kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tabu (musikalbum)

Tabu är den svenska popgruppen Timoteijs andra album och släpptes den 16 maj 2012. Första singlarna ut var "Het" (2011) och "Stormande hav" (2012). Gruppen deltog med "Stormande hav" i Melodifestivalen 2012 vid deltävling 2 i Göteborg där den tog sig vidare till andra chansen i Nyköping där den slogs ut mot Top Cats. Stormande hav skrevs av Kristian Lagerström, Johan Fjällström, Stina Engelbrecht och Jens Engelbrecht. Låtarna "Glöd" och "Faller" skrevs av bland annat Cecilia Kallin.

Låtlista 
 "Ta mig till sommaren" – 3:58
 "Tabu" – 3:46
 "Högre" ("Lovers Lullaby") – 3:02
 "Säg det om igen" – 4:01
 "Stormande hav" – 3:06
 "Adrenalin" – 3:40
 "Faller" – 3:08
 "Glöd" – 3:07
 "Puls" – 3:18
 "Het" – 3:15
 "Bara för en natt" – 3:23

Referenser

Noter

Webbkällor 

 http://www.aftonbladet.se/nojesbladet/melodifestivalen/article13906971.ab
 http://www.expressen.se/noje/lyssna-bidragen-som-gatt-till-andra-chansen/
 https://www.skovdenyheter.se/article/las-chatten-med-timoteij/
Musikalbum 2012
Svenska popalbum
Mediumfrekvens

Mediumfrekvens (MF; ) är ITU-beteckningen för radiofrekvenser (RF) i intervallet 300 kHz till 3 MHz. En del av detta band utgör mellanvågsbandet (MW) för AM-radio. MF-bandet är även känt som hektometerbandet eller hektometervågor, med våglängder i intervallet tio till en hektometer (1000 till 100 m). Frekvenser direkt under MF betecknas låg frekvens (LF), medan det första högre frekvensbandet är känt som hög frekvens (HF). MF används främst för AM-radio, navigationsradiofyrar och transoceanisk flygledning.

Källor 

Frekvensband
Hög frekvens

Hög frekvens (HF; ) är ITU-beteckningen för radiofrekvenser (RF) i intervallet 3 till 30 MHz. En viktig del av detta band utgör kortvågsbandet (SW), så kommunikation vid dessa frekvenser kallas ofta för kortvågsradio. HF-bandet är även känt som dekameterbandet eller dekametervågor, med våglängder i intervallet tio till en dekameter (100 till 10 m).

Källor 

Frekvensband
Lesath

Lesath eller Ypsilon Scorpii (υ Scorpii, förkortat Ypsilon Sco, υ Sco), som är stjärnans Bayerbeteckning,  är en stjärna belägen nära Lambda Scorpii i sydöstra delen av stjärnbilden Skorpionen. De två bildar ett optiskt par som ibland kallas "Kattens ögon". Den har en skenbar magnitud på 2,7 och är tillräckligt ljus för att vara synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätningar befinner den sig på ett avstånd av 580 ljusår (ca 177 parsek) från solen.

Nomenklatur
Ypsilon Scorpii har det traditionella namnet Lesath (alternativt stavat Leschath, Lesuth), från det arabiska las'a, "passage (eller bett) av ett giftigt djur". Detta är en feltolkning av Scaliger (en europeisk astronom som kunde arabiska) för det tidigare "Alascha", som kom från arabiska al laţkha "den dimmiga fläcken", med hänvisning till det närliggande öppna stjärnhopen M7. År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN godkände namnet Lesath för denna stjärna den 21 augusti 2016 och det är nu inskrivet i IAU:s Catalog of Star Names.
Tillsammans med Lambda Scorpii (Shaula) är Lesath listat i det babyloniska kompendiet MUL.APIN som dSharur4 u dShargaz, vilket betyder "Sharur och Shargaz". På koptiska kallades de Minamref Det inhemska boorongfolk i nordvästra Victoria kallade den Karik Karik (tillsammans med Lambda Scorpii), "falkarna".

Egenskaper
Lesath tillhör spektralklass B2 IV, med luminositetsklass "IV" som anger att den är en underjättestjärna. Stjärnans utstrålning från dess yttre skikt är 12 300 gånger den hos solen vid en yttemperatur på 22 831 K. Stjärnan har en radie som är 6,1 gånger större än solens och dess massa är 11 gånger solmassan.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/lesath
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/lesath.html

Stjärnbilden Skorpionen
Bayerobjekt
Blå-vita underjättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Föreningen Smalspåret Växjö-Västervik

Föreningen Smalspåret Växjö-Västervik är en ideell förening med säte i Virserum, som verkar för bevarandet av den kvarvarande delen av Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg. Föreningens ändamål anges dock vara att den smalspåriga järn­vägslinjen mellan ursprungligen Växjö och Västervik i mesta möjliga utsträckning bevaras för framtiden och hålls öppen för trafik av olika slag. Föreningen anger även att de ska verka för upprustning och beva­rande av bansträckningens kvarvarande järnvägs­miljöer så att de kulturhistoriska värdena tas till vara och bevaras. Föreningen är namnet till trots  uteslutande verksam på järnvägen mellan Åseda och dressinstationenHultsfred.

Föreningen är upprättad 1984, när SJ lade ner sina sista smalspåriga järnvägar med persontrafik. Sedan 2008 har man ingen verksamhet kvar utmed järnvägen mellan Hultsfred och Västervik.

Driften av järnvägen liksom övrig verksamhet mellan Virserum och Åseda sker av föreningens driftbolag Smalspåret i Hultsfred AB. 

Verksamheten på järnvägen mellan Hultsfred och Västervik sköts numera av Tjustbygdens Järnvägsförening och Förvaltnings-AB Smålandsbanan.

Byggnadsminne
Sträckan mellan Hultsfred och Virserum, ca 30 kilometer, inklusive Virserums stationshus och stationens godsmagasin, är byggnadsminnesförklarad.
Beslutet om byggnadsminnesförklaring av sträckan Hultsfred-Virserum togs 2005.

Tidigare trafikerad bandel Virserum–Åseda

Se även
Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg
Smalspårsjärnvägen Hultsfred-Västervik
Växjö–Hultsfred–Västerviks Järnvägs AB

Källor
Föreningen Smalspåret Växjö-Västerviks webbplats

Noter

Externa länkar
Föreningen Smalspåret Växjö-Västerviks webbplats

Järnvägsföreningar
Virserum
Museijärnvägar i Sverige
Birger Thölix

Karl Birger Thölix, född 22 juli 1931 i Åbo, död 16 maj 2017 i Åbo, var en finlandssvensk redaktör, författare och debattör. Han var en betydande opinionsbildare i synnerhet under sin tid som chefredaktör för Vasabladet (1964–1992). Han skrev böcker om tidningshistoria och finlandssvenskhet. Han erhöll professors titel år 1991.


Verk
 1994 – Den svenskspråkiga tidningspressen: Utredning om förutsättningar för ett samarbete
 1996 – Alla våra gårdagar: Tidningen som historia och efterglöd
 2005 – Joint operation: Rädda det stackars landskapet
 2007 – En bit i taget: Läsning i blandade ämnen av en liberal åsiktskolportör

Källor

Uppslagsverk

Noter

Män
Födda 1931
Avlidna 2017
Finländska chefredaktörer
Finlandssvenska författare
Finländska innehavare av professors namn
Christine Saarukka

Eva Christine Saarukka, född 19 mars 1948 i Gamlakarleby, död 30 april 2017 i Helsingfors, var en finlandssvensk journalist. Hon studerade vid Åbo Akademi (politices kandidat 1973) och arbetade från 1975 på Rundradion, vid Finlands svenska television. Hon blev känd från flera TV-program, i synnerhet Söndagsöppet.

Christine Saarukka var gift med journalisten Peter Turtschaninoff 1976–1983. Författaren Maria Turtschaninoff är deras dotter.

Källor

Externa länkar 
 Christine Saarukkas arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Kvinnor
Födda 1948
Avlidna 2017
Finländska journalister
Rundradion
Los Rodríguez (musikgrupp)

Los Rodríguez var ett spanskt-argentinskt rockband som var aktivt från 1990 till 1996. Trots deras korta aktivitetsperiod är de idag kända som ett av de populäraste och mest framgångsrika spanskspråkiga rockbanden genom tiderna. Deras originella stil kombinerade klassisk rock med inslag av andra musikstilar som bland annat bolero, rumba, tango, country, blues, funk och flamenco. Några av bandets största förebilder var bland annat Rolling Stones, Sergio Makaroff, Joaquín Sabina och Bob Dylan.

Medlemmar 
 Andrés Calamaro - sång, piano, låtskrivare
 Ariel Roth - gitarr, låtskrivare, sång
 Julián Infante (avliden) - gitarr, låtskrivare, sång
 Germán Vilella - trummor
 Daniel Zamora (avliden) - bas (1993-)
 Candi Avelló - bas (1992)
 Guille Martín - bas (1991)

Diskografi

Studioalbum 
 Buena suerte - 1991
 Sin documentos - 1993
 Palabras más, palabras menos - 1995

Livealbum 
 Disco Pirata - 1992

Samlingsalbum 
 Hasta luego - 1996
 Para no olvidar - 2002

Singlar 
 Engánchate conmigo (1991).
 A los ojos (1991).
 Dispara (1991).
 No estoy borracho (1992).
 Dulce condena (1993).
 Sin documentos (1993).
 Salud, dinero y amor (1993).
 Mi rock perdido (1994).
 Milonga del marinero y el capitán (1995).
 Palabras más, palabras menos (1995).
 Aquí no podemos hacerlo (1995).
 Todavía una canción de amor (1995).
 Para no olvidar (1996).
 Mucho mejor (1996).
 Mucho mejor akustisk version (1996).
 Mi enfermedad ny version  (1996).
 Copa rota (1996).

Spanska rockgrupper
Argentinska rockgrupper
Ogrodzieniec, Ermland-Masurien

Ogrodzieniec (tyska: Neudeck) är en by i nordvästra Polen i Ermland-Masurien.

Orten tillhörde Ostpreussen i Tyskland fram till 1945 och var mest känd som Paul von Hindenburgs lantegendom. Hindenburgs herrgård plundrades och brändes av sovjetiska soldater 1945. Neudeck blev en del av Folkrepubliken Polen samma år. De flesta av den tyska befolkningen evakuerades eller flydde innan Röda armén anlände. Resten utvisades efter kriget. Ruinerna av herrgården revs runt 1950.

Externa länkar 

Orter i Ermland-Masuriens vojvodskap
Brendan Brooks

Brendan Brooks, född 26 november 1978 i St. Catharines, Ontario, är en brittisk-kanadensisk professionell ishockeyspelare som spelar för Braehead Clan i EIHL.

Externa länkar 

Män
Födda 1978
Levande personer
Brittiska ishockeyspelare
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Cincinnati Cyclones (1992–2001)
Spelare i Macon Whoopee (2001–2002)
Spelare i Mississippi Sea Wolves
Spelare i Fife Flyers
Spelare i ERC Ingolstadt
Spelare i Bakersfield Condors (1998–2015)
Spelare i Vålerenga Ishockey
Spelare i Iserlohn Roosters
Spelare i Hamburg Freezers
Spelare i SCL Tigers
Spelare i Stavanger Oilers
Spelare i Manitoba Moose
Spelare i Peoria Rivermen (1996–2005)
Spelare i Peoria Rivermen (2005–2013)
Spelare i Worcester Icecats
Spelare i Reading Royals
Spelare i Manchester Monarchs (2001–2015)
Spelare i Lowell Lock Monsters
Spelare i Dayton Bombers
Spelare i North Bay Centennials
Spelare i Owen Sound Platers
Carl Mannerfelt (ämbetsman)

Carl Erik August Mannerfelt, född den 26 september 1886 i Borås, död den 27 juli 1951 i Mariestad, var en svensk ämbetsman. Han var son till Otto Mannerfelt och far till Nils Mannerfelt.
 
Mannerfelt blev filosofie kandidat i Uppsala 1910, amanuens i kommerskollegiet 1912, aktuarie hos pensionsstyrelsen 1914, egnahemsinspektör och byråchef i jordbruksdepartementet 1919, kansliråd 1926, chef för statens egnahemsstyrelse 1928, statssekreterare i jordbruksdepartementet 1930, landshövding i Skaraborgs län 1935, ordförande i flera direktioner och styrelser inom sagda län samt ordförande och ledamot i olika statliga nämnder, kommittéer och sakkunnigberedningar. Mannerfelt blev ledamot av Lantbruksakademien 1939.

Utmärkelser 
 Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 1946

Källor 

  
 

Landshövdingar i Skaraborgs län
Svenska statssekreterare
Ledamöter av Lantbruksakademien
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Carl
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Borås
Födda 1886
Avlidna 1951
Män
Carl Mannerfelt

Carl Mannerfelt kan syfta på:

 Carl Mannerfelt (1886–1951), svensk ämbetsman
 Carl Mannerfelt (1913–2009), svensk kartograf och företagsledare
BMW G01

BMW G01 är en SUV, tillverkad av den tyska biltillverkaren BMW sedan 2017.

Motor

Referenser

Externa länkar

 BMW Sverige

G01
Fyrhjulsdrivna fordon
3722 Urata

3722 Urata eller 1927 UE är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 29 oktober 1927 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den japanske amatörastronomen Takeshi Urata.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1927
3790 Raywilson

3790 Raywilson eller 1937 UE är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 26 oktober 1937 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter astronomen Raymond N. Wilson.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1937
Harald Nissen (filolog)

Harald Nissen, född den 16 september 1910 i Stockholm, död den 17 december 1990, var en svensk skolman. 

Nissen blev filosofie doktor i Uppsala 1943 på avhandlingen L'ordre des mots dans la Chronique de Jean d'Outremeuse. Han var lärare vid Lundsbergs skola 1937–1939, vid Luleå högre allmänna läroverk 1944–1945, lektor vid Vänersborgs högre allmänna läroverk och Birger Sjöberggymnasiet 1945–1975. Nissen
var ordförande i Humanistiska förbundet i Vänersborg 1953–1967 och sekreterare i Birger Sjöberg-sällskapet från dess grundande 1961.

Källor 

  
 

Svenska romanister
Svenska lektorer
Svenska filologer under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Lärare från Stockholm
Födda 1910
Avlidna 1990
Män
Enkelhusborg

Enkelhusborg var en ensam byggnad som gjordes så stark att den kunde fungera som borg. Exempel på sådana är Glimmingehus i Skåne och Torpa stenhus i Västergötland.

Frälset i Sverige som under 1200- och 1300-talen byggt tornborgar, gick på 1400-talet över till att bygga enkelhusborgar, även kallade fasta hus. De var bestyckade med kanoner och hade skyttegluggar för lättare eldvapen eller armborst. De hade ofta vallgravar eller var på annat sätt omgivna av vatten.

Det är inte troligt att en sådan borg skulle kunna ha tillräckligt med förråd och manskap för att stå emot en lång belägring av en stark och välutrustad armé. Sannolikt var det därför så att frälset inte, till skillnad från kungamakten, byggde borgar för att de skulle kunna uthärda en lång belägring utan istället ville ha ett bekvämt ställe att bo på samtidigt som byggnaden var stark nog att avskräcka en arg skara bönder.

Källor 
Den skandinaviska belägringskonstens utveckling under medeltiden, Lunds Universitet, Institutionen för arkeologi och antikens historia sid. 16, 17

Befästningskonst
3745 Petaev

3745 Petaev eller 1949 SF är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 23 september 1949 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter Michail Ivanovich Petaev.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1949
Adam Nimoy

Adam Nimoy, född 9 augusti 1956 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk filmregissör. Han är son till Leonard Nimoy och Sandra Zober.

Är sedan 2018 gift med Terry Farrell.

Nimoy har regisserat enskilda avsnitt av bland annat följande TV-serier: Star Trek: The Next Generation, Babylon 5, På spaning i New York, Ally McBeal, Advokaterna, Ensamma hemma och Gilmore Girls.

Hans första långfilm var dokumentären For the Love of Spock. Hans far spelade Spock i TV-serien Star Trek.

Externa länkar 

Personer från Los Angeles
Födda 1956
Amerikanska filmregissörer
Män
Levande personer
Knut Nissen

Knut Harald Nissen,  född den 4 april 1893 i Göteborg, död den 7 september 1975 i Stockholm, var en svensk jurist.

Nissen blev juris kandidat i Uppsala 1917, assessor i Svea hovrätt 1926, fiskal 1929, hovrättsråd 1933, tillförordnad revisionssekreterare 1929 och ordinarie 1935. Han var justitieråd 1939–1960, ordförande å avdelning i Högsta domstolen 1957–1960 samt ledamot av lagrådet 1946–1948 och 1952–1954. Nissen innehade lagstiftningsuppdrag i finansdepartementet 1931–1932, justitieombudsmannens suppleant 1936–1939 och ordförande i uppfinnarnämnden 1950–1960. Han blev kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 1949. Nissen är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 
 
 Nissen, Knut Harald på SvenskaGravar.se

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Göteborg
Ämbetsmän från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1893
Avlidna 1975
Män
Santa Maria in Campitelli (församling)

Santa Maria in Campitelli, officiellt Santa Maria in Portico in Campitelli, är en församling i Roms stift.

Till församlingen Santa Maria in Campitelli hör följande kyrkobyggnader: 

 Santa Maria in Campitelli
 San Bartolomeo all'Isola
 San Bonaventura al Palatino
 San Giorgio in Velabro
 San Giovanni Battista Decollato
 San Nicola in Carcere
 San Sebastiano al Palatino
 San Stanislao alle Botteghe Oscure
 Sant'Ambrogio della Massima
 Sant'Anastasia al Palatino
 Sant'Angelo in Pescheria
 Sant'Eligio dei Ferrari
 Sant'Omobono
 Santa Caterina dei Funari
 Santa Maria della Consolazione al Foro Romano
 San Giovanni Calibita
 San Gregorio a Ponte Quattro Capi
 Santa Maria Annunziata a Tor de' Specchi
 Oratorio di Gesù al Calvario e di Maria

Referenser 

Församlingar i Roms stift
Ultralåg frekvens

Ultralåg frekvens (ULF; ) är ITU-beteckningen för radiofrekvenser (RF) i intervallet 300 Hz och 3 kHz. ULF-bandet är även känt som hektokilometerbandet eller hektokilometervågor. I magnetosfärisk vetenskap och seismologi ges ofta alternativa definitioner, inklusive intervall från 1 mHz till 100 Hz, 1 mHz till 1 Hz, 10 mHz till 10 Hz. Frekvenser över 3 Hz i atmosfärisk vetenskap hänförs vanligen till ELF-bandet.

Många typer av vågor i ULF-frekvensbandet kan observeras i magnetosfären och på marken. Dessa vågor utgör viktiga fysikaliska processer i den jordnära plasmamiljön. Hastigheten hos ULF-vågorna är ofta associerade med Alfvénvelociteten som beror på det omgivande magnetfältet och plasmans massdensitet.

Detta band används för kommunikation i gruvor, eftersom det kan tränga in i jorden.

Källor 

Frekvensband
Superlåg frekvens

Superlåg frekvens (SLF; ) är ITU-beteckningen för radiofrekvenser (RF) i intervallet 30 Hz och 300 Hz, med motsvarande våglängder från 10 000 till 1 000 km.

Källor

Externa länkar 
 NASA live streaming ELF → VLF Receiver 

Frekvensband
Extremt låg frekvens

Extremt låg frekvens (ELF; ) är ITU-beteckningen för radiofrekvenser (RF) i intervallet 3 till 30 Hz, med motsvarande våglängder från 100 000 till 10 000 km. Inom atmosfärvetenskap ges vanligtvis en alternativ definition, från 3 Hz till 3 kHz. Inom relaterad magnetosfärisk vetenskap anses de lågfrekventa elektromagnetiska oscillationerna (pulsationer som uppträder under 3 Hz) ligga i ULF-bandet, som sålunda definieras annorlunda än ITU-radiobanden.

Källor 

Frekvensband
Måns Mannerfelt

Gustaf Magnus Theodor (Måns) Mannerfelt, född den 11 maj 1884 i Asklanda församling, Älvsborgs län, död den 7 december 1960 i Uppsala, var en svensk officer och skriftställare. Han var son till Otto Mannerfelt samt far till Thure och Carl Mannerfelt.

Mannerfelt blev underlöjtnant vid Göta artilleriregemente 1904 och kapten 1917. Han genomgick Infanteriskjutskolan 1912 och beviljades avsked med pension 1934. Mannerfelt var ordförande i Göteborgs fältskytteförening 1909–1910 samt sekreterare och tävlingsledare i Kungliga Automobilklubbens Göteborgsavdelning 1918–1921. Han tjänstgjorde vid krigshistoriska avdelningen vid generalstaben 1921–1925, 1928 och 1932, vid försvarets kommandoexpedition 1927-1931 och vid krigshistoriska avdelningen vid försvarsstaben 1944. Mannerfelt var  tävlingsryttare. Han redigerade Göteborgs Försvar 1917–1925 och utgav Västgötavägar I–IV (1938–1952).

Källor 

 
  

Svenska officerare
Svenska militärhistoriker
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Asklanda socken
Födda 1884
Avlidna 1960
Män
Måns
Carl Mannerfelt (geograf)

Carl Otto Göran Månsson Mannerfelt, född 10 april 1913 i Göteborg, död 10 september 2009, var en svensk geograf och företagsledare. Han var son till Måns Mannerfelt. 

Mannerfelt genomförde studieresor i Europa och USA samt deltog i den svensk-isländska Vatnajökullexpeditionen under Ahlmann 1936. Han blev filosofie licentiat 1940, filosofie doktor och docent i geografi vid Stockholms högskola 1945 samt tillförordnad professor där 1947. Mannerfelt blev  kartredaktör vid Esselte 1942, direktörsassistent vid Generalstabens litografiska anstalt 1949, chef för kartredaktionen vid Esselte 1950, disponent där 1951. Han var chef för Generalstabens litografiska anstalt 1959–1962, verkställande direktör och koncernchef för Esselte 1962–1974 och styrelseordförande där 1974–1983. Mannerfelt var styrelseledamot i Svenska sällskapet för antropologi och geografi från 1948 (ordförande 1960–1962, 1974–1976 och 1979–1980), i Skid- och friluftsfrämjandet 1942–1950, i Kungliga Automobilklubben 1953–1960, i Svenska Turistföreningen 1960–1965, i Kartografiska sällskapet 1952–1960 (ordförande 1955–1960), i International Cartographic Association 1959–1964, i Medelhavsmuseets vänner (ordförande 1975–1979), i Sveriges grafiska industriförbund 1962–1978 (ordförande 1964–1978), i Svenska boktryckareföreningen 1962–1978, i Grafiska institutet från 1964, i Sveriges industriförbund 1964–1984 och i International Master Printers Association 1963–1979. Han var styrelseledamot i Dynäs 1947–1966 (ordförande 1960–1966), i Svanö från 1947 (ordförande 1965–1983), i Skandinaviska enskilda banken 1973–1983, i Ratos 1974–1979, i börsstyrelsen 1973–1977, i Aktiv Placering 1974–1987, i Holmens bruk (ordförande 1979–1984), i Världsnaturfonden i Sverige från 1974 (ordförande 1980–1986) och i World Wildlife Foundation International från 1979. Mannerfelt redigerade geografiska publikationer, som tidskrifterna Ymer 1940–1954, samt kartor och atlaser. Han utgav skrifterna Några glacialmorfologiska formelement och deras vittnesbörd om inlandsisens avsmältning i svensk och norsk fjällterräng (doktorsavhandling 1945), Funderingar på en skogsstig (1977) samt ett flertal geografiska, geologiska, kartografiska, ekonomiska och reproduktionstekniska arbeten.

Se även
Carl Mannerfelt Gold Medal

Källor 
 
 
 Ulf Sporrong: Carl M:son Mannerfelt till minne i Geografiska notiser, årgång 69 (2011)

Externa länkar 
 Om Carl Mannerfelt på International Cartographic Associations webbplats

 

Svenska geografer
Svenska kartografer
Svenska företagsledare
Carl
Geografer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1913
Avlidna 2009
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Forskare från Göteborg
Kiwiburgare

Kiwiburgare (Kiwiburger) är en hamburgare som säljs i McDonald's restauranger i Nya Zeeland. Den säljs enbart i landet, den såldes under en begränsad tid även i Australien.
 
Den innehåller 113 g köttfärs, ägg, rödbeta. tomat, sallad, ost, lök, senap och ketchup med rostat bröd.  Kiwiburgaren innhehåller ingen kiwifrukt utan är en ordlek med namnet nyzeeländarna använder för sig själva och sitt land.

Referenser

Hamburgare