kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
American Bankers Association

American Bankers Association (ABA) är en amerikansk branschorganisation tillika intresseorganisation som representerar olika typer av banker i USA, från små lokala till stora multinationella bankjättar. Medlemmarna representerar till stora delar den totala inhemska bankindustrin, som är värd nästan 17 biljoner amerikanska dollar, och sysselsätter fler än två miljoner anställda. Sedan 1998 har de satsat 170 miljoner dollar på lobbying, där toppnoteringen var 2015 med 12,74 miljoner medan den lägsta var 2001 med bara 2,8 miljoner.

Historik
Branschorganisationen har sitt ursprung från depressionen 1873–1879 när den Saint Louis-baserade bankiren James Howenstein fick finansiella svårigheter, när det visade sig att han hade för lite likvida medel mot de insättningar han hade och där fanns en risk att dessa kunde begäras ut på grund av finanskrisen. I sista stund kom hans clearinghouse till undsättning och bistod med de nödvändiga likvida medlen så han inte behövde stänga igen. Howenstein var också i ständig kontakt med andra bankirer i andra delar av USA för att förmedla information om den pågående finanskrisen och där han möttes ständigt av dåliga nyheter där andra bankirer tvingades stänga igen. En dag i 1875 var Howenstein och en annan bankir Edward Breck ute och spatserade i Saint Louis och fick se en skara kvinnor som hade samlat sig och diskuterade kvinnlig rösträtt. De båda blev imponerade och började diskutera med varandra om varför kvinnor kan gå ihop och prata om sina problem och rättigheter men bankirerna inte kan organisera sig och kräva förbättringar? Den 24 maj höll Howenstein och 17 andra bankirer ett sammanträde i New York, New York om att grunda en branschorganisation inom banksektorn. Man beslutade att första sammanträdet skulle äga rum den 20 juli i Saratoga Springs, New York. 350 banker från 32 delstater och territorier anslöt sig omedelbart och huvudkontoret blev placerat i New York, New York. I slutet av 1800-talet hade banker oerhörda problem med bankrån och bedrägerier, vilket gjorde att ABA slöt ett avtal med Pinkerton National Detective Agency. Detta var ett lyckat drag av branschorganisationen eftersom medlemsantalet sköt i höjden på grund av att banker kunde få beskydd från Pinkerton för en billig peng via sin medlemsavgift. 1898 hade medlemsantalet stigit till 3 350 banker över hela USA. 1971 flyttades huvudkontoret till Washington, D.C. i syfte att kunna lobba beslutsfattarna än mer än vad man har gjort tidigare. I december 2007 fusionerades ABA med America's Community Bankers för att bilda USA:s största branschorganisation inom inhemsk finansmarknad.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Organisationer bildade 1875
Branschorganisationer i USA
Lobbying
Intresseorganisationer i USA
Organisationer i Washington, D.C.
Basilica Porcia

Basilica Porcia var den första basilikan att uppföras i antikens Rom. Den uppfördes år 184 f.Kr. på Forum Romanum på initiativ av Marcus Porcius Cato. Basilica Porcia var belägen mellan Lautumiae och Curia Hostilia vid Comitium. Basilikan förstördes i en eldsvåda i samband med Publius Clodius Pulchers begravning år 52 f.Kr. och kom inte att återuppbyggas. Branden hade orsakats av Clodius likbål framför curian; bålet hade antänt de angränsande byggnaderna.

Källor

Romersk arkitektur i Rom
Rione Campitelli
Forum Romanum
Comitium
Basilikor i Rom
Marcelite J. Harris

Marcelite J. Harris, född Jordan 16 januari 1943 i Houston, Texas, död 17 september 2018, var en amerikansk militär. Hon är känd som den första kvinnliga afroamerikan som blev utnämnd till general i USA:s armé.

Harris studerade dramatik vid Spelman College i Atlanta och tog kandidatexamen 1964. Följande år började hon sin tjänstgöring i armén.

År 1975 utnämndes Harris till presidentens attaché i Vita huset och tjänade både Gerald Fords och Jimmy Carters kabinett. Från 1994 tjänstgjorde hon på flygvapnets högkvarter som underhållsdirektör. Harris blev befordrad till generaliteten år 1991 (brigadgeneral) och år 1995 till generalmajor. Hon pensionerades i februari 1997. 

Harris dog 2018 under en resa till Karibien. Hon är gravsatt på Arlington National Cemetery.

Utmärkelser 

 Amerikanska Legion of Merit med kluster av eklöv
 Bronze Star Medal
 Meritorious Service Medal med tre kluster av eklöv
 Air Force Commendation Medal med kluster av eklöv
 Presidential Unit Citation
 Air Force Outstanding Unit Award med V-tecken och åtta kluster av eklöv
 National Defense Service Medal med cluster av eklöv
 Vietnam Service Medal med tre kluster av eklöv
 Republic of Vietnam Gallantry Cross med palm
 Republic of Vietnam Campaign Medal

De två sistnämnda är utländska medaljer från Sydvietnam som utdelades av staten under Vietnamkriget.

Källor 

 Harris biografi på flygvapens hemsidor

Amerikanska generaler
Kvinnor
Födda 1943
Avlidna 2018
Afroamerikaner
Personer från Houston
Elizabeth A. Duke

Elizabeth Ashburn Duke, född 23 juli 1952 i Portsmouth i Virginia, är en amerikansk företagsledare som är styrelseordförande för den amerikanska bankkoncernen Wells Fargo & Company sedan den 1 januari 2018 när hon efterträdde Stephen Sanger på positionen.

Hon har arbetat inom regional banksektor i större delen av sin karriär. Duke satt som ledamot i styrelsen för Federal Reserve Bank of Richmond mellan 1998 och 2000. Hon blev även utsedd som ordförande för branschorganisationen American Bankers Association och satt där en mandatperiod 2004–2005. I maj 2007 utsågs hon som ledamot i styrelsen för den amerikanska centralbanken Federal Reserve System av USA:s 43:e president George W. Bush (R), hon satt på den positionen fram till slutet av augusti 2013. 2015 blev Duke ledamot i koncernstyrelsen för Wells Fargo medan i oktober 2016 blev hon vice styrelseordförande.

Duke avlade en kandidatexamen vid University of North Carolina at Chapel Hill och en master of business administration vid Old Dominion University.

Referenser

Kvinnor
Födda 1952
Levande personer
Personer från Portsmouth, Virginia
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Alumner från Old Dominion University
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Personer inom Federal Reserve System
Amerikanska företagsledare
Charles W. Scharf

Charles W. Scharf, född 24 april 1965 i New York i New York, är en amerikansk företagsledare som är president och VD för det amerikanska bankkoncernen Wells Fargo & Company sedan den 21 oktober 2019 när han efterträdde chefsjuristen C. Allen Parker, som var tillförordnad VD efter att Timothy J. Sloan lämnade som VD. Han är också ledamot i koncernstyrelsen för det globala datorteknikföretaget Microsoft Corporation.

Scharf har tidigare arbetat som finansdirektör för Salomon Smith Barney, Citigroups avdelning Global Corporate and Investment Bank och Bank One Corporation. Han blev senare skede befordrad till att vara VD för Bank Ones detaljhandelsavdelning och sen för den finansiella detaljhandelsavdelningen hos JPMorgan Chase & Co., efter att Bank One blev fusionerad med JPMorgan. Efter det blev Scharf VD för One Equity Partners, en investmentbank som var ägd av JPMorgan. Från november 2012 och till december 2016 var han VD för kreditkortföretaget Visa och mellan januari och oktober 2018 var han VD för förvaringsinstitutet Bank of New York Mellon.

Han avlade en filosofie kandidat vid Johns Hopkins University och en master of business administration vid New York University.

Referenser

Män
Födda 1965
Levande personer
Personer från New York
Alumner från Johns Hopkins University
Alumner från New York University
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Citigroup
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
JPMorgan Chase
Amerikanska företagsledare
Schiller (efternamn)

Schiller är ett efternamn av tyskt ursprung. Dess mest kände bärare är den tyske författaren Friedrich Schiller. Enligt offentlig statistik tillgänglig i november 2018 var 333  personer med efternamnet Schiller bosatta i Sverige. I Tyskland uppskattas 23645 personer ha detta efternamn.

Personer med efternamnet Schiller
 Aina Schiller (1887–1978), svensk gymnastikdirektör och konstnär
 Axel Lewton Schiller (1829–1907), svensk pedagog, har givit namn åt Schillerska gymnasiet
 Dennis Schiller (född 1965), svensk fotbollsspelare
 Ferdinand Canning Scott Schiller (1864–1937), engelsk filosof
 Fredrik Schiller, (född 1952), svensk diplomat
 Friedrich Schiller (1759–1805), tysk författare, dramatiker och filosof
 Glenn Schiller (född 1960), svensk fotbollsspelare
 Gunnar Schiller (1921–1982), svensk målare och tecknare
 Gunnar Schiller (läkare) (1893–1981), svensk läkare, målare och tecknare
 Harald Schiller (1898–1982), författare, journalist, litteraturkritiker
 Hermann Schiller (1839–1902), tysk historiker och filolog
Karl Schiller, flera personer
Karl Schiller (författare) (1887–1958), svensk författare och journalist
Karl Schiller (politiker) (1911–1994), tysk vetenskapsman och politiker
Karl Schiller (1861–1952), svensk läkare och kynolog
Per Schiller (1858–1892), svensk lantbrukare, jägare och hundägare
Phil Schiller, amerikansk företagsledare
 Stephanie Schiller (född 1986), tysk roddare 
Thomas James Schiller (född 1986), kanadensisk skidåkare

Fiktiva personer 
 Rollfigurer i svenska TV-serien Solsidan
 Fredrik Schiller (Solsidan)
 Mikaela Schiller

Källor

Tyska efternamn
Svenska efternamn
Bleeding Kansas

Bleeding Kansas ('Blödande Kansas'), Bloody Kansas ('Blodiga Kansas') eller Border War ('Gränskriget') var en konflikt bestående av en serie våldsamma civila konfrontationer och stridigheter i Kansas och Missouri mellan 1854 och 1861. Konflikten handlade om huruvida området Kansas skulle anslutas till USA som en delstat med eller utan slaveri, och stridigheterna ägde rum mellan anhängarna till slaveriet ("Border Ruffians", ofta från slavstaten Missouri) och motståndare ("Free-Staters"). Striderna präglades av valfusk, räder, attacker och hämndmord. Konflikten avslutades med att Kansas anslöts till USA som en slavfri delstat 29 januari 1861, men striderna mellan anhängare och motståndare till slaveriet i Kansas fortsatte det amerikanska inbördeskriget ut.

Se även
 1850 års kompromiss
 Kansas-Nebraskalagen

Källor

Fotnoter

Abolitionism i USA
USA:s politiska historia
1854 i USA
1855 i USA
1856 i USA
1857 i USA
1858 i USA
1859 i USA
1860 i USA
1861 i USA
Politikåret 1854
Politikåret 1855
Politikåret 1856
Politikåret 1857
Politikåret 1858
Politikåret 1859
Politikåret 1860
Politikåret 1861
Slaveri i USA
Sara Jane Moore

Sara Jane Moore, född Kahn 15 februari 1930 i Charleston, West Virginia, är en amerikansk kvinna som försökte skjuta president Gerald Ford år 1975. Hon och Lynette Fromme är de enda kvinnor som har försökt mörda en amerikansk president. Bägge försöken misslyckades. Moore var den andra.

Sara Jane Moore har varit gift fem gånger och har tre barn.

Mordförsök och dom 
Moore var aktiv inom olika vänsterextrema organisationer. Den 22 september 1975 försökte hon skjuta president Ford med en .38-kalibers pistol från en folkmassa framför St Francis Hotel i San Francisco. Mordförsöket inträffade endast 17 dagar efter ett liknande försök av Lynette Fromme i Sacramento..    

Moore dömdes till livstid men beviljades villkorlig frigivning år 2007 eftersom hon erkände sig skyldig.

Källor 

Födda 1930
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska brottslingar
Personer från Charleston, West Virginia
Anti-Slavery Convention of American Women

Anti-Slavery Convention of American Women var en konferens för kvinnliga amerikanska abolitionister som ägde rum i New York 9 maj 1838, för att diskutera kvinnors roll inom abolitioniströrelsen.   

Konferensens ordförande var Mary S. Parker, och bland deltagarna fanns både vita och färgade kvinnor, förmögna och fattiga kvinnor och hustrur och döttrar till manliga slavägare. Även en rad berömda kvinnor deltog, bland dem Lucretia Mott, Grace Douglass Sarah Moore Grimké och Angelina Grimké Weld, Mary Grew och Lydia Maria Child. 

Det var det första nationella mötet för kvinnliga abolitionister i USA. Det var också första gången i USA som kvinnor diskuterade kvinnors rättigheter under en nationell konferens, även om detta inte var mötets syfte och Konferensen i Seneca Falls tio år senare blev USA:s första renodlade konferens för kvinnors rättigheter.

Källor

Fotnoter

Amerikansk kvinnohistoria
1838 i USA
Politikåret 1838
Konferenser
Abolitionism i USA
New York under 1800-talet
Lynette Fromme

Lynette "Squeaky" Fromme, född 22 oktober 1948 i Santa Monica i Kalifornien, är en amerikansk kvinna som blev dömd för att ha försökt mörda president Gerald Ford år 1975. Hon och Sara Jane Moore är de enda kvinnor som har försökt mörda en amerikansk president; deras försök var oberoende av varandra, bådas föremål var Ford och båda försöken misslyckades.  

Fromme är född i Santa Monica. Efter high school-examen mötte hon Charles Manson och blev medlem av Mansonfamiljen.

Mordförsök och dom 
Fromme försökte skjuta president Ford i Sacramento den 5 september 1975. Secret Service hittade fyra kulor men alla var i magasinet och inga i pipan. Sjutton dagar efter denna incident försökte Sara Jane Moore skjuta presidenten i San Francisco.  

Frommes rättegång var den första i USA:s historia där presidenten fungerade som vittne. Hon dömdes till livstids fängelse. År 1985 blev det möjligt för Fromme att ansöka om villkorlig frigivning. År 1987 rymde hon från fängelset, men greps och återfördes. Hennes villkorliga frigivning inleddes 2008 och hon släpptes året därpå. Sedan dess bor hon i delstaten New York.

Källor 

Födda 1948
Kvinnor
Amerikanska brottslingar
Levande personer
Personer från Santa Monica
Philadelphia Female Anti-Slavery Society

Philadelphia Female Anti-Slavery Society (PFASS) var en amerikansk abolitionistförening för kvinnor, grundad i december 1833 i Philadelphia och upplöst i mars 1870 efter det fjortonde och femtonde tillägget i USA:s konstitution som avskaffade slaveriet i USA. 

Föreningen grundades av arton kvinnor, bland dem Mary Ann M'Clintock, Margaretta Forten, Sarah Louisa Forten Purvis och Harriet Forten Purvis. Orsaken var att kvinnor inte fick bli medlemmar i American Anti-Slavery Society, som tidigare samma år hade grundats av bland andra William Lloyd Garrison. 

PFASS illustrerade den framträdande och aktiva roll kvinnor spelade inom den amerikanska abolitioniströrelsen, som annars oftast var informell, och den följdes snart av fler abolitionistföreningar för kvinnor. Genom att organisera kvinnor i en politiskt aktiv förening utmanade den det rådande amerikanska kvinnoidealet, den så kallade cult of domesticity. 

Den innefattade både vita och färgade medlemmar och utmanade därmed även i den meningen dåtidens normer. En stor del av dess vita medlemmar var kväkare. Bland dess mer berömda medlemmar fanns Lucretia Mott, Angelina Grimké, Grace Bustill Douglass, Sarah Mapps Douglass, och Hetty Reckless. Sarah Pugh var dess ordförande under hela dess existens.

Källor

Fotnoter

Amerikansk kvinnohistoria
1833 i USA
Politikåret 1833
Abolitionism i USA
Cult of domesticity

Culture of Domesticity, oftast förkortad till Cult of Domesticity, eller Cult of True Womanhood, är en historisk term för vad som beskrivs som det rådande kvinnoidealet inom den amerikanska och brittiska över- och medelklassen under 1800-talet. Det var ett moralsystem som cirkulerade kring den då moderna idén om femininitet som kvinnans roll i hemmet och samspelet mellan hem och familj. 

Enligt den norm detta ideal formade skulle "en sann kvinna" främst inneha de fyra kardinaldygderna fromhet (då religion inte distraherade kvinnor från deras roll, och erbjöd ett ofarligt utlopp för känslor); renhet (som förespråkade sexuell avhållsamhet som den ogifta kvinnans högsta skatt och trohet som den gifta kvinnans); huslighet (där kvinnans roll i livet var att ägna sig åt hushållsarbete och barnuppfostran); och underkastelse (som lärde att det var Guds vilja att kvinnor lydde män, som av Gud hade satts att styra över dem). Idén fokuserade på kvinnan som familjens mittpunkt och "hemmets ljus".  Formellt skulle alla kvinnor omfatta detta ideal, men den amerikanska verklighetens sociala fördomar uteslöt i praktiken färgade kvinnor, arbetande kvinnor och kvinnliga immigranter. Detta kvinnoideal var en orsak till att politiskt engagerade kvinnor, som deltagarna i den första vågens feminism, betraktades som "okvinnliga" och "onaturliga".

Se även
 Kvinnor under den viktorianska tiden
 Anti-suffragism

Källor

Fotnoter

Amerikansk kvinnohistoria
Brittisk kvinnohistoria
Sexism
Tjerkessiska skönheter

Tjerkessiska skönheter var en idealbild i Mellanöstern och senare i Västvärlden av tjerkessiska kvinnor från Kaukasus. Dessa betraktades enligt denna stereotyp som ovanligt vackra, livliga, eleganta och lämpliga som konkubiner i ett harem. 

Bakgrunden till stereotypen var det faktum att tjerkessiska kvinnor sedan medeltiden och framåt var eftertraktade inom slavhandeln till Mellanöstern. En mindre del av dem köptes också av slavhandlare från Genua och hamnade som ancillae-slavinnor i Italien. Tjerkessiska slavflickor var eftertraktade bland de kvinnor som köptes in till kungliga muslimska harem, som det kejserliga haremet i Osmanska riket, Safavidernas harem i Persien och khedivens harem i Egypten, och denna sexuella slavhandel skapade ett rykte om deras ovanliga skönhet i Västvärlden, där de blev en del av fördomsfull orientalism. 

I Mellanöstern var tjerkessiska kvinnor eftertraktade på slavmarknaden på grund av sitt utseende, då de var omtalade för sin skönhet och beskrevs som blonda, ljushyade och grönögda. Enligt muslimsk sed fick muslimer inte hålla andra muslimer som slavar, men denna sed åsidosattes ifråga om cirkasserna. Tjerkessiska slavflickor blev inte tillfångatagna med tvång utan sålda av sina familjer, som uppfostrade sina döttrar till att eftertrakta en framtid i lyx som konkubin i ett kungligt harem. Denna handel pågick från medeltiden men växte stort sedan slavhandeln på Krim stängts av 1774 och inflödet av tillfångatagna östeuropeiska kvinnor till slavmarknaden avstannat. Den fortsatte fram till att cirkasserna fördrevs från Ryssland på 1860-talet. Många cirkasser emigrerade då till Osmanska riket: att sälja sina döttrar fortsatte då bland fattiga tjerkessiska flyktingfamiljer i Osmanska riket ett slag, innan denna handel slutligen ebbade ut. 

I Västvärlden omtalades tjerkessiska kvinnors skönhet och användes inom reklam för bland annat skönhetsprodukter, och av kvinnliga cirkusartister som framställde sig som tjerkesser.

Se även
 Vit slavhandel
 Cariye
 Ma malakat aymanukum
 Konkubinat inom islam

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 https://lostmuseum.cuny.edu/archive/horrible-traffic-in-circassian
 http://runeberg.org/qwinskon/0014.html

Stereotyper och arketyper
Sexuellt slaveri
Kvinnohistoria
Harem
Slaveri inom islam
Koenigsegg Gemera

Koenigsegg Gemera är en fyrsitsig sportbil som den svenska biltillverkaren Koenigsegg presenterade i mars 2020.

Koenigsegg Gemera är märkets första fyrsitsiga Gran turismo. Bilen har en trecylindrig tvålitersmotor med dubbla turboaggregat avsedd att drivas med E85-bränsle. Motoreffekten uppges till 600 hk. Förbränningsmotorn använder det system med fria ventiler utan kamaxel som dotterföretaget Freevalve AB utvecklat. Dessutom har den tre elmotorer, en på framaxeln och två på bakaxeln. Motorerna ger en systemeffekt på 1735 hk och 3500 Nm. Med ett batteripaket på 16,6 kWh uppges räckvidden med eldrift vara 50 km. Bilen har fyrhjulsdrift och fyrhjulsstyrning. Koenigsegg uppger toppfarten till 400 km/h.

Koenigsegg planerar att bygga 300 bilar till ett pris om $1 700 000.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats 
Klipp från Top Gears Youtubekanal 

Gemera
Svensktillverkade sportbilar
Svensktillverkade superbilar
Fyrhjulsdrivna fordon
Golden, Oregon

Golden är en övergiven gruvstad vid Coyote Creek i  Josephine County i staten Oregon i nordvästra USA. Den hade två kyrkor, men ingen saloon, så gruvarbetarna fick släcka sin törst i närbelägna Grave Creek.

Golden är utnämnt till historiskt minnesmärke i National Register of Historic Places som Golden Historic District och till State Heritage Site i Oregon.

Historia
I slutet av 1840-talet hittade man guld kring Coyote Creek och folk slog sig ner där. Men när man fann guld i närbelägna Salmon River år 1860 flyttade de flesta guldgrävarna dit.

De övergivna inmutningarna övertogs av en kinesisk entreprenör som hade omkring 500 kineser till att vaska guld för sig. När guldgrävarna återvände till Golden från Salmon River år 1872 tvingade de bort kineserna.

År 1885 byggdes en skola cirka 800 meter nedströms från Golden. 
Frikyrkopastor William Ruble, från Cambelliterna, lät bygga en kyrka år 1892, och  en annan församling hade sina gudstjänster i skolhuset.

Familjen Ruble började att utvinna guld med hjälp av vattenspolning och en 4 km lång rörledning byggdes för att förse sprutmunstyckena med vatten. På några få år utvann de guld för $1,5 miljoner.

År 1892 bodde det mer än 150 personer längs Coyote Creek. En affär hade byggts, postkontoret öppnade år 1896 och 1915 byggdes ett stampverk. 

Kyrkan, affären, ett vagnslider och flera bostäder finns fortfarande kvar.

Källor

Externa länkar

 Beskrivning av Golden

Spökstäder i USA
Kulturskydd i USA
Orter i Oregon
Snøtoppvatnan

Snøtoppvatnan är - enligt Norges vassdrags- og energidirektorat (NVE) - en samling av tre närliggande mindre sjöar i Sørfold kommun i Nordland, Norge. De ligger i Rago nationalpark och avvattnas av ett namnlöst biflöde till Trolldalselva. Tillflöde sker från mindre vattendrag med källflöden i Sverige, som rinner ner från Snøtoppens sydvästra sida. Avrinningsområdets storlek är  km2.

Faktarutan gäller den största av sjöarna. I tabellen nedan ges individuell information för samtliga 3 sjöar:

Från Ragohytta i centrala Rago går en stig till den närliggande sjön Ragovatnan. Därifrån når man lätt Snøtoppvatnan som ligger mindre än en km längre norrut.

Galleri

Referenser

Noter 

Insjöar i Nordland fylke
Insjöar i Sørfold kommun
6211 Tsubame

6211 Tsubame eller 1991 DO är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 februari 1991 av de båda japanska astronomerna Shigeru Inoda och Takeshi Urata i Karasuyama. Den är uppkallad efter det japanska expresståget Tsubame.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Gefion.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Gefion-asteroider
Småplaneter namngivna efter farkoster
Astronomiska upptäckter av Shigeru Inoda
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter 1991
6212 Franzthaler

6212 Franzthaler eller 1993 MS1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 juni 1993 av den amerikanska astronomen Michael Nassir vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienska författaren Franz Thaler.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av M Nassir
Astronomiska upptäckter 1993
Talking in My Sleep

Talking in My Sleep är en låt skriven av Paul Rey, Lukas Hällgren och Alexander Standal Pavelich, framförd av Paul Rey.

Låten tävlade med startnummer sex i den andra deltävlingen av Melodifestivalen 2020 i Göteborg, från vilken den kvalificerade sig till andra chansen. I andra chansen tog den sig till final.

Listplaceringar

Referenser

Melodifestivalbidrag 2020
Musiksinglar 2020
Engelskspråkiga sånger
Vamos Amigos

Vamos Amigos är en låt skriven av Palle Hammarlund, Jimmy Jansson, Jakke Erixson och Leo Mendez, framförd av Méndez feat. Alvaro Estrella.

Låten tävlade med startnummer fyra i den andra deltävlingen av Melodifestivalen 2020 i Göteborg, från vilken den kvalificerade sig till andra chansen. I andra chansen tog den sig till final.

Listplaceringar

Referenser

Melodifestivalbidrag 2020
Musiksinglar 2020
Engelskspråkiga sånger
Spanskspråkiga sånger
Låtar av Jimmy Jansson
Sångduetter