kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Deongnyeong

Deongnyeong, död 1375, var Koreas drottning 1330-1332 och 1339–1344, gift med kung Chunghye av Goryeo. Hon var regent för sin son Chungmok 1344-1348 och för sin styvson Chungjeong av Goryeo 1348. 

Hon var medlem av Yuandynastin, Kinas mongoliska kejsardynasti. Hon förlovades med Chunghye under hans tid i Kina. Vigseln ägde rum 1330. Paret fick en son 1337. Hennes make avsattes 1344, ersattes av deras son och avled senare samma år. Hennes son var åtta år och hon tog kontrollen som regent. Hennes son avled barnlös vid elva års ålder 1348 och ersattes av hennes styvson, som också var ett barn. Hon fortsatte att fungera som regent för sin styvson trots att hans biologiska mor fortfarande var vid livet och borde ha haft företräde att vara regent. Motståndet från kungens mors klan gjorde att Deongnyeong inte klarade att hantera situationen utan tvingades avgå senare samma år. Hennes styvson avsattes 1351. Hon blev väl behandlad av den nya monarken och fick ett underhåll, egendom och kunde föra en bekväm tillvaro.

Referenser 

 Doosan Encyclopedia.

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1375
Koreanska drottningar
Personer i Korea under 1300-talet
Kvinnliga regenter under 1300-talet
Geun-bi Yi

Geun-bi Yi, död efter 1388, var Koreas drottning 1379-1388, gift med kung Chang av Goryeo. Hennes make avsattes 1388. Alla hans hustrur sändes då hem till sina födelsefamiljer med undantag av hans huvudhustru och drottning. Hennes make och hans far mördades 1389, ett år efter kuppen.

Referenser 

 Doosan Encyclopedia.

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Koreanska drottningar
Personer i Korea under 1300-talet
Personer från Södra Gyeongsang
Inye

Inye, död 1092, var Koreas drottning 1052-1083, gift med kung Munjong av Goryeo. 

Hennes make blev kung 1046. Hon födde en son och tronarvinge 1047, och fick då en framskjuten ställning, varpå hon fick titeln drottning 1052. När hennes make efterträddes av hennes son 1083 fick hon en framskjuten ställning som kungamoder. Hon beskrivs som en idealisk hustru och mor och, i egenskap av drottning, som en mor för sitt folk, och beskrivs som allmänt omtyckt. Hon var omtalad för sin aktivitet för sin buddhismen, och det omtalas hur hon studerade de buddhistiska skrifterna, gjorde pilgrimsfärder och reparerade helgedomar. Hon lät uppföra "Gukcheong-templet" (국청사, 國淸寺) 1089 och transkriberade Yugahyeonyangron (유가현양론, 瑜伽顯揚論) i silverboken.

Referenser 

 Doosan Encyclopedia.

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1092
Koreanska drottningar
Personer i Korea under 1000-talet
Bokchang

Bokchang, död 1195, var Koreas drottning 1125-1126, gift med kung Injong av Goryeo. 

Hennes far var minister och gifte bort både henne och hennes syster med kungen. Hennes far försökte utan framgång förgifta sin svärson kungen. Först personligen, och sedan genom att ge henne order att göra det: hon misslyckades dock med avsikt med mordförsöket. Hennes far avsattes 1126 och dödades 1127. Hon och hennes syster avsattes från sin ställning som kungens hustrur och förvisades från hovet. Hon förlorade titeln som drottning och fick titeln Avsatta Prinsessan Bokchang. Hon blev dock väl behandlad, på grund av att hon hade vägrat utföra sin fars order att mörda kungen, och fick en egendom och ett hushåll och medel att leva ett bekvämt liv.

Referenser 

 Doosan Encyclopedia.

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1195
Koreanska drottningar
Personer i Korea under 1100-talet
Gongye

Gongye, död 1183, var Koreas drottning 1126-1146, gift med kung Injong av Goryeo. 

Hennes äldsta son Uijong blev kung 1146. Hon kom inte överens med sin äldsta son, som ansågs vara olämplig för sin ställning som monark. Hon stödde sin andra son markis Daeryeongs misslyckade kuppförsök 1151. Det ledde till en ansträngd relation med hennes äldsta son, men hon lyckades övertala honom att inte avrätta sin bror. När Uijong avsattes av Jeong Jung-bu, 1170, stödde hon att hennes andra son skulle uppsättas på tronen, men Jeong Jung-bu lät istället mörda honom och uppsatte en annan av hennes söner, Myeongjong, på tronen. Myeongjong var en passiv monark, och hon levde utan inflytande, omhändertagen av sin yngre son. Hon ansåg sig bestraffad av gudarna, särskilt sedan hennes yngre son avled.

Referenser 

 Doosan Encyclopedia.

Kvinnor
Födda 1109
Avlidna 1183
Koreanska drottningar
Personer i Korea under 1100-talet
Personer från Södra Jeolla
Janggyeong (Uijong)

Janggyeong, död efter 1170, var Koreas drottning 1146-1170, gift med kung Uijong av Goryeo. Hennes make avsattes i en kupp av Jeong Jung-bu 1170, varefter hon förvisades från hovet och, en tid efter, ska ha blivit mördad.

Referenser 

 Doosan Encyclopedia.

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Koreanska drottningar
Personer i Korea under 1100-talet
Aya och häxan

Aya och häxan (japanska: アーヤと魔女 Āya to Majo) är en japansk animerad film från 2020 från Studio Ghibli med regi av Goro Miyazaki. Detta är den första och hittills enda filmen av Studio Ghibli som använder sig helt av 3D-animation istället för traditionell animation.

Handling 
Aya lever lyckligt på ett barnhem där hennes mamma lämnade henne för många år sedan som ett litet barn. Men mot sin vilja adopteras hon av Bella Yaga och Mandragoran. Det visar sig att Bella är en häxa. Aya hjälper henne i utbyte mot att hon lär sig magi av henne. Aya är dock inte nöjd med det hon har lärt sig och eftersom hon inte kan lämna huset arbetar hon i hemlighet med sina egna magiska trollformler för att förändra maktbalansen i huset.

Rollista 

 Övriga roller – Daniel Sjöberg, Mikael Regenholz, Anna Isbäck, Alexandra Forsberg
 Svensk regi – Mikael Regenholtz
 Projektledare – HH Engström
 Svensk version producerad av Nordic United

Referenser

Externa länkar 
 
 

Japanska filmer 2021
Studio Ghibli-filmer
Japanska animerade filmer
Japanska fantasyfilmer
Japanskspråkiga filmer
Animerade filmer 2021
Filmer i regi av Gorō Miyazaki
John Salley

John Thomas Salley, född 16 maj 1964 i Brooklyn i New York, New York, är en amerikansk före detta professionell basketspelare (PF/C) som  tillbringade elva säsonger (1986–1996, 1999–2000) i den nordamerikanska basketligan National Basketball Association (NBA), där han spelade för Detroit Pistons, Miami Heat, Toronto Raptors, Chicago Bulls och Los Angeles Lakers. Under sin karriär gjorde han 5 228 poäng (7,0 poäng per match); 916 assists samt 3 356 rebounds, räddningar från att bollen ska hamna i nätkorgen, på 748 grundspelsmatcher. Han spelade också som proffs för Panathinaikos i Grekland.

Salley draftades av Detroit Pistons i första rundan i 1986 års draft som elfte spelare totalt.

Han vann två NBA-mästerskap med Detroit Pistons (1988–1990); Chicago Bulls fjärde NBA-mästerskap (1995–1996) på 1990-talet samt en med Los Angeles Lakers (1999–2000). Den första som har vunnit NBA-mästerskapet med tre olika NBA-lag och detta finns upptaget i Guinness Rekordbok.

Innan han blev proffs, studerade han vid Georgia Institute of Technology och spelade basket för deras idrottsförening Georgia Tech Yellow Jackets.

Efter spelarkarriären har Salley varit bland annat TV-programledare för sportsändningar, aktivist för veganska ändamål och drivit företag för legal cannabis. Han har även haft skådespelarroller i bland annat Bad Boys, Bad Boys II och En shopaholics bekännelser.

Referenser

Externa länkar
John Salley – NBA.com

Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Brooklyn
Idrottare från New York
Amerikanska basketspelare
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Alumner från Georgia Institute of Technology
Spelare i Detroit Tigers
Spelare i Miami Heat
Spelare i Toronto Raptors
Spelare i Chicago Bulls
Spelare i Los Angeles Lakers
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Amerikanska TV-programledare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska aktivister
Amerikanska entreprenörer under 2000-talet
T.S. Spivets fantastiska resa

T.S. Spivets fantastiska resa (franska: L'Extravagant Voyage du jeune et prodigieux T. S. Spivet) är en fransk-kanadensisk äventyrsfilm från 2013 i regi av Jean-Pierre Jeunet som bygger på boken L'Extravagant Voyage du jeune et prodigieux T. S. Spivet av Reif Larsen från 2009.

Filmen är en äventyrsfilm med magisk realism och några inslag av dramatisk komedi. Den handlar om resan för ett tioårigt universalgeni som lämnar sitt hem i Montana för att resa till Washington D.C. för att ta emot ett vetenskapligt pris han just vunnit.

Filmen hade premiär vid avslutningen av San Sebastian International Film Festival 2013.

Handling 
T.S. Spivet bor på en gård i Montana med sin mamma som är galen i skalbaggar, sin pappa som är cowboy och sin 14-åriga syster som drömmer om att bli Miss America. Själv är han ett tioårigt universalgeni och uppfinnare.

En dag får han ett oväntat samtal från Smithsonian Institution-museet i Washington och får veta att han vunnit Baird-priset för en av sina uppfinningar, en evighetsmaskin. Det kommer bli en gala där han förväntas hålla tal. Utan att berätta för någon ger han sig iväg för att ta emot sitt pris.

Rollista 

 Kyle Catlett – Tecumseh Sansonnet Spivet, aka. T. S. Spivet
 Helena Bonham Carter – dr Clair Spivet, mamman
 Niamh Wilson – Gracie Spivet, systern
 Judy Davis – fröken Jibsen, undersekreteraren på Smithsonian Institution
 Callum Keith Rennie – Tecumseh Elijah Spivet, pappan
 Julian Richings – Ricky, guiden
 Dominique Pinon – Två-Moln
 Jakob Davies – Layton Spivet, den tveksamma brodern
 Rick Mercer – Roy
 Richard Jutras – Stenpock
 Harry Standjofski – slusspolisen
 Dawn Ford – Marge, kassörskan i korvkiosken
 Susan Glover – sekreterare
 Leni Parker – dr. Ferrano
 Amber Goldfarb – servitris i receptionen
 Lisa Bronwyn Moore – Judy, sjuksköterska
 Pauline Little – makeupartist
 Robert Maillet – jätte-Hobo (borttagen scen)

Referenser

Externa länkar 

 

Franska äventyrsfilmer
Kanadensiska äventyrsfilmer
Franska filmer 2013
Kanadensiska filmer 2013
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Jean-Pierre Jeunet
Aiskos

Aiskos är en by i Sjundeå i Finland. Byn ligger i landskapet Nyland i Sjundeå kommuns västra del och dess grannbyar är Kockis, Pölans, Bocks, Vejans och Kittfall i Lojo. Namnets äldre belägg är till exempel Askusby och Askogh.

Aiskos är känt i skriftliga källor redan från 1500-talet. Det har alltid funnits två hemman i byn: Storaiskos och Lillaiskos.

Källor 

Byar i Sjundeå
Emily och den magiska resan

Emily och den magiska resan är en svensk fantasyfilm från 2020 i regi av Marcus Ovnell efter ett manus av Jenny Lampa och Marcus Ovnell. Filmen hade världspremiär på Busan International Filmfestival den 7 juli 2020 och svensk biopremiär den 18 april 2022.

Handling 
Flickan Emily hamnar av misstag i sagovärden Faunutland där hon behöver rädda världen från att förstöras.

Rollista 

 Övriga röster – Christopher Carlqvist, Hasse Jonsson, Jörn Savér, Oskar Svensson
 Dialogregissör och inspelningstekniker – Hasse Jonsson
 Översättare – Jenny Lampa
 Mix – Magnus Veigas
 Projektledare – Anna Sophocleous
 Svensk version producerad av Eurotroll

Produktion 
Filmen producerades av Phelecan Films med stöd från Film i Skåne och Ystad-Österlen filmfond och spelades in i Ystad Studios.

I Sverige distribueras filmen av Njutafilms medan LevelK sköter distributionen av filmen i utlandet och har sålt filmen till mer än 130 länder.

Musik 
Musiken i filmen skrevs av Joe Kraemer som tidigare skrivit filmmusik för filmer som Mission: Impossible – Rogue Nation och Jack Reacher. Filmmusiken finns även utgiven.

Mottagande 
Filmen blev dåligt mottagen av svenska kritiker. Bland annat så kritiserades filmen för att ha dåligt fokus, vara en budgetversion av bättre fantasyfilmer och vara dåligt dubbad till svenska.

Referenser

Externa länkar 

 

Svenska fantasyfilmer
Svenska filmer 2020
Svenska familjefilmer
Engelskspråkiga filmer
Harald Schiller

Harald Torsten Viking Schiller, född 24 oktober 1898 i Falköping, död 2 september 1982 i Linköping, var en svensk författare, journalist och litteraturhistoriker.

Harald Schiller var son till Karl Schiller. Efter studentexamen i Lund 1918 blev han filosofie kandidat vid Göteborgs högskola 1921, filosofie licentiat vid Lunds universitet och filosofie doktor vid Stockholms högskola 1939. Han var litteraturkritiker i Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning 1923 samt i Stockholms-Tidningen 1929–1931 och var från 1931 verksam i Sydsvenska Dagbladet Snällposten, och förestod från 1938 dess kulturavdelning. Schiller bedrev ett flitigt författarskap, främst omfattande litteratur- och personhistoriska arbeten. I sin doktorsavhandling, Jonas Carl Linnerhielm (1939) behandlade han en intressant svensk 1700-talspersonlighet med tonvikt på hans biografi och författarskap. Han utgav också 1932 Linnerhielms Brev under resor i Sverige. Andra svenska reseskildringar har han publicerat i I kalesch genom Sverige. Reseminnen för 100 år sedan (1931). Schiller utgav även personteckningarna En originell herre. Pehr Tham till Dagsnäs, den siste rudbeckianen (1930), A. T. Gellerstedt. Diktare och konstnär (1932) och John Bauer. Sagotecknaren (1935). Bland hans många essäsamlingar märks Diktare och idealister (1928), Från Sundsholm till Casa Collina (1932) och Svenska konstnärer (1936). Han skildrade även samtidens teaterliv i Thalia i Malmö (1948). Som skönlitterär författare framträdde Schiller med ett par romaner samt diktsamlingarna Dikter om kärleken och döden (1936) och Jag minns några stilla städer (1943).

Källor

Noter 

Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Personer från Falköping
Födda 1898
Avlidna 1982
Män
Ogre (vattendrag)

Ogre är en flod i Lettland. Den är 188 km lång och är ett nordligt biflöde till Daugava som mynnar i Rigabukten. Källan är sjön Sivēniņš och den mynnar i Daugava vid staden Ogre.

Etymologi 
Det finns flera etymologiska namntillblivelsescenarier för Ogre, bland annat det ryskspråkiga, där namnet tros stamma från (угри, ugri , som betyder "ål"). Därtill nämns en folklegend, där vattendraget påstås ha namngivits av Katarina den stora, för vilket bevisföring saknas. Vidare märks den estniske lingvisten Paul Alvres hävdande, att namnet kan hänga samman med vattendragets tidigare namn (Wogene, Woga) som nämns i Henrik av Lettlands krönika. Det senare påstås av den förre kunna härledas ur estniskan (voog, "ström, vågor").

Bifloder

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar

Vattendrag i Lettland
Suntaži herrgård

Suntaži herrgård (; ) är en herrgårdsbyggnad i det lettiska landskapet Vidzeme. Herrgården uppfördes under 1700-talet som en envåningsbyggnad men byggdes om under efterföljande sekel.

År 1909 restaurerades herrgården, efter en brand, av dåvarande ägaren, friherre Paul Johann Andreas Robert von Hanenfeldt.

Sedan 1952 har herrgården inrymt en gymnasieskola.

Källor

Noter

Externa länkar 

Herrgårdar i Vidzeme
Johan Fredrik Franck

Johan Fredrik Franck, född 1694 i Mecklenburg, död 24 april 1782 i Wolgast, var en svensk-tysk präst.

Biografi 
Johan Fredrik Franck föddes 1694 i Mecklenburg. Han blev tidigt faderlös och växte upp hos sin farbror Joan Franck, som var präst i Pommern. Franck studerade vid Dresdens universitet, Jena universitet, Leipzigs universitet, Rostocks universitet och Wittenbergs universitet. Han avlade magisterexamen i Wittenberg 1717 och studerade sedan teologi, blev därefter venia docendi. 1721 flyttade Franck till Karlskrona och prästvigdes 27 mars samma år till komminister. Han blev 1722 pastor i Karlskrona tyska församling. Franck blev 1745 kyrkoherde i Wolgasts församling. Han avled 1782 i Wolgast.

Familj
Franck var gift med Dorothea Ottiliana Hauswolff (1706–1754). Hon var dotter till kyrkoherden Justus Christopher Hauswolff och Dorotea Clerck i Karlskrona. De fick tillsammans barnen en son som blev präst i Pommern, konteramiralen Hans Reinhold Franck von Francken och Elisabet Dorotea Francken som var gift med överstelöjtnant Olivier Salomon Hauswolff på Hjälmshult.

Bibliografi

Likpredikningar
1728 – Ein frühzeitiger seeliger Todt als ein angenehmer Bot für fromme Kinder Gottes.
1729 – Die mit der lieben ältesten Tochter um die wahre Vollkommenheit christlich streitende und selbige glücklich erbeutende Mutter,

Källor

Noter 

Män
Födda 1694
Avlidna 1782
Personer från Mecklenburg
Tyska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
Hertig Jing av Qi

Hertig Jing av Qi (), personnamn Jiang Chujiu (), var regent över den kinesiska staten Qi från 548 till 490 f.Kr. under vår- och höstperioden.

Hertig Jing av Qi kom till makten efter att hans äldre bror Hertig Zhuang II av of Qi blivit skjuten i fängelse efter att ha haft en kärleksaffär med  den mäktiga ministern Cui Zhus (崔杼) fru. Cui Zhu tillsatte Hertig Jing, och blev tillsammans med Qing Feng (慶封) hertigens rådgivare. Alliansen mellan Cui Zhou och Qing Feng sprack och eskalerade till en blodig familjekonflikt, vilket slutade med att Cui Zhu begick självmord, och från 546 f.Kr. var Qing Feng ensam rådgivare till Hertig Jing vilket gjorde Qing Feng mycket mäktig. Qing Fengs maktposition väckte misstankar hos flera andra adelsfamiljer, varefter Qing Feng drevs till landsflykt och flydde först till staten Lu och sedan vidare till Wu.

Hertig Jing valde sin son Prins Tu (荼) som tronarvinge, och han tillträdde efter Hertig Jings död 490 f.Kr..

Hertig Jing av Qis grav

Hertig Jing av Qis grav hittades 1964 Linzi i Shandongprovinsen Graven utmärker sig med att innehålla kvarlevorna av 600 hästar placerade i ordnade rader som omsluter graven.

Se även
 Hertig Jing av Qins grav

Referenser

Noter 

WP:Projekt Kina
Regenter under 500-talet f.Kr.
Regenter under 400-talet f.Kr.
Födda okänt år
Avlidna 490 f.Kr.
Män
Johan Gottfrid Michaelis

Johan Gottfrid Michaelis, död 1775, var en svensk-tysk präst.

Biografi 
Johan Gottfrid Michaelis var från Stettin och blev 1739 rektor vid Tyska skolan i Karlskrona. Han prästvigdes 19 augusti 1745 och blev 1746 kyrkoherde i Karlskrona tyska församling. Michaelis avled 1775.

Familj
Michaelis är far till rektorn Christian Ernst Michaelis vid Tyska skolan i Karlskrona.

Källor

Noter 

Män
Födda okänt år
Avlidna 1775
Personer från Stettin
Tyska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
12087 Tiffanylin

12087 Tiffanylin eller 1998 HB30 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico. Den är uppkallad efter Tiffany Fangtse Lin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
12088 Macalintal

12088 Macalintal eller 1998 HZ31 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico. Den är uppkallad efter Jeric Valles Macalintal.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Claes Diedrich Wiebe

Claes Diedrich Wiebe, död 7 augusti 1771, var en svensk-tysk präst.

Biografi 
Claes Diedrich Wiebe prästvigdes 1746 och blev 1748 amiralitetspredikant i Karlskrona amiralitetsförsamling, tillträde 1749. Han blev 1761 kyrkoherde i Karlskrona tyska församling och blev 9 december 1761 assessor i Amiralitetskonsistorium. Wiebe var under en längre tid ordförande i konsistorium efter superintendent Muhrbeck. Han avled 1771.

Familj
Wiebe var gift med Ulrika Charlotta Wiebe. De fick tillsammans sonen kyrkoherden Carl Peter Wiebe i Billeberga församling.

Bibliografi
1748 – Skrymtares hemliga stora fiendskap emot Christum, i anledning af Christi ord hos Luc. XI. cap. 23. v. uppå tredie söndagen i faston, år 1748.

1748 – Predikan om tre för förnuftet fördolde och i sig sjelf herrlige ting, som i Guds körka predikas, hållen uppå helga trefallighets söndag åhr 1748.

1753 – Jesu lidande som det wärdaste täncke-ämne, samt den kraftigaste upmuntran til bättring.

1765 – Tanckar om den christeliga lärans wisshet och härlighet, till styrcka och stadfästelse i den himmelska sanningens kundskap.

1768 – Dasz die Buszfertigen die Vergebung der Sünden gewisz erlangen, wurde als eine trostreiche Wahrheit am XIX Sontage nach Trinitatis 1768.

Källor

Noter 

Män
Födda okänt år
Avlidna 1771
Tyska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
12089 Maichin

12089 Maichin eller 1998 HO35 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico. Den är uppkallad efter Diana Marie Maichin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Belle & Sebastian (film)

Belle & Sebastian (franska: Belle et Sébastien) är en fransk film regisserad av Nicolas Vanier från 2013.

En uppföljare, Belle et Sébastien, l'aventure continue, regisserad av Christian Duguay, släpptes 2015. En tredje del, Belle et Sébastien 3: Le Dernier Chapitre, regisserad av Clovis Cornillac, släpptes 2017.

Handling 
Juli 1943, i Saint-Martin. I denna lilla snöiga by i Alperna, mitt under andra världskriget, träffar den ensamma och föräldralösa Sébastien (Félix Bossuet) en övergiven hund som han också tämjer. Hunden misstänks av byborna för att ha dödat deras får. Han döper henne till Belle, medan herdarna kallar henne "odjuret" och försöker bli av med henne.

Det fridfulla livet i byn störs när tyska soldater kommer till byn som vill avveckla ett nätverk av människosmugglare till Schweiz.

Rollista 
 Félix Bossuet – Sebastian
 Tchéky Karyo – Caesar
 Margaux Chatelier – Angelina, Césars systerdotter
 Dimitri Storoge – dr Guillaume Cimaz
 Mehdi El Glaoui – André
 Andreas Pietschmann – löjtnant Peter
 Urbain Cancelier – borgmästaren
 Paola Palma – Esther
 Andrée Damant – Celestine
 Garfield-hundarna, Fort des Brumes de la Comtée och Fripon della Rocca dei patous – Belle

Originalljudspår 
Armand Amar skrevs filmens soundtrack. Låten Belle framförs av Zaz och komponerades av Daniel White för TV-serien från 1965.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell hemsida
 Belle & Sebastian på Allociné
 Belle & Sebastian på Unifrance

Filmer om hundar
Filmer baserade på franska romaner
Filmer baserade på TV-serier
Franska äventyrsfilmer
Franska filmer 2013
Tyskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Ilmari Käihkö

Ilmari Käihkö, född i Lahtis, är docent och universitetslektor i krigsvetenskap vid Försvarshögskolan i Stockholm.

Käihkö växte upp i Lahtis och studerade vid Uppsala universitet. Han gjorde sin värnplikt vid Björneborgs brigad och tjänstgjorde i en insats i Tchad. Han disputerade 2016 i Uppsala på avhandlingen: "Bush generals and small boy battalions: Military cohesion in Liberia and beyond". Sedan 2018 är han lektor vid Försvarshögskolan. Han studerar bland annat krigens sociologi genom etnografiska metoder. Han har ägnat 3,5 år åt fältarbete i Afrika och Ukraina, däribland 15 månader i Liberia med intervjuer med tidigare stridande i det andra inbördeskriget (1999–2003). Hans forskning handlar bland annat om strategi och modern krigföring i Afghanistan och Ukraina.

Referenser 

Svenska forskare under 2000-talet
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Lahtis
Födda 1983
Män