kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stig Tillmar

Stig Turesson Tillmar, född den 6 oktober 1925 i Nysunds församling, Örebro län, död den 14 oktober 2003 i Falkenberg, var en svensk företagsledare.

Tillmar var anställd vid Svenska Aeroplan Aktiebolaget i Linköping 1941–1947, i Bofors 1951–1954, i Volvo i Skövde 1954–1963, i Svenska Rayon 1963–1967, verkställande direktör i Boxholms aktiebolag 1967–1981 och vice verkställande direktör i Svenskt stål aktiebolag 1981–1984. Han vilar i minneslunden på Skogskyrkogården i Falkenberg.

Källor 

 
 Tillmar, Stig Turesson på SvenskaGravar.se

 

Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Nysunds socken
Födda 1925
Avlidna 2003
Män
Hannah Mather Crocker

Hannah Mather Crocker, född 27 juni 1752 i Roxbury, Massachusetts, död 11 juli 1829 i Dorchester, Massachusetts, var en amerikansk feminist.

Crocker utgav 1818 en pamflett om kvinnors rättigheter och verkade för förbättrad utbildning för kvinnor i Massachusetts. Hon hoppades kunna grunda ett system av frimurarloger som skulle ge samma stöd till kvinnors förkovran som frimurarna gjorde för män.

Referenser 

Amerikanska feminister
Födda 1752
Avlidna 1829
Kvinnor
Personer från Massachusetts
Saint-Louis-du-Louvre

Saint-Louis-du-Louvre, tidigare benämnd Saint-Thomas-du-Louvre, var en kyrkobyggnad i Paris, helgad åt den helige Ludvig IX och tidigare åt den helige Thomas Becket. Kyrkan var belägen vid Louvren i närheten av dagens Quai François-Mitterrand.

Historia
Kyrkan uppfördes som kollegiatkyrka år 1187 på initiativ av Robert I av Dreux (1123–1188); kyrkan helgades åt den helige Thomas Becket. Under 1700-talets första hälft hade kyrkan förfallit och renoverades år 1744 efter ritningar av Thomas Germain; kyrkan helgades då åt Ludvig IX. År 1790, under franska revolutionen, stängdes kyrkan och överläts året därpå åt den protestantiska kommuniteten i Paris. Kyrkan revs år 1811 i samband med Napoleons utbyggnad av Louvren.

Bilder

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt den helige Ludvig
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Paris
Romersk-katolska kyrkobyggnader rivna under 1800-talet
Paris första arrondissement
Sockerexperimentet

Sockerexperimentet är en svensk dramafilm från 2023, baserad på de så kallade Vipeholmsexperimenten. Filmen är regisserad av John Tornblad, som även skrivit manus tillsammans med Helena Johansson och Johan Fågelström. Filmen är ett resultat av projektet Filmrampen  finansierat av Allmänna arvsfonden. Alla intäkter från filmen går oavkortat in i en filmfond som ska användas för att stödja nya filmprojekt av, med och för personer med funktionsvariation.

Filmen hade biopremiär i Sverige den 10 februari 2023, utgiven av Affekt Film.

Handling 
Filmen kretsar kring de så kallade Vipeholmsexperimenten som ägde rum mellan 1947 och 1949 på Vipeholms sjukhus. Johanna som har en funktionsvariation bor på Vipeholms sjukhus, utanför Lund, tillsammans med andra personer som också har funktionsvariationer. Hon blir blixtförälskad i Vilgot som också är intagen på sjukhuset. När rutinerna kring maten plötsligt ändras och Vilgot blir allt sjukare så börjar Johanna misstänka att det kan ha något med ett experiment att göra.

Rollista (i urval) 
 Sandra Redlaff – Lovisa Lager
 Per Ragnar – Anton Göhrder
 Amanda Malmberg – Johanna
 Magnus Af Sandeberg – Erling Persson
 Hanna Ullerstam – Elsie
 Henrik Norman – Helge Bergström
 Emanuel Blom – Arne
 Tony Lundgren - Björn Isaksson

Arvsfondsprojektet 
I arvsfondsprojektet Filmrampen fick personer med funktionsnedsättning grundläggande kunskaper om filmproduktion genom att de fick arbeta tillsammans med ungdomar med tidigare filmerfarenhet samt med stöd av professionella filmarbetare.

Filmrampen drevs 2019 - 2022 av Studiefrämjandet Fyrbodal och syftet var att med filmen som verktyg skapa kontaktytor mellan människor, oavsett funktionsförmåga. Projektarbetet samlades kring produktionen av långfilmen Sockerexperimentet. Filmen har en viktig roll även efter projektet för att sprida kännedom hos allmänheten om personer med funktionsnedsättning och deras historia.

Den metod som utvecklats i projektet har samlats i ett handledningsmaterial för vidare spridning. Efter projektets slut ansvarar Studiefrämjandet för att fortsatt stödja filmproduktioner samt att arrangera filmstudiecirklar för personer med funktionsnedsättning och ungdomar samt organisationer och institutioner som på ett eller annat sätt kommer i kontakt med målgrupperna eller området film.

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2023
Svenskspråkiga filmer
Svenska dramafilmer
1948 på film
Filmer i regi av John Tornblad
Georges-Marie Haardt

Georges-Marie Haardt, född 12 juli 1884 i Neapel i Italien, död 16 mars 1932 i Hongkong, var en fransk ingenjör
och företagsledare.

Georges-Marie Haardts föräldrar var belgare och drev ett konfektionsföretag. Sonen blev fransk medborgare 1929. Han utbildade sig till ingenjör och tjänstgjorde under första världskriget i pansarstyrkorna. Han var försäljningschef och senare chef för Automobiles Mors 1908–1914 och från 1918 chef för Citroën under André Citroën.

Han var också chef för tre fordonsexpeditioner, som organiserades av Citroën och genomfördes med halvbandvagnar av märket Citroën-Kégresse:
1922–1923 – Raid Citroën – La Traversée du Sahara mellan Touggourt i Algeriet och Timbuktu i Mali
1924–1925 – Croisière noire mellan Colomb-Béchar i Algeriet och olika platser i södra Afrika
1931–1932 – Croisière jaune mellan Beirut i Libanon och Peking i Kina

Bibliografi 
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil:  Le Raid Citroën, La Première traversée du Sahara en automobile – De Touggourt à Tombouctou par l'Atlantide, 1923 
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil: La croisière noire, Paris, éditeur Plon, 1927
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil: Expédition Citroën centre-asie la croisière jaune, éditeur Plon, 1933 
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil: Les nuits du Hoggar – Poèmes Touareg recueillis par Georges-Marie Haardt et Louis Audouin-Dubreuil, Les éditions d'art Devambez, Paris 1926

Källor
Who is Haardt? på www.laventure-association.com den 8 maj 2022
Georges-Marie Haardt på www.motorsportmemorial.org, läst den 15 januari 2023
Georges-Marie Haardt på www.chine.in, läst den 15 januari 2023

 
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1900-talet
Franska ingenjörer under 1900-talet
Födda 1884
Avlidna 1932
Män
Personer från Neapel
Mario Dal Pra

Mario Dal Pra, född 29 april 1914 i Montecchio Maggiore, död 21 januari 1992 i Milano, var en italiensk filosof och historiker. Han skrev bland annat om Thomas Hobbes lära om logik och var verksam vid universitetet i Milano. Han var elev åt Antonio Banfi och utvecklade dennes kritiska rationalism. Under andra världskriget tillhörde Dal Pra motståndsrörelsen.

Källor

Italienska filosofer under 1900-talet
Italienska historiker
Alumner från Paduas universitet
Födda 1914
Avlidna 1992
Män
Personer från Montecchio Maggiore
Personer verksamma vid universitetet i Milano
Ebrahim Pourdavoud

Ebrahim Pourdavoud (persiska: ابراهیم پورداوود Ebrāhim Purdāvud), född den 9 februari 1885 i Rasht i Gilanprovinsen, Persien, död den 17 november 1968, var en persisk språkvetare och iranist, professor vid Teherans universitet, översättare av Avesta till persiska.

Pourdavoud föddes i Rasht i norra Persien och fick sin tidiga utbildning i Teheran. Därefter studerade han franska i Beirut. Vid 26 års ålder begav han sig till Frankrike där han studerade juridik. På grund av första världskriget tvingades han bege sig till Tyskland där han läste språk och iranistik för landets främsta iranister i Berlin. Han gifte sig med en tyska 1922 och parets dotter Pourandokht föddes året därefter.

Pourdavoud grundade 1924 Skolan för antika språk vid Teherans universitet där han undervisade och bedrev forskning om det antika Iran, framförallt i avestiska språket. Förutom sitt modersmål persiska behärskade Pourdavoud franska, tyska, engelska, arabiska och turkiska i tal och skrift. Pourdavoud undervisade och handledde en hel generation unga iranska lärde under sin karriär, däribland Ehsan Yarshater.

Pourdavouds främsta verk är hans översättning av zoroastrismens urkund Avesta till nypersiska, den första i sitt slag. 1965 blev han upptagen i orden Chevalier Saint Sylvester Pope och mottog en utmärkelse från påven Paulus IV. Under sitt liv fick han även motta Tysklands och Indiens högsta akademiska utmärkelser för sin forskning på iranistikens områden.

Ebrahim Pourdavoud och Sadeq Hedayat räknas som två av de främsta företrädarna för paniranism och persisk kulturrenässans under 1900-talet.

2017 grundades ett forskningscenter i iranistik i Pourdavouds namn vid UCLA i USA: Pourdavoud Center for the Study of the Iranian World.

Referenser

Externa länkar 
 Om Ebrahim Pourdavoud (svenska)
 Iran Chamber

Födda 1885
Avlidna 1968
Män
Iranister
Iranska professorer
Iranska historiker
Zoroastrism i Iran
Personer från Rasht
Françoise Parturier

Françoise Parturier, född 12 oktober 1919 i Paris, död 12 augusti 1995 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk journalist och essäist.

Parturier skrev från 1956 regelbundet artiklar i Le Figaro och samarbetade, under pseudonymen Nicole, med Josette Raoul-Duval i tre böcker innan hon började skriva böcker under eget namn. År 1970 var hon en av fyra kandidater till ledamotskap i Franska akademien, vilket, trots att hon inte blev vald, var en viktig händelse eftersom det var första gången i akademiens historia som en kvinna kommit på förslag. Hon var en av de mest lättillgängliga och populära feministiska författarna i Frankrike. Av hennes böcker kan nämnas Lettre ouverte aux hommes (1968), L'Amour?, Le Plaisir? (1968) och Lettre ouverte aux femmes (1974).

Referenser 

Franska journalister
Franska essäister
Franska feminister
Födda 1919
Avlidna 1995
Kvinnor
Personer från Paris
Louis Audouin-Dubreuil

Louis Audouin-Dubreuil, född 2 augusti 1887 i Saint-Jean-d'Angély i Frankrike, död 12 februari 1960 i Zarzis i Tunisien, var en fransk officer och expeditionsledare. 

Louis Audouin-Dubreuils var son till Paul Louis Audouin-Dubreuil, som var cognacshandlare i Saint-Jean-d'Angély och chef för firman Audouin frères. Han utbildade sig under två år i Storbritannien, varefter han övertog ledningen för familjeföretaget 1911. År 1914 antogs han till 10:e husarregementet och genomgick Saumurs kavalleriskola. Han deltog i Slaget vid Marne 1914 och därefter som förbindelseofficer. Han gjorde också fälttjänst i löpgravarna i Arras, Argonne och deltog 1916 i Slaget vid Verdun. År 1917 fick han flygcertifikat i Chartres och tjänstgjorde därefter i södra Tunisien. Där anlade han flygfältet i Zarzis och deltog i fransmännens strider mot de sufistiska Sanusiya-brödraskapen vid gränsen mellan Tunisien och Libyen.

Han ledde 1919 fordonsdetaljen i en militär expedition i Saoura- och Tidikelt-regionerna i Sahara. Därefter lämnade han armén och rekryterades av André Citroën som närmaste man till Georges-Marie Haardt för den första av Citroëns långa expeditioner med halvbandvagnar av märket Citroën-Kégresse över svårbefarbar terräng. Denna expedition, Raid Citroën – La Traversée du Sahara, gick från Touggourt i Algeriet till Timbuktu i Mali mellan den 17 december 1922 och den 7 januari 1923, och därefter i retur till Algeriet. Senare var han tillsammans med Georges-Marie Haardt också ansvarig för Croisière noire genom Afrika 1924-1925 och Croisière jaune genom Asien 1931–1932.

Under andra världskriget var han skvadronchef och sedan anställd vid Frankrikes kolonialadministration i Tunisien. 

Han gifte sig 1933 med översättaren Gilberte Marchegay (1908–1995). Paret fick tre döttrar.

Bibliografi 
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil:  Le Raid Citroën, La Première traversée du Sahara en automobile – De Touggourt à Tombouctou par l'Atlantide, 1923 
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil: La croisière noire, Paris, éditeur Plon, 1927
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil: Expédition citroën centre-asie la croisière jaune, éditeur Plon, 1933 
 Georges-Marie Haardt och Louis Audouin-Dubreuil: Les nuits du Hoggar – Poèmes Touareg recueillis par Georges-Marie Haardt et Louis Audouin-Dubreuil, Les éditions d'art Devambez, Paris 1926 
Ariane Audouin-Dubreuil: Expedition Afrika, Frederking Thaler 2004, 
Ariane Audouin-Dubreuil: Louis Audouin-Dubreuil – Correspondant de guerre malgré lui – Correspondances et notes 1914-1918, Glénat 2013,

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Louis Audouin-Dubreuil på franskspråkiga Wikipedia.

Noter

Franska militärer under 1900-talet
Födda 1887
Avlidna 1960
Män
Personer från Saint-Jean-d'Angély
Olle Hansson (läkare)

Olle Hansson, född 15 januari 1936 i Stockholm, död 23 maj 1985 i Stockholm, var en svensk barnläkare och barnneurolog som engagerade sig i flera kampanjer mot läkemedel med farliga biverkningar.

Biografi 
Olle Hansson växte upp i Malmö och utbildade sig till läkare i Lund, Umeå, Stockholm och Göteborg med examen 1962. Han arbetade först på Akademiska sjukhuset i Uppsala och specialiserade sig i barnneurologi, inom vilket ämne han disputerade 1968 och blev docent 1969. Därefter flyttade Hansson till Göteborg för en överläkartjänst vid barnmedicinska kliniken på Östra sjukhuset. Han avled 1985 av lymfom, 49 år gammal.

Karriär 

Hansson kom i sitt arbete som barnneurolog på tidigt 1970-tal i kontakt med patienter som drabbats av symtom han misstänkte var en biverkning av kliokinol, ett läkemedel i klassen hydroxikinoliner. Detta ledde till en kontrovers med läkemedelsföretaget  Ciba-Geigy (numera Novartis)  som marknadsförde hydroxikinoliner, gällande om dessa substanser kunde absorberas från mag-tarmkanalen. Företaget hävdade att någon sådan absorption inte ägde rum, vilket skulle ha gjort biverkningar högst osannolika.

I Japan hade neurologen Tadao Tsubaki 1970 föreslagit att hydroxikinoliner låg bakom de utbrott av sjukdomen subakut myelo-optisk degeneration (SMON) som drabbade minst 10000 personer och bland annat gav förlamning och blindhet. Symtomen var snarlika de Hansson och hans kollegor hade uppmärksammat i Sverige. 

Hansson blev engagerad som vittne i japanska rättegångar om kopplingen mellan SMON och hydroxikinolinerna, i vad som kom att kallas "SMON-skandalen" .

Bibliografi

Utgivet på svenska

 

 

Utgivet på övriga språk

Referenser 

	
Svenska läkare under 1900-talet
Män
Födda 1936
Läkare från Stockholm
Levande personer
Kurdiska revolten

Kurdiska revolten (kurdiska: rāpārīn) även kallad ”det stora kurdiska revolten”, var ett militärt uppror av kurdiska styrkor mot Saddams Irak efter gulfkriget.

Upproret i norr (irakiska Kurdistan) bröt ut den 5 mars i staden Rania. Inom 10 dagar var de kurdiska nationalistiska (Peshmerga), islamistiska (Islamiska rörelsen i Kurdistan) och kommunistiska (från ICP och Kurdistans kommunistiska parti; Kurdistans arbetarparti också aktiva i viss utsträckning) rebeller var också aktiv i viss mån) tog rebeller, tillsammans med tiotusentals avhoppade milismän och armédesertörer (det sägs att det fanns mer än 50 000 av dem i hela regionen), kontrollen över varje stad i norr utom Kirkuk (som föll så småningom för dem den 20 mars) och Mosul.

Resultat 
I norr fortsatte striderna fram till april då en överenskommelse gjordes om irakiskt tillbakadragande från delar av Iraks kurdiskt bebodda region. Detta ledde till upprättandet av Kurdistans regionala regering och skapandet av en kurdisk autonom republik i tre provinser i norra Irak. Tiotusentals irakiska soldater grävde in längs fronten, uppbackade av stridsvagnar och tungt artilleri, medan den irakiska regeringen upprättade en blockad av mat, bränsle och andra varor till området.

Referenser 

1991 i Irak
Uppror
Sven Heilo

Sven Erik Heilo, född 25 februari 1940 i Moline i Illinois, är en svensk översättare. 

Heilo kom till Sverige med sina föräldrar 1947. Han växte upp i Lund, avlade studentexamen vid Katedralskolan och studerade vid Lunds universitet 1962–1964. Därefter följde en mångårig tjänstgöring vid Tullverket som även omfattade facköversättning.

Vid sidan av tulltjänsten har Heilo varit aktiv som översättare av i huvudsak teologisk litteratur. Han blev fil. kand. vid Lunds universitet 2008. Sedan 2013 är han verksam som översättare, främst från tyska, och recensent för tidskriften Signum.

Översättningar   
Thomas Merton: Jonastecknet, Catholica 1985
Thomas Merton: Kallad till tystnad (revision av tidigare övers. av Sven Stolpe), Catholica 1986
Thomas Merton: Kontemplativ bön, Catholica 1987
Nicholas Zernov: Vishet i exil, Artos 1993
John Meyendorff: Bysantinsk teologi,  Artos 1995
Thomas Merton; Tankar ur tystnaden, Catholica 1998
Jan Berggren, Bernadotterna och Helsingborg, Helsingborgs stad 2010
John Hughes-Wilson, Moderna militära underrättelsefiaskon, Svenskt militärhistoriskt bibliotek 2013

Svenska översättare under 1900-talet
Män
Födda 1940
Levande personer
Författare från Lund
Tommy Karlsson

Tommy Olof Karlsson, född 7 januari 1957 i Stora Malms församling i Södermanlands län, är en svensk militär.

Biografi
Karlsson avlade officersexamen vid Krigsskolan 1977 och utnämndes samma år till officer i armén, där han befordrades till kapten 1984. Han tjänstgjorde vid Göta ingenjörregemente i slutet av 1980-talet. Han befordrades till major 1990 och i mitten av 1990-talet tillhörde han Göta ingenjörkår, men tjänstgjorde vid Arméns fältarbetscentrum. År 1999 befordrades han till överstelöjtnant och vid den tiden tillhörde han fortfarande Göta ingenjörkår, men tjänstgjorde i Högkvarteret. Han var chef för Utbildningsenheten (senare kallad Grundutbildningsbataljonen) vid Göta ingenjörkår 1999–2002 och chef för Samordningssektionen hos arméinspektören i Grundorganisationsledningen i Högkvarteret 2003–2004. År 2004 befordrades han till överste, varpå han var ställföreträdande chef för Göta ingenjörregemente 2004–2006, chef för regementet 2006–2011, chef för arméns produktionsledning i Högkvarteret till 2014 och chef för Militärhögskolan Halmstad 2014–2017. Karlsson var från och med den 1 januari 2018 chefsutvecklare för armén i Chefsutvecklingsenheten (CUE) i Personalavdelningen i Ledningsstaben i Högkvarteret, tillika chef för CUE från och med den 1 maj 2018.

Referenser

Födda 1957
Levande personer
Män
Personer från Stora Malms socken
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Uno Wiking-Johnsson

Uno Wiking-Johnsson, född den 10 oktober 1914 i Smedjebacken, Kopparbergs län, död den 29 januari 1998 i Stockholm, var en svensk företagsledare. Han var son till Wiking Johnsson.

Wiking-Johnsson avlade studentexamen i Djursholm 1935 och bergsingenjörsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan 1942. Han var masugns- och martiningenjör vid Boxholms aktiebolag 1942–1944, överingenjör 1944–1953, verkställande direktör där 1954–1967 och i Hallstahammar 1967–1979. Wiking-Johnsson blev riddare av Vasaorden 1960. Han är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor 

 
 Riddare av Kungl. Vasaorden i Sveriges statskalender 1969
 
 
 Wiking-Johnsson, Uno på SvenskaGravar.se

Svenska företagsledare
Svenska bergsingenjörer
Riddare av Vasaorden
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Smedjebacken
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1914
Avlidna 1998
Män
Erik Rosenhielm

Erik Rosenhielm (född Bröms), född 1603 i Hanebo församling, död 1688, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Rosenhielm föddes 1603 på komministergården i Hanebo församling. Han var son till kyrkoherden Petrus Bröms och Elisabet Carlsdotter. Rosenhielm blev 30 januari 1621 student vid Uppsala universitet och avlade filosofie magisterexamen där 1632. Han reste sedan utomlands och blev 12 maj 1639 assessor i Svea hovrätt, samt häradshövding i Öknebo härad, Svartlösa härad och Sotholms härad. Rosenhielm adlades 28 juli 1645 till Rosenhielm och introducerades 1647 som nummer 326. Han tog avsked från tjänsten omkring 1660. Rosenhielm avled 1688 och begravdes 29 januari 1689 i Bond-Arnö kyrka. Kroppen fördes senare till Grödinge kyrka.

Rosenhielm ägde gårdarna Helgslätt i Västra Hargs socken, Malmsjö gård i Grödinge socken, Börrums säteri i Börrums socken, Arnöberg i Bond-Arnö socken och Idingstad i Östra Hargs socken.

Familj
Rosenhielm gifte sig första gången 1641 med Carin Christoffersdotter (död 1650). Hon var dotter till Christoffer Jönsson och Märta Jöransdotter Stiernsköld. De fick tillsammans barnen Christina Rosenhielm som var gift med krigsrådet Tomas Gärffelt och lagmannen Vilhelm Clerck, Märta Rosenhielm (1644–1700) som var gift med postmästaren Henrik Brunswik i Helsingborg, assessorn Per Rosenhielm (1646–1685), Maria Rosenhielm (död 1676) som var gift med häradshövdingen Samuel Furubom och Catharina Rosenhielm som var gift med Gustaf Furubom.

Rosenhielm gifte sig andra gången 1655 med Helena Jacobsköld (1634–1705). Hon var dotter till överstelöjtnanten Johan Jacobsköld och Dorotea Ruhr. De fick tillsammans barnen Dorotea Elisabet Rosenhielm (död 1694) förlovad med Nils Ulfsköld, Elisabet Rosenhielm, kornetten johan Rosenhielm (1658–1695), Helena Rosenhielm (död 1698), Erik Rosenhielm (1661–1662) och överstelöjtnanten Carl Rosenhielm (död 1731).

Referenser

Noter 

Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Personer från Hanebo socken
Födda 1603
Avlidna 1688
Män
Binnabánnaš

Binnabánnaš är en samiskspråkig dockanimerad TV-serie för barn från 2016. Serien bygger på det norskspråkiga barnprogrammet Fantorangen.

Första säsongen visades 2016 och producerades av Norsk rikskringkasting. Serien är ursprungligen på nordsamiska men har även visats på SVT och då dubbats till lule- och sydsamiska och på Yle där den dubbats till enare- och skoltsamiska.

Se även 

 Unna Junná

Referenser

Externa länkar 

 Binnabánnaš på SVT Play
 Binnabánnaš på NRK TV
 Binnabánnaš på Yle Arenan

Norska TV-serier från 2010-talet
Rosenhielm

Rosenhielm är en svensk adels ätt.

Historik
Ämbetsmannen Erik Bröms adlades 28 juli 1645 till Erik Rosenhielm. Rosenhielm introducerades på Sveriges Riddarhus 1647 som nummer 326. Den siste manlige med namnet Rosenhielm var assessorn Per Rosenhielm, som var son till Erik Rosenhielm.

Sköld
Skölden innehåller en ros.

Kända medlemmar 
 Erik Rosenhielm (1603–1688), ämbetsman.

Noter 

Svenska adelsätter
Hornsgatan nattetid

Hornsgatan nattetid är en oljemålning av Eugène Jansson. Den målades 1902 och ingår sedan 1915 i samlingarna på Nationalmuseum i Stockholm. Samma år målade han Hornsgatan som är en liknande tavla med samma motiv. Den förvärvade Ernest Thiel av konstnären och är idag utställd på Thielska galleriet.  

Jansson, som ofta benämns "Blåmålaren", var landskapsmålare i staden. Han var född i Stockholm och sedan 1891 boende på Timmermansgatan, en tvärgata till Hornsgatan på Södermalm. Där fann han sin mest bekanta motivkrets: nattliga vyer i djupt blå färger, där ljuset från gatlyktor smälter samman med andra av stadsrummets delar på ett sätt som kommer bekanta miljöer att framstå som främmande. Som i Hornsgatan nattetid, där gasbelysningen skapar virvlar och vågmönster på den tomma Stockholmsgatan. Det suggestiva skådespelet har ett formspråk som är nära besläktat med tidens jugendstil.

Thielska galleriets version 
Thielska galleriets version är också en oljemålning på duk med något mindre dimensioner (130 x 160 cm).

Referenser 
Thielska galleriets webbplats
Nationalmuseums webbplats

Målningar av Eugène Jansson
Målningar 1902
Målningar med motiv från Stockholm 
Målningar på Thielska galleriet
Målningar på Nationalmuseum
Charles M. Floyd

Charles Miller Floyd, född 5 juni 1861 i Derry i New Hampshire, död 3 februari 1923 i Manchester i New Hampshire, var en amerikansk politiker (republikan). Han var New Hampshires guvernör 1907–1909.

Floyd efterträdde 1907 John McLane som guvernör och efterträddes 1909 av Henry B. Quinby.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i New Hampshire
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Derry, New Hampshire
Födda 1861
Avlidna 1923
Män