kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cathokia Woodhenge

Cahokia Woodhenge är ett antal pålkretsar på platsen för Cahokiakulturens arkeologiska område nära Collinsville i Madison County i Illinois i USA. Sammanlagt finns fem pålkretsar, vilka tros ha uppförts mellan 900 och 1100 efter Kristus, med var och en större och försedd med flera timmerpålar än föregångaren.

Pålkretsarna upptäcktes av arkeologen Warren Wittry under tidigt 1960-tal i samband med en arkeologisk undersökning inför ett bygge av ett motorvägsmot. Han fann ett antal hål för timmerpålar, i bågar, vart och ett hål 2,1 meter långt och 0,6 meter brett och med en avfasning för att underlätta att sätta i och resa en påle. Pålarna antogs kunna vara sex meter höga och var nedsatta 1,2 meter under markytan. Wittry trodde att hålen var grävda i cirklar och att det var fråga om en solkalender. Ytterligare utgrävningar gjordes 1963 av Robert L. Hall (1927–2012) och av Wittry i slutet av 1970-talet, vilka visade att det funnits fem separata pålkretsar i området. Pålkretsarna kallas nu Woodhenge I – V. Var och en hade olika diameter och olika antal pålar.

Den äldsta pålkretsen ligger för sig och de övriga något bredvid och överlappande varandra. De tros var byggda efter varandra i tiden. Var och en är större än föregångaren och har tolv stycken fler pålar i ringen. 

Rester av pålar har återfunnits i flera av hålen. De är huvudsakligen av arten röd ceder (Juniperus virginiana). Också rester av rödockrapigment har hittats, vilket tyder på att pålarna varit bemålade. Pålkretsen Woodhenge III restaurerades på 1980-talet. 

Woodhenge antas vara en solkalender, vilken kan markera dagjämningar, sommar- och vintersolstånd samt solens uppgång och nedgång vid olika kalenderdagar för att vägleda jordbrukets årscykel och religiösa evenemang. Pålen för vintersolståndet ligger i linje med Fox Mound (Mound 60, en rektangulär hög av plattformstyp), som ligger 500 meter söder om Monks Mound. Toppen på den 14 meter höga kullen syns från cirkelcentrum ovanför horisonten. Från centrum av pålkrets Woodhenge III syns solen gå upp från denna hög vid vintersolståndet.

Det är fler pålar än som behövs för enkla solinriktningar, och det har därför spekulerats i om pålkretsarna också har använts för att observera månvarv och stjärnhimlen, till exempel Plejadernas och andra stjärnors och planeters rörelser.

Källor
Neil Gale: The History of Cahokia's Woodhenge på drloihjournal.blogspot.com dem 11 juni 2019

Noter

Externa länkar

Illinois
Fornminnen i USA
Wilhelm Uggla

Isak Wilhelm Robert Uggla, född 6 maj 1880 i Linköping, död 25 december 1957, var en svensk elektroingenjör. 

Uggla, som var son till direktör Erik Robert Uggla och Adine Asklöf, avlade studentexamen vid Norrköpings högre allmänna läroverk 1901 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1906. Han var ingenjör vid Siemens Brothers i Stafford 1906–1907, vid Luth & Roséns Elektriska AB i Norrköping, Helsingborg och Stockholm 1907–1909, vid Southern Pacific Company i San Francisco 1909–1911, vid AB Elektrometall i Ludvika och Trollhättan 1911–1912 och chef för STAL:s elektriska avdelning i Finspång 1912–1918. Han var verkställande direktör för Elektriska AB Turbo i Härnösand och överingenjör vid Härnösands Mekaniska Verkstad 1918–1922, blev överingenjör vid Luth & Roséns Elektriska AB i Stockholm 1922 och igångsatte där fabrikation av kuggväxelmotorer och precisionskuggväxlar efter egna uppfinningar och patent. Efter att Luth & Roséns Elektriska AB sammanslagits med Asea var han överingenjör vid Asea Stockholmsverken 1940–1945. Han utgav ett flertal teknisk-vetenskapliga skrifter.

Källor

Noter

Svenska elektroingenjörer
Svenska företagsledare
Födda 1880
Avlidna 1957
Män
Ingenjörer från Linköping
Montezuma Castle, New Mexico

Montezuma Castle, numera "Davis International Center", är en hotellbyggnad på 8 400 m², med 400 rum, som uppfördes 1886 åtta kilometer nordost om staden Las Vegas i New Mexico i USA, i dåvarande "Las Vegas Hot Springs", nuvarande Montezuma. Den nuvarande hotellbyggnaden är den tredje på denna plats, efter det att de två första, byggda 1881 respektive 1885, brunnit ned. 

Byggnaden uppfördes av Atchison, Topeka and Santa Fe Railway som ett lyxhotell i fyra våningar i gråaktig röd sandsten med skiffertak för att utnyttja turistpotentialen i de naturliga heta källorna på platsen. Källorna ansågs vara läkande för folk som led av tuberkulos, reumatism, gikt, leversjukdomar och njursten. Hotellet är placerat på norra sidan av floden Gallinas, på en plats där kanjonen vidgas till en liten amfiteater.

En annan attraktion i närheten var Gallinas Creek, som erbjöd ett utmärkt fiske av regnsbågsforell. Bland gästerna fanns Theodore Roosevelt, Rutherford B. Hayes, Ulysses S. Grant och den japanske kejsaren Hirohito.

Byggnaden ritades i Queen Anne-stil av John Wellborn Root på arkitektfirman Burnham and Root i Chicago.

Byggnaden användes som hotell till 1903. Därefter användes den av en period av KFUM och under åren 1922–1931 som en skola av Southern Baptist Convention. Byggnaden såldes 1937 till Katolska kyrkan i USA, som använde den som prästseminarium för mexikanska jesuiter till 1972. Därefter var den oanvänd och förföll, tills den 1981 köptes av affärsmannen Armand Hammer för att bli en internatskola inom United World Colleges-rörelsen. Åren 2000–2001 rustades den upp och inrymmer idag bland annat United World College USA:s kök och matsal, gäst- och elevrum, kontor, klassrum och aulor och danssal.

Källor

Noter

Hotell i USA
Byggnader och anläggningar i New Mexico
Byggnadsminnen i USA
Las Vegas, New Mexico
Gustaf Lundberg (ingenjör)

Gustaf Lundberg, född 11 november 1901 i Ingatorps församling, Jönköpings län, död 5 oktober 1961, var en svensk ingenjör.

Lundberg, som var son till civilingenjör Elof Lundberg och Maria Rose, avlade studentexamen i Saltsjöbaden 1920, studerade vid Kungliga Tekniska högskolan 1920–1922 och 1923–1925 och blev filosofie magister i Stockholm 1926. Han innehade lärarförordnanden 1926–1928 och 1930, studerade i Uppsala 1928–1930, var anställd vid AB Nomy 1930–1937, vid SKF 1937–1942 och professor i elasticitets- och hållfasthetslära vid Chalmers tekniska högskola från 1942. Han var ledamot av Lerums kyrkofullmäktige 1951, kyrkvärd 1952 och invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhets-Samhället i Göteborg 1953. Han författade skrifter om hållfasthetsproblem och rullningslagrens teori.

Källor

Noter

Svenska professorer i maskinteknik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Födda 1901
Avlidna 1961
Män
Personer från Ingatorps socken
Sven Lundberg (professor)

Sven Gustaf Edvard Lundberg, född 13 februari 1900 i Halmstad, död 27 januari 1978 i Göteborg, var en svensk ingenjör. 

Lundberg, som var son till inspektör Gustaf Edvard Lundberg och Maria Andersson, utexaminerades från Chalmers tekniska institut 1923. Han var anställd vid Halmstads Nya Verkstads AB 1925–1926, ingenjör vid AB Götaverken 1926–1939 och lärare i motorkonstruktioner vid Chalmers tekniska institut 1935, lektor i maskinlära, maskinritning samt fysik och kemi vid navigationsskolan i Härnösand samt blev professor i mekanisk värmeteori och förbränningsmotorer vid Chalmers tekniska högskola 1941 (tillförordnad 1938), i förbränningsmotorteknik där från 1946. Han författade skrifter rörande vibrationsföreteelser, hållfasthetsberäkningar och materialbedömning.

Källor

Noter

Svenska professorer i maskinteknik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Födda 1900
Avlidna 1978
Män
Personer från Halmstad
Kanngjutarmästarens hus

Kanngjutarmästarens hus kallas en byggnad i kvarteret Johannes större i hörnet Drottninggatan 8 / Jakobsgatan 21 i centrala Stockholm. Fastighetens äldsta delar uppfördes 1640 och inhyser idag lokaler för Regeringskansliet. Byggnaden är skyddad som statligt byggnadsminne sedan 1995 och blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket är det starkaste skyddet och innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Historik

Byggnaden i hörnet Drottninggatan / Jacobsgatan (dåvarande Nya Kungsholmsbrogatan) uppfördes på initiativ av kanngjutarmästaren Göran Jeske, även kallad Göran Kanngjutare, och stod färdig år 1640. Årtalet syns på fasaden i form av till siffror utbildade ankarslut. Jeskes hus var bland de första som byggdes i det då nyskapade kvarteret Johannes större. Då hade Stockholms stadsplanering just tagit sin början på nedre Norrmalm. Innan dess fanns här ett oplanerat virrvarr av gator, gränder och kvarter. Bebyggelsen bestod huvudsakligen av trähus, bara ett tiotal stenhus existerade. Allt revs eller flyttades.

Jeskes byggnad uppfördes i tegel och hade tre våningar. Mot Drottninggatan fick den fem fönsteraxlar och mot Jakobsgatan fyra fönsteraxlar och en hög gavel. I bottenvåningen låg salubodar och magasin. En våning upp hade Jeske sin bostad. På innergården låg hans verkstad där han göt olika kärl av tenn.

År 1767 förlängdes huset med två flyglar, en mot Jakobsgatan och en mot innergården. Då ägdes fastigheten av hovrättsrådet Johan Linderstedt som ansökte i februari 1767 om bygglov. 1787 höjdes byggnaden med ytterligare en våning efter ritningar av murmästaren Johan Wilhelm Henric Elies. Den femte våningen med en attikavåning tillkom 1821 när lärftkramhandlaren Johan Hazelius (1758-1828) blev ägare. Butiksfasad och entré tillkom vid 1800-talets slut när Drottninggatan blev stadens nya affärsgata och "snobbränna" för folk som ville synas. 

Fastigheten köptes 1967 av staten och ägs och förvaltas av Statens Fastighetsverk (SFV). I samband med förvärvet rekonstruerades även fasaden till utseendet från 1821. Husets stomme, murar, källarvalv och bjälklag är från byggtiden. Några rum bevarar fortfarande dekormålningar i taken. På våning två trappor finns snidade dörrpartier i empirestil. Enligt SFV är Kanngjutarmästarens hus ett av de bäst bevarade bostadshusen från 1600-talet utanför Gamla stan.

Se även
Sadelmakarens hus, grannfastigheten vid Drottninggatan 6
Mäster Dyks hus, grannfastigheten vid Drottninggatan 10.

Noter

Källor
SFV: Klarakvarteren, sid. 21
SFV: Kvarteret Johannes större
RAÄ:s bebyggelseregister: JOHANNES STÖRRE 9 – husnr 9004
Informationstavla på Drottninggatan 8, utformat och uppsatt av Statens Fastighetsverk

Externa länkar

Blåmärkta byggnader i Stockholm
Byggnader och anläggningar på Norrmalm
Byggnadsminnen i Stockholms län
Stig Löfgren (ingenjör)

Stig Ingemar Löfgren, född 25 juli 1913 i Varnums församling, Skara stift, Älvsborgs län, död 27 april 1958, var en svensk ingenjör. Han var bror till läkaren Sven Löfgren.

Löfgren, som var son till godsägare August Löfgren och Hilma Eliasson, utexaminerades från Chalmers tekniska institut 1935, blev teknologie doktor 1950 och docent samma år. Han blev provningsingenjör 1936, facklärare vid Textilinstitutet i Borås 1938, föreståndare där 1945 och professor i textilmekanik vid Chalmers tekniska högskola 1952. Han var ordförande i Textilförbundet i Borås sedan 1946 och styrelseledamot i Tekniska förbundet där sedan 1946. Han tillhörde stadsfullmäktige sedan 1947. Han författade bland annat Hantverkets bok Textil (1939) och doktorsavhandlingen The Fibrogram (1950).

Källor

Noter

Svenska professorer i maskinteknik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Födda 1913
Avlidna 1958
Män
Personer från Varnums socken, Västergötland
Carl Wester (politiker)


Carl Marcus Wester, född 21 augusti 1862 i Sölvesborg, död 2 december 1933 i Helsingborg, var en svensk advokat och högerpolitiker (konservativ).

Biografi 
Wester avlade studentexamen i Lund 1880 och examen till rättegångsverken 1885. Han var extra ordinarie kammarskrivare i Tullverket 1881 till 1885 och därefter blev han 1887 vice auditör vid Norra skånska infanteriregementet. Han blev 1889 vice häradshövding och 1892 flyttade han till Helsingborg där han verkade som advokat. År 1896 blev han ordinarie auditör vid Norra skånska infanteriregementet och samma år blev han även ombudsman vid Kristianstads enskilda banks kontor i Helsingborg. Han var från 1899 delägare i en egen advokatbyrå i samma stad, Carl Westmans juridiska byrå, där han bland annat var fattigsakförande, alltså åtog sig juridiska fall för medellösa personer utan att ta ut en avgift för detta. År 1902 blev han ombudsman vid Bankaktiebolaget Södra Sverige med huvudkontor i Helsingborg efter att detta övertagit Kristianstads enskilda banks verksamhet. Han satt i Helsingborgs stads drätselkammare och efter att ordföranden, Jacob Beskow, avgått då han utsetts till verkställande direktör, ordförande och chef för Statens industrikommission var Wester drätselkammarens ordförande mellan 2 april och 31 december 1918. Wester var sedan 1891 ledamot av Sveriges advokatsamfund och var riddare av Vasaorden. 

Carl Wester var son till häradshövdingen Wilhelm Reinhold Wester och författarinnan Paula Hedvig Helena Rönström.Han gifte sig den 6 oktober 1892 med Annie Pauline Rönström med vilken han fick två döttrar.

Referenser

Noter

Källor 

Personer från Sölvesborg
Svenska advokater
Ordförande för Helsingborgs stads drätselkammare
Män
Födda 1862
Avlidna 1933
Riddare av Vasaorden
Cavapoo

Cavapoo eller cavoodle, är en blandrashund, en korsning mellan en dvärgpudel eller toypudel och en cavalier king charles spaniel.
Storleken beror på om de korsats av en toypudel eller en dvärgpudel, i det förra fallet blir de ca 28-35 cm höga, och i det senare 33-45 cm höga.

Cavapoo har en krullig och len päls som ofta skiftar mellan brun och beige. Svansen bärs ofta högt.

Kronprinsessan Victoria har sedan 2020 en cavapoo vid namn Rio. Detta kritiserades av Svenska Kennelklubben, som vill motarbeta blandrasavel.. Detta eftersom man inte med säkerhet kan berätta för köparen vilka potentiella sjukdomar eller gener hunden kommer att få vid förstagenerationsparningar.

Rasen skapades av Maria Reed från Australien. Cavapoos är inte erkända av kennelklubbar världen över, på grund av sin nya bakgrund.

Källor

Externa länkar

Blandrashundar
Adam Frans Bodecker

Adam Frans Bodecker, född 29 oktober 1818 i Bäckseda socken, död 4 mars 1884 i Köpenhamn var en svensk-dansk hattmakare.

Biografi
Bodecker gjorde sin gesällvandring i Stockholm, Tyskland och Frankrike. År 1851 godkändes hans mästararbete och 1852 öppnade han sin första hattfabrik på Kongens Nytorv nr 20 i Köpenhamn. Han blev snabbt ålderman och kunglig hovleverantör och var en av tidens mest inflytelserika hattillverkare. Verksamheten utökades med nya filialer i Odense, Göteborg, Oslo och Sankt Petersburg.

Adam Frans Bodeckers äldste son, Oskar (född 1858 i Köpenhamn), förde verksamheten vidare och öppnade 1882 Stockholmsfilialen vid Fredsgatan nr 24 (nuvarande nr 6) i Stockholm. Oskar Bodeckers kompanjong, Ludvig Gracoub, övertog affären vid Fredsgatan 1926 och drev den till 1969 då den gick i konkurs. Verksamheten hedrades 1989 med ett svenskt frimärke, valör 50 öre. Motivet visar firmans flaggskylt med cylinderhatt, namnet Bodecker och nr 6 (som stod för adressen Fredsgatan nr 6).

Källor
A.F. Bodeckers hattmakeri
Informationstavla, Fredsgatan 6, utformat och uppsatt av Statens fastighetsverk.

Danska modeskapare
födda 1818
avlidna 1884
män
Personer från Bäckseda socken
Probirmamsell

Probirmamsell är en polka-française utan opusnummer av Johann Strauss den yngre (dock förmodligen komponerad av Josef Bayer). Ort och datum för första framförandet är okänt.

Historia
Den 2 maj 1901 gav Operahuset i Berlin en dubbel sagoföreställning. Först spelades Engelbert Humperdincks sagoopera Hans och Greta, sedan följde världspremiären av Johann Strauss balett Aschenbrödel, som var ofullbordad vid tiden för hans död 1899. Samma dag som premiären stod det att läsa i tidningen Vossische Zeitung: "För första gången. Aschenbrödel. Balett i tre akter (efter en historia av A. Kollmann) av H. Regel. Musik av Johann Strauss. Koreografi av Emil Graeb. Musikarrangemang av J. Bayer. Dirigent: Kapellmästare Dr Karl Muck". Det skulle dröja nästan åtta år innan baletten sattes upp i Wien, då med Felix Weingartner som dirigent på Wiener Hofoper den 4 oktober 1908.

I Vossische Zeitung stod det även att "akt I var helt komponerad av maestron, liksom de större numren i de två sista akterna". Efter Strauss död bad hans änka Adèle balettchefen Josef Bayer att fullborda baletten utifrån de kvarlämnade skisserna och utdragen. 

Baletten är en samtida omarbetning av den klassiska sagan om Askungen där handlingen utspelas i varuhuset 'Die vier Jahreszeiten'. Sju separata orkesterverk sammanställdes utifrån musiken men det har visat sig omöjligt att avgöra om de gjordes av Strauss eller Bayer. Det enda som är säkert är att klaverutdragen till två av styckena (Liebesbotschaft-Galopp och Promenade-Abenteuer) utfördes av Rudolf Raimann (1861-1913).

Om polkan
Speltiden är ca 3 minuter och 10 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Probirmamsell i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Olof Hammar

Olof Hammar kan syfta på bland andra:

* Olof Hammar (1851–1918), svensk ämbetsman
 Olof Hammar (1895–1966), svensk skolledare och politiker
 Olof Hammar (1897–1995), svensk ingenjör
Promenade-Abenteuer

Promenade-Abenteuer är en polkamazurka utan opusnummer av Johann Strauss den yngre (dock förmodligen komponerad av Josef Bayer). Ort och datum för första framförandet är okänt.

Historia
Den 2 maj 1901 gav Operahuset i Berlin en dubbel sagoföreställning. Först spelades Engelbert Humperdincks sagoopera Hans och Greta, sedan följde världspremiären av Johann Strauss balett Aschenbrödel, som var ofullbordad vid tiden för hans död 1899. Samma dag som premiären stod det att läsa i tidningen Vossische Zeitung: "För första gången. Aschenbrödel. Balett i tre akter (efter en historia av A. Kollmann) av H. Regel. Musik av Johann Strauss. Koreografi av Emil Graeb. Musikarrangemang av J. Bayer. Dirigent: Kapellmästare Dr Karl Muck". Det skulle dröja nästan åtta år innan baletten sattes upp i Wien, då med Felix Weingartner som dirigent på Wiener Hofoper den 4 oktober 1908.

I Vossische Zeitung stod det även att "akt I var helt komponerad av maestron, liksom de större numren i de två sista akterna". Efter Strauss död bad hans änka Adèle balettchefen Josef Bayer att fullborda baletten utifrån de kvarlämnade skisserna och utdragen. Hon var emellertid inte vidare nöjd med Bayers resultat som enligt henne inte levde upp till hennes döde makes höga standard.

Baletten är en samtida omarbetning av den klassiska sagan om Askungen där handlingen utspelas i varuhuset 'Die vier Jahreszeiten'. Sju separata orkesterverk sammanställdes utifrån musiken (Aschenbrödel-Walzer, Tauben-Walzer, Probirmamsell, Promenade-Abenteuer, Liebesbotschaft-Galopp, Aschenbrödel-Quadrille och Piccolo-Marsch) men det har visat sig omöjligt att avgöra om de gjordes av Strauss eller Bayer. Det enda som är säkert är att klaverutdragen till två av styckena (Liebesbotschaft-Galopp och Promenade-Abenteuer) utfördes av Rudolf Raimann (1861-1913).

Om polkan
Speltiden är ca 4 minuter och 49 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Promenade-Abenteuer i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Olof Hammar (ingenjör)

Olof Gillis Hammar, född 13 september 1897 i Göteborg, död 7 januari 1995 i Älvsborgs församling, var en svensk ingenjör. 

Hammar, som var son till doktoringenjör Hugo Hammar och Betty Nordeman, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1922. Han var anställd vid Mekaniska prövningsanstalten 1922–1924, i USA 1924–1926, i Storbritannien 1927–1930, vid AB Vattenbyggnadsbyrån 1930, vid Sydsvenska Kraft AB 1933–1936 och 1939–1946, bedrev egen konsulterande verksamhet i Malmö 1936–1938 och var professor i ångteknik vid  Chalmers tekniska högskola 1946–1964. Han var därefter konsult vid Sydsvenska Kraft AB i Malmö 1964–1971. 

Hammar projekterade och byggde ångkraftverk i Malacka, Indien, Australien och Sverige. Han var styrelseledamot i Värmlands Rederi AB 1935–1964, i AB Gilius 1952–1964, ordförande för avdelning VE i Tekniska samfundet i Göteborg 1959–1963, hedersmedlem i Wissenschaftliche Beirat av Vereinigung der Grosskraftwerksbetrieber 1965 samt sakkunnig för professurer i Norge och Finland. Han skrev artiklar i tekniska tidskrifter och konferenshandlingar. Hammar är begravd på Lerums Västra kyrkogård.

Källor

 Hammar, Olof Gillis på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska professorer i maskinteknik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Ingenjörer från Göteborg
Födda 1897
Avlidna 1995
Män
Danmark i paralympiska spelen

Danmark har deltagit i   paralympiska spel sedan  sommarspelen 1968 i Tel Aviv i Israel. Totalt har landet  (2021) hämtat hem 310 medaljer varav 6 i de paralympiska vinterspelen. Danmarks högsta  placering i medaljligan är en 11 plats vid de Paralympiska sommarspelen 1988 i Seoul i Sydkorea.

Siffror i fetstil är rekord för Danmark.

Siffror i fetstil är rekord för Danmark.

Källor

Danmark i paralympiska spelen
Waterloo (1970)

Waterloo är en historisk krigsdramafilm från 1970, regisserad av Sergej Bondartjuk och producerad av Dino De Laurentiis. Filmen var en samproduktion mellan Italien och Sovjetunionen.

Handling 
Våren år 1814 står Franska kejsardömet inför nederlag i händerna på sjätte koalitionen och landets kejsare Napoleon tvingas i exil på den lilla ön Elba av sina generaler och fiender. 

Cirka tio månader senare återvänder han till Frankrike för att återta tronen från landets nye kung Ludvig XVIII och landets trupper under fältmarskalk Michel Ney som skickats söderut för att arrestera honom byter sida.

Efter att Napoleon återtagit makten i Frankrike får han reda på att hans fiender har förklarat krig mot honom och han gör sig redo att marschera med en armé in i Belgien och besegra den anglo-allierade armén under Hertigen av Wellington och den preussiska armén under Gebhard Leberecht von Blücher.

Sommaren 1815 marscherar Grande Armée in i nuvarande Belgien och vinner slaget vid Ligny men lyckas inte vinna vid Quatre-Bras, den 18 juni besegras Napoleons armé i det avgörande slaget vid Waterloo.

Roller i urval

Produktion 
Filmen spelades in i studio i Rom, på det kungliga slottet i Caserta och utanför Uzjhorod i sovjetrepubliken Ukraina.

Historiska fel i filmen 
I Waterloo finns det många anmärkningsvärda fel som inte inträffade i verkligheten::

När Napoleons generaler kom och krävde hans abdikation var fältmarskalk Soult med i scenen men i verkligheten krigade han mot Wellington i södra Frankrike.

Ett annat fel i filmen är den stora balen som britterna enligt filmen höll i ett fint balrum innan de ger sig ut på fältet mot fransmännen. I verkligheten var britterna i en lada.

Referenser 

Filmer 1970
Krigsfilmer
Napoleonkrigen på film
Napoleon på film
Belgien på film
Frankrike på film
Filmer inspelade i Italien
Lars Andersson i Hovgården

Lars Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Hovgården), född 17 november 1785 i Vansö socken, död där 15 juli 1822, var en svensk riksdagsman i bondeståndet.

Andersson företrädde Åkers härad av Södermanlands län vid den urtima riksdagen 1817–1818. Han var då suppleant i allmänna besvärs- och ekonomiutskottet och ledamot i förstärkta statsutskottet.

Referenser

Noter

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1785
Avlidna 1822
Personer från Vansö socken
Emma Beskow (översättare)

Emma Beskow, född 1862, död 23 maj 1935, var en svensk stenograf och översättare. Beskow översatte verk till svenska, i huvudsak uppbyggelselitteratur. Som stenograf nedtecknade hon predikningar, och en samling av dessa från 1905 till 1927 gavs ut i bokform. 1935 gavs Höstblomster : berättelser och minnen ut postumt på Evangeliska Fosterlandsstiftelsens förlag, med ett förord av prins Oscar Bernadotte. Beskow var också verksam som missionär, och bland annat aktiv i sällskapet Svenska missionen i Kina.

Referenser 

Svenska översättare under 1900-talet
Svenska missionärer
Födda 1862
Avlidna 1935
Kvinnor