kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ole Jensen

Ole Jensen, född 1958 i Ejsing socken i Holstebro kommun i Danmark, är en dansk keramiker och formgivare.

Ole Jensen växte upp på landsbygden i Jylland, där hans far hade en bensinstation och bilverkstad. Han utbildade sig först också till bilmekaniker. Han utbildade sig därefter på keramiklinjen på Designskolen Kolding i Kolding 1981–1985. Han arbetade för Bing & Gröndahl, samtidigt som han studerade på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1985–1989. Han hade sin första separatutställning av keramik på Bing & Grøndahl i Köpenhamn 1987.

Han var projektledare på Kunstakademiets Designskole i Köpenhamn 1992–1999. Han arbetade till en början med keramik, men har sedan utvidgat materialområdet.

Han fick Thorvald Bindesbøllmedaljen 2004 och Torsten och Wanja Söderbergs pris 2006.

Källor
Om Ole Jensen på www.finnishdesignshop.com
Om Ole Jensen på nordicdesign.ca

Bibliografi
Erik Steffensen: Ole Jensen, monografi 2002, Aschehoug

Externa länkar
Ole Jensen Designs webbplats
Bilder av köksredskap formgivna för "Room Copenhagen" av Ole Jensen i DeZeen, 2013

Danska formgivare
Födda 1958
Levande personer
Män
Mottagare av Torsten och Wanja Söderbergs pris
Simon Johansson (fotbollsspelare)

Simon Johansson, född 5 februari 1993, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Västerås SK.

Karriär
Johanssons moderklubb är Gideonsbergs IF. Som 15-åring gick han till Västerås SK. Inför säsongen 2012 flyttades Johansson upp i A-laget och skrev samtidigt på ett treårskontrakt. I januari 2019 förlängde han sitt kontrakt med två år. Johansson gjorde sin Superettan-debut den 30 mars 2019 i en 2–1-vinst över IF Brommapojkarna, där han även gjorde ett mål.

I juli 2021 förlängde Johansson sitt kontrakt i Västerås SK fram över säsongen 2023.

Källor

Simon Johansson på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gideonsbergs IF
Spelare i Västerås SK Fotboll
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1993
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 2000-talet
Vladimir Sjkodrov

Vladimir Georgiev Sjkodrov, född 10 februari 1930, död 31 augusti 2010, var en bulgarisk astronom.

Minor Planet Center listar honom under namnet V. G. Shkodrov och som upptäckare av 6 asteroider.

Asteroiden 4364 Shkodrov är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Violeta G. Ivanova

Se även 
 Astronomiska upptäckter av Vladimir Sjkodrov

Referenser 

Bulgariska astronomer
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Födda 1930
Avlidna 2010
Män
Astronomer under 1900-talet
4486 Mithra

4486 Mithra eller 1987 SB är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 september 1987 av den belgiske astronomen Eric W. Elst och den bulgariske astronomen Vladimir Sjkodrov vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter Mithra i den persiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 1 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Apollo.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Apollo-asteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter av Vladimir Sjkodrov
Astronomiska upptäckter 1987
Jordnära objekt
Potentiellt farliga objekt
St Antony's College

St Antony's College är ett college vid Oxfords universitet i England, grundat 1950. Colleget är specialiserat inom högre akademiska studier och forskning inom internationella relationer, ekonomi, politik och regionstudier.

Colleget är beläget vid Woodstock Road i norra Oxford. Efter att 1950 ha instiftats som ett college för enbart manliga studerande, öppnade colleget 1962 även för antagning av kvinnliga studerande, som ett av de första tidigare exklusivt manliga collegen. Den viktorianska huvudbyggnaden uppfördes ursprungligen för den anglikanska orden Society of the Holy and Undivided Trinity, och senare har flera moderna tillbyggnader tillkommit.

Collegets namn anspelar på grundaren, den franske affärsmannen Antonin Besse, och den helige Antonius av Egypten valdes som namngivare, då denne traditionellt associeras med Mellanöstern som är ett av collegets främsta expertisområden.

Källor

Externa länkar 

College vid Oxfords universitet
Utbildningsinstitutioner bildade 1950
Luciano Giovannetti

Luciano Giovannetti, född 25 september 1945 i Pistoia, är en italiensk före detta sportskytt.

Giovannetti blev olympisk guldmedaljör i trap vid sommarspelen 1980 i Moskva.

Källor 

Italienska sportskyttar
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1980
Olympiska guldmedaljörer 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1988
Födda 1945
Levande personer
Män
4489 Dracius

4489 Dracius eller 1988 AK är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 15 januari 1988 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter Dracius i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 77 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1988
Vehicle of Spirit

Vehicle of Spirit är ett livealbum och en live-video av det finska bandet Nightwish under Endless Forms Most Beautiful World Tour. 
Två konserter spelades in, en på Wembley arena den 19 december 2015 och en från Ratina stadion (Tammerfors, Finland) den 31 juli 2015. Som extra material så har även vissa låtar spelats in runt om i världen på diverse spelningar.

CD-skivan innehåller Wembley konserten bara.

Det släpptes den 16 december 2016.

Låtlista

The Wembley show  
 Shudder Before The Beautiful
 Yours Is An Empty Hope
 Ever Dream
 Storytime
 My Walden
 While Your Lips Are Still Red
 Élan
 Weak Fantasy
 7 Days To The Wolves
 Alpenglow
 The Poet And The Pendulum
 Nemo
 I Want My Tears Back
 Stargazers
 Ghost Love Score
 Last Ride Of The Day
 The Greatest Show On Earth

The Tampere show 
 Shudder Before The Beautiful
 Yours Is An Empty Hope
 Amaranth
 She Is My Sin
 Dark Chest Of Wonders
 My Walden
 The Islander
 Élan
 Weak Fantasy
 Storytime
 Endless Forms Most Beautiful
 Alpenglow
 Stargazers
 Sleeping Sun
 Ghost Love Score
 Last Ride Of The day
 The Greatest Show On Earth

Extras
 Weak Fantasy (Vancouver)
 Nemo (Buenos Aires)
 The Poet And The Pendulum (Mexico City)
 Yours Is An Empty Hope (Joensuu)
 7 Days To The Wolves (Espoo, Barona Arena)
 Sleeping Sun (Masters Of Rock)
 Sahara (Tampa Bay)
 Edemah Ruh acoustic (Nightwish Cruise)
 Last Ride Of The Day (Rock In Rio feat. Tony Kakko)
 Élan (Sydney)
 Richard Dawkins Interview From Wembley

Referenser 

Livealbum 2016
Album av Nightwish
Blå gardenia

Blå gardenia är en amerikansk film från 1953 i regi av Fritz Lang. Filmen är baserad på kortromanen Gardenia av Vera Caspary.

Handling 
Norah Larkin arbetar som växeltelefonist i Los Angeles. På sin födelsedag får hon reda på att hennes fästman kommer gifta sig med en annan kvinna. Arg och upprörd bestämmer hon snabbt träff med den sliskige Harry Prebble. De gör ett besök på nattklubben Blue Gardenia där Norah blir kraftigt berusad. Dagen efter vaknar hon upp hemma med en stark känsla av att något hemskt inträffat under natten.

Rollista 
Anne Baxter - Norah Larkin
Richard Conte - Casey Mayo
Ann Sothern - Crystal Carpenter
Raymond Burr - Harry Prebble
Jeff Donnell - Sally
Richard Erdman - Al
George Reeves - Sam Haynes, poliskapten
Ruth Storey - Rose
Ray Walker - Homer
Nat King Cole - Nat King Cole

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Amerikanska kriminalfilmer
Film noir
Filmer i regi av Fritz Lang
Johan van Monickhouen

Johan (eller Jean) van Monickhouen, död 1614 i Gdov, Ryssland, var en svensk-flandrisk fortifikationsofficer.

Johan van Monickhouen härstammade från Brabant. Om hans aktiviteter innan han 1608 trädde i svensk tjänst är inget känt. Här sändes han först till Livland men fick därefter återvända till Sverige och deltog i belägringen av Kalmar 1611, och tillhörde då Karl IX:s högkvarter. Johan van Monickhouen lät uppföra en skans i Ljungby för att hindra danskarna att föra in förstärkningar till staden landvägen. I slutet av 1611 sändes han att rekrytera legosoldater i Nederländerna. På grund av dansk blockad brev färden äventyrlig. Efter fullföljt värvning tvingades han landstiga med trupperna i Trondheimsfjorden och därefter landvägen marschera till Stockholm, dit han kom fram i slutet av augusti 1612, lagom för att delta i att avvärja ett danskt angrepp mot Vaxholms fästning.

I samband med förhandlingarna om freden i Knäred samlades en häravdelning i Värnamo där Johan van Monickhouens regemente ingick. De sändes till Björkö söder om Viborg i juli 1613 för att därifrån av Jakob De la Gardie dirigeras till Tichvin. Evert Horn af Kanckas började i oktober 1613 började belägra Gdov och i november 1613 anlände Johan van Monickhouen dit för att med mineringar angripa staden men misslyckades. I början av 1614 beslöt Jakob De la Gardie att göra ett anfall mot Novgorod. Johan van Monickhouen fick i februari befälet över en enhet som skulle angripa en rysk styrka vid Starja Russa. Försök att antända den ryska skansen misslyckades och de följande stormningsförsöken misslyckades de med och kylan gjorde att svenskarna tvingade dra sig tillbaka. I augusti 1614 anlände Johan van Monickhouen trupper till den då pågående förnyade belägringen av Gdov. Två stormningsförsök gjordes mot staden, och under det ena träffades Johan van Monickhouen av en kanonkula och avled.

Johan van Monickhouen erhöll flera förläningar i Uppland. Tillsammans med sin hustru Wendelina von Ülfft fick han en dotter som blev gift med översten och landshövdingen Mikael von Jordan.

Källor 

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska fortifikationsofficerare
Födda okänt år
Avlidna 1614
Män
Intercrus

Intercrus, eller 41 Lyncis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i stjärnbilden Stora björnen. Trots dess Flamsteed-beteckning tillhör den inte Lodjurets stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns sedan 2015 ofta med sitt egennamn, Intercrus. Den har visuell magnitud +5,41 och är svagt synlig för blotta ögat vid någorlunda god seeing. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 11,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 280 ljusår (ca 86 parsek) från solen Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 38 km/s.

Nomenklatur 
Efter upptäckten av en exoplanet utlyste IAU en namngivningstävling. I december 2015, tillkännagav IAU de vinnande namnen, Intercrus för stjärnan och Arkas för dess planet De vinnande förslagen kom från astronomiklubben i Okayama, i Japan. Intercrus är latin för "mellan benen" och syftar på stjärnan position i Stora björnens stjärnbild. Arkas var son till Kallisto och Zeus. Enligt myten förvandlade Zeus Kallisto till en björn när de riskerade att bli upptäckta av hans hustru Hera, vilket passar bra in på stjärnbilden.

Egenskaper
41 Lyncis är en orange till gul  jättestjärna av spektralklass K0 III. Den har en massa som är ca 2 solmassor, en radie som är ca 11 solradier och utsänder ca 55 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 4 800 K.

41 Lyncis är listad i Washington Double Star Catalog med två visuella följeslagare, en stjärna av 8:e magnituden av spektraltyp F, underjätten HD 81704, som ligger 72 bågsekunder bort och en stjärna på 11:e magnituden 84 bågsekunder bort. Båda är bakgrundsobjekt, mer avlägsna än 41 Lyncis, men delar en gemensam egenrörelse och är på samma avstånd som varandra.

Exoplanet 
En exoplanet upptäcktes i februari 2008 och fick designationen 41 Lyncis b och HD 81688 b. Den namngavs senare till Arkas. Den har en massa av minst 2,7 Jupitermassor och en omloppsperiod av ungefär 184 dygn.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/46471/intercrus.

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Orangea jättar
Solsystem
HR-objekt
HD-objekt
Saksi

Saksi (svenska: "Vittne") är ett dagligt nyhetsprogram i den filippinska TV-kanalen GMA Network.  Det hade premiär 2 oktober 1995 och det är för närvarande nätverkets längst sända nyhetsprogram.  Det presenteras av Arnold Clavio och Pia Archangel.

Historia 
Sändningar inledde 2 oktober 1995 med en original titel Saksi: GMA Headline Balita.  Programmet var då en 15-minutter nyhetssändning som var modellerat efter Am-radioprogram.   Mike Enriquez och Karen Davila blev första nyhetsankare.  

 1996 - Mel Tiangco gick med Saksi som sin tredje nyhetsankare.  Programmet blev 30 minuter lång och flyttade till kl 18.00-tidsluckan från kl 17.30-tidsluckan.
 1998 - Jay Sonza ersatte Enriquez som blev GMA Network News nyhetsankare.  Luchi Cruz-Valdez gick också med programmet.  Programmet blev 45 minuter lång.
 1999 - Enriquez flyttade tillbaka till Saksi och blev nyhetsankare med Vicky Morales.  
 2000 - Programmet flyttade till det nybyggt GMA Network Center. Det började sin samsändning på GMA Networks AM-radiostation i Metro Manila, Super Radyo DZBB.
 2002 - Saksi blev ett nattligt nyhetsprogram som började sändningar mellan kl 23 eller kl 23.30 varje natt.  Det vann Gold Medal för Best Newscast i den New York Festivalen.  Programsegmentet Side Trip med Howie Severino lanserades.
 2004 - Arnold Clavio ersatte Enriquez som utnämndes 24 Oras nyhetsankare.  Programmet relanserades som Saksi: Liga ng Katotohanan.
 2011 - Nyhetssegmentet Saksi Ako lanserades där tittare kan skapa sina egna rapporter med sina mobiltelefoner genom GMA:s Youscoop-plattform.
 2013 - Programsegmentet Midnight Snack (senare blev Midnight Express) med Mikael Daez lanserades.  
 2014 - Pia Archangel ersatte Morales som gick med 24 Oras.

Programledare

Nutid 

 Arnold Clavio (sedan 2004)
 Pia Archangel (sedan 2014)

Tidigare 

 Mike Enriquez (1995-1998; 1999-2004; nu 24 Oras programledare)
 Karen Davila (1995–1998; nu hos ABS-CBN)
 Mel Tiangco (1996–1999; nu 24 Oras programledare)
 Jay Sonza (1998-1999)
 Luchi Cruz-Valdez (1998-1999; nu hos 5)
 Vicky Morales (1999-2014: nu 24 Oras programledare)

Källor 

TV-program i GMA Network
Nyhetsprogram på TV
Filippinska TV-program
Let's Feast

Let's Feast är en svensk Youtube-duo som bildade sin kanal i augusti 2015 och laddade upp sitt första klipp i oktober 2015. Duon består av Doris och Cristian från Norrköping, som främst producerat humorklipp. Kanalen är svenskspråkig och hade år 2017 över 300 000 prenumeranter. Kanalen har haft samarbeten med Jocke och Jonna som också kommer ifrån Norrköping.

Referenser

Externa länkar
 Let's Feast på Youtube
 Let's Feast på Instagram

Svenskspråkiga Youtubekanaler
Nominerade i Guldtuben 2017
Nils Ullgren

Nils Gabriel Ullgren, född 27 april 1942 i Helsingborgs Maria församling i Malmöhus län, är en svensk militär.

Biografi
Ullgren avlade officersexamen vid Krigsflygskolan 1967 och utnämndes samma år till fänrik vid Göta flygflottilj. Han blev 1969 löjtnant vid Skaraborgs flygflottilj och var lärare och kurschef vid Roslagens flygkår 1969–1972. År 1972 befordrades han till kapten, varefter han tjänstgjorde vid Flygvapnets Södertörnsskolor 1972–1975 och gick Högre kusen på Flyglinjen på Militärhögskolan 1975–1977. Han var detaljchef vid Personalavdelningen på Flygstaben från 1977 och befordrades till major 1978. År 1983 befordrades han till överstelöjtnant, varpå han var chef för Basenheten vid Skaraborgs flygflottilj 1984–1988, stabschef vid Västgöta flygflottilj 1988–1989, stabschef vid Skaraborgs flygflottilj 1989–1991 och chef för Personalledningssektion 2 i Flygstaben 1991–1993. År 1993 befordrades han till överste, varefter han var chef för Personalavdelningen i Flygstaben 1993–1994, chef för Personalvillkorssektionen i Personalavdelningen i Gemensamma staben i Högkvarteret 1994–1997, stabschef vid Mellersta flygkommandot 1997–2000 och chef för Samordningsavdelningen i Flygtaktiska kommandot i Högkvarteret 2000–2001.

Referenser

Män
Födda 1942
Levande personer
Militärer från Helsingborg
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska flygvapnet
Personer verksamma vid Göta flygflottilj
Personer verksamma vid Skaraborgs flygflottilj
Personer verksamma vid Roslagens flygkår
Personer verksamma vid Västgöta flygflottilj
Personer verksamma vid Flygvapnets Södertörnsskolor
Brian P. Roman

Brian P. Roman, är en amerikansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som B. Roman och som upptäckare av 11 asteroider.

Han upptäckte även kometerna 111P/Helin-Roman-Crockett, 117P/Helin-Roman-Alu och 132P/Helin-Roman-Alu.

Asteroiden 4575 Broman är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Brian P. Roman

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av B Roman

Referenser 
 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Män
Födda okänt år
Levande personer
The Beauty of Gemina

The Beauty of Gemina är ett schweiziskt darkwave/alternativ rockband grundat år 2006 av Michael Sele efter upplösningen av hans förra band Nuuk.

Medlemmar 
 Michael Sele - sång, gitarr och synthar.
 Mac Vinzens - trummor.
 Andi Zuber - bas. (2014-)
 Ariel Rossi - gitarr. (2016-)

Tidigare medlemmar 
 Martin Luzio - bas. (2006-2008)
 David Vetsch - bas. (2009-2013)
 Dave Meier - bas. (2013-2014)
 Marco Gassner - gitarr. (2013-2015)
 Simon Ambühl - gitarr. (2015-2016)

Live medlemmar 
 Dennis Mungo - gitarr. (?-2013)
 Markus Stauffacher - bas. (2017-)

Diskografi 
 Diary of a Lost (2006)
 A Stranger to Tears (2008)
 At the End of the Sea (2010)
 Iscariot Blues (2012)
 The Myrrh Sessions (2013)
 Ghost Prayers (2014)
 Minor Sun (2016)
 Flying with the Owl (2018)
 Skeleton Dreams (2020)

Musikvideor 
 2006: Suicide Landscape
 2008: This Time
 2008: Into Black
 2010: Rumours
 2010: Galilee Song
 2012: Stairs
 2013: Dark Rain
 2013: Mariannah
 2014: Darkness
 2016: Crossroads
 2017: Silent Land
 2018: Ghosts
 2019: River
 2020: Apologise
 2020: A Night Like This
 2020: Friends Of Mine

Externa länkar 
 http://www.thebeautyofgemina.com/

Schweiziska rockgrupper
Gothrockgrupper
Sangkarglasögonfågel

Sangkarglasögonfågel (Zosterops melanurus) är en nyligen urskild fågelart i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Sangkarglasögonfågel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Zosterops melanurus melanurus – östra och centrala Java samt Bali
 Zosterops melanurus buxtoni – västra Java

Fågeln behandlas traditionellt som en del av indisk glasögonfågel (Zosterops palpebrosus). DNA-studier visar dock att den utgör en distinkt utvecklingslinje som inte står närmast palpebrosus i begränsad mening.

Status 
Sangkarglasögonfågeln tros minska kraftig i antal till följd av fångst för vidare försäljning inom burfågelhandeln. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Bordtennis vid europeiska spelen 2019

Bordtennis vid europeiska spelen 2019 avgjordes mellan 22 och 29 juni 2019. Under tävlingarna delades det ut medaljer i fem stycken grenar. Runt 128 idrottare deltog.

Medaljörerna i herrarnas och damernas singeltävling samt guldmedaljörerna i lagtävlingarna och mixdubbel kvalificerade sig för Olympiska sommarspelen 2020.

Medaljsummering

Medaljtabell

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Europeiska spelen 2019
Bordtennis vid europeiska spelen
Homo luzonensis

Homo luzonensis var en förhistorisk människa som 2007 upptäcktes i form av fossila ben och tänder, i en grotta vid Sierra Madre  på ön Luzon. Forskarna kallar den utdöda människoarten för Homo luzonensis. Inget DNA har kunnat urvinnas från fynden, som kommer från två vuxna och en ung person. Enligt forskarnas uppskattningar dateringar av kvarleverna levde individerna för 67 000 år sedan, och en annan datering gjord på omgivande fynd från en humanoid tand och växter i samma kulturlager daterar fynden till cirka 50 000 år sedan.

Utseende 

Hur arten såg ut är forskarna än så länge försiktiga med att spekulera kring, men uppskattningar visar att arten var runt en meter lång.

Källor 

Förmänniskor
Homo
Léon de Rosny

Léon Louis Lucien Prunol de Rosny, född den 5 augusti 1837 i Loos, departementet Nord, död den 28 augusti 1916 i Fontenay-aux-Roses, departementet Seine, var en fransk orientalist och etnograf. Han var son till Lucien de Rosny.

de Rosny började redan vid 15 års ålder studera kinesiska och japanska samt utgav 1857  Introduction à l'étude de la langue japonaise. Han blev professor i japanska språket först vid biblioteket (1863), sedan vid École des langues orientales vivantes (1868). Han ägnade sig även  med stor framgång åt studiet av Centralamerikas inskrifter och etnografi samt torde för övrigt ha varit den mest produktive språkforskaren i Frankrike på sin tid. Han gagnade jämväl de orientaliska studierna genom stiftandet av flera sällskap och tidskrifter, liksom han anses vara den egentlige skaparen av de internationella orientalistkongresserna. Han var president för den europeiska avdelningen av Alliance scientifique universelle, som han bildade 1876. De viktigaste av hans arbeten är Cours de japonais (1857 ff., omfattande texter, grammatiker, ordböcker såväl för tal- som skriftspråket, handböcker för konversation och brevskrivning med mera, till en del i nya upplagor), Traité de l'éducation des vers à soie au Japon, traduit du japonais (3:e upplagan 1871), La religion des japonais (1881), La civilisation japonaise (1883), Catalogue de la bibliothèque japonaise de Nordenskiöld (samma år); Vocabulaire chinois-coréen-aïno (1867), Apercu de la langue coréenne (samma år), Sur la géographique et l’histoire de Corée (1868), Textes chinois anciens et modernes traduits... (1876), Archives paléographiques de l'Orient et de l'Amérique (1871), L'interprétation des anciens textes mayas (1875), Essai sur le déchiffrement de l'écriture hiératique de l'Amérique centrale (1876), Les documents écrits de l'antiquité américaine (1882), Vocabulaire de l'écriture hiératique yucatèque (1883), Codex cortesianus, manuscrit hiératique (samma år), Ethnographie du Siam (1885), Les Antilles, étude d'éthnographie et d'archéologie américaine (1886), Le taoisme (1892), La morale de Confucius (1893) och L'Amérique précolombienne (1904). Bland de Rosnys många reseskildringar märks de från Finland (Le pays des dix mille lacs, 1886, 2:a upplagan 1888) och Spanien (Taureaux et mantilles, 1882, 3:e upplagan 1894).

Källor 

  
  

Sinologer
Japanologer
Franska orientalister
Franska etnografer
Filologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Loos, Nord
Födda 1837
Avlidna 1916
Män
Ugglan