kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Konstitutionen år VIII

Konstitutionen år VIII var en författning i Frankrike som efter brumairekuppen lade grunden för Franska konsulatet. Konstitutionen antogs den 22 frimaire år VIII (den 24 december 1799) och gjorde i praktiken Napoleon Bonaparte till envåldshärskare. Antagandet av konstitutionen har beskrivits som slutet på den franska revolutionen.

Innehåll 

Uppdraget att utarbeta förslag till en ny författning gick först till Emmanuel Joseph Sieyès. Hans grundsats var: förtroende nedifrån, makt uppifrån. I spetsen för staten ställde han en storvalherre (Grand Électeur), vars uppgift egentligen var representativ och som i övrigt endast hade i uppdrag att utse två konsuler, en för det inre, en för utrikespolitik och krig. Den lagstiftande makten splittrades mellan tre myndigheter: en senat, framgången ur folkets val och med uppgift att förbereda lagförslag och utnämna medlemmarna av de båda andra korporationerna, ett tribunat som skulle rådslå om de lagar senaten föreslagit, och en lagstiftande kår som endast fick anta eller förkasta förslagen.

Bonaparte ska då ha sagt att en författning måste vara kort och oklar. Han lät till en början saken ha sin gång, men därpå ingrep han kraftigt i arbetet med den nya konstitutionen. Han genomdrev att statens högsta myndighet skulle utgöras av tre konsuler, valda på tio år, och av dem skulle den förste konsuln vara nära nog allsmäktig. Denna post skulle han själv få.

Förste konsuln skulle inneha den verkställande makten, utnämna och avskeda civila ämbetsmän, officerare och domare. Konsulerna skulle vara oansvariga, men ministrarna ansvariga både uppåt och nedåt. Vidare skulle finnas ett statsråd, vars verkningskrets lämnades obestämd så att det kunde bli ett verktyg för de högsta makthavarna. Rådet bestod av 40, sedan 50, fackmän och blev en förvaltande myndighet som omfattade cheferna för administrationens olika huvudgrenar och utövade en halvt lagstiftande, halvt lagskipande verksamhet.

En ministär skulle tillsättas, ansvarig endast inför förste konsuln. För övrigt skulle det, som Sieyés föreslagit, finnas en senat, ett tribunat och en lagstiftande kår, vars ledamöter skulle ha höga löner men föga inflytande. Lagstiftningen delades mellan två kamrar, som saknade initiativ, såg sin makt kringskuren genom det av förste konsuln beroende statsrådet och av senaten och som var berövade den styrka som ligger i att ha framgått ur folkets val. Det motstånd som skulle kunna uppstå i tribunatet blev till intet gentemot konsulns statsråd och konsulns ämbetsmän.

Sieyés förment republikanska konstitution blev genom Bonapartes ingripande på så sätt ett verktyg för despotismen. Sieyés vågade inte sätta sig emot; i stället fick han en stor egendom som "nationalbelöning" samt värdigheten av president i senaten.

Författningen tryggade innehavarna av nationalgods i besittningen av dem och fasthöll lagstiftningen mot emigranterna men undvek principfrågor.

När författningen blev föremål för folkomröstning blev den så gott som enhälligt antagen.

Referenser 

Franska revolutionen
Juridikåret 1799
1799 i Frankrike
Herrarnas extra lättvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2020

Herrarnas 60 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2020 avgjordes den 24 juli 2021 i Tokyo i Nippon Budokan.

Medaljörer

|-
| width="200px" rowspan="2"| 60 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Resultat

Finaler

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Referenser

Noter

Judo vid olympiska sommarspelen 2020
Herrarnas halv lättvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2020

Herrarnas 66 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2020 avgjordes den 25 juli 2021 i Tokyo i Nippon Budokan.

Medaljörer

|-
| width="200px" rowspan="2"| 66 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Resultat

Finaler

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Referenser

Noter

Judo vid olympiska sommarspelen 2020
Padina

Padina kan syfta på:

 Padina (släkte) – ett släkte brunalger

Bulgarien
 Padina (distrikt i Bulgarien, Silistra)
 Padina (distrikt i Bulgarien, Varna)
 Padina (distrikt i Bulgarien, Kardzjali)
Askersundsbygdens Tidning

Askersundsbygdens Tidning var en dagstidning med utgivningsperiod från den 16 november 1956 till den 30 juli 1960. Tidningens fullständiga titel var Askersundsbygdens tidning / Nyhets och annonsorgan för Askersund, Södra Närke och Norra Västergötland.

Redaktion 
Redaktionen låg hela tiden i Motala. Tidningen var tredagars med utgivning måndag, onsdag och fredag eftermiddag till 3 januari 1958 då det blev morgonen tisdag, torsdag och lördag. Närstående tidning var Motala Tidning. Askersundsbygdens tidning var en edition till Motala Tidning. Politiskt kallade sig tidningen oberoende.

Tryckning 
Förlaget  hette Motala tidning aktiebolag i Motala. Tryckeri  hette Motala tidning aktiebolag tryckeri men från 1958 bara Motala tidnings tryckeri. Tekniskt kunde man trycka i två färger. Antikva användes som typer. Satsytan var av typen broadsheet med måtten 51x35 cm. Sidantalet var oftast åtta sidor, ibland tio. Prenumerationspriset ökade från 22,50 kronor 1957 till 30 kronor 1960. Upplagan var 1957 3200 men sjönk 1958 till 2400, 1959 till 1800 och 1960 endast 1100så det var inte konstigt att tidningen lades ner efter detta år.

Externa länkar 

 Helmer Berglund Publicistklubbens porträttmatrikel / 1936

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1956
Dagstidningar nedlagda 1960
Ikebukuro station

Ikebukuro station  är ett stationskomplex i Toshima, Tokyo, Japan bestående av tre järnvägsstationer från olika bolag: JR Ikebukuro station (av JR Higashi Nihon), Tobu Ikebukuro station, Seibu Ikebukuro station och tunnelbanestationen Tokyo metro Ikebukuro station. Eftersom den ligger på Yamanotelinjen och är ändstation för såväl Seibu, Tobu och Tokyo metros Marunouchilinje är det en hektisk bytesstation.

JR Ikebukuro station 

JR Ikebukuro station öppnades 1 april 1903 av Japanese Government Railways (JGR) när Yamanotelinjen förlängdes från Mejiro till Tabata. Den har 8 spår, alla med plattform för linjerna Yamanote, Saikyō, Shōnan–Shinjuku (formellt Yamanote godslinje men används inte längre för gods).

Tobu Ikebukuro station 

Tobu Ikebukuro station öppnades 1 maj 1914 då Tobu som första bolag att erbjuda en direktlinje mellan Kawagoe och Tokyo. Det är en säckstation med tre spår som är terminal för Tojolinjen som enda linje. Stationen är integrerad med Tobus galleria på  m².

Seibu Ikebukuro station 

1915 öppnade Musashino en järnväg mellan Hannō, Saitama och Ikebukuro. Den linjen är idag Seibu Ikebukurolinjen och terminalstationen Seibu Ikebukuro station. Det är en säckstation med fyra spår och fyra platformar som är terminal för Ikebukurolinjen som enda linje. Stationen är integrerad med gallerian Seibu Ikebukuro Honten, drygt  m² i 12 våningar.

Externa länkar 
Tobu stationsinfo | japanska | engelska

Seibu stationsinfo | japanska | engelska

Tokyo metro stationsinfo | japanska | engelska

Källor 

Järnvägsstationer i Japan
Järnvägsstationer invigda 1903
Tunnelbanestationer
Byggnader och anläggningar i Tokyo
1903 i Japan
WP:Projekt Japan
Korskirken, Oslo

Denna artikel handlar om Korskirken i Oslo. För Korskirken i Bergen, se Korskirken, Bergen

Korskirken var en norsk församlingskyrka för den norra delen av Medeltidsstaden i Oslo. Ruinerna av kyrkan finns i Minneparken i Gamlebyen. De kom i dagen vid utgrävning vid Arups gate 1922. Området var en del av St. Halvards plass till 1918, då bystyret i Oslo beslutade om att anlägga Minneparken, vilken öppnades 1932. Den som ledde utgrävningarna var Gerhard Fischer.

Historik 
Det är inte helt klart när kyrkan byggdes. Kyrkan nämns inte i källorna om maktstriderna i Oslo 1240 mellan kung Håkon Håkonsson och hertug Skule, vilket tyder på att kyrkan är yngre. År 1989 påträffades en runstav vid utgrävningar vid Oslo gate, det vill säga ett trästycke med inristade runor, som daterats till första hälften av 1200-talet, där namnet Korskirken förekommer. Detta pekar mot att kyrkan kan vara äldre än 1240. Korskyrkan lokaliserades till byns norra ände, och stadsmässig bebyggelse norr om kyrkan tillkom först under andra häften av 1200-talet och 1300-talet. 

Korskirken var vigd till det Heliga Korset och nämns första gången 1300. Den hade ett rektangulärt skepp med ett smalare, rektangulärt kor. Kyrkan hade ingång från väster, det vill säga från dess kyrkogård. Därtill fanns en ingång direkt till koret från den södra. Ruinen omfattar de nedersta delarna av den södra portalen i koret, och man kan se rester av det ursprungliga altarfundamentet. Runt kyrkan finns också rester av kyrkogårdsmuren. Vid en senare tidpunkt har kyrkan utvidgats med en sakristia intill koret på den norra sidan. 

Kyrkans status var hög: år 1370 var Korskirkens präst också kanik vid Oslos domkyrka.

Källor 
 Korskirken i Oslo byleksikon
Kildegjenomgang – Middelalderske kirkesteder i Oslo. Riksantikvaren, juni 2015, sidan 11

Kyrko- och klosterruiner i Norge
Gamlebyen
Byggnadsminnen i Norge
Medeltidsstaden, Oslo
Herrarnas lättvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2020

Herrarnas 73 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2020 avgjordes den 26 juli 2021 i Tokyo i Nippon Budokan.

Medaljörer

|-
| width="200px" rowspan="2"| 73 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Resultat

Finaler

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Referenser

Noter

Judo vid olympiska sommarspelen 2020
Folke Personne

Folke Personne, född 21 februari 1890 i Uppsala församling, Uppsala län, död 9 juli 1968 i Bromma församling, Stockholms län, var en svensk författare.

Folke Personne var son till John Personne. Han avlade studentexamen i Linköping 1910 och bedrev därefter humanistiska studier i Uppsala, Lund och Stockholm 1910–1918, varefter han ägnade sig åt litterär verksamhet, bland annat som kritiker i dagspressen. Personne var 1921–1923 anställd hos P. A. Norstedt & Söner och var från 1945 litterär granskare hos Wahlström & Widstrands bokförlag i Stockholm. Han började tidigt skriva dikter i Heinrich Heines stil, och den ungdomligt svårmodiga tonen dominerade ännu debutsamlingen Blå kammarns poesi (1925). Störst framgång fick hans bibliska dikter i Bilder ur Bibeln (1927) och Psalmer och parafraser (1935). Den förra samlingen fick stor uppskattning från Erik Axel Karlfeldt, vars "blomsterfondspris" tilldelades Personne av Svenska Akademien 1931. Diktsamlingen Svarta svanar (1944) innehöll balladartade dikter över historiska motiv samt tillfällhetsbetonad lyrik.

Källor

Noter 

Svenska författare under 1900-talet
Författare från Uppsala
Födda 1890
Avlidna 1968
Män
Jan Kuchta

Jan Kuchta, född 8 januari 1997, är en tjeckisk fotbollsspelare som spelar för Sparta Prag, på lån från Lokomotiv Moskva. Han representerar även det tjeckiska landslaget.

Klubbkarriär 
Den 12 januari 2022 värvades Kuchta av Lokomotiv Moskva, där han skrev på ett kontrakt till sommaren 2026. Den 25 juni 2022 lånades Kuchta ut till Sparta Prag på ett låneavtal över säsongen 2022/2023 med option för köp.

Landslagskarriär 
Kuchta debuterade för Tjeckiens landslag den 8 oktober 2021 i en 2–2-match hemma mot Wales, där han blev inbytt i den 83:e minuten mot Alex Král.

Källor 

 Jan Kuchta på Soccerway (engelska)
 Jan Kuchta på Transfermarkt (engelska)

Noter 

Tjeckiska fotbollsspelare
Tjeckiska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i SK Slavia Prag
Spelare i Bohemians 1905
Spelare i FK Viktoria Žižkov
Spelare i 1. FC Slovácko
Spelare i FK Teplice
Spelare i FC Slovan Liberec
Spelare i FK Lokomotiv Moskva
Spelare i AC Sparta Prag
Spelare i 1. česká fotbalová liga
Spelare i Czech National Football League
Spelare i Premjer-Liga
Födda 1997
Levande personer
Män
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Herrarnas halv mellanvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2020

Herrarnas 81 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2020 avgjordes den 27 juli 2021 i Tokyo i Nippon Budokan.

Medaljörer

|-
| width="200px" rowspan="2"| 81 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Resultat

Finaler

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Anmärkningar

Referenser

Noter

Judo vid olympiska sommarspelen 2020
Mado (olika betydelser)

Mado kan sufta på:

 Mado, ort i Burkina Faso
 Mado (Södra Chungcheong), ö i Sydkorea
 Mado (Södra Gyeongsang), ö i Sydkorea
Herrarnas mellanvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2020

Herrarnas 90 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2020 avgjordes den 28 juli 2021 i Tokyo i Nippon Budokan.

Medaljörer

|-
| width="200px" rowspan="2"| 90 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Resultat

Finaler

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Referenser

Noter

Judo vid olympiska sommarspelen 2020
NICAM

Near Instantaneous Companded Audio Multiplex (NICAM) är en digital ljudkomprimeringsstandard för tv-sändningar som skapades i början av 1970-talet för som ett sätt att komprimera ljud mellan en sändare-mottagare. På 1980-talet började TV-stationer använda NICAM-teknik för överföring av ljud i stereo för TV.

I Sverige började Sveriges Television provsändningar våren 1988.

Referenser

TV-teknik
Suxiao

Suxiao, död 1456, var en kinesisk kejsarinna, gift med Jingtai-kejsaren.  

Suxiao var ursprungligen inte huvudgemål utan konkubin till prins Jingtai. När Jingtai blev kejsare, då hans bror år 1449 tillfångatagits av mongolerna, befordrades Suxiao till gemål av andra rang efter kejsarinnan. Kejsaren hade ingen son med sin huvudgemål och kejsarinna. När Suxiao födde en son och denna son år 1452 utsågs till tronarvinge, lät kejsaren degradera sin tidigare kejsarinna och befordra Suxiao till kejsarinna, eftersom hon blivit tronarvingens mor. Hon avled 1456. Året därpå avsattes hennes make då hans bror släpptes fri av mongolerna.

Referenser

Kinesiska kejsarinnor
Personer i Kina under 1400-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1456
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Nico González

Nicolás "Nico" González Iglesias, född 3 januari 2002, är en spansk fotbollsspelare som spelar för Barcelona i La Liga.

Karriär 
Nico debuterade i La Liga den 15 augusti 2021 i en 4–2-vinst över Real Sociedad, där han blev inbytt i den 83:e minuten mot Sergio Busquets.

Privatliv 
Han är son till den tidigare fotbollsspelaren och Deportivo La Coruña-legendaren Fran González.

Källor 

 Nico González på Soccerway (engelska)
 Nico González på Transfermarkt (engelska)

Noter 

Spanska fotbollsspelare
Spelare i FC Barcelona B
Fotbollsspelare i FC Barcelona
Spelare i Segunda División B
Spelare i La Liga
Födda 2002
Levande personer
Män
Personer från provinsen A Coruña
Spanska idrottare under 2000-talet
Wang (Jingtai)

Wang, född 1420, död 1507, var en kinesisk kejsarinna, gift med Jingtai-kejsaren. 

Hon gifte sig med prins Jingtai år 1449. Senare samma år besteg hennes make tronen sedan hans bror tillfångatagits av mongolerna, och hon fick i egenskap av hans huvudhustru titeln kejsarinna. 

Hon fick två döttrar men ingen son och tronarvinge. Makens bihustru son utsågs år 1452 till tronarvinge, vilket ledde till att tronarvingens mor fick titeln kejsarinna och Wang förvisades från den förbjudna staden. Hon levde sedan ett diskret privatliv utanför hovet. 

År 1457 återvände hennes exmans bror från mongolisk fångenskap. Hennes exmake avrättades och hans hustrur och konkubiner fick order om att begå självmord. Wang  undantogs från denna order, möjligen för att hon hade gömt den nye kejsarens son, den senare Chenghua-kejsaren undan sin make.

Referenser

Kinesiska kejsarinnor
Personer i Kina under 1400-talet
Födda 1420
Avlidna 1507
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Herrarnas halv tungvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2020

Herrarnas 100 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2020 avgjordes den 29 juli 2021 i Tokyo i Nippon Budokan.

Medaljörer

|-
| width="200px" rowspan="2"| 100 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Resultat

Finaler

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Anmärkningar

Referenser

Noter

Judo vid olympiska sommarspelen 2020
Magdalena Stysiak

Magdalena Stysiak, född 3 december 2000 i Turów, Polen är en volleybollspelare (motstående spiker).

Magdalena Stysiak spelade som junior med Siatkarz Wieluń från 2014. Hon började sedan spela med federationslaget SMS PZPS Szczyrk 2015, som då spelade 1. liga. Säsongen 2016-17 gick hon över Chemik Police och debuterade i högsta ligan. Efter ett år på lån till SMS Polices ungdomslag återvände hon till Chemik Police för mästerskapet 2018-19, men  flyttade mitt i säsongen till Budowlani Łódź, även de i högsta divisionen. 

Säsongen 2019-20 flyttade hon till Italien för att spela i högsta divisionen med Pallavolo Scandicci Savino Del Bene. Efter två år med gick hon till säsongen 2021-22 över till ligakonkurrenten Unione Sportiva Pro Victoria Pallavolo Monza.

Hon började spela med de olika juniorlandslagen sedan 2015 och med seniorlandslaget sedan 2019.
Hon var med i laget som tog brons vid Junioreuropamästerskapet i volleyboll för damer 2018, där hon själv utsågs till bästa motstående spiker. Med seniorlandslaget har hon deltagit i EM 2019, EM 2021 och VM 2022. Vid de europeiska kvalet för OS 2021 utsågs hon åter till bästa motstående spiker.

Källor

Polska volleybollspelare
Volleybollspelare i SMS PZPS Szczyrk
Volleybollspelare i Chemik Police
Volleybollspelare i Budowlani Łódź
Volleybollspelare i Pallavolo Scandicci Savino Del Bene
Volleybollspelare i Unione Sportiva Pro Victoria Pallavolo Monza
Spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2019
Spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2021
Födda 2000
Levande personer
Kvinnor
Polska idrottare under 2000-talet
Personer från Łódź vojvodskap
Bázo

Bázo är en norsk-svensk-dansk-samisk film från 2003 regisserad av Lars Göran Pettersson. I huvudrollerna syns Sverre Porsanger, Issát Joakim Gaup, Anitta Suikkari, Nils Utsi och Göran Forsmark. Filmen nominerades till Amandaprisen 2004 som bästa norske biofilm.

Handling 
Emil som kallas Bázo, ett samisk uttryck for efterbliven, bor tillsammans med sin far på en utmarksgård. Han har en bror som han har ganska lite kontakt med. Han ser trots det upp till sin bror på grund av att han har kvinnor, pengar och driver en butik. Han har mycket pengar och är en framgångsrik man. Plötsligt en dag får Emil besked om att brodern har dött under mystiska omständigheter. Pappan och Emil ärver en Mercedes, ett nästan nytt gevär, en sju år gammal pojke, en tidigare sambo och en grävmaskin. Emil reser ut för att lista ut vad som egentligen hände och misstänker ugglor i mossen genom sina undersökningar. Kanske Emil inte är så Bázo trots allt?

Rollista 

 Sverre Porsanger – Emil
 Issát Joakim Gaup – Kevin
 Anitta Suikkari – Susanna
 Nils Reidar Utsi – Birger
 Göran Forsmark – Kenneth, Emils bror
 Hugo Rantatalo – Emils och Kenneths far
 Anna Maria Blind – Elle Birit
 Inga Juuso – farmor
 Svein Birger Olsen – farfar
 Rawdna Carita Eira – Orvokki
 Torill Johansen – Liv Inger
 Ebba Joks – Irene
 Toivo Lukkari – kommunalrådet
 Ingor Ántte Áilu Gaup – förmannen
 Markku Köngäs – Heikka
 Erkki Hetta – torped
 Marko Keskitalo – kökschefen
 Aslat Mahtte Gaup – schaktmaskinisten
 Ánte Mikkel Gaup – bilköparen
 Jouko Pajunen – Birgers vän
 Egil Keskitalo – mannen på bussen
 Marie Kvernmo Valkeapää – tullare
 Nils Josef Labba – brevbäraren
 Alex Scherpf – grekisk cyklist
 Ulla Lütgens – sjuksköterskan
 Mervi Jako – socialarbetaren
 Heli Helenius – bibliotekarien
 Mattis S. Hætta – butiksägaren
 Bror Astermo – mopedisten
 Desirée Nordquist – församlingssekreteraren
 Helena Rängman – kvinna i köket
 Kari Guttorm – sopkörare
 Johanna Sirkka – kvinnan i butiken
 Kati Nivala – kommunalrådets sekreterare
 Irene Tikka – receptionisten

Källor

Externa länkar 
 
 Bázo på Norsk filmografi
 Bázo på Filmdatabasen

Filmer 2003
Norska filmer
Samiskspråkiga filmer
Latife Uşaki

Latife Uşaki, eller Latife Uşaklıgil, född Fatıma-tüz Zehra Latife Uşakîzâde den 17 juni 1898 i Smyrna (nuvarande Izmir), död 12 juli 1975 i Istanbul, var en turkisk presidentfru 1923–1925, gift med Mustafa Kemal Atatürk. 

Hon var född i en förmögen köpmansfamilj i Smyrna. Hon studerade juridik i Paris och London och återvände till Smyrna år 1919. 

Hon gifte sig med president Mustafa Kemal Atatürk år 1923 och blev därmed Turkiets första dam. Detta var en viktig roll eftersom hon på Atatürks önskan använde den positionen för att utgöra förebild för kvinnans nya roll i den moderniseringsprocess som Turkiet då genomgick. Hon blev den första kvinna i Turkiet som spelade en offentlig roll. Det ingick i Atatürks modernisering att få kvinnor att delta i det offentliga livet, och som ett led i detta utgjorde Latife Uşaki förebild genom att sluta bära slöja, klä sig i moderna västerländska kläder och visa sig offentligt vid hans sida. 

Den representativa rollen som presidentfru, som innebar sådant som att delta i offentliga högtider och officiella middagar och annan representation, var gammal tradition i Västvärlden, men något nytt och radikalt i den muslimska världen. Trots att hon enbart var presidentfru i två år, spelade hon en stor roll för Turkiets sekularisering. 

Latife Uşaki tog ut skilsmässa 1925. Hon levde sedan ett diskret privatliv i Smyrna. Hennes dagböcker finns bevarade, men har inte publicerats.

Referenser

Externa länkar

Födda 1898
Avlidna 1975
Kvinnor
Personer i Turkiet under 1900-talet
Dagboksskrivare under 1900-talet
Makar till presidenter
Nurkhon Yuldashkhojayeva

Nurkhon Yuldashkhojayeva, född 1913, död 1929, var en uzbekisk dansare. 

Hon blev 1928 medlem i en rysk dansgrupp, som turnerade sovjetiska Uzbekistan. I enlighet med den sovjetiska kampanjen hujum som pågick då, som förespråkade kvinnors frigörelse, tog hon av sig slöjan och blev den första kvinna som uppträdde obeslöjad på scen i Uzbekistan. 
Under ett besök i sin hemstad mördades hon i ett hedersmord av sin bror på sin fars önskan. 

Hon förklarades som en sovjetisk hjälte, och en staty till hennes ära restes 1967 i hennes hemstad Margilan.

Se även
Tursunoy Saidazimova
Tojikhon Shodieva

Referenser

Födda 1913
Avlidna 1929
Kvinnor
Personer i Uzbekistan under 1900-talet
Dansare under 1900-talet
Uzbekiska dansare
Personer från Margilan
Offer för hedersmord