kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Pennerborn

Johan Pennerborn, född 27 december 1971, är en svensk tidigare ishockeyspelare och numera ishockeytränare i den österrikiska ishockeyklubben Graz 99ers. Efter att ha varit assisterande tränare i Färjestad BK i SHL blev Pennerborn säsongen 2017/2018 huvudtränare för laget. Han ledde laget fram till februari 2022, då han entledigades från uppdraget efter en säsong då laget inte ansågs ha motsvarat de högt ställda förväntningarna.

Spelarkarriär 
Pennerborn spelade ursrpungligen i IK Westmannia från Köping. Han spelade mestadels i division 1 för Sunne IK under sin aktiva hockeykarriär. Han lade ner sin spelarkarriär efter säsongen 2005/2006.

Tränarkarriär 
Pennerborn började sin tränarkarriär säsongen 2006/07 i Sunne IK. Därefter jobbade han som assisterande tränare i Leksands IF innan han var huvudtränare i Grums för både A-laget och J20 Elit i totalt fyra säsonger. 2014 tog Pennerborn över Färjestads U16 Elit, 2016 fick han uppdrag som assisterande tränare för A-laget och sedan 2017 är han huvudtränare för Karlstadklubbens A-lag. Därmed efterträdde han Leif Carlsson som fick sparken efter säsongen 16/17. Han ledde därefter laget fram till februari 2022, då han entledigades från uppdraget till förmån för Thomas Mitell. 

Inför säsongen 2022/2023 värvades han som huvudtränare till Graz 99ers i den Österrikiska ishockeyligan.

Källor

Födda 1971
Män
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Henry Vane den äldre

Sir Henry Vane, född den 18 februari 1589, död 1655, var en engelsk diplomat och politiker. Han var far till Henry Vane den yngre.

Vane tillhörde en ansedd godsägarfamilj från Kent, studerade i Oxford, slogs 1611 till riddare av Jakob I, innehade flera hovämbeten och var från 1614 ledamot av underhuset. Karl I använde Vane i diplomatiska uppdrag i Holland 1629–1630 och i Tyskland 1631, där han hos Gustav II Adolf förgäves sökte genom subsidieanbud utverka Pfalz restitution åt kurfurst Fredrik, Böhmens fördrivne kung. Vane utsågs 1630 till rådsledamot och blev i september 1640 statssekreterare efter Coke. Han vittnade i rättegången mot Strafford emot denne. Vane åtföljde i augusti 1641 kungen på hans skotska resa, avskedades den 4 november samma år från sina ämbeten och slöt sig därpå i parlamentet öppet till oppositionen. Parlamentet utsåg honom i februari 1642 till lordlöjtnant av Durham, och i februari 1644 insattes han i Committee of Both Kingdoms. Under Cromwell valdes Vane 1654 ånyo till underhusledamot, men spelade ingen politisk roll. I Clarendons historia anklagas han, dock utan tillräckliga bevis, för att av personlig hämndlystnad mot Strafford ha förrått denne och kungens sak.

Källor

Tryckta källor

Noter

 

Engelska hovmän
Brittiska diplomater
Brittiska parlamentsledamöter
Diplomater under 1600-talet
Engelska politiker under 1600-talet
Personer i England under 1600-talet
Alumner från Brasenose College, Oxford
Födda 1589
Avlidna 1655
Män
Ugglan
Ariel Ramírez

Ariel Ramírez, född den 4 september 1921 i Santa Fe, Argentina, död den 18 februar 2010 i Monte Grande, provinsen Buenos Aires, var en argentinsk komponist och pianist.

Biografi
Redan som ung intresserade sig Ramírez för hemlandets indianska och kreolska musik. Efter en uppmaning av författaren Atahualpa Yupanqui reste han 1941 i provinserna Tucumán, Salta och Jujuy och blev i Humahuaca bekant med musikern Justiniano Torres Aparicio, som även var en kännare av landets folkkultur.

Sedan 1943 uppträdde Ramírez som pianist med en vidsträckt repertoar av stycken som byggde på sydamerikansk folklore. Vissa av dessa spelade han in på grammofon 1946. Åren 1950 till 1954 levde Ramírez i Europa och därefter flyttade han till Lima för att sedan återvända till Argentina. Där grundade han ensemblen Compañía de Folklore, med vilken han 1957 turnerade i Sovjetunionen, Tjeckoslovakien och Polen. Samtidigt avslutade han sina studier i komposition för Erwin Leuchter.

År 1964 tillkom hans mest kända verk Misa Criolla (Kreolsk mässa), som bygger på främst argentinsk folkmusik. De följande åren uppförde han mässan i Latinamerika, Tyskland, Nederländerna, Belgien och Schweiz. Han komponerade även flera kantater och andra vokalverk, ofta med text av författaren Félix Luna.

Ramírez var ordförande för Sociedad Argentina de Autores y Compositores och utsågs 1988, som förste latinamerikan, till president för Confédération Internationale des Sociétés d'Auteurs et Compositeurs (CISAC).

Verk i urval 

 La tristecita, samba, 1945
 Agua y sol del Paraná
 Misa Criolla, körmässa, 1964
 Navidad Nuestra, 1964
 Navidad en Verano, 1964
 Los caudillos, kantat, 1965
 Mujeres argentinas, kantat, 1969
 Cantata sudamericana, kantat, 1972
 Tríptico mocoví, 1980
 La hermanita perdida, 1980
 Misa por la paz y la justicia, 1980
 Alfonsina y el mar

Källor

Externa länkar 
 Ariel Ramírez webbplats
 Inspelning av Misa Criolla

Argentinska kompositörer
Kyrkomusik
Pianister
Personer från Santa Fé, Argentina
Födda 1921
Avlidna 2010
Män
Live at Alrosa Villa

Live at Alrosa Villa är ett livealbum med det norska folk metal-bandet TrollfesT. Albumet utgavs 2015 av  TrollfesT SA (självutgivet). Albumet är inspelad 14 april 2013 i Alrosa Villa i Columbus, Ohio under bandets "Brumlebassen Tour".

Låtförteckning
"Trollkamp" – 1:47
"Den Åpne Sjø" – 4:11
"Brumblebassen" – 4:49
"Brakebein" – 3:44
"Karve" – 6:35
"Illsint" – 4:00
"Der JegerMeister" – 5:05
"Rundt Bålet" – 2:17
"Helvetes Hunden Garm" – 4:19

Medverkande
Musiker (TrollfesT-medlemmar)
Lodd Bolt (Øyvind Bolt Strönen Johannesen) – basgitarr
TrollBANK (Eirik Renton) – trummor
Mr. Seidel (John Espen Sagstad) – gitarr
Trollmannen (Jostein Austvik) – sång
Manskow (Øyvind Manskow) – dragspel, banjo
Dr. Leif Kjønnsfleis (Morten Müller) – gitarr
DrekkaDag (Dag Stiberg) – saxofon

Produktion
Martin Skar Berger – ljudmix, mastering
Mr. Seidel – omslagsdesign
Chris A. – foto
Florian Stangl – foto
Angelique van Huijzen – foto
Alex Photophobia – foto

Referenser

Externa länkar
 Live at Alrosa Villa på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 2015
Lista över Crash Bandicoot-spel

Detta är en lista över Crash Bandicoot-spel. Listan är sorterad efter utgivningsdatum. Namnen på spelen är de europeiska.

Huvudserie

Racing

Partyspel

Bärbart

Mobilspel

Sammanställningar 

Datorspelslistor efter serie
Crash Bandicoot
Helluva

Helluva är det sjunde studioalbumet med det norska folk metal-bandet TrollfesT. Albumet utgavs 2017 av skivbolaget  NoiseArt Records.

Låtförteckning
"This Is Just the Intro" (instrumental) – 2:21
"Professor Otto" – 3:26
"Spelunking Sisters" – 3:17
"Gigantic Cave" – 3:56
"Steel Sarah" – 4:26
"Trollachen" (instrumental) – 2:52
"Hen of Hades" – 3:30
"Reiten Mit Ein Fisch" – 4:38
"Fräulein Helluva" – 4:05
"Kabaret" – 4:51
"La Grande Finale" – 3:58
"What a Good Idea!" – 1:42
"Don Gnomo Vega" – 4:10
"Спутник" – 3:16

Text och musik: TrollfesT

Medverkande
Musiker (TrollfesT-medlemmar)
Lodd Bolt (Øyvind Bolt Strönen Johannesen) – basgitarr
TrollBANK (Eirik Renton) – trummor
Mr. Seidel (John Espen Sagstad) – gitarr
Trollmannen (Jostein Austvik) – sång
Manskow (Øyvind Manskow) – dragspel, banjo
Dr. Leif Kjønnsfleis (Morten Müller) – gitarr
DrekkaDag (Dag Stiberg) – saxofon

Bidragande musiker
Ingvild "Tante Pãthë" Strønen – violin (spår 2, 9, 11, 12), körsång
Birgitte Christine Glette – körsång
Gina Cesca Sagstad – körsång
Mari Tilje – körsång
Ragnhild Mork – trumpet (spår 4, 7, 9), kornett (spår 4, 7, 9)
Ingebjørg Vilhelmsen – trumpet (spår 1, 3, 5, 11)
Pål André Grimstad Worren – trumpet (spår 8, 10)
Miriam "Sphinx" Renvåg – sång (spår 4, 5), körsång
Torgrim (Torgrim Torve) – sång (spår 8)
Karin Krog – sång (spår 11)
Bok'n'Brusetruse (Jon Eirik Bokn) – tamburin (spår 3, 7, 12)
Annbjørg Engås – trombon (spår 1, 3–5, 7-11)
Øyvind Gulbrandsrud – bastrombon (spår 1, 3–5, 7-11)
Halvard Sutterud – tuba (spår 1, 3–5, 7-11)

Produktion
Endre Kirkesola – ljudtekniker, ljudmix, mastering
Andy WarTroll – omslagsdesign
Jonas Darnell – omslagskonst

Referenser

Externa länkar
 Helluva på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 2017
Nomada tiftonensis

Nomada tiftonensis är en biart som beskrevs av Cockerell 1903.
Arten förekommer i USA och Kanada. Den betraktades tidigare (fram till 2010) som en synonym till förväxlingsarten Nomada texana innan Droege et al. visade att den var en sann art.

Beskrivning 
Arten är en förväxlingsart till Nomada texana, och som denna har den en långsträckt, getingliknande kropp med elfenbensfärgade till blekgula tvärband på den i övrigt svarta bakkroppen.

Ekologi 
Som alla gökbin bygger arten inga egna bon, utan larven lever som boparasit hos vägbin, där den äter av det insamlade matförrådet, efter det att värdägget ätits upp eller värdlarven dödats. Arten lever på sandjord, där den flyger till blommande växter från familjer som korgblommiga växter (gullrissläktet) och kransblommiga växter (timjansläktet).

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar USA och Kanada från Ontario till Maine och södeut från Wisconsin till Georgia.

Källor 
 

Gökbin
tiftonensis
Kurt Florén

Kurt Florén, född 1 september 1896 i Strömstad, död 7 mars 1966 i Tossene socken, var en svensk målare och diversearbetare.

Kurt Florén var från början kusk och diversearbetare men började teckna och måla i trakterna runt Gerlesborg. Han debuterade i utställningen "Naivt och folkligt" på Konstnärshuset 1946 och finns representerad med teckningar på Moderna museet. 1955 deltog han i utställningen "Kretsen kring Gerlesborg" på Göteborgs konsthall.

Källor

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1896
Avlidna 1966
Män
Personer från Strömstad
Heikki Castrén

Viljo Heikki Castrén, född 8 augusti 1929 i Helsingfors, död där 24 januari 1980, var en finländsk arkitekt.
 
Castrén avlade 1955 examen vid Tekniska högskolan i Helsingfors och var verksam vid Viljo Revells arkitektbyrå från 1956. Efter Revells frånfälle 1964 blev Castrén ledare för en arkitektbyrå som fullbordade Korvhuset (1967) och försäkringsbolaget Pohjolas hus (1969) i Helsingfors. Senare ledde Castrén planeringen av bland annat Esbo stadshus (1972) och nuvarande Fortums huvudkontor i Esbo (1973).

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1929
Avlidna 1980
Män
Arkitekter från Helsingfors
Chronicles of Chaos

Chronicles of Chaos är ett samlingsalbum med det amerikanska death metal-bandet Sadus, utgivet 1997 av skivbolaget Mascot Records. Albumet innehåller låtar från bandets tre första studioalbum.

Låtlista 
 "Certain Death" –  4:14
 "Undead" –  4:03
 "Sadus Attack" –  1:44
 "Torture" –  2:24
 "Hands of Fate" –  3:55
 "Illusions" –  3:48
 "Man Infestation" –  4:06
 "Good Rid'nz" –  4:33
 "Powers of Hate" –  3:40
 "Arise" –  6:18
 "Oracle of Obmission" –  3:50
 "Through the Eyes of Greed" –  4:16
 "Valley of Dry Bones" –  2:22
 "Slave to Misery" –  4:01
 "Facelift" –  7:00
 "Deceptive Perceptions" –  3:35
 "Echoes of Forever" –  6:00

 Spår 1–6 är från Illusions, spår 7–11 är från Swallowed in Black och spår 12–17 är från A Vision of Misery.

Medverkande 
Musiker (Sadus-medlemmar)
 Darren Travis – sång, gitarr
 Rob Moore – gitarr
 Steve DiGiorgio – basgitarr
 Jon Allen – trummor

Produktion
John Marshall – producent, ljudtekniker, ljudmix
Michael Rosen – producent, ljudtekniker, ljudmix
Bill Metoyer – producent, ljudtekniker, ljudmix
Eddy Schreyer – mastering
Tom Coyne – mastering

Referenser

Externa länkar 
Låttexterna på DarkLyrics.com
Chronicles of Chaos på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 1997
Amerikanska death metal-album
Michael Rosen

Michael Wayne Rosen, född 7 maj 1946 i Harrow, Middlesex, är en brittisk romanförfattare och poet. Rosen var läsambassadör från juni 2007 till juni 2009. Han har även varit programledare och politisk kolumnist.

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats 

Brittiska författare
Brittiska författare under 1900-talet
Brittiska författare under 2000-talet
Brittiska poeter
Engelska författare av barn- och ungdomslitteratur
Brittiska internetfenomen
Ledamöter av Royal Society of Literature
Födda 1946
Levande personer
Män
Alumner från Wadham College, Oxford
Einar Flinckenberg

Johan Einar Flinckenberg, född 1 juni 1884 i Vasa, död 14 januari 1933 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. 

Flinckenberg var 1909–1010 arkitekt vid Överstyrelsen för allmänna byggnaderna, 1910–1920 vid Helsingfors stads byggnadskontor och bedrev samtidigt egen arkitektverksamhet tillsammans med Karl Hård af Segerstad. Tillsammans ritade de bland annat Hagnäs saluhall (1912) och Kajsaniemi folkskola (1923) i Helsingfors samt ett flertal villor i Brändö villastad. Av Flinckenbergs övriga verk kan nämnas hörnbyggnaden vid Unionsgatan 45 (1927). Dessutom tjänstgjorde han under en period som stadsarkitekt i Vasa.

Bilder

Källor

Externa länkar

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1884
Avlidna 1933
Män
Personer från Vasa
Hans Rosenquist (regissör)

För den svenske konstnären, se Hans Rosenquist.
Hans Rosenquist, född 1 augusti 1949, är en dansk teaterregissör, dramaturg och teaterpedagog.

Biografi
1969-1971 gick Hans Rosenquist en utbildning i teaterregi hos Théâtre national populaire i Lyon och 1971-1974 gick han teaterregilinjen vid Statens Teaterskole i Köpenhamn. Efter att ha frilansat som regissör var han 1973-1975 konstnärlig ledare för teatern Svalegangen i Aarhus. I Danmark har han bland annat regisserat på Aarhus Teater, Odense Teater, Gladsaxe Teater, Folketeatret i Köpenhamn, Aalborg Teater, Jomfru Ane Teater och Det Kongelige Teater samt även opera på Den Jyske Opera i Aarhus. 1980-1983 var han rektor för skådespelarutbildningen vid Odense Teater och 1999-2003 rektor för skådespelarutbildningen vid Aarhus Teater. 1984- 1988 var han dramaturg och fast regissör vid Aarhus Teater och samtidigt som han ledde skådespelarutbildningen vid Odense Teater verkade han även som dramaturg och regissör vid teatern. 1989-1990 var han chef för Rogaland teater i Stavanger. 1995 var han en av kandidaterna till chefsposten på Göteborgs stadsteater och 2005 utsågs han till chef för Länsteatern på Gotland men avskedades av styrelsen innan han hann tillträda. Till hans största framgångar som regissör hör Ludvig Holbergs Jeppe paa Bjerget på Nationaltheatret i Oslo 1992 och Peter Weiss Marat/Sade på Aarhus Teater 2005. Hans Rosenquist är känd för sina bildmässiga uppsättningar och han har laborerat med totalteaterformen. Han har dramatiserat flera litterära verk. 1973 gav han ut diktsamlingen Nogen tror stadig på tvivlen och han har översatt dramatik och lyrik från franska.

Regi i Sverige

Referenser

Källor
 Hans Rosenquist, Den Store Danske Encyklopædi (läst 15 april 2017)
 Hans Rosenquist, Gyldendals Teaterleksikon (läst 15 april 2017)
 Lars Linder: Arthur Miller landar i folkhemmet, Dagens Nyheter 24/1 1992
 Sven Hansell: Välfunnen Dickens. Spelglädje hos Dalateatern, Dagens Nyheter 27/11 1994
 Sylvia Hopen: En dansk i chefsstolen? Hans Rosenquist antar utmaningen, Göteborgs-Posten 9/6 1995
 Sven Wollter blir Brahe, Dagens Nyheter 20/6 1995
 Lars-Olof Franzén: Kompetent och livlig hypokondriker. I Hans Rosenquists "Den inbillade sjuke" känns skärpan, Dagens Nyheter 18/10 1997
 Sara Granath: Den sista sucken pratades bort, Svenska Dagbladet 22/9 2000
 Anna Ångström: Vad tillför du Gotlands teater?, Svenska Dagbladet 1/6 2005
 Ulrika Nandra: Uppsagd chef stämmer teater, Svenska Dagbladet 5/1 2006
 Jeppe paa bjerget, Nationaltheatrets arkiv (läst 15 april 2017)
 Arkiv, Kulturhuset Stadsteatern (läst 15 april 2017)

Noter

Externa länkar
 Hans Rosenquists officiella hemsida

Danska teaterregissörer
Danska teaterchefer
Danska dramaturger
Danska teaterpedagoger
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Danska författare under 1900-talet
Danska översättare
Översättare från franska
Födda 1949
Män
Danska operaregissörer
Avlidna 2022
NHL:s expansionsdraft 1967

NHL:s expansionsdraft 1967 var en expansionsdraft för den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL) när ligan skulle expandera från sex medlemsorganisationer till tolv inför säsongen 1967-1968.

Skyddade spelare
Alla existerande medlemsorganisationer fick skydda en målvakt och elva utespelare från att bli draftade av de nya medlemsorganisationerna. Under själva draften fick de skydda en spelare till (*) för varje spelare som blev vald av de nya medlemsorganisationerna i de första 16 omgångarna. Juniorspelare var automatisk skyddade och därför kunde inte bland annat Bobby Orr väljas, spelaren som kom att bli senare världens bästa ishockeyback genom tiderna.

Valda spelare
Alla nya medlemsorganisationer valde 20 spelare, två målvakter och 18 utespelare från de sex existerande medlemsorganisationerna. Målvakterna valdes i de två första rundorna och de efterföljande 18 rundorna valdes utespelare.

California Seals

Den 8 december genomgick medlemsorganisationen ett namnbyte och blev Oakland Seals. Namnet användes fram till den 15 oktober 1970 när de fick namnet California Golden Seals på grund av ägarbyte. Den 14 juli 1976 blev de sålda igen och den här gången flyttades de till Cleveland i Ohio och blev Cleveland Barons.

Los Angeles Kings

Minnesota North Stars

Philadelphia Flyers

Pittsburgh Penguins

St. Louis Blues

Referenser

St. Louis Blues
Pittsburgh Penguins
Philadelphia Flyers
Minnesota North Stars
Los Angeles Kings
California Golden Seals
Ishockeysäsongen 1967/1968
1967
Vilhelm Helander

Arne Anders Vilhelm Helander, född 17 mars 1936 i Helsingfors, är en finländsk arkitekt.

Vilhelm Helander, som var son till arkitekten Arne Helander, utbildade sig till arkitekt på Helsingfors tekniska högskola med examen 1967 och avlade licentiatexamen där 1972. Han var professor i arkitekturhistoria i 1985–2006. Från 1976 drev han en arkitektbyrå tillsammans med Juha Leiviskä.

Han utgav tillsammans med Mikael Sundman 1970 boken Vems Helsingfors? Rapport från innerstaden 1970, där författarna beskrev förödande effekter av en pågående rivningsvåg i en historisk stadsmiljö. Boken fick 1971 det prestigefyllda Eino Leino-priset.

Vilhelm Helander är gift med kemisten Elisabeth Helander.

Restaureringsarbeten i urval
 Gamla studenthuset i Helsingfors, 1979 (tillsammans med Juha Leiviskä)
 Ständerhuset i Kronohagen i Helsingfors, 1988–1993
Finlands nationalmuseum i Helsingfors, 1997–2000 
 Helsingfors domkyrka, 1999
Björneborgs stadshus 
Borgå rådhus
Den gode herdens kyrka i Baggböle i Helsingfors, restaurering och tillbyggnad, 2002 (tillsammans med Juha Leiviskä)

Bibliografi
Vilhelm Helander och Mikael Sundman: Vems Helsingfors? Rapport från innerstaden 1970, Schildts 1970
Vilhelm Helander och Mikael Sundman: Renovering finska städer, Housing Board publikationer 1972
Vilhelm Helander och Mikael Sundman: Hur ser det ut i vårt land - förändring av miljön och öde arkitektoniska arvet, Arkitekturmuseet, Helsingfors 1982
Vilhelm Helander och Simo Rista: Finländsk arkitektur, 1987
Vilhelm Helander: Modern arkitektur i Finland Kirjayhtymä. Helsingfors 1995
Vilhelm Helander (redaktör): Egendomar'', Edita, Helsingfors 1999

Utmärkelser i urval 
1971 Eino Leino-priset (tillsammans med Mikael Sundman) 
1998 Pro Finlandia-medaljen
2007 Byggrosen, 2007 (tillsammans med Juha Leiviskä)

Källor
 Denna artikel är baserad på artikeln Vilhelm Helander på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Finländska professorer i arkitektur
Arkitekturhistoriker
Personer verksamma vid Tekniska högskolan i Helsingfors
Födda 1936
Levande personer
Män
Arkitekter från Helsingfors
Ledamöter av Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland
Finlandssvenska arkitekter
Finlandssvenska professorer
William Vane

William Vane kan syfta på: 

* William Vane, 1:e viscount Vane (1682–1734), brittisk peer
 William Vane, 2:e viscount Vane (1714–1789), brittisk peer
 William Vane, 1:e hertig av Cleveland (1766–1842), brittisk peer
 William Vane, 3:e hertig av Cleveland (1792–1864), brittisk peer
 William Vane, 1:e baron Inglewood (1909–1989), brittisk peer
U20-världsmästerskapet i fotboll 2017

U20-världsmästerskapet i fotboll 2017 spelades i Sydkorea. Detta är ett världsmästerskap som involverar ungdomar under tjugo års ålder och hålls vartannat år. Mästerskapet spelades mellan den 20 maj och 11 juni 2017. 

Serbiens U20-landslag vann för två år sedan och var de regerande världsmästarna men deltog inte i detta års upplaga av U20-världsmästerskapet. De misslyckades under de europeiska kvalen och var den femte nationen med att misslyckas med kvalificering som regerande mästarna.

Kvalificerade nationer

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Grupp E

Grupp F

Ranking av grupptreor

Slutspel

Slutspelsträd

Åttondelsfinaler

Kvartsfinaler

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Referenser
Ragnar Wessman

Ragnar Alexander Wessman, född 30 augusti 1894 i Tammerfors, död 7 november 1977 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. 

Efter examen från Tekniska högskolan i Helsingfors 1921 tjänstgjorde Wessman hos bland andra Karl Lindahl och startade därefter egen arkitektverksamhet, vilken främst inriktades på sjukhus. Han var från 1929 verksam vid Medicinalstyrelsens byggnadsavdelning, vilken 1940 uppgick i Byggnadsstyrelsen, och där han 1942–1960 var överarkitekt. Under denna tjänstgöring ritade bland annat Östanlids sanatorium (1940) i Jakobstad, sjukhus i Varkaus, Vichtis, Forssa, Somero, Nystad och Kajana, samt Åbo sjuksköterskeskola samt Loimaa och Kuusankoski kretssjukhus. Han ritade dessutom flera bostads- och affärshus i Helsingfors samt Tavastehus skyddskårshus och Ekenäs vattentorn (1931).

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Personer från Tammerfors
Födda 1894
Avlidna 1977
Män
Biobläck

Biobläck, eller bioink på engelska, är material som utvecklats för 3D-bioskrivning. Biobläck efterhärmar däggdjurscellers extracellulära matrix för att understödja vidhäftningen, celldelningen och differentieringen. Biobläck skiljer sig från traditionella biomaterial såsom hydrogeler, polymernätverk och skumställningar genom sin förmåga att beläggas som trådar genom en friformsframställningsprocess. Till skillnad från traditionella additiva tillverkningsmaterial såsom termoplastpolymerer, keramiker och metaller som kräver starka lösningsmedel, korslänkade modaliteter eller höga temperaturer för att kunna skrivas, så används biobläck under mycket mildare omständigheter. Dessa milda omständigheter är nödvändiga för att säkerställa kompatibiliteten med levande celler och förhindra nedbrytning av bioaktiva molekyler och makroproteiner. Dessa biobläck har ofta skapats utifrån existerande hydrogelbiomaterial och härletts från naturliga polymerer såsom gelatin, alginat, fibrin, chitosan och hyaluronsyra som är känsliga för processomständigheterna.

Skillnader från traditionella 3D-skrivmaterial:
 Skrivs vid mycket lägre temperaturer (37 °C eller lägre) 
 Milda korslänkningsparametrar 
 Naturlig härstamning 
 Bioaktiva
 Möjliga att använda för att manipulera celler

Referenser
Tills vi möts igen (miniserie)

Tills vi möts igen (eng: Till We Meet Again) är en amerikansk miniserie från 1989, baserad på Judith Krantz roman Tills vi möts igen. I huvudrollerna ses Michael York, Lucy Gutteridge, Courteney Cox, Mia Sara, Hugh Grant och Bruce Boxleitner. Serien hade svensk premiär i TV2 den 5 september 1992.

Rollista i urval 
 
 Michael York - Paul de Lancel 
 Courteney Cox - Marie-Frederique 'Freddy' de Lancel 
 Mia Sara - Delphine de Lancel 
 Lucy Gutteridge - Eve de Lancel 
 Hugh Grant - Bruno de Lancel 
 Charles Shaughnessy - Armand Sadowski 
 Maxwell Caulfield - Alain Marais 
 John Vickery - Anthony Alistair Wilmot 'Tony' Longbridge 
 Barry Bostwick - Terrence 'Mac' McGuire 
 Bruce Boxleitner - Jock Hampton 
 Denis Arndt - Swede Castelli 
 Juliet Mills - Vivianne de Biron 
 Caroline Blakiston - Madame Courdet 
 Angela Browne - Lady Penelope Longbridge 
 Linden Chiles - Richard Armstrong 
 Niamh Cusack - Louise 
 Roland Curram - Markis de St. Fraycourt 
 Christopher Chaplin - Jacques Sette 
 Paul Daneman - Jean-Luc de Lancel 
 Vernon Dobtcheff - Felix Penroux 
 David Griffin - Kapten Douglas 
 Elisabeth Harnois - Freddy som ung 
 Susannah Harker - Laure de Lancel 
 Wolf Kahler - Kapten Ruttemann 
 Rosalind Knight - Markisinnan de St. Fraycourt 
 Phyllida Law - Annette de Lancel

Källor

Externa länkar 

TV-seriestarter 1989
TV-serieavslutningar 1989
Andra världskriget på film
Amerikanska dramaserier
Amerikanska miniserier från 1980-talet
Engelskspråkiga TV-serier