade radiomediets möjligheter till närkontakt med lyssnaren. Bland hörspelen märks Mitt namn var Malkus (1960), Jag tänker ofta på Palomares (1969) och Passionerna (1980). 

Fors radioproduktion, genom sin kvalitet och omfattning unik i finlandssvensk litteratur, finns samlad i volymen Röster, händer utsträckta (1984). Hans författarskap, som ständigt skiftade mellan poesi och lyrisk prosa, inleddes med diktsamlingen Samklang (1953). Här odlade han en senmodernistisk stil som förenades med en romantisk, ljusomstrålad livsuppfattning i senare samlingar som Brödet och stjärnan (1971), Lysaren (1975) och En kärleksbok (1978). 

I sin prosa anknöt Fors ofta till österbottniska barndomsminnen, där kärleken till ett landskap kontrasteras till präglande upplevelser av mänsklig utsatthet. För outsidern, byoriginalet, hade han alltid ett varmt ord. Novellsamlingen Ohördas rop (1970) och romanen Livets bryggor (1980), där tillvaron betraktas ur en sexårings perspektiv, slår an en egenartad hembygdston som fullföljs i Fors sista roman Under höga träd (1990). Prosan har en genomarbetad språkrytm som vittnar om hans stora musikintresse. Sin brottning med de existentiella frågorna gestaltar han i den bibliska parafrasen Josef från Arimatea (1982).

Källor

Finlandssvenska författare
Finländska teaterchefer
Finländska dramaturger
Födda 1933
Avlidna 1993
Män
Personer från Kronoby
Sinagra, Messina

Sinagra är en ort och kommun i storstadsregionen Messina, innan 2015 i provinsen Messina, i regionen Sicilien i sydvästra Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i storstadsregionen Messina
Terme Vigliatore

Terme Vigliatore är en ort och kommun i storstadsregionen Messina, innan 2015 i provinsen Messina, i regionen Sicilien i sydvästra Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i storstadsregionen Messina
Tusa, Messina

Tusa är en ort och kommun i storstadsregionen Messina, innan 2015 i provinsen Messina, i regionen Sicilien i sydvästra Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i storstadsregionen Messina
Venetico, Messina

Venetico är en kommun i storstadsregionen Messina, innan 2015 i provinsen Messina, i regionen Sicilien i sydvästra Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i storstadsregionen Messina
Mardi gras (målning)

Mardi gras eller Pierrot och Harlekin är en oljemålning av den franske konstnären Paul Cézanne från 1888. Den är utställd på Pusjkinmuseet i Moskva.

Cézanne utförde fyra målningar av figurer från Commedia dell'arte under åren 1888–1890 då han var bosatt i Paris och hade en ateljé på Rue du Val-de-Grâce. Den första avbildar både Pierrot och Harlekin och de tre senare enbart Harlekin. Konstnärens son och namne, Paul Cézanne, stod modell för Harlekin i sin rödsvart-rutiga dräkt. Hans vän Louis Guillaume stod modell för Pierrot.

Målningens franska titel, Mardi Gras, betyder ”fet tisdag” eller fettisdagen och syftar på karnivaler som då sker.

De tre målningarna av Harlekin (, ) är alla daterade 1888–1890. Den ena är utställd på National Gallery of Art i Washington, den andre på Pola Museum of Art i Hakone och den tredje är i privat ägo.

Källor 
Pusjkinmuseets webbplats
cezannecatalogue.com
National Gallery of Arts webbplats

Målningar 1888
Målningar av Paul Cézanne
Målningar på Pusjkinmuseet
Ivar Neuman

Karl Ivar Neuman, född 28 november 1876 i Ödsmåls socken, död 10 augusti 1939 i Jönköping, var en svensk tidningsredaktör och kommunalpolitiker.

Ivar Neuman var son till handlanden Martin Neuman. Han var 1886–1892 elev vid Gustavsbergs skola, en internatskola för obemedlade barn i Uddevalla. Han arbetade därefter 1895-1899 som ritare vid olika verkstäder i Trollhättan och Göteborg men blev engagerad i den socialistiska rörelsen. Åren 1899–1901 arbetade han vid Ny Tids avdelning i Borås och var därefter redaktör och utgivare av Lysekilskuriren 1901–1902. Åren 1902–1906 arbetade han vid Ny Tids huvudredaktion i Göteborg. Samtidigt var Neuman 1900–1901 och 1908–1920 ledamot av Socialdemokratiska arbetarepartiets partistyrelse. Han var även 1905–1907 vice ordförande i Verdandis riksloge, 1907–1911 studieledare i Verdandis riksloge och 1911–1920 ordförande i rikslogen. Neuman var 1906–1919 chefredaktör för Smålands Folkblad och samtidigt ledamot av stadsfullmäktige i Jönköping 1911–1920. I Jönköping var han även ledamot av drätselnämnden 1915–1920 och 1931–1932, ledamot av kontrollnämnden för sociala anslag 1921–1922, ledamot av biblioteksstyrelsen 1929–1935 och ledamot av styrelsen för pensionärshemmet 1935–1936. Neuman blev 1921 systembolagskontrollant vid Systembolagets förtroendenämnd, avdelningschef vid Göteborgssystemet 1927 och direktör för Systembolaget i Jönköping 1928.

Källor

Svenska kommunalpolitiker
Svenska chefredaktörer
Födda 1876
Avlidna 1939
Män
Personer från Ödsmåls socken
Druvjuice

Druvjuice erhålls genom att krossa och blanda druvor till en vätska. Sockret i druvjuice gör att det kan jäsas och göras till vin, konjak eller vinäger.

Religion

Katolska kyrkan
Katolska kyrkan använder inte druvjuice i sakramentet eftersom de tror att bröd och vin bokstavligen blir Jesu Kristi kropp och blod, en dogm som kallas transsubstantiation. Därför antas det att användning av druvjuice hindrar transsubstantiationen från att faktiskt äga rum.

Protestantismen
Vissa protestantiska grupper använder druvjuice i nattvarden.

Judendomen
Även om alkohol är tillåtet i judendomen, används druvjuice ibland som ett alternativ för kiddush på sabbat samt judiska helgdagar, och det har samma välsignelse som vin. Många experter hävdar emellertid att druvjuice måste kunna förvandlas till vin naturligt för att kunna användas för kiddush. Vanlig praxis är dock att använda valfri druvjuice för kiddush så länge det är kosher.

Referenser

Juice
Die Jovialen

Die Jovialen, op. 34, är en vals av Johann Strauss den yngre.

Historia 
Under 1846 hade Johann Strauss den yngre ett flertal engagemang i Sträussel-Säle (till vardags känd som 'Sträussl'). Detta populära dansställe hade öppnats 1834 på en bit land nära Josefstädter Theater i Wienerförorten Josefstadt. Strauss befann sig fortfarande i skuggan av sin framgångsrike fader att Sträussl var ett av endast två respektabla danslokaler som var villiga att erbjuda arbete till den unge kapellmästaren och hans orkester. 

Det var sålunda på Sträussl som valsen Die Jovialen spelades första gången den 25 november 1846 i samband med en bal för att fira helgonet Sankta Katharina.

Om valsen
"Jovial" betyder munter eller levnadsglad, och begreppet passar även in på musikstyckets karaktär. Trots att valsen sällan spelas numera återanvände Strauss ett av valstemana (tillsammans med några andra tidigare skrivna valser) i sin Jubilee-Waltz (1872)

Speltiden är ca 10 minuter och 14 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1846 med kommentarer om Die Jovialen.
 Die Jovalen i Naxos-utgåvan.

Referenser

Valser av Johann Strauss den yngre
Musikåret 1846
Ung flicka vid piano

Ung flicka vid piano eller Ouvertyr till Tannhäuser () är en oljemålning av den franske konstnären Paul Cézanne från 1868. Den är utställd på Eremitaget i Sankt Petersburg.

Cézanne målade Ung flicka vid piano på Jas de Bouffan, den gård som hans föräldrar ägde utanför Aix-en-Provence. I målningen avbildas Cézannes syster vid pianot och hans mor i soffan i bakgrunden. Undertiteln anger att systern spelar ouvertyret till Richard Wagners Tannhäuser.

Källor 
Eremitagets webbplats
cezannecatalogue.com

Målningar 1868
Målningar av Paul Cézanne
Målningar på Eremitaget
Målningar med motiv från Provence
Interiörer (målningar)
Hans Christoph Fritzsche

Hans Christoph Fritzsche, född före 1629, död 1674 i Hamburg. Han var en orgelbyggare från Dresden med ursprung i det tyska orgelbyggeriet och var verksam i norra Tyskland, Danmark och södra Sverige.

Biografi 
Fritzsche var son till orgelbyggaren Gottfried Fritzsche från dennes första äktenskap. 1655 inrättade han sin verkstad i Köpenhamn. Det fanns familjerelationer till Friedrich Stellwagen, eftersom han gifte sig med Fritzsches syster Theodora. Hans dotter Anna Christina gifte sig med svärsonen Hans Henrich Cahman. Cahman fortsatte verksamheten efter Fritzsches död och fullbordade det pågående arbetet i Hamburg-Neuenfelde.

Orgelverk

Litteratur

Referenser 

Tyska orgelbyggare
Avlidna 1674
Män
Gyllene år (roman)

Gyllene år (originaltitel: These Happy Golden Years) är åttonde delen i bokserien Lilla huset på prärien, av Laura Ingalls Wilder. Den kom ut på engelska 1943 och på svenska 1962.

Handling 
Boken är baserad på Ingalls senare tonårstid, boende nära De Smet, i South Dakota. Den skildrar bland annat hennes korta tid som lärare, med start som 15-åring samt hennes kurtis med Almanzo Wilder. Boken skildrar perioden 1882 fram till 1885, då paret gifte sig.

Filmatiseringar 
Bokens handling utspelar sig under säsong sex i TV-serien Lilla huset på prärien, vilken originalsändes 1979–1980. I rollen som Laura Ingalls ses Melissa Gilbert och hennes stora kärlek Almanzo Wilder spelas av Dean Butler.

Källor 

Skönlitteratur 1943
Amerikansk barnlitteratur
Engelskspråkig skönlitteratur
Amerikanska romaner
Lilla huset på prärien-böcker
Pieter Verhoeff

Pieter Verhoeff, född 4 februari 1938 i Lemmer, död 17 april 2019 i Amsterdam, var en nederländsk filmregissör. Han har regisserat filmen De brief voor de koning (2008).

Referenser

Externa länkar 

 
 

Födda 1938
Avlidna 2019
Män
Nederländska filmregissörer
Walther Buchowiecki

Walther Buchowiecki, född 1 juni 1908 i Wien, död 31 december 1990 i Brixen, var en österrikisk konsthistoriker och bibliotekarie.

Bibliografi i urval
 Der Barockbau der ehemaligen Hofbibliothek in Wien, ein Werk J. B. Fischers von Erlach. Beiträge zur Geschichte des Prunksaales der Österreichischen Nationalbibliothek. Praschner, Wien 1957.
 Handbuch der Kirchen Roms. Der römische Sakralbau in Geschichte und Kunst von der altchristlichen Zeit bis zur Gegenwart. Hollinek, Wien 1967–1997.

Källor
Austria-Forum

Österrikiska konsthistoriker
Österrikiska bibliotekarier
Personer från Wien
Födda 1908
Avlidna 1990
Män
Architecten-Ball-Tänze

Architecten-Ball-Tänze, op. 36, är en vals av Johann Strauss den yngre.

Historia
Till karnevalssäsongen 1847 hade Johann Strauss den yngre komponerat två valser, 2 kadriljer och en polka.  Om man beaktar det faktum att en vals består av 10 melodier, en kadrilj av 12 och en polka av 3, så hade Strauss sammanlagt skapat 67 melodier på sex veckor. Medan fadern, Johann Strauss den äldre, fortfarande dominerade dansscenerna för hovet och överklassen fick hans 21-årige son hålla till ute i förorten: Café Dommayer i Hietzing och Zum goldenen Strauss i Josefstadt. När Wiens arkitektstudentet skulle hålla sin bal den 27 januari 1847 i den nyrenoverade Zum goldenen Strauss, fick Strauss i uppdrag att komponera musiken. Hans bidrag blev valsen med den passande titeln Architecten-Ball Tänze, hans första uppdrag till en societetsbal i den kejserliga huvudstaden Wien. Arkitektstudenterna och deras lärare var de som var ansvariga för byggandet av vad som skulle komma att bli Ringstraße, den gata som omger Wiens innerstad. 

Förläggaren H.F. Müller gav ut klaverutdraget till valsen den 2 september 1847. Valsen ådrog sig ingen uppmärksamhet i pressen men framfördes regelbundet i sin originalform och i olika arrangemang.

Om valsen
Speltiden är ca 9 minuter och 22 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1847 med kommentarer om Architecten-Ball-Tänze.
 Architecten-Ball-Tänze i Naxos-utgåvan.

Referenser

Valser av Johann Strauss den yngre
35 Aquilae

35 Aquilae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Örnen, som också har Bayer-beteckningen c Aquilae och variabelbeteckningen V1431 Aquilae. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 5,80 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 16,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 200 ljusår (ca 61 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 12 km/s. På det beräknade avståndet minskar stjärnans skenbara magnitud med 0,26 enheter genom en skymningsfaktor orsakad av interstellärt stoft.

Egenskaper
35 Aquilae är en vit till blå underjättestjärna i huvudserien av spektralklass A0 Ivp. Den har en massa som är ca 2,1 solmassor, en radie som är ca 1,8 solradier och utsänder ca 14 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 8 900 K.

År 1994 upptäcktes att 35 Aquilae är en variabel stjärna med en pulseringsperiod på bara 30 minuter. Den bestämdes till att vara en Delta Scuti-variabel, vilket är en typ av stjärna som finns på instabilitetsremsan som genomgår korta periodpulseringar. Observationer med rymdteleskopet Spitzer visar att 35 Aquilae har ett överskott av infraröd strålning för en stjärna av dess typ. Detta överskott kan förklaras av uppvärmningen av närliggande interstellärt stoft som tillhör ett diffust moln av material som stjärnan passerar genom. Denna interaktion kan också förklara Lambda Bootis-kategoriseringen av stjärnan.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/95793/35aquilae.

Stjärnbilden Örnen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Vita underjättar
Delta Scuti-variabler