kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jöns Ternström

Jöns (Johan) Ternström, född 17 april 1803 i Tararps by i Bräkne-Hoby socken, död 7 juni 1882 i Fjälkestads socken, var en svensk präst.

Jöns Ternström var son till timmermannen Sven Carlsson och Ingar Larsdotter. Han uppmärksammades tidigt för sin lästlust av biskop Wilhelm Faxe och kom 1824 efter studier i Växjö till Lund, där han blev student. Under en andlig kris, som Ternström genomgick 1825, vände han sig till Peter Lorenz Sellergren, som kraftigt påverkade hans andliga utveckling. Hans prästvigning fördröjdes, då han betraktades som läsarpräst, men genom Peter Wieselgrens ingripande blev han prästvigd 1827 samt anställd som huspredikant hos översten Peter Schönström på Svärta gård. Därefter tjänstgjorde Ternström på olika platser i Skåne, bland annat i Fränninge socken, där han blev vän med bonderiksdagsmannen Nils Månsson i Skumparp. Han utgav 1831–1833 Siaren, en "praktisk kristlig månadsskrift". 1839 blev Ternström genom Wieselgrens förmedling pastorsadjunkt i Adolf Fredriks församling. Efter ett kortvarigt samarbete med George Scott, började han bekämpa dennes metodistiska verksamhet. I Nordisk Kyrko-Tidning, som han utgav 1840–1849, framträdde han till försvar av de gammalkyrkliga som Henric Schartau, Anders Elfving och Peter Murbeck. Ternström utnämndes 1847 till kyrkoherde i Tranås och Onslunda församlingar, en tjänst han tillträdde 1851. Där verkade han med stor framgång, till dess han 1858 flyttade till Fjälkestads församling, där han 1855 blivit vald till kyrkoherde och stannade till sin död. Under denna tid bekämpade Ternström den fria andliga verksamhet, han kallade "rosenpietismen". Vid ett prästmöte i Kristianstad 1856 kritiserade han i motsats till bland annat prosten Paul Gabriel Ahnfelt den tilltagande lekmannaverksamheten. Ternström hade anseende som en gedigen predikare, vars framställning utmärktes av manlig rättframhet och blick för tidens problem. Hans förkunnelse väckte ofta opposition, men ledde också, särskilt i Onslunda, till genomgripande väckelse. Ternström utgav bland annat predikosamlingar över kyrkoårets samtliga texter (1858, 1866 och 1869), samt översatte Magnus Friedrich Roos' postilla (1845) och andra av hans skrifter, Johann Albrecht Bengels predikningar (1842) samt dennes förklaring över Nya testamentet (1877). Ternström blev teologie doktor i Jena 1863. Han var ledamot av prästeståndet vid riksdagarna 1859–1866.

Referenser

Noter

Källförteckning 
 

Svenska präster under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Prästeståndets riksdagsledamöter
Personer från Bräkne-Hoby socken
Födda 1803
Avlidna 1882
Män
För Sverige – i tiden (marsch)

För Sverige – i tiden är en svensk jubileumsmarsch komponerad av Erik Berndalen 2022 i samband med firandet av Carl XVI Gustafs 50-årsjubileum som regent 1973–2023. Marschen är skriven i ess-dur och innehåller korta citat från Kungssången av Otto Lindblad. Musikstycket var en gåva till kungen från Försvarsmusiken och överlämnades vid uruppförandet den 20 januari 2023 av Arméns musikkår i Rikssalen på Stockholms slott, i samband med Sverigemiddagen.

Se även 
 Riksdagsmarsch
 Under blågul fana
 Södermanlands regementes marsch

Referenser 

Marscher
2023 i Sverige
Carl XVI Gustaf
Leipzig-Sellerhausen järnvägsstation

Leipzig-Sellerhausen är en järnvägsstation i Leipzig i Tyskland. Stationen var fram till 2012 del av Leipzigs S-bahn. Sedan dess trafikeras stationen enbart av Regionaltåg mot Grimma.

Historik 

Stationen invigdes 1969 på järnvägen Leipzig Hbf–Leipzig-Connewitz. 26 maj 1974 förlängdes Leipzigs S-bahn till Wurzen under namnet B. I samband med detta byggdes stationen ut med plattformar utmed linjen Leipzig–Dresden där linje B stannade. Fram till 2009 stannade linje S3 och S11 på plattformarna utmed linjen Leipzig–Dresden. S3 och S11 ersattes 2009 av regionaltåg.

När sträckan Leipzig Hauptbahnhof–Leipzig-Stötteritz järnvägsstation stängde för trafik 2012, stängdes även stationen Leipzig–Sellerhausen på Järnvägen Leipzig Hbf–Leipzig-Connewitz. Mellan 1974 och 2009 var stationen en knutpunkt mellan två S-bahnlinjer.

Referenser 

Järnvägsstationer i Leipzig
Järnvägsstationer invigda 1969
1969 i Östtyskland
Lennart Holländer

Lennart "Lillen" Artur Hjalmar Holländer, egentligen Hjalmar Artur Lennart Holländare, född 28 juni 1909 i Örgryte församling, död 18 mars 1987 i Nylöse församling, var en svensk fotbollsspelare (anfallare) som representerade Gais och Gårda BK.

Biografi 
Holländer debuterade för Gais redan som 18-åring säsongen 1927/1928, men gjorde då bara en match. Han slog igenom säsongen 1929/1930, då han spelade 21 av 22 matcher för sällskapet och gjorde 14 mål. I oktober 1929 skrev Svenska Dagbladet om Holländer: "Denne rödhårige göteborgare med de idealiska (fotboll)stegen och den perfekta bollbehandlingen har liksom Rydell fotbollen i blodet och kan under god ledning bli av örgrytarens klass. Så stora naturliga förutsättningar har denne göteborgspojke".

I inledningen av nästa säsong åkte Holländer dock på en långtidsskada och kom sedan aldrig riktigt tillbaka. I juli 1930, i ett derby mot IFK Göteborg, stötte han samman med IFK:s målvakt i början av matchen och vred knäet. Guldsäsongen 1930/1931 spelade han därför bara en enda match, och 1931/1932 spelade han två (ett mål). Han gick därefter till Gårda BK, men på grund av knäet lyckades han inte heller där utan slutade med fotbollen. Efter en lyckad knäoperation återkom han dock i Gårda 1936 och hade därefter några bra år för denna klubb.

Sammanlagt spelade Holländer 25 allsvenska matcher för Gais och gjorde 15 mål. För Gårda BK spelade han 49 allsvenska matcher (8 mål) och ett okänt antal matcher i division II.

Trots smeknamnet "Lillen" var Holländer påfallande lång. Enligt Gais-ikonen "Abben" Olsson var han den mest begåvade spelare han någonsin hade spelat med. Holländer är begravd på Örgryte nya kyrkogård.

Källor

Tryckta källor

Noter

Externa länkar 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Fotbollsspelare i Gårda BK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska idrottare under 1900-talet
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1909
Avlidna 1987
Män
Benny Galant

Benito Galán, mer känd under sitt artistnamn Benny Galant, född 1 juni 1929 i Andalusien, död 22 januari 2023, var en spansk fribrottare. 

Galant debuterade i det mexikanska förbundet Empresa Mexicana Lucha Libre (EMLL, senare Consejo Mundial de Lucha Libre) år 1962, och brottades bland annat på förbundets 32-årsjubileum. 1963 förlorade han en mask vs. hår lucha de apuestas-match mot El Santo. 

Han var också delaktig i spelfilmen Santo: El Enmascarado De Plata Vs ’La Invasión De Los Marcianos’ från 1967 där brottaren El Santo fightas mot marsmänniskor, varav en spelas av Galán.

Han slutade med brottningen år 1985.

Referenser 

Spanska fribrottare
Spanska idrottare under 1900-talet
Personer från Andalusien
Födda 1929
Avlidna 2023
Män
Tim Vine

Timothy Mark Vine, född 4 mars 1967, är en engelsk komiker och skådespelare som gjort sig känd för sina one-liners och ordvitsar.

Biografi 
Tiim Vine foddes och växte upp i Londonförorten Cheam och är yngre bror till radioprataren Jeremy Vine. Han gick i skolan i Surrey, på Lynton Prep i Ewell, Aberdour School i Burgh Heath och Epsom College i Epsom. 

Tim Vine hade börjat arbeta på kontor i Croydon efter studierna när han började uppträda med ståuppkomik på amatörkvällar. Han gjorde det tillsammans med en säkerhetsvakt på kontorshuset där han arbetade. Under 1991 finslipade Tim Vine regelbundet sitt uppträdande på Comedy Café i London och utökade till andra klubbar under 1992. Han kom tvåa i talangtävlingen Hackney Empire New Act 1993.

Vine sade upp sig för att åka på turné som uppvärmare till Boothby Graffoe. År 1994 hade han etablerats sig som komiker i Londons komikerkretsar. Han utvecklade sin stil med en serie snabba one-liners och ordlekar, tillsammans med fåniga låtar och en påse med rekvisita och gjorde sitt första TV-framträdande i Pebble Mill på BBC One. 

År 1996 träffade han Lee Mack, som han senare arbetade mycket med, på Comedy Lounge i Kingston-Upon-Hull. Lee Mack tävlade i The Gong Show, där upp till tio komiker försökte hålla på i fem minuter, i hopp om att få publikens uppskattning så att tävlingsledningen inte bröt uppträdandet genom att slå i en gong-gong. Lee Mack levererade några Tim Vine-liknande skämt och publiken ropade "Tim Vine". När Mack kom av scenen frågade han vem Tim Vine var och fick svaret "Han brukar uppträda en del här". Det var Tim Vine själv som svarade. De arbetade sedan tillsammans i TV-programmen The Sketch Show, Not Going Out och Let's Play Darts for Comic Relief.

Han har regelbundet uppträtt på Edinburgh Festival Fringe, med soloshower och 1995 vann han pris som bästa nykomling där med The Tim Vine Fiasco.

Tim Vines första TV-framträdande var på BBC One's Pebble Mill 1994. När Channel 5 hade premiär var Tim Vine inbjuden att uppträda med bland annat Julia Bradbury och Spice Girls. Mellan 2001 och 2004 var Vine med och som både författare och skådespelare i ITV:s The Sketch Show med bland andra Lee Mack. Han spelade sedan en av de bärande rollerna i Lee Macks situationskomedi Not Going Out, som sändes på BBC One i en första omgång mellan 2006 och 2012. Han var en av de tävlande i sjätte säsongen av Bäst i test England som sändes 2018.

Bibliografi 

 2010 - The Biggest Ever Tim Vine Joke Book
 2011 - The (Not Quite) Biggest Ever Tim Vine Joke Book: Children's Edition
 2013 - The Tim Vine Bumper Book of Silliness: Daft Jokes, Crazy Pictures, Utter Nonsense

Källor 

Levande personer
Födda 1967
Män
Brittiska ståuppkomiker
Personer i Storbritannien under 2000-talet
Personer från London
Seriebiblioteket

Seriebiblioteket var en svensk serietidning som gavs ut av Centerförlaget från 1959 till 1969. Sammanlagt gavs 233 nummer, med 60 till 68 sidor, ut. Inledningsvis varje månad, men från slutet av 1962 varannan vecka (i veckorna däremellan gavs därefter den nystartade "systertidningen" Kommandoserien ut). Formatet var så kallat "biblioteksformat" eller "pocketformat" (12-13x17 cm) och innehållet, som inledningsvis dominerades av berättelser om Robin Hood, kom under 1960-talet att huvudsakligen bestå av krigsserier, vanligen med en handling från andra världskriget, hämtade från brittiska serietidningar, främst från Amalgamated Press/Fleetway Publications som War Picture Library.

Referenser
Seriebiblioteket på SerieWikin.
 Seriebiblioteket på Seriesams Guide 2020.
 Seriebiblioteket på Rogers Seriemagasin.
 War Picture Library på Rogers Seriemagasin.

Nedlagda svenska serietidningar
Serietidningar startade 1959
Serietidningar nedlagda 1969
Place Raoul-Follereau

Place Raoul-Follereau är en öppen plats i Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis i Paris tionde arrondissement. Platsen är uppkallad efter den franske journalisten och filantropen Raoul Follereau (1903–1977). Place Raoul-Follereau börjar vid Quai de Valmy 131 och slutar vid Avenue de Verdun och Rue du Terrage 1.

Bilder

Omgivningar
Saint-Vincent-de-Paul
Saint-Laurent
Place Madeleine-Braun
Square Madeleine-Tribolati
Square de Verdun
Passage Roland-Topor
Jardin Villemin
Impasse Boutron
Rue Monseigneur-Rodhain

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Château-Landon
  Busshållplats  – Paris bussnät
  Busshållplats  – Paris bussnät

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Torg i Paris
Gator i Paris tionde arrondissement
Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis
Markkleeberg-Gaschwitz järnvägsstation

Markkleeberg-Gaschwitz är en järnvägsstation i Markkleeberg, Tyskland. Stationen ligger på linjerna Leipzig–Hof och Leipzig-Plagwitz–Markkleeberg-Gaschwitz. Stationen har sedan december 2013 varit del av S-Bahn Mitteldeutschland. I samband med invigningen av det nya s-tågsnätet 2013 döptes stationen om från Gaschwitz till Markkleeberg-Gaschwitz.

Historia 
Stationen Gaschwitz invigdes 19 september 1842 på järnvägen Leipzig–Hof. 1870 byggdes stationen ut med en stor rangerbangård för godstrafik. Linjen Gaschwitz–Meuselwitz öppnade för trafik 1874 och Leipzig-Plagwitz–Markkleeberg-Gaschwitz 1979. Stationen blev således en viktig knutpunkt i södra Leipzig. 

Leipzig S-bahn invigdes 1969, Gaschwitz blev ändhållplats på Linje A.

Sträckan Gaschwitz - Zwenkau lades ner 1957 då den låg i vägen för ett kommande dagbrott . Sedan 2002 har linjen till Leipzig-Plagwitz används till omledning av tåg.

Trafik 
Linje S3 utgår från Markkleeberg-Gaschwitz. S6 (Leipzig Messe - Leipzig Hbf - Borna - Geithain) gör uppehåll på stationen.

Referenser 

järnvägsstationer i Tyskland
Transport i Sachsen
Järnvägsstationer invigda 1842
1842 i Tyskland
Claudia Jones

Claudia Vera Jones, född Cumberbatch 21 februari 1915 i Belmont, Port of Spain, död 24 december 1964 i London, var en trinidadisk journalist och aktivist inom svart nationalism.

Biografi
Jones emigrerade med sin familj till USA i unga år. Med tiden omfamnade hon feminismen och den svarta nationalismen. På grund av förföljelsen av kommunister på 1950-talet deporterades hon till Storbritannien. Inom kort blev hon medlem av Storbritanniens kommunistiska parti och grundade 1958 nyhetstidningen West Indian Gazette; dess målgrupp var i huvudsak västindier och afroasiater. Året därpå var hon med och arrangerade Caribbean Carnival event, föregångaren till Notting Hill Carnival.

Jones, som ofta benämns som marxistisk feminist, höll möten och agiterade mot rasism inom såväl utbildningssystemet som arbetslivet. Hon inbjöds som talare vid freds- och fackföreningsmöten. Hon besökte bland annat Japan, Ryssland och Kina, där hon träffade Mao Zedong.

Claudia Jones avled 1964 av en hjärtinfarkt, 49 år gammal. Hon är begravd på Highgate Cemetery i London, bredvid Karl Marx.

Källor

Externa länkar

Personer från Port of Spain
Marxistiska feminister
Trinidadiska journalister
Kvinnor
Födda 1915
Avlidna 1964
Personer i Trinidad och Tobago under 1900-talet
Radikalfeminister
Amerikanska marxister
Bergsätters gård

Bergsätter är en herrgård i Motala kommun (Motala socken), Östergötlands län.

Historik
Bergsätter är en herrgård vid Göta kanal i Motala socken, Aska härad. Gården ägdes på 1600-talet genom arrende av bonden Jöns Håkanson. Håkansons son blev präst och tog efternamnet Berzelius efter gården. År 1622 donerades gården till översten Mårten Lindeberg (död 1622). Därefter blev gården säteri och tillhörde hans söner överstarna Gustaf Lindeberg och Hieronymus Lindeberg. Gården reducerades sedan och utbyttes av fru Ingrid Appelbom. Under 1700-talet tillhörde gården generalmajor Kl. Gustaf Dellvig och kom genom hans gifte med Catharina Kugelhelm till hennes andra man, överstelöjtnant Natanael Gyllenram. Därefter ägdes gården av deras son majoren Carl Fredrik Gyllenram. Omkring 1820 ägdes den av G. M. Fleetwood och därefter av löjtnant Johansson. Från 1854 ägde A. P. Andersson gården och 1869 övergick den till organisten C. G. Sundblad.

Se även
 Bergsätter

Referenser

Noter 

Gårdar i Motala socken
Herrgårdar i Östergötland
Al Nassr FC

Al Nassr FC är en saudisk fotbollsklubb i Riyadh. Klubben grundades 1955 och spelar i Saudi Professional League, Saudiarabiens högsta division. Säsongen 2022/2023 uppmärksammades klubben internationellt då den portugisiske världsspelaren Cristiano Ronaldo skrev på ett kontrakt med klubben till och med sommaren 2025.

Den 6 juni 2023 köpte den saudiska statliga investeringsfonden Public Investment Fund (PIF) 75% av fotbollsklubben.

Referenser 

Fotbollsklubbar i Saudiarabien
Sportklubbar bildade 1955
Public Investment Fund
Mårten Lindeberg

Mårten Hemmingsson Lindeberg, död 21 september 1652, var en svensk militär.

Biografi
Lindeberg arbetade i krigstjänst 1612. Han blev 1621 kapten vid Östgöta fotfolk och 1625 major vid fotfolket. Lindeberg var mönsterherre vid mönstringarna i Skänninge och Slaka i mars 1628. Han var 1628 och 1630 kunglig kommissarie vid utskrivningarna i Östergötland. Lindeberg adlades 20 mars 1647 till Lindeberg och introducerades 1647 som nummer 379. Han avled 1652 och hans huvudbanér sattes upp i Motala kyrka.

Lindeberg ägde gårdarna Lindenäs i Motala socken och Borrestad.

Familj
Lindeberg var gift med Ingel Hieronymidotter. Hon var dotter till kamrer Hieronymus Nilsson och Lucia Olofsdotter. De fick tillsammans barnen kaptenslöjtnant Johan Lindeberg, översten Hieronymus Lindeberg (död 1677), militären Gustaf Lindeberg, Brita Lindeberg som var gift med myntmästaren Christoffer Conradi och Margareta Lindeberg (död 1703) som var gift med majoren Johan Anckarfjell.

Referenser

Noter 

Män
Födda okänt år
Avlidna 1652
Svenska militärer under 1600-talet
Eszter Siti

Eszter Ágnes Siti, född 12 november 1977 i Nagykanizsa, Ungern, är en ungersk före detta handbollsspelare, numera tränare.

Klubblagskarriär 
Siti började spela handboll 1987 i sin födelseort Nagykanizsai Olajbányász. Från 1992 spelade hon för Vasas SC. Två säsonger senare flyttade hon till Ferencváros i Budapest.  Med Ferencvárosi TC vann hon både det ungerska mästerskapet och den ungerska cupen 1996 och 1997. Efter att ha spelat för  Vác säsongen 1998–1999 återvände Siti till Ferencváros. Med klubben vann hon det ungerska mästerskapet 2000 och 2002 och den ungerska cupen 2001 och 2003. 

Siti flyttade sedan till den danska klubben FCK Håndbold inför säsongen 2003–2004, där hon spelade till 2006. Hon värvades efter detta av RK Krim. Med Krim vann hon den nationella dubbeln 2007 och 2008. Säsongen 2008/2009 var hon åter i Ungern i klubben Fehérép Alcoa FKC (=  Fehérvár KC) och avslutade sedan karriären. Siti gjorde comeback 2012 för Fehérvár KC och spelade två säsonger till. Hon avslutade sedan sin karriär definitivt.

Landslagskarriär 
Siti debuterade för det ungerska landslaget den 22 november 2000 i en landskamp mot Slovakien. Med Ungern vann hon guldmedaljen vid EM 2000, silvermedaljen vid VM 2003, bronsmedaljen vid EM 2004 och bronsmedaljen vid VM 2005. Hon deltog även vid OS 2004. Den 18 augusti 2007 spelade hon sin sista av 133 landskamper. Hon gjorde 274 mål i landslaget.

Tränarkarriär 
Siti började som ungdomstränare i Fehérvár KC  direkt efter att hennes karriär slutade.  Från mars 2016/2016 tills hon födde barn året därpå fungerade hon som assisterande tränare för klubbens representationslag. År 2020 till 2022 tog hon åter över som assisterande för Fehérvárs damlag.

Meriter i klubblag 

 Nemzeti Bajnokság (ungerska ligan)
  1996, 1997, 2000, 2002
 Magyar Kupa (ungerska cupen)
  1996, 1997, 2001, 2003
 Slovenska mästerskapet:
  2007, 2008
 Slovenska cupen:
  2007, 2008

Referenser 

Kvinnor
Födda 1977
Levande personer
Ungerska handbollsspelare
Europamästare i handboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ungern
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Spelare i FCK Håndbold
Ungerska mästare i handboll
Slovenska mästare i handboll
Ungerska idrottare under 2000-talet
Ungerska handbollstränare
Personer från Nagykanizsa
Anders Vikar

Anders Vikar, född den 18 mars 1886 i Rättviks församling, Kopparbergs län, död där den 3 oktober 1965, var en svensk skolman.

Vikar avlade filosofie kandidatexamen vid Lunds universitet 1908 och filosofie licentiatexamen 1914. Han disputerade 1922 för filosofie doktorsgrad på en språkvetenskaplig studie i engelska samt promoverades samma år. Vikar innehade tjänst som extra ordinarie lektor i Eskilstuna 1916–1922, som adjunkt där 1922–1923, som lektor i Sundsvall 1923–1936 och vid högre allmänna läroverket för gossar å Norrmalm i Stockholm 1936–1951, men var tjänstledig 1928–1951 för att upprätthålla rektoratet i Falun. Han var Lunds studentkårs vice ordförande 1911, stadsfullmäktig i Falun 1936–1954, inspektor för Rättviks samrealskola 1946–1953, ledamot av polisnämnden 1947–1954, styrelseledamot i Falu kommunala flickskola 1948–1954 och i Dalarnas fornminnes- och hembygdsförbund 1952–1954. Han publicerade Contributions to the History of the Durham Dialects (gradualavhandling, 1922) samt uppsatser i person- och bygdehistoriska samlingsverk. Vikar blev riddare av Nordstjärneorden 1937.

Källor 

 
  
 
 

Personhistoriker
Svenska lokalhistoriker
Svenska anglister
Svenska lektorer
Svenska kommunalpolitiker
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska filologer under 1900-talet
Svenska skolledare under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Rättviks socken
Födda 1886
Avlidna 1965
Män
Lindeberg (adelsätt)

Lindeberg är en utslocknad  svensk adelsätt.

Majoren  Mårten Henningsson adlades 1647 ned namnet Lindeberg och introducerades samma år på Riddarhuset under nummer 379. Den utslocknade på svärdssidan 1720 med en sonson till den först adlade. Genom sin existens var ätten knuten till Motala socken, bland annat med gårdarna Lindenäs och Bergsätter.

Kända medlemmar 
 Mårten Lindeberg (död 1652), major
 Hieronymus Lindeberg (död 1677), överste

Källor
 Lindeberg nr 379 på Adelsvapen-wiki. Återger text från Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svenska adelns ättartavlor, 1925–1936.

Svenska adelsätter
Utslocknade adelsätter
Sofie Krunegård

Sofie Kristina Krunegård, född 3 september 1978, är en svensk kostymdesigner och stylist.

Innan Krunegård inledde sin karriär som kostymdesigner år 2009 arbetade hon som stylist för modepublikationer som Vogue och WSJ Magazine. Som kostymdesigner har hon arbetat inom filmbranschen med filmer som The Square (2017), Goliat (2018) och Triangle of Sadness (2022). För sin insats i Triangle of Sadness tilldelades Krunegård en Guldbagge för Bästa kostymdesign vid Guldbaggegalan 2023.

Hon är gift och har två barn med musikern Markus Krunegård.

Källor 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1978
Svenska kostymörer
Guldbaggen för bästa kostymdesign
Personer i Sverige under 2000-talet
Världsmästerskapen i friidrott 2022 – Herrarnas höjdhopp

Herrarnas höjdhopp vid världsmästerskapen i friidrott 2022 avgjordes mellan den 15 och 18 juli 2022 på Hayward Field i Eugene i USA. 

Qatariska Mutaz Essa Barshim tog guld efter ett hopp på världsårsbästat 2,37 meter. Silvret togs av sydkoreanska Woo Sang-hyeok som tangerade nationsrekordet och bronset togs av ukrainska Andrij Protsenko.

Rekord
Innan tävlingens start fanns följande rekord:

Program
Alla tider är lokal tid (UTC−7).

Resultat

Kval
Kvalregler: Hopp på minst 2,30 meter  eller de 12 friidrottare med längst hopp  gick vidare till finalen.

Final
Finalen startade den 18 juli klockan 17:45.

Referenser

Världsmästerskapen i friidrott 2022
Nils Dahl (militär)

Nils Hubert Dahl, född den 3 november 1912 i Falun, död den 29 september 1977 i Helsingborg, var en svensk militär.

Dahl avlade studentexamen 1933 och genomgick Flygkadettskolan 1936–1937. Han blev löjtnant i flygvapnet sistnämnda år och kapten där 1942. Efter att ha genomgått Flygkrigshögskolans allmänna kurs 1942–1943 och dess stabskurs 1944–1945 befordrad Dahl till major 1949 och till överstelöjtnant 1952. Sistnämnda år genomgick han Försvarshögskolan. Dahl blev flygattaché vid beskickningarna i London och Haag 1961. Han blev riddare av Vasaorden 1949 och av Svärdsorden 1950. Dahl vilar i södra minneslunden vid Helsingborgs krematorium.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 
 Dahl, Nils Hubert på SvenskaGravar.se

Överstelöjtnanter i svenska flygvapnet
Svenska flygare
Svenska attachéer
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Falun
Gravsatta på Krematoriekyrkogården i Helsingborg
Födda 1912
Avlidna 1977
Män