kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lars Ivar Elding

Lars Ivar Hugo Elding, född 24 juni 1936 i Karlskrona, är en svensk kemist och tidigare professor i oorganisk kemi vid Chalmers Tekniska högskola 1986–1987 och vid Lunds universitet 1988–2001.

Han disputerade 1970 som elev till Ido Leden och var docent och universitetslektor i fysikalisk kemi vid Lunds universitet 1970–1986. Åren 1979–1986 innehade han en forskartjänst i Oorganiska reaktionsmekanismer vid naturvetenskapliga forskningsrådet NFR. 1982 var han gästforskare i oorganisk kemi vid Tekniska Högskolan ETH i Zurich. Under perioden 2003–2012 var han vetenskaplig koordinator för forskningen rörande bevarandet av regalskeppet Vasa vid Statens Maritima Museer. Han invaldes i Kungl. Fysiografiska Sällskapet 1983 och var dess preses 2001–2002. Han var prefekt för Kemicentrum vid Lunds universitet 1990–1993. Han tilldelades 2013 Vitterhetsakademiens Gustaf Adolfs-medalj för sitt "framgångsrika arbete med att vetenskapligt och finansiellt samordna projekt för bevarandet av Regalskeppet Vasa".

Eldings forskning rör ädelmetallernas kemi och dynamiken för snabba kemiska reaktioner. Han har bland annat kartlagt mekanismer för elektronöverföringsreaktioner och för bildning och dissociation av komplexa metalljoner och han har studerat tryck- och temperaturberoendet för snabba kemiska processer i lösning. Han har studerat reaktionsmekanismer för anticanceraktiva metallkomplex, för metallkatalyserade processer i atmosfärens vattenfas vid bildning av surt regn och för kemiska processer i marinarkeologiskt trä.

Bibliografi 
 Elding, Lars Ivar (1970) Substitution reactions and stabilities of chloro aquo and bromo aquo platinum (II) complexes. Lund, Libris 871318

Referenser 
 Elding, Lars Ivar i Nationalencyklopedin   
 Elding, Lars Ivar i Vem är det 2007, Svensk biografisk handbok 
 Nationalencyklopedin, 
 Marianne Hedenbro: Vasa klarade krisen, Sydsvenska Dagbladet Snällposten, 22 augusti 2005, sid. A8-9.

Män
Födda 1936
Levande personer
Svenska professorer i oorganisk kemi
Forskare från Karlskrona
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
William Thuring-priset

William Thuring-priset är William Thurings stiftelses pris, som Finska Konstföreningen beviljar till bildkonstnärer under 45 år. Förutom huvudpriset beviljar föreningen också personliga priser. Huvudpriset är på 14 000 euro (2018), de övriga priserna 6 500 euro (2018) vardera.

William Thuring (1880–1968) var yngste sonen i en skeppsredarfamilj i Kaskö. Han tog studenten vid Nya Svenska Läroverket i Helsingfors 1898. Därefter läste han juridik vid Helsingfors universitet, och arbetade sedan som advokat. Han arbetade också som bankir samt företagsledare och ägnade sig åt välgörenhet. 

Stiftelsen som bär hans namn grundades i början av 1960-talet, och William Thuring testamenterade en stor del av sin egendom till stiftelsen.

Pristagare
 2005 konstmålare Anna Retulainen (född 1969)
 2006 fotokonstnär Jyrki Parantainen (född 1962) 
 2007 konstmålare och skulptör Helena Hietanen (född 1963) 
 2008 konstmålare Janne Räisänen (född 1971) 
 2009 skulptör Hans-Christian Berg (född 1971, Esbo)
 2010 bildkonstnär Jani Hänninen (född 1974, Helsingfors)
 2011 skulptör Maija Helasvuo (född 1968, Helsingfors)
 2012 fotokonstnär Nanna Hänninen (född 1973, Rovaniemi) 
 2013 konstmålare Viggo Wallensköld (född 1969, Borgå) 
 2014 bildkonstnär Pauliina Turakka Purhonen (född 1971, Haapavesi)
 2015 bildkonstnär Stiina Saaristo (född 1976, Kisko)
 2016 bildkonstnär Heini Aho (född 1979, Åbo)
 2018 mediakonstnär Jani Ruscica (född 1978)

Källor
''Finska Konstföreningens pris och stipendier 2018. Läst 11 december 2018.
Mottagare av William Thuring-prisen på Finska Konstföreningens webbplats.
 William Om William Thuring och William Thurings stiftelsen på stiftelsens webbplats.

Denna artikel är delvis baserad på artikeln William Thuringin palkinto på finskspråkiga Wikipedia.

Kulturpriser i Finland
Håkan Andersson (professor)

Lars Paul Håkan Andersson, född 14 mars 1940 i Jakobstad, är en finländsk professor i pedagogik. Han var 1974-84 tf. professor vid Åbo Akademis pedagogiska fakultet i Vasa och professor därstädes 1984-2003. Åren 1992-95 var han rektor för Österbottens högskola.
Åren 2000-2010 var han ordförande för Svenska litteratursällskapet.

Källor

Externa länkar 

Finlandssvenska pedagoger
Finlandssvenska professorer
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Män
Födda 1940
Levande personer
Kerstin Andræ

Kerstin Andræ, ogift Berg, född 5 november 1915 i Sankt Matteus församling i Stockholm, död 26 november 2010 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk konstnär.

Andræ var dotter till historikern Tor Berg och Greta Bonnier samt barnbarn till Fridtjuv Berg och Karl Otto Bonnier. Hon var brorsdotter till Yngve Berg, systerdotter till Tor, Åke, Gert och Kaj Bonnier samt moster till Cecilia Hagen.

Hon var utbildad för Lennart Rodhe vid Académie Libre i Stockholm 1947–1948 och kom att verka inom måleri, textilkonst och skulptur. Hon utförde "bilderboksklara landskapsskildringar i bildvävar" och "psykologiskt inträngande porträttskulpturer" enligt Natur och Kulturs konstnärslexikon. Hon hade olika separatutställningar i Stockholm under åren 1954 till 1987 och är representerad vid Statens konstråd, Umeå universitet, Värmlands museum samt landsting, däribland Sankt Görans sjukhus i Stockholm.

Kerstin Andræ gifte sig 1939 med Staffan Andræ (1916–1996), son till biskop Tor Andræ. Makarna fick barnen Christer (född 1939), Héléne (född 1941) och Lars (född 1945). Dottern Héléne, som blev förlagsredaktör, gifte sig med Göran Elwin och sedan med Jan Håkansson; hon är mor till Cissi Elwin Frenkel.

Kerstin Andræ är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor

Externa länkar
Kerstin Andrae på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1915
Avlidna 2010
Kvinnor
P.O. Barck

Per Olov Fredrik Barck, född 1 maj 1912 i Helsingfors, död 4 november 1978 i Helsingfors, var en finländsk redaktör och professor. Han disputerade 1953 på en avhandling om Arvid Mörne och sekelskiftets Finland. Han var en betydande finlandssvensk litteraturkritiker som åren 1935–1963 medverkade i ett flertal tidningar och i Rundradion. Från 1954 var han docent i svensk litteratur vid Åbo Akademi och åren 1964–1972 professor i litteraturhistoria därstädes. Han var ordförande för Finlands svenska författareförening 1953–1956 och ordförande för Svenska litteratursällskapet i Finland 1966–1973.

Verk
 Dikt och förkunnelse. Söderström, Helsingfors 1936
 Gunnar Johansson:Soldater: frontbrev 1940-1942; utgivna av P. O. Barck och Lorenz von Numers. Schildt, Helsingfors 1942
 Hård höst: debatt och värdering; medarbetare P. O. Barck et al.; redaktion Olof Lagercrantz et al. Schildt, Helsingfors 1943 
 Dikter om kärleken: ur samtidens svenska dikt; I urval av P. O. Barck och Olof Lagercrantz; med vinjetter av Adolf Hallman. Albert Bonniers förlag, Stockholm 1944
 Finlands natur i dikt och konst; sammanställd av P. O. Barck, Ola Zweygbergk. Schildt, Helsingfors 1945, 4. uppl 1948
 Selvät sanat-juttu - Målet om Selvät sanat. Ekenäs 1945
 Arvid Mörne och sekelskiftets Finland: doktorsavhandling. Helsingfors 1953
 Tal på Svenska dagen den 6 november 1954. Helsingfors 1954
 Ture Janson, författaren och journalisten. Söderström, Helsingfors 1962
 Festskrift till Olof Enckell 12.3.1970; redaktionskommittén P. O. Barck, Johan Wrede, Ingmar Svedberg. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 437. Helsingfors 1970
 Ansikten och möten. Söderström, Helsingfors 1972
 Mina oroliga år. Söderström, Helsingfors 1973
 Reflexer. Ekenäs tryckeri, Ekenäs 1977

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Ylen elävä arkisto : Redaktör och litteraturvetare P. O. Barck berättar om Elmer Diktonius och samhället omkring honom
 Ylen elävä arkisto : P. O. Barck i Mannerheims högkvarter sommaren 1943

Personer verksamma vid Åbo Akademi
Män
Födda 1912
Avlidna 1978
Finländska professorer i litteraturvetenskap
Journalister från Helsingfors
Finlandssvenska journalister
Roland Holst

Roland Holst är ett dubbelt efternamn, som burits av bland andra:

 Adriaan Roland Holst (1888–1976), nederländsk författare 
 Henriette Roland Holst (1869–1952), nederländsk författare
 Richard Roland Holst (1868–1938), nederländsk konstnär
San Macuto

San Macuto är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Malo. Kyrkan är belägen vid Piazza di San Macuto i Rione Colonna och tillhör församlingen Santa Maria in Aquiro.

Kyrkans namn
Kyrkan är helgad åt den helige Malo (omkring 520–612), som var biskop av Aletum och räknas till de sju helgon, vilka grundade Bretagne. Malo är även känd under namnet Mac'h Low, vilket blev Maclovius eller Machutus på latin och Macuto på italienska.

Kyrkans historia
Den tidigaste kyrkan på denna plats uppfördes på 1100-talet. Den omnämns i Catalogo di Cencio Camerario, en förteckning över Roms kyrkor sammanställd av Cencio Savelli år 1192 och bär där namnet sco. Maguto.

Därtill förekommer kyrkan i Il catalogo Parigino (cirka 1230) som s. Magutus, i Il catalogo di Torino (cirka 1320) som Ecclesia sancti Maguti och i Il catalogo del Signorili (cirka 1425) som sci. Magoti.

År 1279 överläts kyrkans administration åt dominikanerna vid Santa Maria sopra Minerva. Påve Leo X (1513–1521) ställde San Macuto under Vatikankapitlet. År 1538 överläts kyrkan åt Bergamaschi, personer från Bergamo, vilka hade bosatt sig i Rom. Bergamaschi lät 1577–1579 bygga om kyrkan med en fasad av Francesco da Volterra. Fasaden kröns, förutom av ett kors, av fem obelisker. I fasadens övervåning återfinns ett elegant serliana-motiv.

Jesuitorden införskaffade 1605 det intilliggande Palazzo Gabrielli-Borromeo och övertog 1729 kyrkan. År 1773 förbjöds dock orden och byggnadskomplexet överläts åt välgörenhetsinstitutionen Monte di Pietà. År 1814 återupprättades Jesuitorden och tio år senare fick man kyrkan och palatset åter.

Högaltaret har Michelangelo Cerrutis målning Jungfru Maria uppenbarar sig för den helige Malo. I målningens bakgrund skymtar staden Saint-Malo. Cerruti har även utfört målningarna ovanför de bägge sidoaltarna: till höger Den helige Josefs förhärligande och till vänster De heliga Johannes Nepomuk och Aloysius Gonzaga inför Jesu heliga Hjärta.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Colonna)
Rione Colonna
Verk av Francesco da Volterra
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Ola Lundberg (skådespelare)

Ola Lundberg ursprungligen Lars-Ola Lundberg, född 12 februari 1942 i Katarina församling i Stockholm, död 1 maj 2023 i Runtuna i Nyköpings kommun, var en svensk ingenjör och röstskådespelare, känd från Anita och Televinken.

Biografi 
Ola Lundberg var son till bankkamrer Evert Lundberg och Elsie Rosenqvist. Han avlade ingenjörsexamen på 1960-talet. 

Lundberg var drifttekniker samt TOM (Technical Operations Manager, teknisk ledare) vid Sveriges Television. Han gjorde entré i rutan som Anita Lindmans bisittare 1964. Det var han som gjorde den busiga marionettdockan Televinkens röst och rörelser. Det var också han som konstruerade dockan med 13 trådar efter en svåranvänd förlaga som Anita Lindman köpt i London. Lundbergs mor målade dock ansiktet med det ständiga leendet samt sydde kläderna till dockan. Duon började i TV, där de hade egna program och fortsatte sedan i radion. Det blev också böcker och skivinspelningar. Produktionerna var ofta pedagogiska, som till exempel Televinkens trafikskola som de gjorde i samarbete med NTF. De samarbetade också med Thomas Funck och hans figur Grodan Boll. Vidare gjorde de en film inför omläggningen till högertrafik 1967, som även exporterades i dubbad version till Island inför deras övergång till högertrafik.

Åren 1968–1987 var han gift med småskolläraren Kerstin Moberg (född 1945) och från 1989 med Lisbeth Eriksson (född 1954). Han har två barn.

Diskografi i urval
1966 – Televinken – en bakskiva
1966 – Televinken åker tåg
1967 – Televinken och den lilla grisen
1968 – Televinken på tivoli
1969 – Televinken får en idé
1970 – Televinken och Anita på Skansen
1972 – Veckans tisdag, Thomas Funck, Anita Lindman, Ola Lundberg, Irène Winqvist
1972 – Televinkens rymdfärd
1973 – Tjong i baljan!, Anita Lindman, Ola Lundberg, Thomas Funck
1974 – Anita & Televinkens trafikskiva
1984 – Anita och Televinken befriar draken

Bibliografi i urval
Författare till samtliga titlar: Anita Lindman och Ola Lundberg.

Källor

Externa länkar
Televinken SVT:s Öppet arkiv
Ola Lundberg på Svensk mediedatabas

Svenska röstskådespelare
Svenska ljudtekniker
Personer inom barnkultur
Födda 1942
Avlidna 2023
Män
Skådespelare från Stockholm
Valter Bornemark

Torsten Valter Bornemark, född 1 mars 1927 i Velinga i Västergötland, död 15 november 2017 i Malmö, var en svensk kapellmästare, musiker, pianotekniker, teaterchef och tonsättare. 

Bornemark växte med sin äldre bror upp som son till läraren John Bornemark (1892–1936) och Emma, född Henriksson (1896–1936), i det lilla samhället Velinga i Västergötland. Föräldrarna dog då han var nio år, varvid bröderna flyttade till farföräldrarna i Borås, där de kunde fortsätta sitt musikaliska intresse med fiol och piano. 

Under musikstudier vid Folkliga musikskolan i Ingesund 1945 träffade han sin blivande hustru, Gullan Bohlin. Efter de värmländska studierna utbildade han sig till pianotekniker vid Pianotekniska skolan i Stockholm. 1949 flyttade paret till Malmö, där han etablerade sin pianotekniska firma Piano Bornemark. Han hyste även ett stort musikhistoriskt intresse och återupptäckte en mängd bortglömda äldre operor och operetter. Åren 1958–1972 var han chef för Pildammsteatern, där ett antal av dessa äldre verk framfördes, däribland Den sköna Galathea av Franz von Suppé, Tanddoctorn av Johan Åhlström och Modehandlerskan av Franz Berwald. Han framträdde som musiker i olika sammanhang och på skivinspelningar. Sedan 1985 var han kapellmästare för Valters Wienerbröder, ett wienerkapell med inriktning på klassisk vals- och underhållningsmusik. Sedan 1972 var han även mycket aktiv som gillesmusiker och ansvarig för musikensembler och tonsättningar i samband med Västgöta gille.

På 1960-talet myntade Bornemark benämningen Herr Gårman för trafikskylten för övergångsställe, då Nationalföreningen för trafiksäkerhetens främjande efterlyst ett lämpligt pedagogiskt namn och bett Gullan Bornemark skriva en sång om den. Han var även aktiv som fritidsflygare, bland annat av veteranflygplan som Tiger Moth.

Familj 
Åren 1950 till sin död 2017 var han gift med Gullan Bornemark och de fick tillsammans fyra musikverksamma barn, Eva, Sven, Jörgen och Dan Bornemark.

Valter Bornemark är begravd på Limhamns kyrkogård.

Referenser 

Sydsvenskan 27 februari 2007, "Mannen bakom Herr Gårman fyller 80"
Sydsvenskan 1 december 2017, "Minnesord om Valter Bornemark"

Svenska musiker under 1900-talet
Svenska kapellmästare
Svenska teaterchefer
Födda 1927
Avlidna 2017
Män
Malmöbor
Personer från Velinga socken
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Carlheinz Neumann

Carlheinz Neumann, född 27 november 1905 i Berlin, död 19 maj 1983 i Berlin, var en tysk roddare.

Neumann blev olympisk guldmedaljör i fyra med styrman vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Tyska roddare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1932
Födda 1905
Avlidna 1983
Män
Idrottare från Berlin
Tina Trstenjak

Tina Trstenjak, född 24 augusti 1990 i Celje, är en slovensk judoutövare. Hon vann en guldmedalj i halv mellanvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro. Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tog Trstenjak silver i samma gren.

Tina Trstenjak föddes och växte upp i Celje i östra Slovenien. Hon började med judo 1998 i klubben Z’Dezele Sankaku Celje. Utöver judon ägnade hon sig även åt friidrott, simning, klättring, bordtennis och dans. När hon var 13 bestämde hon sig för att satsa enbart på judo. Trstenjak vann bronsmedaljer vid juniorvärldsmästerskapen 2008 och 2009.

Trstenjak har även tagit en guldmedalj vid världsmästerskapen 2015, en silvermedalj 2017 samt två bronsmedaljer 2014 och 2018. Hon har även tagit tre EM-guld (2016, 2017 och 2021).

Källor

Externa länkar
Tina Trstenjak på Olympic.org
Tina Trstenjak på JudoInside

Slovenska judoutövare
Världsmästare i judo
Europamästare i judo
Slovenska olympiska guldmedaljörer
Slovenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Slovenien
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Slovenien
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2020
Idrottare från Celje
Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
Medina, New York

Medina är en administrativ enhet, en village, i de båda städerna Shelby och Ridgeway i Orleans County, New York.

De första bosättarna kom till området 1813 och fler flyttade in när Eriekanalen drogs genom orten. I orten fanns också kvarnar vid Oak Orchard Creek. 1832 bildade Medina en village, en slags kommun skild från Shelby och Ridgeway. Orten är också känd för sin sandsten.

Källor 

Orter i delstaten New York
Orleans County, New York
Clarisse Agbegnenou

Clarisse Agbegnenou, född 25 oktober 1992 i Rennes, är en fransk judoutövare. 

Agbegnenou vann en silvermedalj i halv mellanvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro. Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tog Agbegnenou guld i samma viktklass.

Agbegnenou har tagit sex guldmedaljer vid världsmästerskapen 2014, 2017, 2018, 2019, 2021 och 2023 samt två silvermedaljer 2013 och 2015. Hon har även tagit ett silver och ett brons i lagtävlingen vid VM. Agbegnenou har även tagit fyra EM-guld (2013, 2014, 2018 och 2020) samt ett EM-brons 2012.

Källor

Externa länkar
Clarisse Agbegnenou på Olympic.org
Clarisse Agbegnenou på JudoInside

Franska judoutövare
Franska olympiska guldmedaljörer
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Olympiska guldmedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Frankrike
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Frankrike
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1992
Kvinnor
Levande personer
Personer från Rennes
Walter Meyer

Walter Meyer, född 14 september 1904 i Tangermünde, död 5 december 1949 i Buchenwald, var en tysk roddare.

Meyer blev olympisk guldmedaljör i fyra med styrman vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Tyska roddare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1932
Födda 1904
Avlidna 1949
Män
Rafaela Silva

Rafaela Lopes Silva, född 24 april 1992 i Rio de Janeiro, är en brasiliansk judoutövare. Hon vann en guldmedalj i lättvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro.

Silva har även tagit en guldmedalj vid världsmästerskapen 2013 och en silvermedalj 2011.

Källor

Externa länkar
Rafaela Silva på Olympic.org
Rafaela Silva på JudoInside

Brasilianska judoutövare
Brasilianska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Brasilien
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1992
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Rio de Janeiro
Yu Song

Yu Song (kinesiska:于颂), född 6 augusti 1986 i Qingdao, är en kinesisk judoutövare. Hon tog en bronsmedalj i tungvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro.

Hon har även tagit två guldmedaljer vid världsmästerskapen 2015 och 2017.

Källor

Externa länkar
Yu Song på Olympic.org
Yu Song på JudoInside

Kinesiska judoutövare
Kinesiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kina
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1986
Kvinnor
Levande personer
Personer från Qingdao
Ami Kondo

Ami Kondo (japanska:近藤亜美), född 9 maj 1995 i Nagoya, är en japansk judoutövare. Hon tog en bronsmedalj i extra lättvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro.

Hon har även tagit en guldmedalj vid världsmästerskapen 2014 och två bronsmedaljer 2015 och 2017.

Källor

Externa länkar
Ami Kondo på Olympic.org
Ami Kondo på JudoInside

Japanska judoutövare
Japanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1995
Kvinnor
Levande personer
Personer från Nagoya
Walter Volle

Walter Volle, född 18 september 1913 i Mannheim, död 27 oktober 2002 i Berlin, var en tysk roddare.

Volle blev olympisk guldmedaljör i fyra med styrman vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Tyska roddare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1936
Födda 1913
Avlidna 2002
Män
Jäger, Kungälvs kommun

Jäger är en bebyggelse i sydväst om Kode i Solberga socken i Kungälvs kommun. Från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Källor 

Orter i Kungälvs kommun
Småorter i Sverige
Carinha de Anjo

Carinha de Anjo är en brasiliansk såpopera från åren 2016–2018.

Rollista

Externa länkar 
 TV-seriens webbplats

Brasilianska TV-serier från 2010-talet
Portugisiskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 2016
TV-serieavslutningar 2018
Såpoperor
TV-program i Sistema Brasileiro de Televisão
Naohisa Takato

Naohisa Takato (japanska:高藤直寿), född 30 maj 1993 i Shimotsuke i Tochigi prefektur, är en japansk judoutövare. Han tog en bronsmedalj i extra lättvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro. Vid sommarspelen 2020 i Tokyo tog han en guldmedalj i samma viktklass.

Han har även tagit tre guldmedaljer vid världsmästerskapen 2013, 2017 och 2018 samt en bronsmedalj 2014.

Källor

Externa länkar
Naohisa Takato på Olympic.org
Naohisa Takato på JudoInside

Japanska judoutövare
Japanska olympiska guldmedaljörer
Japanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1993
Män
Levande personer
Personer från Tochigi prefektur
Ernst Gaber

Ernst Gaber, född 6 juni 1907 i Mannheim, död 13 augusti 1975, var en tysk roddare.

Gaber blev olympisk guldmedaljör i fyra med styrman vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Tyska roddare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Olympiska silvermedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1936
Födda 1907
Avlidna 1975
Män
Chasan Chalmurzajev

Chasan Magometovitj Chalmurzajev (ryska:Хасан Магометович Халмурзаев), född 9 oktober 1993 i Nazran i Ingusjien, är en rysk judoutövare. Han tog en guldmedalj i halv mellanvikt vid de olympiska judotävlingarna 2016 i Rio de Janeiro.

Han har även tagit en bronsmedalj vid världsmästerskapen 2017 samt en guldmedalj vid EM 2016.

Källor

Externa länkar
Khasan Khalmurzaev på Olympic.org
Khasan Khalmurzaev på JudoInside

Ryska judoutövare
Ryska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Ryssland
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1993
Män
Levande personer
Ingusjier