kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sarah Clayton

Sarah Clayton, född 1712, död 1779, var en brittisk affärsidkare (fastighetsägare och industrialist).  Hon blev känd som 'Queen of Parr.' 

Hon var dotter till köpmannen och åldermannen William Clayton (d. 1715) i Liverpool. Hon gifte sig aldrig och var därför enligt engelsk lag myndig från 25 års ålder. Hon ärvde mark utanför Liverpool, och lät mellan 1746 och 1751 anlägga Clayton Square och troligen gatorna Leigh, Tyrer, Houghton, Parker och Case street i Liverpool. Hon ägde också herrgården Parr Hall i Blackbrook.

Hon övertog sin syster Margaret make Thomas Case of Huytons kolgruva, då hon hade utsetts till förvaltare av familjen Cases egendom på grund av svågersn drjupa skuldsättning. Gruvan var i dåligt skick då hon övertog den. Hon lyckades vända utvecklingen och göra den till en framstående industri under 1740- och 50-talen. Hon kunde framgångsrikt avsluta uppdraget som förvaltare 1753. 

Hon köpte också ytterligare en kolgruva, Parr Hall, år 1756. Hon ägde Parr Halls kolgruva, och kunde utnyttja Sankey-kanalen från Liverpool till Parr; kanalen nådde Parr 1757 och gav henne i praktiken monopol på kolhandeln till Liverpool tack vare den stora fördelen i transporten, som vid den tiden genomgick den industriella revolutionen. Hon var en tid den ledande aktören i Liverpools affärsliv.  Hon arbetade tätt sammanbunden med familjen Case, hennes släktingar, som också var verksamma i områdets kolindustri: konkret hennes systerson Thomas Case, som också handlade med slavar. Affärsalliansen Clayton-Case kontrollerade en tid kolfälten i Sankey. 

Hon gjorde konkurs 1778, likt familjen Case och många andra kolgruveägare i Sankey, och hennes egendom såldes på auktion.

Referenser 

 Theodore Cardwell Barker, John Raymond Harris: A Merseyside Town in the Industrial Revolution: St. Helens, 1750-1900
 John Langton, James Langton: Geographical Change and Industrial Revolution: Coalmining in South West

Personer inom Englands näringsliv under 1700-talet
Födda 1712
Avlidna 1779
Kvinnor
7198 Montelupo

7198 Montelupo eller 1994 BJ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 januari 1994 av de båda italienska astronomerna Andrea Boattini och Maura Tombelli vid Cima Ekar-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienska byn Montelupo Fiorentino.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Andrea Boattini
Astronomiska upptäckter av Maura Tombelli
Astronomiska upptäckter 1994
7196 Baroni

7196 Baroni eller 1994 BF är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 januari 1994 av de båda italienska astronomerna Andrea Boattini och Maura Tombelli vid Cima Ekar-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienska amatörastronomen Sandro Baroni.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Andrea Boattini
Astronomiska upptäckter av Maura Tombelli
Astronomiska upptäckter 1994
7197 Pieroangela

7197 Pieroangela eller 1994 BH är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 januari 1994 av de båda italienska astronomerna Andrea Boattini och Maura Tombelli vid Cima Ekar-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienska journalisten Piero Angela.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Andrea Boattini
Astronomiska upptäckter av Maura Tombelli
Astronomiska upptäckter 1994
Tokugawa Iesato

Tokugawa Iesato, (徳川 家達) född som Kamenosuke den 24 augusti 1863 i Edo, död 5 juni 1940, var en japansk furste, statsman, hovtjänsteman samt huvudman för Tokugawa-ätten.

Kamenosuke föddes som tredje son till Yoshiyori av Tayasu-grenen, en av Tokugawas tre huvudlinjer. Han adopterades av Tokugawa Yoshinobu, den siste shogunen, och efterträdde denne 1868 som huvudman för Tokugawa-ätten, då under namnet Iesato. Som huvudman ansvarade Iesato för marken i Fuchu i Suruga-provinsen, och blev 1869 guvernör över Shizuoka. När de gamla klanerna avskaffades till förmån för prefektursystemet befriades han från guverörsskapet, och mellan 1877 och 1882 studerade han i England.   Han återvände till Japan och blev 1884 adlad till koshaku (furste). När det japanska parlamentet öppnade 1890 tillsattes Iesato som ledamot i överhuset (pärskammaren) och var talman mellan 1903 och 1933. Trots att han ombads forma en regering när Gonbee Yamamotos avgick 1914 vägrade han bli premiärminister. Iesato representerade Japan utomlands vid flera tillfällen, han var landets förste delegerade vid Washingtonkonferensen 1921-22 och besökte även Stockholm 1910. Han var dessutom ordförande för japanska Röda Korset

Källor 

Födda 1863
Avlidna 1940
Japanska politiker
Japansk adel
Personer i Japan under 1800-talet
Personer i Japan under 1900-talet
Personer från Tokyo
Män
Slettebakken kirke

Slettebakken kirke ligger i Årstads distrikt i Bergen i Norge.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes 1970 efter ritningar av arkitekt Tore Sveram. Grundstenen lades den 15 september 1968 och kyrkan invigdes den 20 december 1970. 
Kyrkan är huvudsakligen byggd av betong. Kyrkorummet har en triangulär planform med altaret i triangelns östra hörn. Väster om kyrkan finns en byggnadsdel som innehåller sakristia och församlingslokaler. Kyrkorummet och anslutande församlingslokal har tillsammans 600 sittplatser.

Inventarier
 Orgeln med 16 stämmor två manualer och pedal är tillverkad av J. H. Jørgensens orgelfabrikk.
 Dopfunten är ett fyrkantigt stenblock av rödaktig konststen som vilar på et fyrkantigt betongblock.
 I klocktornet hänger två kyrkklockor, en liten och en stor. Bägge är gjutna av O. Olsen & Søns klokkestøperi i Nauen, Tønsberg.

Referenser
 Norges Kirker

Kyrkobyggnader i Hordaland fylke
Kyrkobyggnader invigda 1970
Byggnader och anläggningar i Bergen
Kyrkobyggnader i Bjørgvins stift
1970 i Norge
FC Goa

FC Goa är en indisk professionell fotbollsklubb baserad i Goa som tävlar i Indian Super League. Klubben startades den 26 augusti 2014 och grundades av Srinivas Dempo och Dattaraj Salgaocar. Den representerar Goa, den enda staten som förklarar fotboll som sin officiella sport. Logotypen representerar Goas statsdjur Gaur. Medan färgerna blå och orange symboliserar Goan-kusten och soluppgången.

Klubben spelar sina hemmamatcher på Fatorda Stadium i Margao. Den brasilianska tränaren Zico var klubbens första manager (huvudtränare). Under de första två säsongerna spelade franska yttern Robert Pires och brasilianska försvararen Lúcio för klubben. Laget slutade ligan på andra plats under sin första säsong. I slutspelet förlorade de i semifinalen via straffsparkar mot Atlético de Kolkata. Följande år slutade FC Goa först i ligan och förlorade sedan finalen med 2–3 mot Chennaiyin FC. Under säsongen 2018/2019 nådde klubben sin andra final i ligan som de förlorade med 0–1 mot Bengaluru FC. Under samma säsong slog de Chennaiyin FC med 2–1 i Indian Super Cup 2019, vilket blev klubbens första trofé någonsin. Under säsongen 2019/2020 slutade FC Goa först i ligan och blev den första indiska klubben att kvalificera sig för gruppspelet i AFC Champions League.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Fotbollsklubbar i Indien
Sportklubbar bildade 2014
Esther Sleepe

Esther Sleepe, senare Esther Burney, född 1725, död 1762, var en brittisk affärsidkare. 

Hon var dotter till Richard Sleepe, Head of the City Waits (d.1758) och solfjädersmakaren Esther Dubois (1693–1773), och syster till Mary Sleepe  (senare Samson) och Martha Sleepe. Hon gifte sig 1749 med musikern Charles Burney. Hon var mor till klassicisten Charles Burney och till författaren Fanny Burney, som har beskrivit henne i sina berömda dagböcker. 

År 1747 utverkade Esther Sleepe och hennes syster Martha tillstånd att ägna sig åt affärsverksamhet i London genom Musicians' Company's privilegier. De öppnade sin egen butik och verkstad, The Golden Fan & Seven Stars, där de tillverkade, sålde och reparerade solfjädrar i olika stilar, samt flera andra accessoarer. Senare ägde alla tre systrar sin egen affärs-verkstad på Cheapside, det dåtida Londons centrum för lyxartiklar. Flera affärskort har bevarats på British Museum. En av dem beskriver verksamheten: 
"Esther Sleepe...Makes, Mounts and Sells all Sorts of India and English Fans with great Variety of French & English Necklaces, Drops & Earrings after the most modern Taste. Wholesale and Retail at reasonable Rates. NB. Fans mended after the neatest Manner." 
Hon var framgångsrik inom sitt fält och uppges där ha tillhört de mer betydande. Då hennes make hade ett statusfyllt men dåligt betalt yrke, var det i själva verket hon som försörjde familjen, och hennes förtjänster beräknas ha varit höga, beräknat på att hon hade anställt åtskilliga lärlingar vars löner uppgick till hennes makes inkomst. Hennes affärsverksamhet var länge inte uppmärksammad inom forskningen, då hennes familj, som efter hennes generation ville bli ansedd för överklass där kvinnor inte skulle vara yrkesverksamma, spelade ned hennes verksamhet, men den har på senare år blivit föremål för forskning.

Hon var en av de affärskvinnor under 1700-talet som uppmärksammades i utställningen ‘City Women in the 18th Century’ i London 21 september – 18 oktober 2019.

Referenser 

 Erickson, A. (2018). Esther Sleepe, Fan-maker, and her Family. Eighteenth Century Life, 42 (2), 15-37.

Personer inom Englands näringsliv under 1700-talet
Födda 1725
Avlidna 1762
Kvinnor
Konsthantverkare under 1700-talet
Brittiska konstnärer under 1700-talet
7199 Brianza

7199 Brianza eller 1994 FR är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 mars 1994 av de båda italienska astronomerna Marco Cavagna och Valter Giuliani vid Sormano-observatoriet. Den är uppkallad efter Brianza i Italien.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Marco Cavagna
Astronomiska upptäckter av Valter Giuliani
Astronomiska upptäckter 1994
Gross Schacksdorf-Simmersdorf

är en kommun i Landkreis Spree-Neisse i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen bildades den 31 december 2001 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Schacksdorf och Simmersdorf. 
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Döbern-Land tillsammans med kommunerna Döbern, Felixsee, Jämlitz-Klein Düben, Neisse-Malxetal, Tschernitz och Wiesengrund.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Spree-Neisse
Jämlitz-Klein Düben

är en kommun i Landkreis Spree-Neisse i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen bildades den 31 december 2001 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Jämlitz och Klein Düben. 
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Döbern-Land tillsammans med kommunerna Döbern, Felixsee, Gross Schacksdorf-Simmersdorf, Neisse-Malxetal, Tschernitz och Wiesengrund.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Spree-Neisse
Neisse-Malxetal

är en kommun i Landkreis Spree-Neisse i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen bildades den 31 december 2001 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Groß Kölzig, Jerischke, Jocksdorf, Klein Kölzig och Preschen. 
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Döbern-Land tillsammans med kommunerna Döbern, Felixsee, Gross Schacksdorf-Simmersdorf, Jämlitz-Klein Düben, Tschernitz och Wiesengrund.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Spree-Neisse
Anders Ahlqvist i Södra Surte

Anders Ahlqvist (i riksdagen kallad Ahlqvist i Södra Surte) död 19 december 1811 i Angereds socken, var en svensk hemmansägare och riksdagsman i bondeståndet.

Ahlqvist företrädde Vättle härad av Älvsborgs län och även Askims samt Östra och Västra Hisings härad av Göteborgs och Bohus län vid riksdagen 1809–10 samt för Askims, Sävedals, Östra och Västra Hisings härad av Göteborgs och Bohus län 1810.

Vid 1809–10 års riksdag var han adjungerad ledamot i bondeståndets enskilda besvärsutskott. Vid 1810 års urtima riksdag blev hans riksdagsmannaskap ifrågasatt men fullmakten godkändes.

Referenser

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födelseår saknas
Avlidna 1811
Svenska lantbrukare under 1800-talet
Lappskolan, Gällivare

Lappskolan i Gällivare var en folkskola för samer verksam mellan 1756 och 1912. Skolan var belägen på nuvarande Kaitumvägen 6, invid prästgården och Gällivare gamla kyrka på Vassaraälvens strand, i Gällivare. Idag fungerar byggnaden som kyrkohärbärge. 

Skolbyggnaden började uppföras 1754 och skolan togs i bruk 1756. Den förste läraren, tillika föreståndaren var den blivande kyrkoherden i Gällivare församling, Johan Björkman. Skolan hade sex elever per skolår, vars kost, logi och kläder bekostades av staten. Vanligen varade undervisningen i två år, men i vissa fall tre år. Undervisningen skedde på samiska, svenska och finska och inräknade läsning, skrivning och kristendomskunskap. Som skolböcker användes bland annat Luthers lilla katekes (på samiska), Evangelieboken, ABC-boken, psalmboken, Svebelii förklaringar och Luthers postilla.

Eleverna var i regel mellan 8 och 15 år vid inskrivningen, även om det fanns elever i åldrarna 6 och 25 år. Huvudsakligen var eleverna hemmahörande i Kaitum, Sjokksjokk, Hakkasvaara (Hakkas), Ullatti, Saivo, Vettasjärvi, Neitisuando, Kilvo och Abborträsk. Trots att skolan höll god kvalitet var det svårt att få välbärgade familjer att skicka barnen till skolan. Åren 1756–1850 hade skolan sammanlagt 386 elever; av dem var det endast 86 som inte fullföljde undervisningen och de flesta studerade vid skolan i två år.

Idag kallas platsen för skolbyggnaden "Lapphärbärget" och används bland annat som kyrkans sommarcafé.

Skolmästare 
 1755–1758: Johan Björkman
 1758–1768: Nils Sundelin
 1768–1772: Carl Johan Fjellström
 1772–1804: Johan Dynesius
 1804–1828: Lars Salomon Engelmark
 1828–1846: Gustaf Engelmark
 1846–1848: Gustaf Westerlund
 1848–1855: Johan Laestadius
 1856–1866: Fredrik Engelmark
 1866–1870: Carl Michael Stenborg
 1870–1879: Anders Marcus Sortelius
 1879–1907: Oskar Daniel Engelmark
 1907–1914: Valter Engelmark

Referenser

Noter

Referenser 
 Alm, Anita; Henrysson, Sten (1991) Gällivare lappskola 1756–1850. En elevmatrikel jämte analys. Forskningsarkivet: Umeå. ISSN 0284-3161

Ej längre existerande skolor i Sverige

Utbildning i Gällivare
Skolor i Gällivare kommun
Samisk historia
Skånska rekognosceringskartan

Den skånska rekognosceringskartan var ett karteringsprojekt som pågick från 1812 till 1820. Det var den första systematiska topografiska karteringen av Sverige och utfördes av fältmätningsbrigaden. Kartorna framställdes i skala 1:20 000 och omfattar större delen av Skåne. Till kartverket hör även häradsbeskrivningar.

Skälet till att kartera Skåne för militära ändamål var hotet från Napoleon på kontinenten - och Skåne var således det ställe som först skulle kunna bli angripet. Fältmätningsbrigaden bildades 1811 och karteringarna tog sin början i maj 1812. Under 1813 och 1814 låg arbetet nere, då brigaden deltog i fälttågen på kontinenten, men det återupptogs 1815. Arbetet avbröts dock efter 1820 när 108 kartblad av 135 planerade var färdiga. Anledningen till detta var att det fanns trakter av landet som ansågs viktigare att kartera än nordöstra Skånes skogar (efter Napoleons fall kom det största militära hotet mot Sverige från Ryssland i öster). Vidare beslutades att kartering i så detaljerad skala som 1:20 000 endast behövdes i "undantagsfall" och för landet som helhet var 1:100 000 en tillräcklig noggrannhet (arbetsinsatsen skulle annars bli alltför dyr och tidskrävande) och detta arbete påbörjades i Svealand. Den skånska kartan var ju militär, och därför hemlig, så den kom inte till användning och föll med tiden i glömska eftersom det kartverk som sedan gavs ut offentligt (från slutet av 1850-talet), "Topografiska corpsens karta öfver Sverige", var i skala 1:100 000. Det ursprungliga kartmaterialet "återupptäcktes" på Rikets allmänna kartverk 1935 av Helge Nelson, dåvarande professorn i geografi vid Lunds universitet. Häradsbeskrivningarna förvarades dock på Krigsarkivet och kom inte i dagens ljus förrän på 1980-talet

Kartbladen är cirka 45×60 cm och renritades i svart, med bruna vägar, blå vattendrag och rosafärgade stadsområden. För angivande av nivåskillnader och lutning användes "backstreck" enligt Johann Georg Lehmanns metod (liksom på de senare utgivna "generalstabskartorna") och höjder angavs i fot.

Hela kartverket publicerades i bokform av Lantmäteriet 1986, dock i skala 1:30 000 (och endast i svartvitt, med blått vatten).

Kartverket och beskrivningarna finns tillgängliga på Länsstyrelsen Skånes webbplats.

Referenser
Ulla Ehrensvärd, Den skånska rekognosceringskartan. Länsstyrelsen Skåne.  68 kB.
Nils Lewan, 1982, Om skånska rekognosceringskartan i Ale - Historisk tidskrift för Skåneland 1982:1 sid. 15-27.  5,7 MB.
Nils Lewan, 2004, Beskrivningarna till Skånska rekognosceringskartan i Ale - Historisk tidskrift för Skåne. Halland och Blekinge 2004:2, sid. 1-10.
Nils Lewan, 2010, Mer om historiska kartor i Ale - Historisk tidskrift för Skåne. Halland och Blekinge 2010:1, sid. 27-30.  4,1 MB.

Externa länkar
Skånska rekognosceringskartan på Länsstyrelsen Skåne.

Skånes geografi
Skånes historia
Historiska kartor
Carl Reuterswärd

Carl Reuterswärd kan avse:

* Carl Reuterswärd (1853–1932), svensk militär
 Carl Reuterswärd (1874–1947), svensk elektroingenjör och företagsledare
 Carl Reuterswärd (1909–1997), svensk militär
 Carl Reuterswärd (1914–1989), svensk fysiker

Se även 
 Carl Axel Reuterswärd (1875–1963), svensk ingenjör och spårvägsdirektör
 Carl Fredrik Reuterswärd (1934–2016), svensk konstnär
Anders Andersson i Björkö

Anders Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Björkö) född 15 december 1774 i Adelsö socken, död 19 augusti 1834 i Adelsö socken, var en svensk riksdagsman.

Andersson företrädde Färentuna härad av Stockholms län i bondeståndet vid riksdagarna 1828–1830 och 1834–1835.

Vid riksdagen 1828–30 var han ledamot i bondeståndets enskilda besvärsutskott, tillfällig ledamot i statsutskottet, suppleant i förstärkta stats- och bankoutskotten och ledamot i förstärkta bankoutskottet. Vid 1834–1835 års urtima riksdag var han suppleant i lagutskottet och ledamot i förstärkta statsutskottet. Under den sistnämnda riksdagen anmäldes att han hade avlidit.

Referenser 

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1774
Avlidna 1834
Personer från Adelsö socken
Svenska lantbrukare under 1800-talet
1994 NO

1994 NO är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 8 juli 1994 av den amerikanske astronomen Timothy B. Spahr vid Catalina Station.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Timothy B. Spahr
Astronomiska upptäckter 1994
Anders Andersson i Bofasterud

Anders Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Bofasterud) född 1 november 1759 i Grava socken, död 13 november 1827 i Grava socken, var en svensk häradsdomare och riksdagsman.

Andersson företrädde Kils härad och Karlstads tingslag av Värmlands län i bondeståndet vid den urtima riksdagen 1810.

Vid 1810 års urtima riksdag var han elektor för bondeståndets utskottsval och ledamot i särskilda utskottet.

Referenser 

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1759
Avlidna 1827
Personer från Grava socken
Svenska lantbrukare under 1700-talet
Svenska lantbrukare under 1800-talet
7202 Kigoshi

7202 Kigoshi eller 1995 DX1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 februari 1995 av de båda japanska astronomerna Takeshi Urata och Tsuneo Niijima i Ojima. Den är uppkallad efter Kunihiko Kigoshi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Dora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Dora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter av Tsuneo Niijima
Astronomiska upptäckter 1995
Delfinin

Delfinin är en giftig alkaloid som förekommer i växter från släktena Delphinium (riddarsporresläktet) och Atragene (klematissläktet), båda i familjen Ranunculaceae. Delfinin är den huvudsakliga alkaloiden som finns i frön av Delphinium staphisagria, en gång en mycket välkänd växtbaserad behandling av kroppslöss. Det är relaterat i struktur och har liknande effekter som akonitin, som fungerar som en allosterisk modulator av spänningsstyrda natriumkanaler, och medför lågt blodtryck, långsammare hjärtfrekvens och onormala hjärtrytmer. Dessa effekter gör det mycket giftigt (LD50 =1,5–3,0 mg/kg hos kanin och hund; grodor är ca 10 gånger mera mottagliga). Även om det har använts i vissa alternativa läkemedel (t.ex. i örtmedicin), rekommenderar de flesta av det medicinska samfundet inte att använda det på grund av dess extrema toxicitet.

Isolering
En av de tidigaste rapporterna om isoleringen av delfinin, från D. staphisagria, kom från de franska kemisterna Lassaigne och Feneulle, 1819. En mindre antik och mer tillgänglig rapport är den från USDA-kemisten L. N. Markwood, som också kort granskade det tidigare isoleringsarbetet. I synnerhet utfördes dessa tidiga isoleringar utan hjälp av kromatografi, eftersom delfinin kristalliserar lätt från ett petroleumeterextrakt efter den typiska syrabascykeln som används i traditionella metoder för växtalkaloidextraktion.

Kemi
Trots den relativa lättheten med isolering och tidig upptäckt av delfinin, etablerades dess molekylära struktur inte i sin för närvarande accepterade form förrän i början av 1970-talet. Vid den tiden korrigerade Wiesners forskargrupp stereokemin hos metoxigruppen vid C-1 från β- till α-konfigurationen. Således kommer varje bild av delfininmolekylen framtagen före 1971–1972 sannolikt att visa felaktig stereokemi vid C-1.

Farmakologi
Som ett resultat av dess tidiga upptäckt och isolering i kristallin form (då betraktad som ett renhetskriterium) undersöktes de farmakologiska egenskaperna hos delfinin omfattande under 1800-talet, trots att dess molekylära struktur var okänd. Det är troligt att några av dessa undersökningar utfördes med orent läkemedel och bör tolkas med försiktighet. Referenser till och kommentarer till dessa tidiga studier finns i recensionen av Benn och Jacyno. Nyare studier fokuserade på den kardiovaskulära toxiciteten hos delfinin.

I allmänhet verkar farmakologin för delfinin likna den hos akonitin, även om den akuta toxiciteten hos delfinin hos försöksdjur verkar vara lägre än för akonitin.

Referenser

Noter

Alkaloider
Etrar
7203 Sigeki

7203 Sigeki eller 1995 DG2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 27 februari 1995 av den japanska astronomen Satoru Otomo i Kiyosato. Den är uppkallad efter Sigeki Horiuchi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Satoru Otomo
Astronomiska upptäckter 1995
7201 Kuritariku

7201 Kuritariku eller 1994 UF1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 oktober 1994 av den japanska astronomen Satoru Otomo i Kiyosato. Den är uppkallad efter japanen Hiroe Kurimoto.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Satoru Otomo
Astronomiska upptäckter 1994
Bandland

Bandland är äldre svenska måttenheter.
Som ytmått, se Snesland.
Som längdmått, se Stång (längdmått).