kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lejonkvinnan

Lejonkvinnan är en norsk-svensk dramafilm från 2016. Filmen är regisserad av Vibeke Idsøe, som även har skrivit manuset. Lejonkvinnan har på norska titeln Løvekvinnen, och filmen baseras på en roman med samma namn av Erik Fosnes Hansen. I rollerna ses bland andra Rolf Lassgård, Ida Ursin-Holm och Rolf Kristian Larsen.

Handling 
Eva Arctander föds i Norge 1912, och hennes mamma Ruth dör då i barnsäng. När hon föds, är Evas kropp täckt av pälsliknande behåring eftersom hon har hypertrikos. Gustav, Evas pappa, isolerar och gömmer henne så hon ska slippa att bli utstirrad av omgivningen. Ganska snart står det klart att Eva är väldigt intelligent och hon längtar efter att få komma ut i världen.

Rollista (i urval) 

  – Eva Arctander (23 år).
  – Eva Arctander (14 år)
 Aurora Lindseth-Løkka – Eva Arctander (7 år)
 Rolf Lassgård – Gustav, Evas pappa
 Kjersti Tveterås – Hannah
 Rolf Kristian Larsen – Gnistan
 Lisa Loven Kongsli – Ruth, Evas mamma
 Karen-Lise Mynster – Fru Birgerson
 Connie Nielsen – Eva Grjothornet

Övrigt 
Filmen har visats i Sveriges television (SVT) sommaren 2020. Visningen var en del i SVT:s satsning där man visade 50 filmer av kvinnliga filmskapare.

Referenser 

Norsk film
Svensk film
Svenska filmer 2017
Svenska filmer 2016
Norska dramafilmer
Svenska dramafilmer
Geodia canaliculata

Geodia canaliculata är en svampdjursart som först beskrevs av Eduard Oscar Schmidt 1868.  

Geodia canaliculata ingår i släktet Geodia och familjen Geodiidae.

I några avhandlingar är det vetenskapliga namnet Geodia canaliculata Carter, 1883 en synonym för Geodia carteri. Det gäller namnet som etablerades av Henry John Carter 1883 men inte arten för denna artikel.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
canaliculata
Enoch Haquini Cringelius

Enoch Haquini Cringelius, född 1559 i Eksjö, död 8 november 1632 i Vadstena församling, han var en svensk kyrkoherde i Vadstena församling.

Biografi
Cringelius föddes 1559 i Eksjö. 1590 prästvigdes han och blev samma år komminister i Kumla församling. Cringelius blev 1596 kyrkoherde i Svanshals församling. 1614 blev han kontraktsprost i Lysings kontrakt. 1615 blev han kyrkoherde i Vadstena församling och samma år kontraktsprost i Aska och Dals kontrakt. Cringelius avled 8 november 1632 i Vadstena. Han begravdes i Vadstena klosterkyrka.

Cringelius skrev under på Uppsala möte 1593.

Familj
Cringelius gifte sig med Malin Nilsdotter (död 1614). De fick tillsammans dottern Anna som gifte sig med kyrkoherden Israel Praetorius i Habo församling.

Gravsten
Cringelius begravdes i Vadstena klosterkyrka. 1829 kastades hans gravsten ut ur kyrkan. Inskriften på stenen lyder:

Bibliografi
1604 - Tröst Sententia til allom them, som sorgfulle och bedröffuade ähre m. m. Stockholm.
1610 - M. Flachseri Catechismipredikningar (översättning). Rostock.

Litteratur och källor

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1559
Avlidna 1632
Män
Personer från Eksjö
Svenska präster under 1600-talet
Samuel Drysenius

Samuel Drysenius, född 6 mars 1600 i Eksjö stadsförsamling, Småland, död 1 februari 1672 i Vadstena församling, Östergötlands län, var kyrkoherde i Vadstena församling.

Biografi
Drysenius föddes 6 mars 1600 i Eksjö. Han var son till rådmannen Pehr Ericsson. Drysenius studerade både i Eksjö och Linköping. 1625 blev han student vid Uppsala universitet och 13 mars 1632 avlade han magisterexamen vid universitetet. 1633 blev han lektor i logik och geografi vid Linköpings gymnasium och 1637 blev han lektor i fysik och medicin. Drysenius prästvigdes 15 december 1637. År 1639 blev Drysenius andre teologi lektor vid Linköpings gymnasium, kyrkoherde i Rystads församling och kontraktsprost i Åkerbo kontrakt. Han blev 1641 kyrkoherde i Vadstena församling och kontraktsprost i Aska och Dals kontrakt. Han var även 1651–1670 krigsmanshuspastor i Vadstena krigsmanshusförsamling. Drysenius avled 1672 i Vadstena och begravdes 16 juni samma år i Vadstena klosterkyrka. 

Drysenius deltog vid riksdagen 1638 och riksdagen 1643 i Stockholm, riksdagen 1654 i Uppsala och riksdagen i Göteborg 1660.

Gravsten över Drysenius är i rokoko och ligger nära altaret.

Familj
Drysenius gifte sig första gången 12 oktober 1635 med Anna Nilsdotter Grubb (1618-1656). Hon var dotter till lektorn Nicolaus Nicolai Grubb i Linköping och Sigrid Olofsdotter. De fick tillsammans barnen kyrkoherden Petrus Drysenius i Kättilstads församling, tjänstemannen Nils Drysenius (död 1682) i Stockholm, Margareta Drysenius som var gift med rektorn Petrus Pelecanus vid Söderköpings trivialskola och kyrkoherden Benedictus Bruzœus i Risinge församling, Elisabeth Drysenius som var gift med kyrkoherden Christiernus Christophori i S:t Laurentii församling, Söderköping, Sigrid Drysenius och Anna Drysenius.

Drysenius gifte sig andra gången 1657 med Ragnhild Hellagius (1620-1660). Hon var dotter till kyrkoherden Jonas Andreæ Hellagius i Tingstads församling och Anna Andersdotter. Ragnhild Hellagius var änka efter kronobefallningsmannen Sten Jespersson i Kinda och Ydre härad. Drysenius och Hellagius fick tillsammans barnen Anna Drysenius (född 1658) som var gift med löjtnanten Eric Berg och Sara Drysenius (1660-1714) som var gift med kornetten Olof Wetterstrand i Stora Åby.

Drysenius gifte sig tredje gången 19 augusti 1662 med Mariana Hansdotter Low, dotter av advokatfiskalen Johannes Pauli Low. Hon var änka efter kyrkoherden Andreas Jonæ Gothus i Stora Åby församling.

Bibliografi
1627 - Explanation quaestionum logicarum, Uppsala.
1627 - Gratulatio in disputatuibem Geringii, Uppsala.
1632 - Theoremata philos, Uppsala.
1652 - Likpredikningar, Linköping.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1600
Avlidna 1672
Män
Personer från Eksjö
Svenska präster under 1600-talet
Svenska kontraktsprostar
Prästeståndets riksdagsledamöter
Folkpartiets partiledarval 1995

Folkpartiets partiledarval 1995 hölls den 4 februari 1995 på ett extra insatt landsmöte i Sollentuna för att välja en ny partiledare för Folkpartiet. Partiet hade tre kandidater att välja mellan, Maria Leissner, Anne Wibble och valberedningens förslag Bo Könberg och för att bli vald krävdes en majoritet av mötets ombud (80 stycken).

Ingen av kandidaterna nådde det antalet i den första omgången vilket gjorde att de två med flest röster spetsades mot varandra i en avgörande andra omgång. Maria Leissner vann den andra omröstningen mot Anne Wibble med 81 mot 77 röster och blev därmed partiets första kvinnliga partiledare.

Kandidater 
 Valberedningens förslag av språkrör.

Personer som inte ställde upp 

 Anders Wijkman (f.d. M) - Ledamot av Sveriges riksdag (1971–1978).
Eva Eriksson - Ledamot av Sveriges riksdag (1994–). (Stödde Bo Könberg).
Lars Leijonborg - Gruppledare för Folkpartiet (1991–).
Pehr G. Gyllenhammar - Styrelseordförande (1983–1993) och VD (1971–1983) för Volvo.
Peter Örn - Folkpartiets partisekreterare (1985–1994).

Opinionsundersökningar

Resultat

Referenser 

Partiledarval 1995
Val 1995
1995 i Sverige
Politik i Sverige 1995
Partiledarval i Sverige
Västergötlands runinskrifter 182

Västergötlands runinskrift 182 är en runsten i byn Hög, Norra Åsarps socken och Falköpings kommun.

Stenen
Runstenen står på en åkerholme cirka 200 m öster om Skattegården i Hög, Falköpings kommun. Stenen är rödaktig granit, 1,4 m hög, 0,9 m bred (i NNÖ-SSV riktning) och 0,1-0,5 m tjock. Ristningen vetter mot sydöst.

Inskriften

Rester av den bro som omnämns i inskriften har ej hittats. Då Högs gårdar tidigare legat vid sankmark och ingenting för övrigt tyder på att stenen flyttats från ursprunglig plats är det möjligt att det en gång funnits en bro på platsen som med tiden blivit överflödig och röjts bort.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Västergötlands runinskrifter

Källor 

 
Västergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Falköpings kommun
Hervé Filion

Hervé Arthur Filion, född , död , var en kanadensisk travkusk och travtränare.

Karriär 
Filion föddes i Angers i Québec i Kanada den , och blev under sin karriär den första travkusken som tagit mer än 400 segrar under ett gånget år, något som han uppnådde ytterligare 14 gånger. Han segrade även i första upplagan av World Driving Championship 1970. Filion var länge den mest segerrika travkusken inom Nordamerikansk travsport, efter att ha tagit 15 180 segrar under sin karriär. Rekordet slogs den 26 mars 2012 av amerikanaren Dave Palone.

Han vann Harness Tracks of America Driver of the Year tio gånger. 

År 2000 erkände sig Filion skyldig till att ha missat att lämna in inkomstdeklarationer till delstaten New York, vilket avslutade en femårig utredning av uppgjorda travlopp. Filion gick officiellt i pension i oktober 2012, och tog sin karriärs sista seger på Rideau Carleton Raceway i Ottawa, Ontario. 

Filion avled den  av komplikationer från kroniskt obstruktiv lungsjukdom (KOL).

Utmärkelser 
1971 utsågs han till officer i Order of Canada och tilldelades Lou Marsh Trophy. 1976 valdes han in i Canadian Horse Racing Hall of Fame och United States Harness Racing Hall of Fame.

Familj 
Hervé Filion var bror till Yves Filion som tränade 1988 års segrare av North America Cup och Henri Filion (1941–1997) som avled av i samband med en olycka på Hippodrome d'Aylmer i Québec. Han var även farbror till Sylvain Filion som vann World Driving Championship 1999.

Referenser

Externa länkar 
 Canadian Horse Racing Hall of Fame citation

Män
Avlidna 2017
Födda 1940
Kanadensiska travkuskar
Kanadensiska travtränare
Personer från Québec
Personer i Kanada under 1900-talet
Glücklich ist, wer vergißt!

Glücklich ist, wer vergißt! (Lycklig är den som glömmer!), op. 368, är en polkamazurka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången i oktober eller november 1874.

Historia
Polkan sattes samman utifrån melodier ur Johann Strauss tredje och mest berömda operett: Läderlappen, som hade premiär den 5 april 1874. Strauss arrangerade sammanlagt sex separata orkesterverk från operettens musik. Fledermaus-Polka (op. 362) och Fledermaus-Quadrille (op. 363) publicerades kort tid efter premiären men de återstående numren - Tik-Tak-Polka (op. 365), An der Moldau (op. 366), Du und Du (op. 367) och Glücklich ist, wer vergißt! (op. 368) - publicerades långt senare. Med tanke på den stora succé som Läderlappen erfor är det förvånande att Johann Strauss inte gjorde mera för att introducera dansstyckena för allmänheten, och kanske är det därför som två av dem har förblivit tämligen ospelade rariteter: An der Moldau och Glücklich ist, wer vergißt!

Glücklich ist, wer vergißt! hämtade både titeln och öppningsmelodin från refrängen till 'Trinklied' ur akt I, sjungen i operetten av Alfred och Rosalinde, medan den andra melodin återfinns i akt I och Trion mellan Adèle, Rosalinde och Eisenstein: "So muss allein ich bleiben". Huvudtemat i polkans trio-del förekommer i baletten i akt II i form av en rysk dans. Källan till trions andra tema är okänd: den kan bestå av kasserat material från den sista versionen av operetten eller så kan Strauss ha komponerat den speciellt för polkan. Lika osäkert är det datum när polkan framfördes första gången. Den publicerades först den 31 oktober 1874, så troligt är att den tidigast spelades i oktober eller november samma år. Polkan framfördes förmodligen av någon militärorkester som kunde skaffa fram material från förlaget eller helt enkelt göra ett eget arrangemang utifrån klaverutdraget.

Om polkan
Speltiden är ca 5 minuter och 16 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av sex verk där Strauss återanvände musik från operetten Läderlappen:

 Fledermaus-Polka. Polka, Opus 362
 Fledermaus-Quadrille, kadrilj, Opus 363
 Tik-Tak-Polka, Schenll-Polka, Opus 365
 An der Moldau, Polka-francaise, Opus 366
 Du und Du, Vals, Opus 367
 Glücklich ist, wer vergißt!, Polkamazurka, Opus 368

Externa länkar 
 Glücklich ist, wer vergißt! i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Daniel Laurentii

Daniel Laurentii (Sudercopensis), född 1586, död 14 april 1640 i Vadstena, han var en svensk kyrkoherde i Vadstena församling.

Biografi
Laurentii föddes 1586. Han var son till fogden på Stegeborg Lars Olofsson och Helena Johansdotter. 1602 blev Laurentii student vid Wittenbergs universitet och 1604 vid Uppsala universitet. Studerade sedan utomlands, där han blev magister (troligen i Wittenberg). 1609 blev Laurentii rektor i Söderköping efter sin broder Laurentius Laurentii. 2 oktober 1612 prästvigdes han. 1625 blev Laurentii lektor i teologi vid Katedralskolan i Linköping. 1628 blev han förste teologilektor vid Linköpings gymnasium och kyrkoherde i Skeda församling. 1634 blev Laurentii kyrkoherde i Vadstena församling och kontraktsprost i Aska och Dals kontrakt. Laurentii avled 14 april 1640 i Vadstena stad och begravdes 28 augusti i Vadstena klosterkyrka.

Familj
Laurentii gifte sig med Ingeborg Andersdotter. De fick tillsammans barnen Anders (död 1641), Christina (död 1621), Jacob, Lars (död 1621), Petrus, Staphan, Christina och Margareta.

Gravsten
Laurentii begravdes i Vadstena klosterkyrka. Hans gravsten finns mellan orgeln och östra kyrkporten.

Bibliografi
1602 - Några verser till S. Phrygii Magisterpromotion. Witenberg.

Litteratur och källor

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1586
Avlidna 1640
Män
Personer från Östergötland
Svenska präster under 1600-talet
Dromjaku

Dromjaku (albanska: Dromjak, (serbiska: Drobnjak,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 121 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Adolphe Marbot

Antoine Adolphe Marcelin Marbot, kallad Adolphe Marbot (franska: ), född den 22 mars 1781 i Altillac, död den 2 juni 1844 i Altillac, var en fransk militär.

Biografi 

Marbot blev husarunderlöjtnant 1798. Han var sedan adjutant hos Bernadotte (1800–1802), Augereau (1806–1807), Masséna (1807, 1810–1812), Lannes (1808), Berthier (1808) och Davout (1815). Löjtnant 1800, major 1808, kämpade han i flera Napoleons kampanjer och steg till generalmajor 1831 under Luis Felipes regeringstid.

Han var son till general Jean-Antoine Marbot (1754–1800) och bror till general Marcellin Marbot (1782–1854).

Ordnar och utmärkelser 

 Franska kejsardömet
 Nationella Orden av Hederslegionen:
  Riddare (1807)

 Kungariket Frankrike
 Kungliga och militära Sankt Ludvigsorden:
  Riddare (1814)

 Kungariket Frankrike
 Kungliga Orden av Hederslegionen:
  Officer (1831)
  Kommendör (1832)

Se även 
 Första franska kejsardömet
 Napoleonkrigen
 Julimonarkin

Referenser

Noter

Bibliografi 
 Rabbe, Vieilh de Boisjolin, Sainte-Preuve, Biographie universelle et portative des contemporains ou Dictionnaire historique des hommes vivants et des hommes morts depuis 1788 jusqu'à nos jours: Antoine Adolphe Marcelin Marbot. Paris, F. G. Levrault, Libraire, 1834.
 Chisholm, Encyclopædia Britannica (elfte upplagan): Marbot, Antoine Adolphe Marcelin. Cambridge University Press, 1911.
 Marbot, Mémoires du Général Marbot. Paris, Plon et Nourrit, 1891.

Externa länkar 

 Léonore-databasen, Frankrikes kulturministerium: Marbot, Antoine Adolphe Marcelin (Cote LH/1723/42).

Personer i Napoleonkrigen
Franska militärer under 1800-talet
Personer från Corrèze
Födda 1781
Avlidna 1844
Män
Kommendörer av Hederslegionen
Officerare av Hederslegionen
Franska generaler
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Occitanien
Goranca

Goranca (albanska: Goranca, (serbiska: Gorance,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 1 028 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
1992 HY4

1992 HY4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 april 1992 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Den har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1992
Kriveniku

Kriveniku (albanska: Kriveniku, (serbiska: Krivenik,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 283 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Neçaca

Neçaca (albanska: Neçaca, (serbiska: Nećavce,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 110 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Paldenica

Paldenica (albanska: Paldenica, (serbiska: Palivodenica,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 1 723 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Pusteniku

Pusteniku (albanska: Pusteniku, (serbiska: Pustenik,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 629 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Rezhanca

Rezhanca (albanska: Rezhanca, (serbiska: Režance,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 475 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Hjalmar Ekengren

Hjalmar Karl Adolf Ekengren, född 8 februari 1901 i Vansö socken, död 4 februari 1981 i Stockholm, var en svensk bankman.

Hjalmar Ekengren son till lantbrukaren Adolf Ekengren. Efter studentexamen i Strängnäs 1920 blev han juris kandidat i Stockholm 1925 och skaffade sig 1926–1928 tingsmeriter. Ekengren anställdes 1929 som extraordinarie tjänsteman hos länsstyrelsen i Södermanlands län och 1930 blev han extraordinarie notarie i Svea hovrätt. 1931 blev han amanuens och 1934 förste amanuens i Finansdepartementet. Ekengren var från 1938 bankråd i Riksbanken och från 1940 ombudsman hos Valutakontoret. Han var ofta sekreterare eller ledamot av olika nämnder och utredningar, bland annat var han sekreterare hos 1933 års upphandlingssakkunniga 1933–1934 och hos 1934 års militärpensionssakkunniga 1934–1935. 1935–37 tjänstgjorde han som sekreterare hos Statens jordbruksnämnd, och var från 1939 sekreterare hos Delegerade för riksdagens verk. Ekengren var ledamot av jordbrukskasseutredningen 1939-1941 och av utredningen angående fångvårdens samt lösdrivar- och alkoholistvårdens anstaltsorganisation 1940–1941. Han var även ledamot av löne- och pensionskommittéer för riksdagens verk 1938–1939 och 1941.

Källor

Noter 

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Vansö socken
Födda 1901
Avlidna 1981
Män
Seçishti

Seçishti (albanska: Seçishti, (serbiska: Sečište,) är en by i Kosovo. Den ligger i kommunen Hani i Elezit. Enligt den senaste folkräkningen år 2011 fanns det 2 252 invånare.

Demografi

Källor

Byar i Hani i Elezit
Ericus Simonius Löfgren

Ericus Simonius Löfgren, född 15 april 1626 i Stockholm, död 26 september 1688 i Vadstena, var en svensk präst.

Biografi
Löfgren föddes 1626 i Stockholm. Han var son till landskamreraren Simon Andersson och Elin Eriksdotter Wallerius i Linköping. Löfgren började studera i Linköping och blev 16 september 1642 student i Uppsala. 19 februari 1652 blev han magister. Han blev 1656 lektor i latin i Linköping. Löfgren prästvigdes 26 september 1658. 1660 blev han kyrkoherde i Skeda församling och penitentiarie i Linköping. 1667 blev han också kontraktsprost i Gullbergs kontrakt. Löfgren blev 1670 andre teologie lektor i Linköping. 1673 blev han kyrkoherde i Vadstena församling och kontraktsprost i Aska och Dals kontrakt. Löfgren avled 1688 i Vadstena och begravdes 25 januari 1689 i Vadstena klosterkyrka.

Löfgren var preses vid prästmötet 1661 och talade "de magistratu politico". Han deltog i riksdagen 1660 och 1680.

Familj
Löfgren gifte sig första gången 14 juli 1656 med Helena Dalinus (1642-1674). Hon var dotter till kyrkoherden i Skänninge församling. De fick tillsammans barnen Sven, Simon (död 1731), Helena (död 1674), Brita och Elisabeth.

Löfgren gifte sig andra gången 26 maj 1675 med Karin Tornskär (1645-1698). Hon var dotter till rådmannen Peder Knutsson och Elsa Larsdotter i Kalmar.  De fick tillsammans barnen Daniel (1677-1677) och Eric (1676-1708).

Gravsten
Löfgren begravdes i Vadstena klosterkyrka. Gravstenen är i rokoko och ligger nära altaret.

Bibliografi
1642 - Gratulatio in nuptias Lect. Laurini. Linköping.
1645 - Oratio in pacem inter Svec. et. Dan. Uppsala.
1648 - De internis rerum causis. Uppsala.
1651 - Oratio in reditum J. Oxenstjerna. Uppsala.
1652 - De vero principatu. Uppsala.
1667 - Oratio ad Christinam reginam.
1670 - Oratio ad Carolum Regem.
1681 - Christeligh Lijkpredikan öfwer - Elisabet Gyllenadler. Linköping

Litteratur och källor

Latinlektorer i Linköping
Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1626
Avlidna 1688
Män
Präster från Stockholm
Svenska präster under 1600-talet
7091 Maryfields

7091 Maryfields eller 1992 JA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 maj 1992 av de båda amerikanska astronomerna Eleanor F. Helin och K. J. Lawrence vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter Mary Fields.

Den har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter av K Lawrence
Astronomiska upptäckter 1992
Aviseq Critical Communication

Aviseq Critical Communication AB är ett svenskt statligt bolag, som övervakar, driftar och underhåller teknisk utrustning och system över hela Sverige.

Historia 
Aviseq Critical Communication AB bildades våren 2020 när Luftfartsverket (LFV) förvärvade Eltel Networks Aviation & Security AB.

I juni 2019  tecknade LFV och Eltel Networks en avsiktsförklaring kring ett förvärv av affärsområdet Aviation & Security. Som största kund och med anledning av säkerhetsskyddslagen, LFV:s sourcingstrategi, det återupptagna totalförsvaret och omvärldsförändringar, bedömde LFV att driften och supporten av de operativa systemen borde ske i egen regi.

Förvärvet genomfördes i och med aktieöverlåtelsen 30 april 2020. Aviseq är ett helägt dotterbolag i LFV Holding AB.

Sedan 1 maj 2020 är Robert Sporrong VD för bolaget.

Referenser 

Svenska företag med statligt ägande
Företag bildade 2020
Nils Niklasson

Nils Herman Niklasson, född 20 januari 1890 i Göteborg, död 15 september 1966 i Göteborg, var en svensk museiintendent. 

Han var son till plåtslagaren Herman Niklasson och Sofia Johansdotter samt från 1921 gift med Maja Storck. Efter avlagd studentexamen i Göteborg 1909 fortsatte han sina studier vid Göteborgs högskola 1909-1910 och vid Stockholms högskola 1911-1915. Han blev fil. dr. i Halle 1926. Han var museiassistent i Halle 1916-1929 och blev intendent för Göteborgs museum 1929. Han var sedan 1931 docent i jämförande fornkunskap vid Göteborgs högskola. Han var medlem och sekreterare i Göteborgs och Bohus läns Fornminnesförening och under en period ordförande för Kulturminnesrådet i Göteborgs och Bohus län samt från 1936 korresponderande ledamot av Archäologisches Institut des Detschen Reichs och från 1937 i Prehistoric Society of Great Britain. Han skrev och utgav ett flertal arkeologiska och historiska böcker.

Källor
1890 års män i ord och bild, 1940,     
Vem är det 1951 sidan 744,

Noter

Personer från Göteborg
Födda 1890
Avlidna 1966
Män
Svenskt museifolk
Personer i Sverige under 1900-talet