kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gatujuristerna

Gatujuristerna är en allmännyttig ideell förening bestående av juriststudenter som erbjuder kostnadsfri juridisk rådgivning till hemlösa och andra socioekonomiskt utsatta i Stockholm och Uppsala.

Historia 
Verksamheten startade 2005 som ett gemensamt projekt mellan Juridiska Föreningen vid Stockholms Universitet och tidningen Situation Sthlm.  Verksamheten har uppmärksammats i media och varit föremål för en radioföljetong i Verkligheten i P3. Den har även utgjort förlaga till liknande projekt vid andra orter, som Faktumjuristerna i Göteborg.

Verksamhet 
Rådgivningen sker i samarbete med ett flertal dagverksamheter drivna av Stockholms Stadsmission, Convictus, Frälsningsarmén samt vissa medborgarkontor. Till och med 2021 var samtliga i Stockholmsområdet. Sedan 2022 erbjuds rådgivning även i Uppsala. Antalet aktiva rådgivare inom föreningen uppgår i oktober 2022 till omkring 180 juriststudenter, utspridda på sammanlagt 11  anläggningar. 

Sedan våren 2021 har Gatujuristerna utöver detta en processgrupp, vars medlemmar ställer upp som ombud i förvaltningsrättsliga processer och andra långvariga ärenden. Denna verksamhet bedrivs i samarbete med Equal, Riksförbundet för social och mental hälsa (RSMH) och FUB.

Utmärkelser 
Den 1 oktober 2021 mottog organisationen Katarina Taikon-priset, för sitt arbete med att stärka och skydda mänskliga rättigheter i Stockholms stad.

Referenser

Juridik
Föreningar vid Stockholms universitet
Studentföreningar i Uppsala
Juridiska organisationer
Forsa tingslag

Forsa tingslag, var ett tingslag i nordöstra Hälsingland i Gävleborgs län. 

Tingslaget uppgick 1907 i Forsa och Bergsjö tingslag.

Domsaga var från 1771 Norra Hälsinglands domsaga, Hälsinglands domsaga dessförinnan.

Socknar 

 Forsa socken
 Idenors socken
 Ilsbo socken
 Hälsingtuna socken
 Högs socken
 Rogsta socken

Se även
Hälsingland för full historik om tingslagen i Hälsingland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Hudiksvalls tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Gävleborgs län
The business plot

The Business Plot  (också känt som "White House putsch") är namnet på en påstådd konspiration i USA år 1933, i vilken rika affärsmän och bankirer skulle ha sökt driva fram en fascistisk regim i USA via en militärkupp. 1934 vittnade generalen och majoren Smedley Butler om denna misstanke och dessa anklagelser, där planen enligt Butler också var att han själv skulle bli USA:s första diktator. Detta vittnesmål skedde inför en kommitté i USA:s representanthus. Ingen anklagad ställdes dock inför rätta och en ledartext i New York Times beskrev det hela som en "gigantic hoax" (en gigantisk bluff).

Referenser

Externa länkar 

 
 U.S. House of Representatives, Special Committee on Un-American Activities, Public Statement, 73rd Congress, 2nd session, (Washington, D.C.: Government Printing Office, 1934)
 

1933 i USA
1934 i USA
Konspirationsteorier
Ensio Seppänen

Kauko Ensio Seppänen, född 7 september 1924 i Kemi i Finland, död 28 juni 2008 i Kemi, var en finländsk skulptör.

Ensio Seppänen var son till snickaren Kaarlo Seppänen och Martta Seppänen. Han utbildade sig på Finlands konstakademi på Ateneum i Helsingfors 1946–1949 och på Accademia di Belle Arti di Firenze i Italien 1956–1957. Hans första utställning hölls i Rovaniemi 1950.

Han har skapat 127 offentliga skulpturer. 
Han fick livslångt statligt stipendium 1985.  

Han gifte sig med Tyyne Korhonen 1958. Paret fick de två barnen Timo and Keijo.

Offentliga verk i urval
Minnesmärket för Olympiska elden, 1954, Pohja stadion, Torneå
Flottarskulpturen, 1961, Kukkolaforsen, ungefär 15 kilometer norr om Torneå
 Minnesmärke över evakueringen till Sverige i Rovaniemi 1944, uppfört 1965, kyrkogården i Rovaniemi
Gränsskulpturen, 1971, Victoriatorget i Torneå
 Minnesmärket för landstigningen i Röyttä, 1973, Kromivägen i Torneå
 Innvandrermonumentet/Kvenmonumenteti Vadsø i Norge, 1977
Mjölk, livets början, 1984, östra sidan av Kemi älv, Jääkäripuisto, Rovaniemi 
 Staty över Annikki Kariniemi, 1990, på toppen av Aavasaksa, nära Övertorneå

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Ensio Seppänen på finskspråkiga Wikipedia

Noter

Finländska skulptörer
Födda 1924
Avlidna 2008
Män
Antonio Baldacci

Antonio Baldacci, född 1867, död 1950, var en italiensk botaniker, skrev flera artiklar och monografier om albansk och balkansk flora.

Källor

Noter 

Italienska botaniker
Födda 1867
Avlidna 1950
Män
Cicero Moraes

Cicero Moraes, född 13 november 1982, är en brasiliansk 3D-designer som är specialiserad i rättsmedicinsk ansiktsrekonstruktion och design samt modellering av proteser till människor och djur.

Han var ansvarig för rekonstruering av ansikten av oräkneliga religiösa och historiska figurer så som Antonius av Padua, Sankt Valentin och Sipáns herre.

På veterinärområdet har han digitalt utformat och modellerat protetik för olika djur, inklusive en hund, en gås, en tukan, en ara och en sköldpadda.

Referenser

Män
Födda 1982
Levande personer
Brasilianska konstnärer
4503 Cleobulus

4503 Cleobulus eller 1989 WM är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 november 1989 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Kleobulos av Lindos.

Den tillhör asteroidgruppen Amor.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Amor-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1989
Jordnära objekt
4505 Okamura

4505 Okamura eller 1990 DV1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 februari 1990 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter Keiichiro Okamura.

Asteroiden har en diameter på ungefär 18 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1990
Trädet och flodkröken

Trädet och flodkröken eller Franskt flodlandskap, Bois-le-Roi är en oljemålning av den svenske konstnären Carl Fredrik Hill (1849–1911) som finns i flera utförande. Den första versionen är utställd på Prins Eugens Waldemarsudde, den tredje på Nationalmuseum, en femte på Göteborgs konstmuseum och nummer sex på Sven-Harrys konstmuseum i Stockholm. Övriga är i privat ägo. Alla är från 1877.

Tillkomst 
Hill var en av Sveriges förnämsta landskapsmålare. Han kom till Frankrike 1873 där han arbetade på egen hand till 1878. Under sin tid i Frankrike slog impressionisterna igenom, deras första utställning hölls 1874. Hill intresserade sig för impressionismen men var framför allt inspirerad av Camille Corot och Barbizonskolan. Under Hills tid i Frankrike arbetade han intensivt och flera målningar med starkt personligt intryck tillkom då. 

Hills kanske mest kända målning är Trädet och flodkröken som målades i den stora Fontainebleauskogen i Bois-le-Roi med utsikt över floden Seine, 50 km sydöst om Paris. Här fanns turist- och promenadstigar med många utsiktsplatser. Rekreation var en viktig del av borgerskapets moderna livsstil. Vid tidpunkten hade Hill lämnat sitt tidigare mörka måleri för att som friluftsmålare med pensel och palettkniv om vartannat arbeta med palettens klara ljusa färger. Här har konstnären arbetat med att förena ett starkt dagsljus med landskapets svagt disiga atmosfär. Flodlandskapet breder ut sig i gråsilvrigt ljus och frodig grönska.

Första versionen på Prins Eugens Waldemarsudde 
Den första versionen benämns Landskap vid Bois-le-Roi och finns utställd på Prins Eugens Waldemarsudde. Den är något mindre (21,5x27 cm), mer skissartad och otydlig i konturerna.

Tredje versionen på Nationalmuseum 
Nationalmuseums målning benämns Trädet och flodkröken III. Det är den tredje versionen och förvärvades 1915 som en gåva från konstvänner genom Richard Bergh.

Femte versionen på Göteborgs konstmuseum 
Den femte versionen benämns Franskt flodlandskap, Bois-le-Roi och är den största (54x73 cm). Den har en tydligare kolorit än övriga versioner. Den ägs av Göteborgs konstmuseum sedan 1915.

Källor 

Målningar av Carl Fredrik Hill
Målningar 1877
Målningar på Nationalmuseum
Målningar på Göteborgs konstmuseum
Målningar på Prins Eugens Waldemarsudde
Landskapsmålningar
Målningar med motiv från Île-de-France
Målningar i privat ägo
Brian G.W. Manning

Brian George William Manning, född 14 maj 1926 i Birmingham, död 10 november 2011, var en brittisk astronom.

Minor Planet Center listar honom som B. G. W. Manning och som upptäckare av 19 asteroider.

Asteroiden 3698 Manning är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Brian G.W. Manning

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av Brian G. W. Manning

Referenser 
 

Brittiska astronomer under 1900-talet
Födda 1926
Avlidna 2011
Män
Personer från Birmingham
ERAS

ERAS, Eras och eras kan avse:

 ERAS – en engelsk förkortning för Enhanced recovery after surgery gällande förbättrad återhämtning efter en operation, se kirurgi
 Gnathothlibus eras – en fjärilsart

Geografi
 Conjunto Histórico Monumental Eras de la Sal – ett monument i Spanien
 Cerro Las Eras – ett berg i Chile
 Páramo de Las Eras – ett högland i Colombia
 Parque Eras De Renueva – en park i Spanien
 Punta de las Eras – en kulle i Spanien

Personer
 Wolfgang Eras (1843–1892), var en tysk nationalekonom
Stenopterygius

Stenopterygius var ett släkte ichthyosaurier som levde under början och mitten av jura. Fossil av Stenopterygius har påträffats i England, Frankrike, Luxemburg och Tyskland. Arter av Stenopterygius kunde bli 13 meter långa. De hade smala fenor med fem tåben.

Ungefär 15 arter är godkända.

Källor 
 Mitt stora lexikon om dinosaurier och förhistoriska kräldjur, Chris McNab s. 60.

Noter 

Fossila arter
Förhistoriska kräldjur
Marcus Nyman

Marcus Nyman kan avse:

 Marcus Nyman, idrottsman
 Marcus Nyman, youtubare
Anna Elisabeth Wetterling

Anna Elisabeth Wetterling, född 1745, död 10 december 1804 i Göteborgs domkyrkoförsamling, var en svensk företagare.  

Hon skötte Wetterlings handelshus i Göteborg i samarbete med sin syster Ewa Maria Wetterling 1773–1777, och därefter som kompanjon med sin svåger 1777–1802.  Att som ogift kvinna sköta ett betydande handelsföretag var ovanligt i Sverige under den tid ogifta kvinnor stod under förmynderskap, och att två ogifta kvinnor under denna tid skötte ett stort handelshus som kompanjoner torde vid denna tid vara unikt.

Biografi
Anna Elisabeth Wetterling var dotter till handlanden Daniel Wetterling (1702–1760) och handlanden Maria Justina Jürgensson (1713–1773).  Hennes mor, mormor Maria Jürgensson och mormorsmor Brita Hansdotter Assmund hade alla tre skött handelshus efter sin make och mor, sin mor och sin make. År 1760 avled hennes far, och hennes mor skötte då själv Wetterlings handelshus fram till sin egen död tretton år senare.  

Anna Elisabeth Wetterling och hennes systrar Ewa Maria (1746–1787) och Britta Charlotta (1749–1776) var alla tre ogifta, och det var inte möjligt att följa den vanliga traditionen när en son saknades, och överlåta företaget på en svärson.   I stället övertogs handelshuset efter moderns död av de tre ogifta döttrarna.  Brita Charlotta lät sig köpas ut, men hennes systrar skötte verksamheten fram till 1777.   

Att två ogifta kvinnor skötte ett handelshus tillsammans var vid denna tid nära unikt i Sverige, där normalt sett kvinnor bara ägnade sig åt affärer om de var änkor, i synnerhet handelshus i denna storleksordning.  Enligt dåtida lag stod ogifta kvinnor under förmynderskap och saknade laglig rätt att sköta ett företag, såvida de inte ansökte hos kungen om att bli myndigförklarade, något som bör ha skett i detta fall.  Systrarna skötte handelshuset i fyra års tid.  

År 1777 upphörde systrarnas kompanjonskap när Anna Elisabeths syster Ewa Maria gifte sig med Peter Militz (1752–1809), som då i tre år hade arbetat i systrarnas handelsfirma.  Bröllopet gjorde Ewa Maria omyndig och Peter Militz till hennes förmyndare och ägare av hennes rättigheter i företaget.  Handelshuset fick då namnet Wetterling och Militz. 'Mademoiselle Anna Elisabeth Wetterling' tycks då ha blivit sin svågers kompanjon och fortsatte att vara aktiv inom affärslivet: hon anges i tomtöreslängden från 1787 uttryckligen som aktiv inom handeln.  Hon ägde sin andel ännu år 1802.

Referenser

Noter

Källor
 Nyberg, Gudrun, Grosshandlare Peter Militz: en bortglömd gustavian stiger fram ur arkiven, Carlsson, Stockholm, 2010
 Bodman, Gösta, Göteborgs äldre industri, [s.n.], Göteborg, 1923
  Göteborgs tomtägare 1637–1807 Kvarteret Härbärget

Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer i Göteborgs historia
Födda 1745
Avlidna 1804
Kvinnor
Angelo

Angelo kan syfta på:

 Angelo (häst) – en travhäst

Personer
 Angelo (kardinal) (1100/1200-talet), en  kardinal vid Sant'Adriano al Foro Romano
 Angelo Petraglia (1954–), en amerikansk skivproducent
Josef av Monaco

Josef av Monaco, född 1763, död 1816, var en prins av Monaco. Han var Monacos regent för sin sjuke brors räkning 1814-1815. 

Han var son till Honoré III av Monaco och Maria Caterina Brignole Sale och bror till Honoré IV av Monaco. Han gifte sig 1782 med Marie Thérèse de Choiseul, med vilken han fick tre döttrar. 

Den monegaskiska furstefamiljen levde mestadels i Frankrike, där den franska revolutionen utbröt 1789. I januari 1793 bildades en folkrepresentation i Monaco som ansökte om att bli anslutna till Frankrike, och i mars samma år genomfördes detta, vilket gjorde medlemmarna av den före detta furstefamiljen till franska medborgare.  Joaef befann sig under den tiden på ständiga utlandsresor för att låna pengar, vilket gjorde att han dömdes för kontrarevolutionär verksamhet i sin frånvaro under skräckväldet.  Han var också bevisligen inblandad i den rojalistiska resningen i Vendée. Han valde att stanna utomlands, medan Marie Thérèse i egenskap av hans maka arresterades och avrättades i hans frånvaro.  Han återvände till Frankrike 1795. När hans bror besteg tronen i Monaco 1814 men på grund av sitt hälsotillstånd inte kunde sköta statens affärer, utnämndes han till regent. Han avsattes till förmån för sin brorson 1815.

Källor 
 Françoise de Bernardy, Princes of Monaco: the remarkable history of the Grimaldi family, ed. Barker, 1961

Noter

Födda 1763
Avlidna 1816
Monegaskiska prinsar
Män
Personer i Monaco under 1700-talet
Personer i Monaco under 1800-talet
Personer från Paris
Rhynchaenus foliorum

Rhynchaenus foliorum är en skalbaggsart som först beskrevs av den danske naturforskaren Müller, 1764.  Rhynchaenus foliorum ingår i släktet Isochnus, och familjen vivlar.

Källor 

Vivlar
Isochnus
Estraden

Estraden, av gruppen skrivet estraden, är en svensk popgrupp bildad 2017. Gruppen består av medlemmarna Carl Silvergran, Felix Flygare Floderer och Louise Lennartsson. Musiken är släppt genom skivbolaget Sony Music. Gruppens namn var från bildandet Estrad, men på grund av en namnrättighetstvist bytte gruppen namn i juni 2019.

Bakgrund
Gruppen bildades 2017 och fick en kanonstart när de redan i sitt första samarbete där de gästade Norlie & KKV, i låten "Mer för varandra", fick en listetta i Sverige.

Bandets medlemmar är alla producenter och låtskrivare och de jobbade individuellt med sina egna projekt för samma förlag och träffades när de jobbade med Sandro Cavazzas singel "Used To". När de satt i fikarummet så klickade de och skrev refrängen till Mer för varandra och beslöt sig för att bilda ett band tillsammans. Medlemmarna har på individnivå producerat och skrivit låtar till bland andra Astrid S, Avicii, Kygo, Molly Sandén och Tjuvjakt. 

Estraden gjorde TV-debut 30 juni 2019 på TV-programmet Sommarkrysset i TV4 med ett medley av sina låtar Vi två, Mer för varandra och Vårt år.

Bandets originalnamn Estrad är helt taget ur luften och har ingenting med bandet att göra, och betyder ungefär "större scen".

Diskografi

Singlar och EP
 2018 – "Mer för varandra" (feat. Norlie & KKV)
 2019 – "Vårt år" (feat. Tjuvjakt)
 2019 – "Vi två"
 2019 – "Inget som nu"
 2019 – "Smartare" (feat. Molly Sandén)
 2019 – "Bra för dig" (feat. Victor Leksell)
2020 – "Det svåraste"
2020 – "För evigt" (feat. Jireel)
2020 – "Dansar med mig själv"

Studioalbum 
 2020 – "Mellan hägg och syrén"
 2023 – "20-nånting"

Referenser

Externa länkar
 Officiell Facebook-sida

Svenska popgrupper
Musikgrupper bildade 2017
Pentti Sillantaus

Pentti Ilmari Sillantaus, född 30 maj 1923 i Saarijärvi, död 4 juli 1998 i Esbo, var en finländsk politiker.

Sillantaus fick titeln vicehäradshövding 1956. Han var 1960–1974 tjänsteman vid Jyväskylä universitet och 1975–1988 direktör vid Oy Alko Ab samt medlem av dess direktion. Han var riksdagsledamot 1962–1972 och 1975–1982 samt från 1979 ordförande i samlingspartiets riksdagsgrupp, vars självständighet han försökte hävda gentemot partikansliet.

Sillantaus publicerade några politiska debattböcker, bland annat Kansanedustajan arvo ja valta – kronikka kansanvallasta (1983).

Källor 
 

Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Födda 1923
Personer från Saarijärvi
Män
Avlidna 1998
Björn-Olof Alholm

Björn-Olof Georg Alholm, född 5 april 1925 i S:t Michel, död 17 juni 2011 i Helsingfors, var en finländsk diplomat.

Alholm blev politices magister 1948. Han tjänstgjorde 1949–1966 vid olika ambassader i utlandet och vid utrikesministeriet. Han var 1966–1968 ambassadör i Bukarest, 1968–1970 i Bern och Lissabon, 1970–1974 i Moskva och Ulan Bator samt 1974–1977 i Bonn. Han verkade 1977–1979 som konsultativ tjänsteman vid utrikesministeriet, var 1979–1980 ambassadör i Kairo och Khartoum, 1980–1983 i Wien och 1983–1991 i Stockholm.

Alholm utgav 2001 memoarverket Toisinajattelija suurlähettiläänä, i vilket han kritiserade Urho Kekkonens metoder att sköta relationerna till Sovjetunionen.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor 

 

Finlands ambassadörer i Sovjetunionen
Födda 1925
Finlands ambassadörer i Sverige
Finlands ambassadörer i Schweiz
Personer från Sankt Michel
Avlidna 2011
Män
Alwar Sundell

Samuel Alwar Sundell, född 22 maj 1906 i Kvevlax, död 22 oktober 1990 i Vasa, var en finländsk frikyrkopastor och politiker.

Sundell genomgick baptistseminariet i Vasa 1924–1926 och fortsatte sedan sina teologiska studier i Sverige och USA. Han var 1929–1934 ledare för Yttermarks baptistförsamling, 1934–1954 ungdomssekreterare och 1954–1958 missionssekreterare inom Finlands svenska baptistmission samt riksdagsledamot 1958–1966 (SFP). Från 1967 till 1971 var han ombudsman vid Svenska Österbottens landskapsförbund.

Sundell engagerade sig i fredsarbetet bland annat som redaktör för Fredsposten 1966–1978 och som ordförande i Finlands fredsförbund 1974–1979. Han utgav 1988 memoarer under titeln Min väg.

Källor 
 

Ledamöter av Finlands riksdag för Svenska folkpartiet
Avlidna 1990
Religiösa personligheter i Finland
Personligheter inom baptismen
Finländska fredsaktivister
Födda 1906
Män
Personer från Österbotten
Edvin Wirén

Edvin Johannes Wirén, född 25 september 1885 i Askola, död 9 maj 1950 i Köpenhamn, var en finländsk präst.  Han var bror till Werner Wirén. 

Wirén, som utgick från ett folkskollärarhem med evangelisk åskådning, tjänstgjorde efter prästvigningen 1909 i Snappertuna och Borgå samt var 1911–1916 pastorsadjunkt i S:ta Katarina svenska församling i Sankt Petersburg. Han kom 1917 till diakonissanstalten i Helsingfors och verkade från 1919 som dess föreståndare. Han var 1926–1946 ordförande i direktionen för Helsingfors stads barnträdgårdar.

Wirén spelade en viktig roll vid tillkomsten av det svenska biskopsstiftet i landet. Hans andaktsböcker och historiska studier, främst på diakonins område, fann en vidsträckt läsekrets. År 1945 utnämndes han till teologie hedersdoktor.

Källor 
 

Personer från Nyland
Avlidna 1950
Män
Födda 1885
Finländska präster
Ilkka Juhani Takalo-Eskola

Ilkka Juhani Takalo-Eskola, född 5 september 1937 i Keminmaa, är en finländsk konstnär och författare. 

Takalo-Eskola avlade humanistisk kandidatexamen 1963 och har därefter verkat som självlärd konstnär parallellt i många genrer: som målare, poet, fotograf och performancekonstnär. Hans konst uppvisar släktskap med den danska och tyska fluxus-konsten i dess blandning av anarkism och livsglädje. Hans måleri kan karakteriseras som en naivt expressiv blandning av grovt och sofistikerat, medan hans fotografier huvudsakligen är dokumentationer av happenings och performancer. Han har också verkat som kurator för flera utställningsprojekt. Han var medlem av gruppen Skördemännen, länskonstnär i Tavastehus län 1986–1990, överlärare vid Bildkonstakademin 1995–2000, dess rektor 1996–1997. Han tilldelades Ars Fennica-priset 2006.

Källor

Finländska målare under 1900-talet
Finländska poeter
Finländska fotografer under 1900-talet
Födda 1937
Män
Levande personer
Moqueca

Moqueca  är en rätt som är typisk för det brasilianska köket, speciellt i delstaterna Espírito Santo (sydöstra Brasilien) och Bahia (nordöstra Brasilien), med fisk, palmolja, kajennpeppar, koriander och (i en variant) kokosmjölk. Det finns noteringar från mitten av 1500-talet.

Etymologi 
Namnet moqueca kommer från det afrikanska språket kimbundu (i dagens Angola): mu'keka. Teoretiskt sett skulle ordet moqueca kunna hänvisa till någon typ av långkokt gryta (det skulle därför också kunna omfatta kött), men ordet används enbart om moqueca de peixe (moqueca som är gjord på fisk). Det afrikanskklingande namnet lär bero på karaktären hos kökskonsten i Bahia-regionen, som har blandat influenser från Amerika, Europa och Afrika.

Historia 
Den första skriftliga noteringen om denna rätt är daterad 1554, när jesuitprästen Luis de Gra beskrev vanorna hos den infödda befolkningen i Brasilien. Enligt vad de Gra rapporterade var rätten en blandning av fisk och människokött.:

En annan beskrivning av denna rätt gjordes trettio år senare av fader Fernando Cardim, som skrev så här:

Vid den tiden var dock moqueca väldigt annorlunda mot den nuvarande och förbereddes genom att packa in fisken med örter eller blad från träd, enligt vad som har rapporterats i en krönika från 1500-talet.

Ingredienser 
För att laga till moqueca behövs följande ingredienser:

 Fiskfilé (800 gram)
 1 röd paprika
 2 tomater
 2 lökar
 Vitlök (2 bitar)
 Olja
 Kryddnejlika
 Kokosmjölk

Tillagning 

Rätten tillagas traditionellt i ett lerkärl.

Varianter 
 Moqueca capixaba (Espírito Santo), med olivolja och soja istället för palmolja och utan kokosmjölk
 Moqueca baiana (Bahia)

Moqueca i populärkulturen 
Moqueca har tillägnats den populära brasilianska sången "A moqueca".
 Moqueca nämns i en berättelse av den brasilianske författaren Jorge Amado i A morte e a morte de Quincas Berro D'água.

Noter

Mat och dryck i Brasilien
Fiskrätter
Janne Kivilahti

Janne Kivilahti, född 22 juni 1992 i Esbo, är en finländsk ishockeyspelare. Hans moderklubb är Espoon Kiekkoseura (EKS). Som junior spelade han först med Jokerit i deras U16-lag och i det finländska U16-landslaget för att senare spela med Esbo Blues U18-lag där han var med och tog silver i Finska mästerskapen för juniorer. Som senior började han spela för HCK i Mestis (finländska andraligan) säsongen 2012/13 och med undantag för säsongen 2014/15 i FM-ligan fortsatte Kivilahti sedan spela i Mestis för olika klubblag som Hermes, Espoo United och Kiekko-Vantaa.

Till säsongen 2018/2019 värvades han till den svenska Hockeyettanklubben Nybro Vikings där han snabbt gjorde succé med 28 mål på 22 matcher. Det väckte intresset i grannklubben IK Oskarshamn i Hockeyallsvenskan som lånade honom i fyra matcher där han gjorde fyra mål, vilket ledde till att Oskarshamn under juluppehållet tecknade kontrakt med honom över säsongen 2019/20. När sedan IK Oskarshamn kvalificerade sig för SHL innebar det att Kivilahti på en säsong gjort raketkarriär inom svensk ishockey. Från Hockeyettan till SHL på en säsong. Inför SHL-säsongen petade dock Oskarshamn Kivilahti. Istället skrev han kontrakt med Karlskrona HK i Hockeyallsvenskan.

Klubbkarriär

Referenser 
 

Födda 1992
Finländska ishockeyspelare
Spelare i IK Oskarshamn
Spelare i Nybro Vikings
Personer från Esbo
Män
Levande personer
Ishockeyspelare i Karlskrona HK
Spelare i Kiekko-Vantaa
Spelare i Esbo United
Spelare i Kokkolan Hermes
Spelare i BeWe TuusKi
Spelare i HC Keski-Uusimaa
Spelare i Porvoo Hunters
Ishockeyspelare i Östersunds IK
Spelare i Köping HC