kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Betrayed (Lil Xan)

Betrayed är en låt inspelad av den amerikanska rapparen Lil Xan, vars riktiga namn är Diego Leanos, som släpptes den 7 juli 2017.  Singeln hamnade som högst på 64:e plats på US Billboard Hot 100

Bakgrund 
Låten fokuserar på Lil Xans personliga kamp med användandet av Xanax. På spåret delar Leanos sina tankar om tidigare relationer, sin kamp mot drogmissbruk och de negativa effekterna av Xanax. 

Även om Leanos fortsätter att använda artistnamnet "Lil Xan", höjer han också medvetenheten om problemen med drogen och förklarar sina tankar i en intervju. "Folk kallar mig för en poser hela tiden. De säger: 'Du tar inte [Xanax]. Du är Lil Xan och du tar inte [Xanax]?' Jag var otroligt beroende av Xanax i två år i mitt liv, så om någon försöker säga till mig att jag är en poser, kan de hålla käften. För jag vet hur det är att vara beroende av det. Och jag hade turen att lyckas sluta med den där skiten. Många rappare pratar inte riktigt om att inte ta droger. Snarare det motsatta. Det är uppfriskande."

Musikvideo 
Den officiella musikvideon släpptes den 28 augusti 2017 och har över 216 miljoner visningar per augusti 2018.

Referenser

Noter 

Sånger om droger
Musiksinglar 2017
Sånger 2017
Nannette Streicher

Nannette Streicher, född 1769, död 1833, var en österrikisk pianomakare, kompositör, musiklärare och författare. 

Hon var dotter till pianomakaren Johann Andreas Stein (1728–1792), som hade ett pianoföretag i Augsburg. Hon gifte sig 1793 med musikern Johann Andreas Streicher (1761–1833). Efter faderns död 1792 skötte hon med stor framgång hans pianoföretag i samarbete med sin bror, make och son. 

Nannette Streicher uppträdde tidigt vid både offentliga och privata konserter som pianist, och framträdde också en tid 1787 som sångerska. Hon utgav sina egna kompositioner. Hon var personlig vän till Beethoven, och deras korrespondens finns bevarad.
 
Scenkonstmuséet i Stockholm har i sina samlingar två instrument som gjorts av henne.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1769
Avlidna 1833
Personer inom Österrikes näringsliv under 1800-talet
Brevskrivare under 1700-talet
Österrikiska pianister
Österrikiska musiker under 1700-talet
Brevskrivare under 1800-talet
Asta Kamma August

Asta Kamma August, född 5 november 1991 i Danderyd, är en svensk-dansk skådespelare. Hon är dotter till Pernilla August och Bille August och syster till skådespelaren Alba August samt halvsyster till bland andra scenografen Agnes Östergren och manusförfattaren Anders Frithiof August.

Biografi
Asta August växte främst upp på Österlen och i Stockholm och debuterade i en mindre roll i långfilmen Anna (2000), följt av en roll i Pernilla Augusts regidebut, kortfilmen Blindgångare (2005). På scen medverkade hon i tre uppsättningar på Turteatern i Stockholm 2011–2012, Det stundande upproret, Juliette och Politiska snuskbarn samt i Mens – The Musical på Dramaten 2015.

Under 2013–2017 studerade hon vid Den danske scenekunstskole i Århus, och hon har därefter främst varit verksam i Danmark. För rollen som "Ofelia" i Shakespeares Hamlet vid Vendsyssel teater (2017) tilldelades hon Årets Reumerts Talangpris och Lauritzen-priset "Believe in You" 2018.

Stor uppmärksamhet fick hon även för sin roll i My Heartache Brings All the Boys to the Yard på Århus teater (2018), och samma år spelade hon även "Ida" i musikteaterföreställningen om Emil i Lönneberga på Folketeatret i Köpenhamn. 2022 spelade hon en av huvudrollerna i Bränn alla mina brev, med Björn Runge som regissör.

På tv har hon bland annat medverkat i danska tv-serierna Arvingarna (2014) och Follow the Money (2019). För rollen som "Susanne" i serien Sjuksystrarna på Fredenslund (2018–) nominerades hon till en Robert som "Bästa kvinnliga biroll" 2019.

Priser och utmärkelser
2018 – Årets Reumerts Talangpris
2018 – Lauritzen-priset
2019 – Nominerad till Robert för "Bästa kvinnliga biroll i tv-serie"

Filmografi i urval

Teaterroller (ej komplett)

Referenser
Lindberg Management, om Asta Kamma August

Noter

Externa länkar
Asta Kamma August på Internet Movie Database (engelska)

Svenska skådespelare under 2000-talet
Danska skådespelare under 2000-talet
Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Ingalill Sundhage

Siv Inga-Lill ”Ingalill” Sundhage, född 30 augusti 1954, är en svensk journalist och chefredaktör. Hon är syster till fotbollstränaren Pia Sundhage.

Sundhage arbetade först som tandhygienist, men valde att skola om sig till journalist på JMG i Göteborg. Hon praktiserade därefter på Ulricehamns Tidning och arbetade sedan på Borås Tidning där hon hade olika chefsroller. Från den 1 april 2008 var hon Västerviks-Tidningens första kvinnliga chefredaktör och ansvarig utgivare.

År 2009 blev hon i stället chefredaktör för Bohusläningen. I samband med att Stampen samordnade ansvaret för tidningarna blev Sundhage även chefredaktör för Strömstads Tidning från 2014 och TTELA från 2016. Vid utgången av år 2016 gick Sundhage i pension. Bodil Resare efterträdde henne som chefredaktör för alla tre tidningarna. Senare under 2017 valde dock ägaren Stampen att införa en ny organisation med större lokal frihet. Sundhage återkom i samband med detta som chefredaktör för Bohusläningen och Strömstads Tidning.

Källor

Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Svenska chefredaktörer
Svenska journalister under 2000-talet
Guilherme Paraense

Guilherme Paraense, född 25 juni 1884 i Belém, död 18 april 1968 i Rio de Janeiro, var en brasiliansk sportskytt.

Paraense blev olympisk guldmedaljör i militärpistol vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Brasilianska sportskyttar
Brasilianska olympiska guldmedaljörer
Brasilianska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Brasilien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1920
Födda 1884
Avlidna 1968
Män
Personer från Belém
Emblematiskt språkbruk

Emblematiskt språkbruk är att talare som övervägande talar ett standardspråk ändå lägger in dialektala språkelement i sitt tal (eller sin skrift) för att framhäva sin identitet. Det göteborgska officiella byggnadsnamnet Feskekörka är emblematiskt språkbruk.

Se även 
Emblem

Referenser 

Sociolingvistik
Lilla och Stora Mejtens gränd

Lilla och Stora Mejtens gränd är två mindre gator i parken Vita bergen på Södermalm i Stockholm. På 1820-talet började nuvarande namn användas.

Geografi
Lilla Mejtens gränd leder in mot parken Vita Bergen från sydväst i höjd med Malmgårdsvägen medan Stora Mejtens gränd sträcker sig en bit in i parken från norr och Skånegatan. Inne i parken förbinds båda gränder via promenadvägar som följer dalgången mellan Vita bergens kullar. Ursprungligen gick Stora Mejtens gränd ända upp till Bondegatan.

Historik

Lilla Mejtens gränd

 Koordinater: 
Namnet härrör från kryddkrämaren Scipio Meijtens som efter 1664 ägde en tomt i hörnet av dagens Malmgårdsvägen / Lilla Mejtens gränd. I Holms tomtbok från 1674 omtalas tomten som Kryddkrämarens Scipio Meijtens trädgårdstomt. Här står idag Groens malmgård som troligen uppfördes på Scipio Meijtens tid. Vägen utanför (dagens Lilla Mejtens gränd) kallades även Vintergränden efter kvarteret Vintertullen som ligger söder om gränden. På 1820-talet kallades den Winter-gränden eller rättare Lilla Mejtens gränd.

Vid Lilla Mejtens gränd, strax nedanför Vita Bergens musikpaviljong, låg Ceders Café som drevs av militärmusikern Bernhard Ceder. Under andra hälften av 1940-talet och början av 1950-talet fanns här Vitabergsklubben (VBK) med drygt 100 medlemmar. Byggnaden brann ned i två omgångar i anlagda bränder 1969 och 1970.

Stora Mejtens gränd
 Koordinater: 

Stora Mejtens gränd benämndes 1730 Meitens gränd och har samma bakgrund till namnet som Lilla Mejtens gränd. Vid Stora Mejtens gränds västra (nummer 8–14) sida ligger fastigheten Stenkolet 2 med kulturhistoriskt värdefull bebyggelse som är k-märkt i gällande stadsplan. Här fanns en av Stockholms missionshyddor vid Stora Mejtens gränd 8 (se Missionshyddan i Vitabergsparken). På adressen Stora Mejtens gränd 12 och 14 bodde visdiktaren och konstnären Carl Anton mellan 1960-talets slut och 2004. Öster om gränden märks Barnängens koloniområde som bildades 1906 på initiativ av Anna Lindhagen och är en av de äldsta koloniträdgårdarna i Stockholm.

Ofullbordade planer 
Ungefär i Lilla Mejtens gränds sträckning skulle enligt Lindhagenplanen från 1866 Ringvägen dras ovan jord i dalgången mellan Vita bergens båda kullar fram till Danvikstull för att sluta vid Stadsgården. I en senare stadsplan fanns ett tunnelreservat för Ringvägen i nordöstra avsnittet. Ringvägens förlängning österut fullföljdes aldrig men var inritade i gällande stadsplaner ända fram till 1974. Då ströks gatu- och tunnelreservaten. År 1932 fastställdes Mejtens Plan som var tänkt att ligga i nuvarande Barnängens koloniområde. Mejtens Plan anlades inte heller och koloniområdet fick vara kvar.

Bilder

Noter

Källor

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Anna Lindberg (journalist)

Anna Lindberg, född 5 januari 1974 i Afrika, är en svensk journalist.

Lindberg utbildade sig till journalist på Kaggeholms folkhögskola. Hennes första journalistjobb fick hon på Norrköpings Tidningar 1998. Hon hade därefter flera olika uppdrag på Östgöta Correspondenten och inom NTM-koncernen. Bland annat arbetade hon med TV-kanalerna 24Corren och 24nt.

I början av 2015 blev hon chefredaktör för Östgöta Correspondenten. Senare under 2015 utsågs hon till publisher på Östgöta Media, NTM-koncernens tidningar i Östergötland. Det innebar att hon blev VD för bolaget och ansvarig utgivare för dess tidningar (NT, Corren, Motala & Vadstena Tidning och Västerviks-Tidningen).

I november 2017 utsågs Lindberg till "Årets MediaAmazon".

Källor

Kvinnor
Födda 1974
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Chehel Sotun

Chehel Sotun (persiska: چهل‌ستون, bokstavligen "Fyrtio pelare") är en trädgård och ett palats som hör till safavidernas tid. Palatset har utsmyckats med målningar, kakel och speglar på väggar och i tak.

Bildgalleri

Källor 

Palats i Iran
Världsarv i Iran
Byggnader och anläggningar i Esfahan (provins)
Chaharbagh-skolan

Chaharbagh-skolan (persiska: مدرسه چهارباغ, bokstavligen: "Fyra trädgårdar skola") ligger i staden Esfahan och byggdes för undervisning för religionsstudenter under slutet av den safavidiske kung Sultan Husain I:s styre. Denna unika skola har en kupol som har utsmyckats med kakel och dess dörr har dekorerats med guld och silver.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Esfahan (provins)
Skolor i Iran
Allahverdi Khans bro

Si-o-se pol (persiska: سی‌وسه‌پل, eller Allahverdi Khans bro) är en bro i staden Esfahan som byggdes år 1602 e.Kr. på den safavidiske kungen Shah Abbas I:s befallning. Brons uppförande skedde under general Allahverdi Khans överinseende. Brons skönhet har prisats i resedagböcker från flertalet resenärer som besökt Esfahan under qajarernas tid.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Esfahan (provins)
Broar i Iran
Menar Jonban

Menar Jonban (persiska: منارجنبان) ligger i staden Esfahan och består av ett mausoleum och två minareter. Denna historiska byggnad från ilkhanidernas tid har blivit berömd för att minareterna kan sättas i rörelse.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Esfahan (provins)
Tony Lip

Frank Anthony Vallelonga Sr., mer känd som Tony Lip, född 30 juli 1930 i Beaver Falls, Pennsylvania, död 4 januari 2013 i Teaneck, New Jersey, var en amerikansk skådespelare. Hans mest kända roll är som maffiabossen Carmine Lupertazzi i tv-serien Sopranos (1999–2007). Han spelade också maffiamedlemmarna Francesco Manzo i Maffiabröder (1990) och Philip Giaccone i Donnie Brasco (1997).

Under 1960-talet var Tony Lip chaufför och livvakt för pianisten Don Shirley. Deras relation har skildrats i den Oscarsvinnande filmen Green Book från 2018. Tony Lip spelas då av Viggo Mortensen.

Filmografi i urval 
 (ej krediterad)
 (ej krediterad)
 (ej krediterad)

Referenser

Externa länkar 

Födda 1930
Avlidna 2013
Män
Amerikanska skådespelare
I25

I25 eller I 25 eller I-25 kan syfta på:

I 25 – en beteckning på Södra skånska infanteriregementet åren 1816–1927.
I-25 – en förkortning av Interstate 25, en interstate highway i USA.
Kaffrer

Kaffrer är en grupp varandra närstående bantufolk i sydöstra Afrika, främst pondo, zulu, swazi, xhosa. Deras område kallades förr Kaffraria, ”kaffrernas land". Någon särskild stam med namnet kaffrer finns inte, utan ordet kommer från det arabiska kafir, ”otrogen”. Det togs upp från arabiska köpmän av de portugisiska upptäckarna på 1500-talet som gemensam benämning för alla invånare på Afrikas sydöstra kust.

Från sitt ursprungliga hem, som antas ha legat i Zambeziområdet, har kaffrer sedan 1600-talet företagit vandringar söderut och i strider med andra bantufolk, khoikhoi och vita lagt under sig stora områden samt grundat betydande riken. Ända till mot slutet av 1800-talet baserade de till stor del sin existens på krig och plundring. Huvudnäring är boskapsskötsel och jordbruk. Kaffrer har i gångna tider särskilt genom sin krigiska duglighet spelat en stor roll i Sydafrikas historia och i dess etnografi.

Nedsättande term 
Kaffer användes som en nedsättande term för svarta och färgade i Sydafrika under apartheid. Ordet används fortfarande och ses lika nedsättande nu som då bland den icke-vita majoriteten. Skillnaden är att sådana nedsättande termer efter apartheidens avskaffande inte heller bland de flesta vita ses som acceptabla.

Källor 
 Nordisk familjebok 1957 bd. 11, sp. 765

Noter 

Etniska grupper i Sydafrika
Rasistiska skällsord
Bantufolk
Andres Põder

Andres Põder, född 22 september 1949 i Haapsalu i dåvarande Estniska SSR, är en estnisk evangelisk-luthersk teolog. Han var från 2005 till 2014 primas för Estniska evangelisk-lutherska kyrkan, i egenskap av ärkebiskop för Tallinns ärkestift. Han efterträddes 2015 av Urmas Viilma som ärkebiskop och Põder är idag emeriterad ärkebiskop.

Biografi 
Põder växte upp i Kohtla-Järve och Pärnu och tog studenten från gymnasiet i Pärnu. Han studerade vid EELK:s teologiska institut i Tallinn och avlade en teologisk examen 1980. 1976 prästvigdes han av ärkebiskop Alfred Tooming och verkade därefter som präst i Viru-Nigula och Kunda, 1979-1983 Suure-Jaani och Kõpu församling, 1983-1990 Räpina och Mehikoorma samt 1990-2005 Elisabetförsamlingen i Pärnu. Förutom sina församlingsuppdrag har han även verkat inom EELK:s konsistorium, arbetat fram kyrkans nya psalmbok och en ny kyrkoförfattning, samt undervisat i kyrkorätt vid EELK:s teologiska institut och i religion och filosofi på gymnasienivå. 

Põder valdes till ärkebiskop 24 november 2004 och biskopsvigdes av företrädaren Jaan Kiivit junior vid en ceremoni 2 februari 2005. Sedan 2013 är han ordförande för Estlands ekumeniska råd. Han pensionerade sig 2014 och efterträddes av Urmas Viilma.

Källor

Externa länkar 

Estländska ärkebiskopar
Evangelisk-lutherska biskopar
Födda 1949
Levande personer
Personer från Hapsal
Estländska teologer
Män
Mottagare av Vita stjärnans orden
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Schejk Lutfullahs moské

Schejk Lutfullahs moské (persiska: مسجد شیخ لطف‌الله) ligger på den östra sidan av Naqsh-e Jahantorget i staden Esfahan. Man började bygga moskén år 1602 e.Kr. ovanpå ruinerna av en äldre moské och den nya moskén stod färdig 1619.

Bildgalleri

Källor 

Moskéer i Esfahan (provins)
Helena Thorfinn

Helena Thorfinn, född 1964 i Lund, är en svensk författare vars böcker ges ut på Norstedts Förlag.

Innan debuten 2012 med bästsäljaren Innan floden tar oss arbetade Helena Thorfinn i många år som journalist på bland annat Svenska Dagbladet, TV4 samt Sveriges Television med samhälls-, och kulturbevakning. Thorfinn var en av de reportrar som startade samhällsmagasinet Kalla fakta på TV4.

Biografi 

I slutet av 90-talet arbetade Helena Thorfinn som stringer för SVT:s nyhetsprogram Aktuellt och Rapport samt för dåvarande FLT (Förenade Landsortstidningar) i Storbritannien. Efter hemkomsten till Sverige arbetade hon som reporter och redaktör på ikoniska ungdomsprogrammet Elbyl på SVT.

Efter att ha tagit en Master of Arts i Uppsala i början av 2000-talet började Helena Thorfinn arbeta som genderrådgivare på Sida, ett arbete som tog henne till Bangladesh som analytiker på Svenska Ambassaden mellan 2005 och 2009. Under tiden i Bangladesh designade och initierade Helena Thorfinn en uppmärksammad metod att följa förändring i fält, kallad Reality Checks.

Tiden i Bangladesh inspirerade Thorfinn att skriva sin debutroman, där hon uppger att hon vill gestalta och diskutera ”ojämlikhetens dynamik, på både macro- och micro-planet. Boken skrevs och publicerades under hennes tid på LUFS 2010-2012.. Under tiden som följde besökte Thorfinn över 50 bibliotek i Sverige och talade både om sin roman och om svenskt bistånd.

2014 flyttade Helena Thorfinn med familjen till Burma/Myanmar och 2017 kom uppföljaren till Innan floden tar oss, med titeln Den som går på tigerstigar. Den fick en positiv recension i Sydsvenskan.

I Burma/Myanmar arbetade Thorfinn bland annat som biståndskonsult, journalistcoach och skrev krönikor och rapporterade i svenska media bland annat om oroligheterna i Rakhine.

Från Burma flyttade Thorfinn med familj 2018 till Washington DC där Thorfinn skriver krönikor, samt skriver på nästa roman som uppges utspela sig i Burma/Myanmar.

Thorfinn har också i intervjuer sagt att hon ska starta en NGO som främst vänder sig till flickor och unga kvinnor.

Sedan 2020 är Helena Thorfinn bosatt i Lund, Skåne och utkom 2021 med en roman som inspirerats av hennes tid i Burma/Myanmar.

Bibliografi

Romaner 

 2012 - Innan floden tar oss
 2017 - Den som går på tigerstigar
 2021 - I munkens skugga

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Helena Thorfinn, Norstedts
 helenathorfinn.com

Kvinnor
Svenska författare under 2000-talet
Författare från Skåne
Födda 1964
Levande personer
Kay Nielsen

Kay Nielsen, född 1886, död 1957, var en dansk tecknare och illustratör. Han föddes i Köpenhamn, son till Oda Nielsen og Martinus Nielsen. Under början av 1900-talet blev han känd som illustratör av böcker. Emigrerade till USA. Han arbetade en tid för Walt Disney. Där medverkade i framställandet av scenerna En natt på Blåkulla och Ave Maria i filmen Fantasia. Nielsen gjorde även bilder och koncept till en tecknad film om Den lilla sjöjungfrun, men filmen lades på is, och hans artwork användes först många år senare till filmen som hade premiär 1989. Under 1940 och 1950-talet bodde han i Bakkebølle i Danmark. Han avled 1957 i Los Angeles.

Referenser

Danska illustratörer
Danska animatörer
Disneyprofiler
Födda 1886
Avlidna 1957
Män
Janine Flock

Janine Flock, född 25 juli 1989, är en österrikisk idrottare som tävlar i skeleton.

Hon har även deltagit i Olympiska vinterspelen 2014, Olympiska vinterspelen 2018 och Olympiska vinterspelen 2022 men vann inga medaljer. Hon har vunnit flera medaljer i både världs- och europeiska mästerskapen för skeleton.

Flock arbetar till vardags som korpral inom Österrikes försvarsmakt.

Referenser

Externa länkar 
 
 Janine Flock, TheSports.org

Österrikiska skeletonåkare
Österrikiska militärer
Europamästare i skeleton
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Österrike
Tävlande i skeleton vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Österrike
Tävlande i skeleton vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Österrike
Tävlande i skeleton vid olympiska vinterspelen 2022
Österrikiska idrottare under 2000-talet
Personer från Hall in Tirol
Levande personer
Födda 1989
Kvinnor
Olle Källström

Stig Olof (Olle) Erland Källström, född 27 april 1900 i Malmö S:t Pauli församling, död 8 mars 1983 i Skanörs församling, Malmöhus län
, var en svensk konstvetare.

Källström, som var son till teckningslärare Erik Källström och Ida Lindhe, blev student i Malmö 1918, filosofie kandidat 1921 och filosofie licentiat 1928 vid Lunds universitet. Han blev filosofie doktor vid Stockholms högskola 1939 på en avhandling om medeltida kyrksilver. Han var förste amanuens vid Lunds universitets historiska museum 1922–1928, vid Riksantikvarieämbetet och Statens historiska museum 1928, var antikvarie där 1939–1953 samt landsantikvarie i Gävleborgs län och chef för Gävle museum 1953–1962. 

Källström deltog i svenska Asienexpeditionen 1924 (med vissa efterarbeten 1927) samt nyordningsarbeten i museerna i Växjö 1925 och Halmstad 1926. Han var sekreterare i centralkommittén för och ledare av insamlingen 1930–1932 till Gustaf Adolfsfonden för de svenska kulturminnesmärkenas vård. Han ledde vissa överflyttningsarbeten till Statens historiska museums nya byggnad 1936. Han var sekreterare i Stockholmsmuseernas luftskyddskommitté samt ledare för vissa därmed sammanhängande luftskydds- och evakueringsarbeten 1939–1940. Han skrev Medeltida kyrksilver förlorat genom Gustav Vasas konfiskation (doktorsavhandling. 1939), Renässansen (i Svenskt silversmide 1940–1941), Medeltidens ansikte (1945), Altare och funt (1948), medarbetare i Percy Ernst Schramm: Herrschaftszeichen und Staatssymbolik, Monumenta Germaniae Historica XIII (1954–1956), Frauenkrone-Brautkrone im Skandinawischen Mittelalter (1964) och artiklar i facktidskrifter. Han var prokurator i Malmö nation i Lund 1922–1924.

Referenser

Externa länkar

Noter

Svenska konstvetare
Födda 1900
Avlidna 1983
Män
Gavkhuni

Gavkhuni (persiska: گاوخونی), även Batlaq-e Gavkhuni (Gavkhuni våtmark), ligger i provinsen Esfahan och är den mest kända våtmarken i centrala Iran. Enligt lexikonet Dehkhoda betyder gavkhuni ordagrant "kohuset", eftersom bönderna brukade lämna sina kor vid våtmarken för att beta, och denna tradition har funnits kvar sedan forna dagar.

Källor 

Våtmarker i Iran
Bartley (efternamn)

Bartley är ett efternamn.

Personer med efternamnet Bartley 

 Chris Bartley (född 1984), brittisk roddare
 Kyle Bartley (född 1991), engelsk fotbollsspelare
 Luella Bartley (född 1974), engelsk modedesigner, tidningsredaktör och journalist
 Mirja Kvaavik Bartley (född 1938), svensk-finländsk direktör
 Mordecai Bartley (1783–1870), amerikansk politiker
 Osborne Bartley (född 1919), svensk läkare och fackföreningsman
 Thomas W. Bartley (1812–1885), amerikansk demokratisk politiker och jurist
 Victor Bartley (född 1988), kanadensisk professionell ishockeyspelare
Vanks katedral

Vanks katedral (persiska: کلیسای وانک, Kelisa-ye Vank), eller Amenaperkichs katedral, är en katedral i Esfahan i området Nya Jolfa. Uppförandet av katedralen dateras till den safavidiske kung Abbas II:s tid. Vank betyder kloster på armeniska.

Källor 

Kyrkobyggnader i Iran
Byggnader och anläggningar i Esfahan (provins)
Irving Cummings

Irving Cummings, född 9 oktober 1888 i New York i New York, död 18 april 1959 i Los Angeles i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, filmregissör, filmproducent och manusförfattare. Cummings var känd för de påkostade Technicolor-musikalfilmer, med populära skådespelerskor som Betty Grable, Alice Faye, Carmen Miranda och Shirley Temple, som han regisserade för 20th Century Fox under 1930– och 40-talet.

Cummings ligger begravd på Hollywood Forever Cemetery.

Filmografi i urval

Regi

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmregissörer
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Födda 1888
Avlidna 1959
Män