kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cold (musikgrupp)

Cold är ett amerikanskt rockband från Jacksonville, Florida grundat år 1986 av sångaren och kompgitarristen Scooter Ward, trummisen Sam McCandless, basisten Jeremy Marshall och sologitarristen Matt Loughran. Mellan 1986 och 1995 var bandet kända som Grundig, under denna period publicerades 8-låtars EPn Into Everything år 1992 och bandmedlemmarna flyttade till Atlanta men flyttade så småningom tillbaka till Florida. Grundig splittrades år 1995 och sångaren Scooter Ward flyttade tillbaka till Jacksonville där han, McCandless, Kelly Hayes, och Pat Lally grundade bandet Diablo. Ett band som bara var aktivt i tre månader då Grundig återförenades 1996, men den här gången under namnet Cold. 

Vid sidan av flera medlemsbyten har Cold hittills publicerat sex studioalbum och sålt över en miljon exemplar i USA. I november år 2006 och efter fyra studioalbum, meddelade bandet via Myspace att de lägger av. Två år senare meddelades det att bandets ursprungliga line-up skulle återförenas tillfälligt för att åka på turné i början av 2009. Vad som såg ut att vara en tillfällig återförening blev till slut en permanent återförening och det spelades in två studioalbum till.

Medlemmar

Nuvarande 
 Scooter Ward – sång, keyboard, kompgitarr 
 Sam McCandless – trummor, slagverk 
 Lindsay Manfredi – bas 
 Nick Coyle – sologitarr, bakgrundsång , keyboard 
 Jonny Nova – kompgitarr , programmering

Tidigare medlemmar 
 Matt Loughran – sologitarr 
 Jeremy Marshall – bas, bakgrundsång 
 Sean Lay – sologitarr 
 Pat Lally – bas 
 Kelly Hayes – gitarr 
 Terry Balsamo – gitarr 
 Eddie Rendini – kompgitarr 
 Mike Booth – kompgitarr, keyboard 
 Zac Gilbert – kompgitarr , sologitarr 
 Joe Bennett – sologitarr 
 Michael Harris – kompgitarr 
 Drew Molleur – kompgitarr, bakgrundsång 
 Ethan York – trummor, slagverk

Diskografi som Grundig

EP 
 Into Everything (1992)

Diskografi som Cold

Studioalbum 
 Cold (1998)
 13 Ways to Bleed on Stage (2000)
 Year of the Spider (2003)
 A Different Kind of Pain (2005)
 Superfiction (2011)
 The Things We Can't Stop (2019)

EP 
 Oddity (1998)
 Project 13 (2000)
 Something Wicked This Way Comes (2000)

Singlar 
 Go Away (1998)
 Give (1998)
 Just Got Wicked (2000)
 Confession (2000)
 No One (2000)
 End of the World (2001)
 Bleed (2001)
 Gone Away (2002)
 Stupid Girl (2003)
 Suffocate (2003)
 Wasted Years (2003)
 Happens All the Time (2005)
 A Different Kind of Pain (2006)
 Wicked World (2011)
 American Dream (2012)
 Emily (2012)
 Delivering the Saint (2012)
 Flight of the Superstar (2012)
 Shine (2019)
 Without You (2019)
 The Devil We Know (2019)
 Run (2019)
 We All Love (2019)
 Quiet Now (2020)

Externa länkar 

Cold på AllMusic.

Amerikanska rockgrupper
Amerikanska metalgrupper
Nu-metal-grupper
Musikgrupper bildade 1986
Musik i Florida
Nemanja Radonjić

Nemanja Radonjić, född 15 februari 1996, är en serbisk fotbollsspelare som spelar för Torino, på lån från Marseille. Han spelar även för Serbiens landslag.

Klubbkarriär 
Den 30 augusti 2018 värvades Radonjić av Marseille. Han debuterade i Ligue 1 den 16 september 2018 i en 4–0-vinst över Guingamp, där han blev inbytt i den 84:e minuten mot Dimitri Payet.

Den 7 juli 2022 lånades Radonjić ut till Torino över säsongen 2022/2023 med option för köp.

Landslagskarriär 
Radonjić debuterade för Serbiens landslag den 14 november 2017 i en 1–1-match mot Sydkorea. I november 2022 blev han uttagen i Serbiens trupp till VM 2022.

Meriter 
Röda Stjärnan

 Serbiska superligan: 2017/2018

Källor

Noter 

Serbiska fotbollsspelare
Serbiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AS Roma
Spelare i FK Čukarički Stankom
Spelare i Röda Stjärnan
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i Hertha BSC Berlin
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i Torino FC
Spelare i Serbiska superligan
Spelare i Ligue 1
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Serie A
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1996
Levande personer
Män
Personer från Niš
Serbiska idrottare under 2000-talet
Upplands runinskrifter 1018

U 1018 är en vikingatida runsten av granit i Kolje, Ärentuna socken och Uppsala kommun. 
Runstenen är 1,35 meter hög, 1 meter bred och 0,73 meter tjock. Den avsmalnar något uppåt och stenens topp är avslagen. Runhöjden är sex centimeter.

Inskriften

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor 

 
Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Arthur Theate

Arthur Nicolas Theate, född 25 maj 2000 i Liège, är en belgisk fotbollsspelare som spelar för Rennes. Han spelar även för Belgiens landslag.

Klubbkarriär 
Den 30 juli 2022 värvades Theate av Rennes, där han skrev på ett fyraårskontrakt.

Landslagskarriär 
Theate debuterade för Belgiens landslag den 16 november 2021 i en 1–1-match mot Wales.

Källor

Noter 

Belgiska fotbollsspelare
Belgiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i KV Oostende
Spelare i Bologna FC
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i Jupiler League
Spelare i Serie A
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 2000
Levande personer
Män
Personer från Liège
Belgiska idrottare under 2000-talet
Upplands runinskrifter 1023

U 1023 är en nu försvunnen vikingatida runsten som stod i Vallby, Ärentuna socken och Uppsala kommun.

Inskriften

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor 

 
Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Josh Cullen

Joshua Jon Cullen, född 7 april 1996 i Westcliff-on-Sea i England, är en irländsk fotbollsspelare som spelar för Burnley.

Klubbkarriär
Den 5 oktober 2020 värvades Collins av belgiska Anderlecht, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 12 juli 2022 värvades Collins av Burnley, där han skrev på ett treårskontrakt.

Landslagskarriär
I mars 2019 blev Cullen för första gången uttagen i Irlands landslag. Han gjorde sin debut för Irland den 10 september 2019 i en 3–1-vinst över Bulgarien.

Källor

Noter

Irländska fotbollsspelare
Engelska fotbollsspelare
Irländska landslagsspelare i fotboll
Spelare i West Ham United FC
Spelare i Bradford City AFC
Spelare i Bolton Wanderers FC
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i Burnley FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Jupiler League
Födda 1996
Levande personer
Män
Irländska idrottare under 2000-talet
Personer från Essex
Alexandros Mavrokordatos

Alexandros Mavrokordatos (), född 11 februari 1791 i Konstantinopel, död 18 augusti 1865 på ön Egina, var en grekisk politiker, diplomat och ämbetsman. 

Mavrokordatos föddes i Konstantinopel, i dåvarande Osmanska riket, som son till Nicholas Mavrokordatos och Smaragda Caradja, dotter till Nicholas Caradja, prins av Valakiet. 

Mavrokordatos var Greklands premiärminister fyra gånger under 1800-talet.

Anmärkningar

Källor

Externa länkar 

Män
Födda 1791
Avlidna 1865
Grekiska politiker under 1800-talet
Personer från Istanbul
Greklands premiärministrar
Carl Stråhle

Carl Hansson Stråhle, född 17 augusti 1723 i Norrbärke församling, Kopparbergs län, död 11 juli 1795 i Svedvi församling, Västmanlands län, var en svensk präst.

Biografi 
Carl Stråhle föddes 1723 på Matsbo bruk i Norrbärke församling. Han var son till inspektorn Hans Stråhle och Anna Schultze. Stråhle började besöka akademin 1734 och började studera där 1744. Han prästvigdes 21 februari 1751 och kom att arbeta i Hubbo församling, Torstuna församling och Rytterne församling. År 1758 blev han komminister i Rytterne församling och 1774 kyrkoherde i Säby församling, tillträde 1776. Han utvaldes enhälligt 15 december 1789 till kyrkoherde Svedvi församling, bland 12 sökande. Stråhle avled av en skirös kräfta under en kindbenet 1795 i Svedvi församling.

Familj
Stråhle gifte sig första gången 10 maj 1759 med Anna Sundbeck (1733–1766). Hon var dotter till komministern Daniel Sundbeck och Anna Lewert i Rytterne församling. Stråhle gifte sig andra gången m 1 oktober 1767 med Rebecca Charlotta Ternsten (1741–1769) . Hon var dotter till kaptenen Ternsten i Norrbärke församling. De fick tillsammans dottern Catharina Lovisa Stråhle som gifte sig med kyrkoherden Gustaf Westholm i Svedvi församling. Stråhle gifte sig tredje gången 1776 med Anna Christina Lang (1739–1811). Hon var dotter till kaptenen Abraham Lang och Christina Hedman. Lang hade tidigare varit gift med kyrkoherden Johan Westander i Säby församling.

Källor

Noter 

Män
Födda 1723
Avlidna 1795
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Norrbärke socken
Kroppsgenrer

Kroppsgenrer (engelska: body genres) är en genreindelning inom filmvetenskap. Den syftar på berättelser som direkt påverkar åskådarens kropp. Genrerna producerar en fysisk effekt och fångar kroppen i en intensiv känsla eller upplevelse, vilket leder till en fysisk reaktion. Oftast inkluderas genrerna melodram, pornografi och skräck, efter Linda Williams genomgång av konceptet 1991.

Historik 
Konceptet beskrevs först av Richard Dyer 1985, i hans essä "Male gay porn: Coming to terms":  

Den engelska termen body genre myntades första gången av filmvetaren Carol J. Clover, i hennes "Her Body, Himself: Gender in the Slasher Film" (1987). Där syftade begreppet på "känslan eller 'kroppsgenrerna skräck och pornografi, de enda två genrerna som specifikt ägnas åt upphetsningen av kroppslig känsla".

I boken "Film Bodies: Gender, Genre, and Excess" (Film Quarterly, 1991) utvidgade Linda Williams definitionen till att även inkludera melodram. Hennes text och tredelning har därefter blivit mönsterbildande för senare skribenter.

Senare har i vissa sammanhang även komedi (och dess baskomponent humor) inkluderats. De olika kroppsgenrerna har även beskrivits inom konceptet "extrem film" (engelska: extreme cinema), där strukturen tenderar att vara episodisk och attraktionen inte ligger i berättelsen utan i filmens episodiska och spektakulära inslag av våld eller sex.

I samhället betraktas kroppsgenrer i regel som mindre värda än "sinnesgenrer" eller "tankegenrer", vilka appellerar till intellektet istället för till kroppen. Innehållet i kroppsgenrebundna verk är ofta producerade i könsuppdelade kontexter, och kvinnor är exempelvis ofta föremål för hot, våld och sexuella handlingar. Senare års utveckling i filmbranschen och samhället i stort har dock bidragit till många normbrytande verk.

Effekter 
De fysiska reaktionerna vid konsumtion av kroppsgenrer är:

 komedi (och övrig humor) – skratt
 melodram: gråt, vilket genererar tårar och påminns om i slanguttrycket "snyftare".
 pornografi (och annan erotica – sexuell upphetsning, svullnad hos könsorgan, vaginal lubrikation och orgasm
 skräck (inklusive thriller/rysare) – rädslan ger en fysisk reaktion med skakningar framkallade av adrenalin, av svettning, kalla kårar och ofta av gåshud

Annan användning 
En något annan användning av begreppet kroppsgenrer finns inom musikvetenskapen, där man ibland kan skilja mellan "tankegenrer" och "kroppsgenrer". Ett exempel på en musikgenre med kroppsligt fokus är dansmusik.

Kommentarer

Referenser 

Filmgenrer
Upplands runinskrifter 1084

U 1084 är en vikingatida runsten av ljusröd granit i Hämringe, Bälinge socken och Uppsala kommun. 
Runstenen är 1,55 meter hög, 1,05 meter bred och 0,5 meter tjock. Runhöjden är cirka sex centimeter. Stenen riktades och imålades 1992.

Inskriften 

Stenen är inte signerad men allt talar för att stenen är ristad av runmästaren Öpir.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor 

 
Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Pompejus Bolley

Pompejus Alexander Bolley, född den 7 maj 1812 i Heidelberg, död den 3 augusti 1870 i Fluntern, Zürich var en tysk-schweizisk kemist som främst är känd för sina arbeten med färgämnen och sin kemisk-tekniska handbok.

Levnad
Bolley studerade mineralogi och kemi vid Heidelbergs universitet där han erhöll doktorsexamen 1836, varefter  han var assistent åt Leopold Gmelin under ett år. På grund av sitt medlemskap i Alte Heidelberger Burschenschaft och engagemang för Tysklands enande dömdes han till sex månaders fängelse , vilket medförde att han utvandrade till Schweiz där han 1838 fick tjänst som professor i kemi vid kantonskolan i Aarau. Han blev schweizisk medborgare 1851. Under sina sexton år som lärare vid skolan gav han under tretton år, tillsammans med andra professorer, ut tidskriften Schweizerische Gewärbeblatt och 1853 gavs första upplagan av Bolleys Handbuch der technisch-chemischen Untersuchungen ut.

1854 ingick Bolley i kommissionen för upprättandet av reglementet för Eidgenössische Polytechnikum i Zürich, och utnämndes, när skolan öppnades året därpå, till dess professor i teknisk kemi - en tjänst han behöll till sin död. Han var därutöver rektor för skolan från 1859 till 1865. Från 1856 och framåt gav han tillsammans med Johann Heinrich Kronauer ut Schweizerische polytechnische Zeitschrift i vilken han själv bidrog med över 60 artiklar.

Bolley ingick i juryn vid världsutställniingen i London 1851 och var domare vid den i Paris 1867.

Publikationer
 Handbuch der technisch-chemischen Untersuchungen:
 Första upplagan 1853
Manual of technical analysis, översättning till engelska av Benjamin Horatio Paul 1857
 Andra upplagan 1861
 Tredje upplagan 1865
 Fjärde upplagan 1874, bearbetad av Emil Kopp
 Femte upplagan 1879, bearbetad av Carl Stahlschmidt
 Sjätte upplagan 1888, bearbetad av Carl Stahlschmidt
 Handbuch der chemischen Technologie, i åtta band, i sin tur indelade, utgivning av delarna från 1862 till 1889 (efter Bolleys död tog Karl Birnbaum över som utgivare), diverse medförfattare.
 Altes und Neues aus Farbenchemie und Färberei, 1867.

Referenser
 Emil Kopp, Johannes Scherr, 1870, Nekrolog - Alexander Pompejus Bolley i Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft, vol. 3, sid. 813-820
 Alphons Oppenheim, 1878, Bolley, Alexander Pompeius [Sic!] i Allgemeine Deutsche Biographie, band 3, sid. 109-110.

Tyska kemister under 1800-talet
Schweiziska kemister
Personer från Heidelberg
Personer verksamma vid ETH Zürich
Födda 1812
Avlidna 1870
Män
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Husdjurens hemliga liv 2

Husdjurens hemliga liv 2 (originaltitel: The Secret Life of Pets 2) är en amerikansk animerad komedifilm från 2019, producerad av Illumination Entertainment och utgiven av Universal Pictures.

Svenska röster 
 Max - Erik Haag
 Snöboll - Kodjo Akolor
 Gidget - Mikaela Ardai Jennefors
 Duke - Fredde Granberg
 Daisy	- Gladys Del Pilar Berg
 Tuppen - Frej Lindqvist
 Liam - Agathon Hylén Berglund
 Chloe	- Maria Möller
 Sergei - Erik Johansson (skådespelare, född 1979)
 Pops - Bengt Järnblad
 Katie	 - Sofia Ledarp
 Buddy - Özz Nûjen
 Mel - Gustaf Hammarsten
 Norman - Kim Sulocki

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 2019
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska datoranimerade filmer
Animerade filmer 2019
Amerikanska uppföljarfilmer
Animerade filmer med djur
Animerade filmer med fåglar
Kustbevakningsfartyg 031-serien

Kustbevakningsfartyg 031-serien är en typ av kombinationsfartyg inom Kustbevakningen i Sverige. Kustbevakningen beställde omkring 2008 fyra kombinationsfartyg av P+S Werften GmbH i Wolgast i Tyskland. Syftet var att placera ett sådant fartyg i varje kustbevakningsregion för att ersätta en del av de äldre miljöskyddsfartygen. Benämningen kombinationsfartyg betecknade fartyg för myndighetens alla miljöskydds- och övervakningsuppgifter, till exempel sjötrafik- och miljöövervakning, gräns-, fiske-, tull- och polisiära kontroller till sjöss.

Efter leverans av de två första fartygen i serien gick varvet i Wolgast i konkurs 2012, men de sista två fartygen kunde färdigställas efter en rekonstruktion. 

Fartygen kan ta upp och lagra 250 kubikmeter olja i egna tankar, är utrustade för sjöräddning och kan bekämpa bränder till sjöss och i hamnar.

Fartyg i klassen

Se även
Kustbevakningens fartyg

Källor
Projekt KBV 031-034 på Kustbevakningens webbplats den 27 mars 2012

Noter

Externa länkar
KBV 031-serien på Kustbevakningens webbplats

Kustbevakningen
Concacaf Nations League A 2022/2023

| mål        = {{#expr:
 17 +
 13 +
 18 +
 24 +
 8}}
| publik     = 
| flest mål  =  Jonathan David Jesús Ferreira Ricardo Pepi(4 mål vardera)
| bästspelare= 
| medalj1    = 
| medalj1text=  (2:a titeln)
| medalj2    = 
| medalj2text= 
| medalj3    = 
| medalj3text= 
| medalj4    = Fyra
| medalj4text= 
| föregående = 2019/2020
| följande   = 2023/2024
}}
Concacaf Nations League A 2022/2023 spelades mellan 2 juni och 28 mars 2023 med slutspelet i juni 2023.

Nationer

Grupper

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Slutspel

Seeding

Slutspelsträd

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Källor
Officiell hemsida

A
Snås

Snås är en framskjutande, uppåt öppen kort hällpip på övre kanten av ett öppet vätskekärl, till exempel en kanna, en gräddsnipa eller skopa, för att underlätta att hälla ut vätska ur kärlet utan att spilla.

Snås finns till exempel på det traditionella bondehushållskärlet spilkum, vars namn kommer från det lågtyska "spölkümme", som har att göra med verbet "spilla". Spillkum var ursprungligen en del av en kaffe- eller teservis.

Bildgalleri

Källor
Snås i Svensk ordbok

Kärl
Morgonstämning

Morgonstämning (även Blommor och träd) (engelska: Flowers and Trees) är en amerikansk animerad kortfilm från 1932. Filmen ingår i Silly Symphonies-serien.

År 2021 valdes filmen ut för att bevaras i National Film Registry av USA:s kongressbibliotek då den anses vara ”kulturellt, historiskt eller estetiskt betydelsefull”.

Handling 
När två träd blir förälskade i varandra försöker en svartsjuk stubbe att förstöra för dem genom att starta en skogsbrand. Det dröjer dock inte länge förrän regnet kommer och elden släcks.

Om filmen 
I filmen spelas klassisk musik, bland annat Pastoralsymfonin av Beethoven.

Filmen är den första kortfilm som producerades i Technicolor och den första som kom att vinna Oscar för bästa animerade kortfilm.

Filmen hade svensk premiär den 31 oktober 1932 och visades på biografen Lyran i Stockholm.

Källor

Externa länkar 
 
 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1932
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1932
Filmer i regi av Burton Gillett
Oscar för bästa animerade kortfilm
Filmer bevarade i National Film Registry
Thomasomys macrotis

Thomasomys macrotis är en gnagare i släktet paramoråttor som förekommer i Peru.

Arten kännetecknas av stora öron och en ganska kort svans. Den har jämförd med Thomasomys aureus en större storlek. Angående kraniets och tändernas konstruktion liknar arten främst Thomasomys ischyrus. Vuxna exemplar är 153 till 168 mm långa (huvud och bål), har en 193 till 219 mm lång svans och väger 140 till 166 g. De har 44 till 48 mm långa bakfötter och 28 till 33 mm stora öron. Den långa, täta och mjuka pälsen är på ovansidan brun till mörkbrun (sepia) med ljusbruna hår inblandade. Pälsen blir ljusare fram till kroppssidorna och undersidan samt extremiteternas insida bär ljusbrun päls med inslag av rosa. Morrhåren når fram till öronens framsida när de böjs bakåt. På framtassar och bakfötter är ovansidan mörkbrun och fingrar/tår samt klor ljusbrun. Vid svansen är den främre delen mörkbrun och en fjärdedel eller ett kortare avsnitt vis spetsen vit.

Utbredningsområdet är Rio Abiseo nationalpark och angränsande regioner av Anderna. Thomasomys macrotis registrerades mellan 3200 och 3400 meter över havet. Habitatet utgörs av dvärgskogar, av områden ovanför trädgränsen med glest fördelade buskar och av bergsängar. Arten delar reviret med Thomasomys apeco.

För beståndet är inga hot kända. Thomasomys macrotis är däremot sällsynt. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Paramoråttor
macrotis
Däggdjur i neotropiska regionen
Majeed Ashimeru

Majeed Ashimeru, född 10 oktober 1997, är en ghanansk fotbollsspelare som spelar för belgiska Anderlecht. Han har även spelat för Ghanas landslag.

Klubbkarriär
Ashimeru började sin seniorkarriär spelandes för West African Football Academy i Ghana Premier League. I augusti 2017 värvades Ashimeru av österrikiska Bundesliga-klubben Red Bull Salzburg, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Ashimeru blev dock direkt utlånad till andradivisionsklubben Austria Lustenau. Han spelade 11 ligamatcher, en cupmatch och gjorde ett mål under 2017.

I januari 2018 lånades Ashimeru istället ut till österrikiska Bundesliga-klubben Wolfsberger. Han debuterade den 3 februari 2018 i en 0–0-match mot Rheindorf Altach. En vecka senare gjorde Ashimeru sitt första mål i en 1–0-vinst över Sturm Graz. Ashimeru spelade totalt 15 ligamatcher och gjorde två mål för klubben. I juni 2018 lånades han ut till schweiziska St. Gallen på ett säsongslån. Ashimeru debuterade för klubben i Schweiziska superligan den 21 juli 2018 i en 2–1-vinst över Basel. Han spelade totalt 39 tävlingsmatcher och gjorde fem mål under säsongen 2018/2019.

Säsongen 2019/2020 spelade Ashimeru 20 ligamatcher och gjorde två mål för Red Bull Salzburg då de blev österrikiska mästare. Han spelade även fem cupmatcher och gjorde ett mål i finalen mot Austria Lustenau då Red Bull Salzburg vann dubbeln samt spelade fyra Champions League-matcher. Under första halvan av säsongen 2020/2021 spelade Ashimeru nio ligamatcher, två cupmatcher samt två Champions League-matcher.

I januari 2021 lånades Ashimeru ut till belgiska Anderlecht. Han debuterade för klubben den 3 februari 2021 i en 2–0-vinst över RFC Liège i belgiska cupen. Ashimeru gjorde sin Jupiler League-debut den 21 februari 2021 i en 2–0-förlust mot KV Kortrijk. Han spelade totalt 11 ligamatcher och gjorde ett ligamål samt en cupmatch och ett cupmål under säsongen 2020/2021 för Anderlecht. I juni 2021 utnyttjade Anderlecht en köpoption i låneavtalet och värvade Ashimeru som skrev på ett fyraårskontrakt med klubben. Han spelade 31 ligamatcher, sex cupmatcher och två Europa Conference League-matcher samt gjorde tre mål under säsongen 2021/2022.

Landslagskarriär
Ashimeru debuterade för Ghanas landslag den 25 maj 2017 i en 1–1-match mot Benin.

Meriter
 Red Bull Salzburg
Österrikisk mästare: 2020, 2021
Österrikisk cupvinnare: 2020

Källor

Noter

Ghananska fotbollsspelare
Ghananska landslagsspelare i fotboll
Österrikiska mästare i fotboll
Spelare i FC Red Bull Salzburg
Spelare i SC Austria Lustenau
Spelare i Wolfsberger AC
Spelare i FC St. Gallen
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i Österreichische Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Liga (Österrike)
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Jupiler League
Födda 1997
Levande personer
Män
Ghananska idrottare under 2000-talet
Personer från Accra
Neacomys musseri

Neacomys musseri är en gnagare i släktet borstrisråttor som förekommer i västra Sydamerika.

Vuxna exemplar är 65 till 67 mm långa (huvud och bål), har en 68 till 90 mm lång svans och väger 11 till 17 g. De har 22 till 23 mm långa bakfötter och 13 till 15 mm stora öron. På svansen är fjällen delvis synliga på grund av de korta håren som täcker de. Svansen har en brun ovansida och en ljusbrun undersida. Avvikande detaljer i kraniets konstruktion skiljer arten från andra släktmedlemmar.

Utbredningsområdet sträcker sig längs floden Juruá i Peru öster om Anderna och i angränsande landskap av nordvästra Brasilien. Neacomys musseri lever i tropiska och fuktiga bergsskogar. Under den torra perioden i juli dokumenterades endast vuxna exemplar och de visade inga fortplantningstecken. En hona som undersöktes under regntiden var dräktig med två ungar. Antagligen skedde födelsen kort efteråt.

Arten har en diploid kromosomuppsättning med 34 kromosomer (2n=34) vad som skiljer den från Neacomys minutus och Neacomys spinosus. I samma region lever även Neacomys spinosus.

För beståndet är inga hot kända. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Borstrisråttor
spinosus
Däggdjur i neotropiska regionen