kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
IPCC:s rapport om konsekvenser av global uppvärmning med 1,5 grad

IPCC:s rapport om konsekvenser av global uppvärmning med 1,5 grad (engelska: Special Report on Global Warming of 1.5 °C (SR15)) är en rapport från FN:s klimatpanel (IPCC) som publicerades den 8 oktober 2018. Rapporten innehåller referenser till 6000 vetenskapliga artiklar och är skriven av 91 forskare från 40 olika länder. Rapporten beställdes under Förenta nationernas klimatkonferens i Paris i december 2015. Syftet med rapporten var att undersöka vilka konsekvenser 1,5 grads global uppvärmning (till år 2100 jämfört med förindustriella nivåer) kan tänkas ge och att jämföra det med 2 graders uppvärmning.

Rapporten drar slutsatsen att mänskligheten endast har ett årtionde på sig att få ordning på klimatet om höjningen av temperaturen skapad av den globala uppvärmningen skall kunna begränsas till 1,5 grad. Rapporten visar att vi redan har nått 1 grads uppvärmning och att nuvarande trender pekar mot 3 grader vid sekelskiftet, vilket skulle få katastrofala effekter för livet på jorden som följd. Rapportförfattarna menar att det krävs förändringar "utan motstycke" för att få ned utsläppen med 45 procent till 2030 och att utsläppen år 2050 ska vara nere på noll, som krävs för att ens ha chans att nå 1,5-gradsmålet. Däribland att kraftigt utöka investeringar i förnyelsebar energi och fasa ut koldioxidutsläpp i energisektorn, men också  åtgärder inom alltifrån transportsektorn till markhantering. Rapporten drar också slutsatsen att både minskad klimatpåverkan och koldioxidlagring är nödvändigt för att nå målet på 1,5 grad, samt att det kommer att bli nödvändigt att anpassa sig för ett förändrat klimat.

Se även
Parisavtalet

Referenser

Externa länkar
Länk till IPCC:s rapport

Vetenskapsåret 2018
Global uppvärmning
Förenta nationerna
S Trianguli

S Trianguli är en halvregelbunden variabel av SRA-typ i stjärnbilden Triangeln. Variabeln upptäcktes av den ryska astronomen Lydia Ceraski (Tseraski) den 9 april 1909.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +9,2 och 12,2 med en period av 245,4 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Triangeln
Halvregelbundna variabler
Volgatyska ASSR

Volgatyska ASSR, Volgatyska autonoma socialistiska sovjetrepubliken, var ett självstyrande område inom Ryska SFSR i Sovjetunionen mellan 1918 och 1941. Huvudstad var Engels, som fram till 1931 bar namnet Pokrovsk eller Kosakenstadt.

Republiken bildades 1918 som en följd av den ryska revolutionen året innan. Volgatyska arbetarkommunen bildades då genom ett dekret från Sovjetunionens regering. År 1924 fick området status som autonom republik inom Ryska SFSR. Den volgatyska minoriteten utgjorde mer än halva folkmängden i området. Det tyska språket hade officiell status och tyskar uppmuntrades att ha ledande ställningar i samhället. År 1939 fanns det 366 685 etniska tyskar i området, nästan två tredjedelar av hela befolkningen.

Den tyska invasionen av Ryssland 1941 innebar slutet för den Volgatyska republiken. Josef Stalin upplöste republiken och skickade stora delar av den tyska befolkningen i exil till Kazakstan och Sibirien. Många sattes i arbetsläger enbart baserat på deras ursprung. Formellt sett upplöstes republiken 7 september 1941.

Se även
 Volgatyskar

Noter

Källor 

Autonoma sovjetrepubliker
Stater och territorier bildade 1918
Stater och territorier upplösta 1941
Manarola

Manarola (Manaea på den lokala dialekten) är en liten by, en frazione, i kommunen Riomaggiore i provinsen La Spezia i Ligurien i norra Italien. Den är den näst minsta av de berömda byarna i Cinque Terre.

Källor

Externa länkar 

Orter i Ligurien
Världsarv i Italien
The Game Assembly

The Game Assembly (TGA) är en yrkeshögskola som utbildar spelutvecklare belägen i Malmö, Sverige. TGA startade 2008.

År 2017 blev skolan utnämnd till näst bästa spelutvecklarskola i världen av The Rookies.

Referenser

Externa länkar
skolans webbplats
Utbildning i Malmö
Yrkeshögskolor i Sverige
Pi2 Gruis

Pi2 Gruis (π2 Gruis, förkortat Pi2 Gru, π2 Gru) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna  belägen i den sydöstra delen av stjärnbilden Tranan. Den har en kombinerad skenbar magnitud på 5,62 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Den bildar en för blotta ögat synlig dubbelstjärna med Pi1 Gruis som ligger sig separerad med 4 bågminuter. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 25,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 130 ljusår (ca 40 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Pi2 Gruis A är en gul till vit underjättestjärna av spektralklass F3 III-IV. Den har en massa som är ca 40 procent större än solens massa, en radie som är omkring dubbelt så stor som solens och utsänder från dess fotosfär ca 8 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 6 900 K.

Pi2 Gruis A har en följeslagare av skenbar magnitud 11,3, separerad med 4,6 bågsekunder från primärstjärnan.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/pi2gruis
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/pigru.html

		
Stjärnbilden Tranan
Bayerobjekt	
Gul-vita underjättar
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Marciano Art Foundation

Marciano Art Foundation, formellt Maurice and Paul Marciano Art Foundation, är en amerikansk stiftelse med ett museum för samtida konst i Mid-Wilshire i Los Angeles i USA.

Marciano Art Foundation grundades av bröderna Maurice Marciano och Paul Marciano. Konstmuseet öppnade i maj 2017. Det har en samling på 1.500 konstverk. Museet ställer ut ett växlande urval från sin egen samling och har tillfälliga utställningar.

Historik
Marciano Art Foundation köpte 2013 det tidigare Scottish Rite Masonic Temple vid Wilshire Boulevard från 1961, som ritats av målaren och formgivaren Millard Sheets (1907–1989). Byggnaden har byggts om till utställningslokaler efter ritningar av Kulapat Yantrasast. Den har drygt 10 000 kvadratmeter lokaler i fyra våningsplan, ungefär lika mycket som konstmuseerna Museum of Contemporary Art, Los Angeles och The Broad. Till anläggningen hör en mindre skulpturpark på 465 kvadratmeter vid ingången med verk av bland andra Oscar Tuazon, Danh Vō och Thomas Houseago.

Konstsamling
Den absoluta merparten av Marciano Art Foundations konstsamling har anskaffats sedan 2010. I samlingen ingår verk av bland andra Yael Bartana, Wade Guyton, Glenn Ligon, Alex Israel, Albert Oehlen, Mai-Thu Perret, Seth Price, Sterling Ruby, Paul Sietsema, Rudolf Stingel, Kaari Upson, Adrián Villar Rojas och Christopher Wool.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Marciano Art Foundation på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
 Marciano Art Foundations webbplats

Konstmuseer och konsthallar i Los Angeles
Siv Gustafsson

Siv Sofia Gustafsson, född Ström 26 februari 1943 i Stockholm, är en svensk nationalekonom.

Gustafsson, som är dotter till länsarbetsdirektör Nils Ström och Florries Andersson, avlade civilekonomexamen i Stockholm 1967 och blev ekonomie doktor i Stockholm 1976. Hon var anställd på Industrins utredningsinstitut 1967–1980, gästforskare i tvåmånadersperioder vid Columbia University i New York 1979 och 1982, vid Chicago University 1985 och 1987, vid Wissenschaftzentrum i Västberlin 1985 och 1986, vid Demografiska avdelningen, Stockholms Universitet 1984 och vid Arbetslivscentrum i Stockholm 1980–1983 och 1985-1989. Hon var professor i nationalekonomi vid Universiteit van Amsterdam 1989–2008. Gustafsson har bedrivit forskning i nationalekonomi och jämställdhet. 

Sommaren 1979 var hon ledarskribent på Dagens Nyheter. Under 1980-talet var hon aktiv i Fredrika Bremerförbundet och höll föredrag om sin forskning vid lokalavdelningar runt om i landet och på ”Kvinnor kan”-mässor. 

Siv Gustafsson var aktiv i European Society for Population Economics och blev vald till president och organiserade den årliga konferensen 1998 i Amsterdam samt höll sin Presidential address i Torino 1999.

Bibliografi i urval
Lönebildning och lönestruktur inom den statliga sektorn (doktorsavhandling 1976)
Arbete och löner, ekonomiska teorier och fakta kring skillnader mellan kvinnor och män (med Petra Lantz 1985)
Trends in Female Labour Force Participation in Sweden (med Roger Jacobsson 1985)
Daycare Subsidies and Labor Supply in Sweden (med Frank Stafford 1992)
Separate Taxation and Married Women's Labor Supply. A Comparison Between West Germany and Sweden (1992)
Women's Labor Force Transitions in Connection with Childbirth. A Panel Data Comparison between Germany, Sweden and Great Britain (med Cécile Wetzels, Jan Dirk Vlasblom och Shirley Dex 1996)
Optimal Age at Motherhood. Theoretical and Empirical Considerations on Postponement of Maternity in Europe (presidential address ESPE, 2001)  
Gender and the Labour Market. Econometric Evidence of Obstacles to Achieving Gender Equality (tillsammans med Danièle E. Meulders, 2000)
Education and Postponement of Maternity (tillsammans med Adriaan Kalwij, 2006)

Källor

Gustafsson , Siv S. Half the power, Half the Incomes and Half the Glory. The Use of Microeconomic Theory in Women's Emancipation Research (1990, Installationsföreläsning, Universiteit van Amsterdam)
Gustafsson Siv S. Why is the Netherlands the Best Country? On Country Comparisons regarding the Economics of the Family ( 2008, avskedsföreläsning Universiteit van Amsterdam)
Siv S. Gustafssons Publikationslista fram till 2008 omfattande 95 titlar
Siv Gustafsson, Economics Family and Work. Research by an Amsterdam Professor  (Valentin Sevéus redaktör,  Återger Installationsföreläsning, avskedsföreläsning samt komplett publikationslista)

Svenska professorer i nationalekonomi
Svenska genusvetare
Personer verksamma vid Universiteit van Amsterdam
Födda 1943
Kvinnor
Levande personer
Forskare från Stockholm
Svenska forskare under 1900-talet
Anna-Karin Broth

Anna-Karin Broth, tidigare Nilsson, född 29 oktober 1967 i Luleå domkyrkoförsamling i Norrbottens län, är en svensk militär.

Biografi
Hon avlade sjöofficersexamen 1991 och utnämndes samma år till fänrik i flottan, varefter hon befordrades till löjtnant 1994. Hon tjänstgjorde under andra hälften av 1990-talet vid 2. ytattackflottiljen (1998 namnändrad till 2. ytstridsflottiljen) och befordrades 1996 till kapten. Hon var senare fartygschef på korvetten Sundsvall. Hon har arbetat med operativ planering, främst inom insatser och beredskap varvid hon har haft stabsbefattningar vid ytstridsflottilj och i Insatsstaben vid Högkvarteret. Hon har även tjänstgjort i Marinavdelningen i Produktionsledningen vid Högkvarteret och varit militärsakkunnig för marina frågor vid Försvarsdepartementet. År 2009 befordrades hon till kommendörkapten och blev därmed den första kvinnan i den tjänstegraden, liksom hon tidigare var första kvinnliga chefen på ett stridsfartyg. Under första hälften av 2010-talet var hon chef för 41. korvettdivisionen vid Berga örlogsbas. I mitten av 2010-talet studerade hon ett år vid Naval Command College på U.S. Naval War College i Newport. Broth befordrades 2016 till kommendör och var från den 1 oktober 2016 till våren 2019 chef för Militärhögskolan Karlberg.

Anna-Karin Broth invaldes 2013 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet. Hon var också adjutant hos kronprinsessan Victoria till 2020.

Referenser

Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Militärer från Luleå
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Spira (rigg)

Spira, eller spirbom, är en stång, ett slags rundhult, som spänner ut ett segel i riggen på en segelbåt, till exempel ett försegel som en spinnaker eller en genua.

Källor
Spira i Svenska Akademiens Ordbok

Segling
Sjötermer
Rosenbröijer

Rosenbröijer (Tyska: Rosenbreuer) är en svensk och finländsk adelsätt. Äldste kände stamfader är Herman Bröijer (död 1632), med ursprung från Lübeck och vilken en tid var borgmästare i Viborg. Hans son, stamfadern Antonius Bröijer, var krigskommissarie i Ingermanland och adlades den 19 juli 1647 för sina förtjänster vid grundandet av staden Nyen. Den svenska ätten har nr 404 på Sveriges riddarhus och nr 187 på Finlands riddarhus där den introducerades 1825.

Ätten utdog egentligen år 1681, men majorerna Carl Christian och Adolf Johan Bröijer vilka var ättlingar till Antonius Rosenbröijers bror Herman Bröijer,  immatrikulerades på Sveriges riddarhus år 1821.

Medlemmar i urval
Krigskommissarien i Ingermanland Antonius Bröijer vilken adlades Rosenbröijer den 19 juli 1647
Agneta Rosenbröijer (1620-1697)  finländsk företagsledare och adelsdam som bedrev utrikeshandel.
Nils Adolf Rosenbröijer (1798-1890) finländsk postmästare och målare.
Alfred Edvard Rosenbröijer (1835-1931) finländsk fabrikör, riksdagsman och arkitekt.
Adolf Theodor Rosenbröijer (1837-1894) finländsk lantdagsman, ämbetsman och translator.
John Rosenbröijer (1887-1955) finländsk militär under första världskriget, finska inbördeskriget och andra världskriget.
Bertel Rosenbröijer (1887-1943  finländsk militär under finska inbördeskriget och fortsättningskriget (stupad).

Källor
Rosenbröijer nr 404 i Adelsvapen-Wiki.

Referenser

Svenska adelsätter
Ava Max

Ava Max, artistnamn för Amanda Ava Koci, född den 16 februari 1994 i Milwaukee i Wisconsin i USA, är en amerikansk popsångare och låtskrivare av albanskt ursprung.

Hennes singel Sweet but Psycho nådde plats 1 på Sverigetopplistan hösten 2018.

Ava Max medverkade 2017 i låten "Clap Your Hands" med Le Youth. Ava medverkade även i låten "Into Your Arms" med Witt Lowry. Hon släppte sitt debutalbum "Heaven & Hell" i september 2020.

Diskografi

Referenser

Noter

Externa länkar
Ava Max på Discogs

Amerikanska sångare
Amerikanska sångare under 2000-talet
Personer från Milwaukee
Födda 1994
Levande personer
Kvinnor
Apodemik

Apodemik (av grekiskans ἀποδημεω, "resa", "åka bort") är ett samlande begrepp för tidigmoderna idéer om ett nyttigt resande syftande till utveckling av individer, samhälle och vetenskap.

De apodemiska idéerna formulerades vid 1500-talets mitt och bibehöll aktualitet fram till 1700-talets slut, då upplysningen och förändringar i resandet till följd av ångkraften gjorde dem omoderna. I tryckt form bildar apodemiken en egen litterär genre. Inom denna skrevs flera hundratals verk. Verken fick stor spridning på den tidigmoderna bokmarknaden och bland författarna fanns många framstående lärde. 

En förklaring till apodemikens popularitet var resandets ökade omfattning under 1500-talet och framåt, såväl inom Europa, som mellan Europa och andra kontinenter. I och med detta växte behovet av teorier om resandets natur och dess följdverkningar. Resandet bidrog också till den fortlöpande upplösningen av den medeltida vetenskapen; med hjälp av nya upptäckter ifrågasattes hävdvunna auktoriteter och gränsen för det mänskliga vetandet försköts. En tredje förklaring är att resor hade börjat betraktas som en väsentlig del av utbildningen, först av vetenskapsmän och sedan av unga män över huvud taget (kvinnor reste i regel inte i utbildningssyfte). 

Apodemiken var en typisk produkt av renässanshumanismen. Tanken var att resandet, om det skedde metodiskt, danade en handlingskraftig och nyttobringande personlighet som bidrog till det allmänna bästa. Ett av de verk som lade grunden för apodemiken var den i Basel verksamme läkaren Theodor Zwingers (1533–1588) Methodus apodemica in eorum gratiam qui cum fructu in quocumque tandem vitae genere peregrinari cupiunt (Apodemisk metod till nytta för dem, av vilken livsföring de än må vara, som önskar resa på ett fruktbart sätt), tryckt första gången 1577. I Sverige diskuterades apodemiken framförallt i dissertationer (avhandlingar) och orationer (tal) som ventilerades vid universiteten.

Referenser 

Renässansen
Litterära genrer
Rörelser inom medeltidens filosofi
Norsepower

Norsepower Oy är ett finländskt teknikföretag.

Norsepower utvecklar och tillverkar rotorsegel, ett slags stort, cylindriskt, mekaniskt segel, vilket roterar och åstadkommer en framåtdrivande tryckskillnad, den så kallade Magnuseffekten. De används som kompletterande kraft för att minska fartygs bränsleförbrukning. Utvecklingen har stötts av den finländska statliga innovationsmyndigheten Tekes.

På passagerarfärjan M/S Viking Grace installerades 2018 ett 25 meter högt rotorsegeltorn. Två 30 meter höga rotorsegel, med en diameter på fem meter, installerades också 2018 på produkttankerfartyget Mærsk Pelican i Rotterdams hamn. Tidigare har två 18 meter höga rotorsegel installerats 2014 respektive 2015 på Bores ro-ro-fartyg M/V Estraden.

Källor
Norsepower: Why European Ships Are Switching Back To Sails i Forbes den 12 mars 2018
Wind-powered ships are making a comeback – A maritime technology from the 1920s is back in fashion i Economist den 4 oktober 2018

Noter

Se även
Savonius-rotor
Vertikalt vindkraftverk

Externa länkar
Norsepowers webbplats

Finländska företag
Forskningsinfrastruktur

En forskningsinfrastruktur är ett avancerat verktyg eller anläggning för forskning som är öppet och kan nyttjas av fler än enskilda forskare eller forskargrupper. Exempel på forskningsinfrastrukturer är databaser, arkiv, fältstationer, laboratorier och avancerad teknisk utrustning. 

Forskningsinfrastrukturer är kopplade till universitet eller högskolor och kan vara lokala, nationella eller internationella. De finansieras av det enskilda lärosäten och/eller av forskningsfinansiärer såsom, i Sverige,  Vetenskapsrådet.

Den enskilda forskningsinfrastrukturen har vanligtvis en föreståndare.

Referenser 

Forskning
Färgserien

Färgserien är en bokserie utgiven av Almqvist och Wiksell (och som fortsatts av Nordstedts). Den började som en serie handböcker, till att börja med om djur och natur, i samarbete med danska Politikens forlag 1950, där första halvan av boken består av färgplanscher (vilka nu blivit möjliga att framställa till låg kostnad genom offsettryckets genombrott) och andra halvan av beskrivande text. Texten skrevs av olika författare i de svenska och danska upplagorna. I de danska handböckerna (Politikens håndbogsserie) var Hans Hvass flitigt anlitad i inledningen. Naturhandböckerna följdes av böcker om "hem och trädgård", samt även Flaggor i färg (vilken snart blev inaktuell då de tidigare kolonierna blev självständiga och flera omarbetade utgåvor har sedan utkommit). Till serien hörde även några böcker "Vad jag finner..." om (främst) ryggradslösa djur i olika miljöer.  Serien (som tidigare var namnlös) fick ett nytt uppsving i slutet av 1960-talet med omarbetade upplagor av några av de tidigare böckerna och många nya tillskott (nu även inom teknik) och med texten "Färgserien" på omslaget. På 1980-talet upphörde det närmast obligatoriska "i färg"-epitetet i titlarna. Serien lades ner någon gång i slutet av 1990-talet, men utgivningen av böckerna har fortsatt in på 2000-talet (på Nordstedts och Bokförlaget Prisma). I Norge har en del av böckerna utgivits av Aschehoug som serien "Naturen i farger".

Titlar

 * Ny bok med samma titel

Referenser

Bokserier lanserade 1950
Svensk facklitteratur
Victoria Marinova

Victoria Marinova (bulgariska: Виктория Маринова), född 7 september 1988, död (mördad) den 6 oktober 2018 i Ruse i Bulgarien, var en bulgarisk  journalist och programledare.

Biografi 
Vid tidpunkten för sin död var Marinova administrativ chef för TVN Television i Ruse. Den 30 september hade hon just startat ett nytt program som kallades "Detector" som handlade om undersökande journalistik.

Mordet 
Marinovas kropp påträffades på eftermiddagen den 7 oktober på en strand i en park i staden Ruse i Bulgarien. Kroppen uppvisade tecken på fysiskt våld i form av slag och våldtäkt innan hon mördades, något som man tror skedde under dagtid. Victoria Marinova var den tredje journalisten som mördades i EU under senaste året, efter Daphne Caruana Galizia från Malta, och Jan Kuciak och hans flickvän från Slovakien.

Referenser

Externa länkar
 
 
 Marinovas Facebook profil

Bulgariska programledare
Bulgariska journalister
Personer som blivit mördade i Bulgarien
Personer från Ruse
Födda 1988
Avlidna 2018
Kvinnor
Lars Eliazon

Lars Eliazon, född 1939 i Eskilstuna, död 2007 i Thailand, var en svensk journalist och TV-producent.

Eliazon inledde karriären på tidningen Folket och senare Nerikes Allehanda innan han 1965 kom till Aftonbladet där han var sportreporter och senare allmänreporter. Senare blev han reportagechef på Hemmets Journal. 1976 anställdes Eliazon av televisionen där han blev han reporter på Rapport i TV2.

År 1979 lämnade han journalistiken för att bli informationschef vid Samhällsföretag. Detta blev kortvarigt och han återkom till televisionen 1980 som anställd vid SVT Malmö som redaktionssekreterare för Barnjournalen. I september 1981 deltog Eliazon i starten av samhällsprogrammet Magazinet som producent, först med Jan Guillou och Annika Hagström som programledare, senare enbart Guillou. Detta program utvecklades till Rekordmagazinet 1984, även det med Guillou som programledare och Eliazon som producent. Han var även producent för Beslutsfattarna, ett annat Guillouprogram.

År 1990 efterträdde han Sune Kempe som chef för det regionala nyhetsprogrammet Sydnytt. Han var också producent för samhällsprogrammet Glashuset när det startade 1990. Han var också projektledare för den del av morgonprogrammet Gomorron Sverige som sändes från Malmö från 1993.

En bilolycka 1995 och efterföljande hälsoproblem gjorde att Eliazon lämnade TV-karriären under 1990-talet.

Källor 

Födda 1939
Avlidna 2007
Män
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Eskilstuna