kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Annicka (travhäst)

Annicka, född  på Ekeby gård i Tystberga i Södermanlands län, är en svensk varmblodig travhäst. Hon tävlade mellan åren 2008–2012, och tränades och kördes av Jörgen Westholm under hela sin tävlingskarriären. Annicka sprang totalt in 2,9 miljoner kronor på 53 starter, varav 15 segrar, 7 andraplatser och 4 tredjeplatser. Hennes största seger tog hon i Svenskt Trav-Oaks (2008). Bland henns främsta meriter räknas även andraplatsen i Breeders' Crown (2008).

Karriär 
Annicka tävlingsdebuterade som treåring den 4 april 2008 på Rättviks travbana, i ett lopp som hon vann med 1,5 längd. Samma säsong ton hon sin karriärs största seger i Svenskt Trav-Oaks på Solvalla, där hon även var favoritspelad på toton, samt kom på andraplats i Breeders' Crown för treåriga ston. 

Annicka tävlade totalt i 4 länder, Sverige, Norge, Finland och Nya Zeeland. I Norge slog hon även banrekord på Bjerke Travbane.

Efter tävlingskarriärens slut har hon varit aktiv som avelssto på Ekeby gård i Tystberga som hon föddes på.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Hästar födda 2005
Svenska varmblodiga travhästar
Hästar som vunnit Svenskt Trav-Oaks
Olav Brattegard

Olav Brattegard, född 23 maj 1903 i Sande, Vestfold, död 1978, var en norsk germanist och språkhistoriker.

Brattegard blev filosofie doktor 1945. Han utnämndes 1947 till docent vid universitetet i Oslo och tjänstgjorde från 1951 till 1973 som professor i tysk filologi vid Norges handelshøyskole. Han författade bland annat Die mittelniederdeutsche Geschäftssprache des hansischen Kaufmanns zu Bergen (2 band, 1945–1946), Edvard Edvardsen: Bergen (2 band, 1951–1952) och Wirtschaftslinguistische Studien (1953).

Källor 
 

Norska germanister
Personer från Vestfold fylke
Avlidna 1978
Norska professorer i lingvistik
Födda 1903
Män
Myomyscus brockmani

Myomyscus brockmani är en gnagare i familjen råttdjur som förekommer i östra Afrika. I flera zoologiska samlingar blev individer av arten förväxlade med Mastomys natalensis.

Arten har mjuk och brun päls på ryggens topp och ljusare brun päls på kroppssidorna. Det finns en tydlig gräns mot den vitaktiga undersidan. Även huvudet är brunt med undantag av hakan och strupen som är vita. Myomyscus brockmani saknar tumme och har fem tår vid bakfoten men den första tån är liten. Svansen är täckt av fjäll och av glest fördelade styva hår. Honor kan ha 8 eller 10 spenar. Vuxna exemplar är 93 till 125 mm långa (huvud och bål), har en 115 till 175 mm lång svans och väger 22 till 39 g. Bakfötterna är 18 till 22 mm långa och öronen är 14 till 20 mm stora.

Utbredningsområdet sträcker sig från sydöstra Tchad och södra Sudan till västra Somalia och centrala Tanzania. Habitatet utgörs av klippiga savanner med glest fördelade träd och buskar. I magsäcken av några exemplar hittades substanser som liknade stärkelse. På grund av kindtändernas konstruktion antas att arten har mjuk föda. Individerna gömmer sig på dagen i bergssprickor och mellan stenar. Antagligen föds ungarna vid slutet av regntiden. Två honor var dräktiga med 6 respektive 7 embryon.

För artens bestånd är inga hot kända. IUCN listar Myomyscus brockmani som livskraftig (LC).

Referenser 

Råttdjur
brockmani
Däggdjur i etiopiska regionen
I Came to Dance

I Came to Dance är ett musikalbum av Nils Lofgren som utgavs 1977 på skivbolaget A&M Records. Det var hans tredje album som soloartist. Skivan fick inte något gott mottagande av musikpressen. Joe Viglione menar i en retrospektiv recension av skivan på Allmusic att den är alltför precis och perfekt för att komma till liv. Musikmagasinet Rolling Stone var också negativt inställda liksom Robert Christgau på The Village Voice som menade att albumets texter inte höll måttet.

Albumet nådde plats 36 på amerikanska Billboard 200-listan och plats 30 i Storbritannien. Det sålde även bra i Sverige där det nådde plats 14 på albumlistan.

Låtlista 
(låtar utan angiven upphovsman av Nils Lofgren)
"I Came to Dance" - 4:30
"Rock Me at Home" - 4:30
"Home Is Where the Hurt Is" - 4:12
"Code of the Road" - 4:51
"Happy Ending Kids" - 3:01
"Goin' South" - 4:03
"To Be a Dreamer" - 3:45
"Jealous Gun" - 3:50
"Happy" (Mick Jagger, Keith Richards) - 3:22

Källor 

Musikalbum 1977
Album av Nils Lofgren
Petri Hulkko

Petri Hulkko, född 1961, är generallöjtnant och nuvarande kommendör för den finländska armén, motsvarande arméchef i Sverige.

Referenser

Män
Födda 1961
Levande personer
Finländska generaler
Birger Fougel

Birger Fougel eller Birger Vogel, född 1715, död 1 februari 1799 i Stockholm, var en svensk bryggare, ålderman i bryggareämbetet.

Biografi
1757 bekostade Fougel en förlängning av lastbron över järngraven vid Slussen. 1758 köpte han godset Enskede gård av riksrådet Gustaf Palmfelt, och innehade det till 1778 då han sålde det till fabrikören Anders Östberg för 13 888 riksdaler, 42 skilling och 8 runnstycken specie.
Fougel satt även i kyrkorådet för Maria Magdalena församling.

Utöver ovan var Fougel även medlem i Svenska Frimurare Orden och var en av direktörerna för Frimurarebarnhuset. Han förlänades Serafimermedaljen.

Familj
Fougel var gift med Ulrika Charlotta Johansdotter Syrck och fick med henne i vart fall tre barn; 1768 Birger Fougel, 1771 Gustaf Fougel och 1773 Ulrika Margareta Fougel.

Utmärkelser
Serafimermedaljen

Källor
Dagligt allehanda, 25 februari 1799, sid 2.

Svenska bryggare
Mottagare av Serafimermedaljen
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1715
Avlidna 1799
Män
Lottatraditionsförbundet i Finland

Lottatraditionsförbundet i Finland (finska: Suomen lottaperinneliitto) är en finländsk organisation som grundades 1992 i Helsingfors med syfte att upprätthålla de ideal som åren 1921–1944 omhuldades av Lotta Svärd-organisationens medlemmar. 

Under 1960- och 1970-talen var synen på lottorna i Finland av politiska skäl mycket negativ. Senare kom dock lottorna och deras verksamhet att uppskattas allt mer, även av statsmakten. Sovjetunionens sönderfall i början av 1990-talet och en nytolkning av fredsfördraget i Paris gjorde det möjligt att "rehabilitera" dem, vilket ledde till bildandet av Lottatraditionsförbundet.

Källor

Organisationer i Finland
Karl-Lothar Schulz

Karl-Lothar Schulz, född den 30 april 1907 i Königsberg, död den 26 september 1972 i Wiesbaden, var en tysk fallskärmsjägare och generalmajor i Luftwaffe under andra världskriget. Han var också mottagare av Riddarkorset av Järnkorset med eklöv och svärd.

Biografi 
Schulz föddes den 30 april 1907 i staden Königsberg i dåvarande Ostpreussen. Efter att ha tagit examen vid Wilhelm-gymnasiet i Hamburg tog han 18 år gammal värvning i Riksvärnet. Från början var det menat att Schulz skulle bli artillerist, men på grund av överbemanning fick han istället tjänst vid den preussiska polisen. År 1933 förflyttades han till specialenheten Polizeiabteilung z.b.V. Wecke som samma år inkorporerades i det nygrundade Luftwaffe.

Andra världskriget 
1940 befordrades Schulz till kompanichef för 1. Fallschirmjäger-Division och deltog samma år i den tyska offensiven mot Västeuropa. Under invasionen av Holland fick han i uppdrag att säkra det strategiskt viktiga flygfältet vid Waalhaven, nära Rotterdam. Trots att de holländska försvararna hade tillgång till både luftvärn och pansar, så lyckades tyskarna landa utan större förluster. Med hjälp av soldater ur 22. Luftlande-Infanterie-Division, erövrade de därefter flygfältet och slog tillbaka en serie holländska motattacker.   

Ett kort tag senare kapitulerade Holland. För sin roll i fälttåget belönades Schulz med Riddarkorset av Järnkorset, och deltog därefter i anfallet mot Kreta, för vilket han befordrades till major. Under den tyska invasionen av Sovjetunionen 1941, utmärkte sig Shulz under striderna vid Leningrad och upphöjdes till överste, samt kunde lägga till eklöv till sitt Riddarkors.

Åren 1944-45 tjänstgjorde han på den italienska fronten och deltog i slagen vid Anzio och Monte Cassino. Den 17 januari följande år erhöll han generalmajors grad, men blev senare tvungen att kapitulera till amerikanerna och hamna i krigsfångenskap. Ett par år senare var han åter på fri fot och slog sig ner staden Wiesbaden i Västtyskland, där han sedan avled den 26 september 1972, 65 år gammal.

Befordringshistorik

Bildgalleri

Utmärkelser 
Karl-Lothar Schulz utmärkelser 

 Järnkorset (1939)
 Andra klassen: 12 maj 1940
 Första klassen: 12 maj 1940
 Tyska korset i guld: 26 februari 1942
 Riddarkorset av Järnkorset med eklöv och svärd
 Riddarkorset: 24 maj 1940
 Eklöv: 20 april 1944
 Svärd: 18 november 1944
 Ärmelband Kreta

Referenser

Noter

Webbkällor 
 http://www.geocities.ws/orion47.geo/WEHRMACHT/LUFTWAFFE/Generalmajor/SCHULZ_KARL-LOTHAR.html
 http://www.lexikon-der-wehrmacht.de/Personenregister/S/SchulzKL.htm

Tryckta källor 
 Kurowski, Franz (1995) (på engelska) The History of the Fallschirmpanzerkorps Hermann Göring: Soldiers of the Reichsmarschall .
 Williamson, Gordon (2012) (på engelska) Knight's Cross and Oak-Leaves Recipients 1939-40 
 Berger, Florian (2011) (på engelska) The Face of Courage: The 98 Men Who Received the Knight's Cross and the Close-Combat Clasp in Gold

Externa länkar 

Män
Födda 1907
Avlidna 1972
Personer från Königsberg
Tyska militärer under 1900-talet
Mottagare av Riddarkorset med eklöv och svärd
Mottagare av Tyska korset
Soldathemsförbundet

Soldathemsförbundet (finska: Sotilaskotiliitto) är en finländsk organisation som grundades 1921 med syfte att bedriva soldathem. Det är Finlands äldsta frivilliga försvarsorganisation. 

En pionjär inom förbundet var Katri Bergholm, som var ordförande 1921–1937 och efterträddes av Toini Jännes 1937–1942. Förbundet hade 2006 fyrtio medlemsföreningar, av vilka Kustsoldathemsföreningen (Rannikkosotilaskotiyhdistys, Helsingfors, grundad 1918) med drygt 400 medlemmar är en av de äldsta; störst är Rajasotilaskotiyhdistys (grundad 1946) som har 650 medlemmar och bedriver verksamhet i gränstrakterna. Vid Nylands brigad verkar Dragsviks soldathemsförening, grundad 1951. 

År 2005 fanns i Finland 50 soldathem, 21 lägersoldathem och 33 mobila enheter som betjänar de värnpliktiga till exempel  under manövrar. Verksamheten baserar sig huvudsakligen på frivilliga, oavlönade insatser av omkring 7 000 soldathemssystrar. Dessutom arbetar i soldathemmen omkring 300 avlönade personer.

Källor

Externa länkar
Soldathemsförbundet webbplats (finska)

Organisationer i Finland
Sanni Hakala

Sanni Hakala är en ishockeyspelare från Jyväskylä i Finland som spelar för HV71 och det finska landslaget. Hon vann finska FM-serien med Jyväskylä-laget JYP, SM-silver med HV71 samt VM- och OS-brons med det finska landslaget. Den 17 februari 2023 gjorde Hakala sitt 100:e med HV71 i SDHL. Hon hade dessutom sedan tidigare 100 assist och hade därmed gjort 200 poäng.

Referenser 
 

Finländska ishockeyspelare
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2018
Olympiska bronsmedaljörer 2022
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2022
Ishockeyspelare i HV71
Spelare i Oulun Kärpät
Spelare i JYP
Alumner från University of Minnesota
Personer från Jyväskylä
Kvinnor
Födda 1997
Levande personer
Maibritt Kviesgaard

Maibritt Kviesgaard, född 15 maj 1986  i Århus, är en dansk tidigare handbollsspelare (högersexa).

Karriär

Klubbar i karriären 
Kviesgaard första elitklubb var Brabrandt IF 2003–2004. Maibritt Kviesgaard hörde sedan 2005–2006 till truppen i KIF Vejen som året innan hetat KIF Kolding. Ett år senare anslöt hon till GOG Svendborg TGI. Efter att GOG hamnat i finansiella svårigheter och föreningen framtid blev oviss, skrev Kviesgaard 2009 ett treårskontrakt med SK Aarhus. Sommaren 2011 bytte Kviesgaard tikk FC Midtjylland Håndbold. Med den klubben fick hon spela i Champions League  I december 2011 kom korsbandsskadan och spolierade säsongen. Det tog henne 15 månader innan hon gjorde comeback i FCM Håndbold. I maj 2013 tog hon sin första danska mästerskapstitel med FC Midtjylland. Efter mästartiteln bytte hon klubb till Team Esbjerg. Kviesgaard vann sin andra titel 2016 med Team Esbjerg. Efter säsongen 2017–2018 avslutade hon sin karriär.. Hon har sedan spelat en säsong på lägre nivå i Kolding HK.

Landslaget 
Kviesgaard spelade för de danska ungdomslandslagen 2002 till 2005. Hon fick debutera i det danska A-landslaget den 1 augusti 2006 mot Sverige. Kviesgaard har spelat 114 landskamper för Danmarks damlandslag och står för 225 mål i protokollen. Med Danmark deltog hon EM 2008 och  2010. I EM 2010 valdes hon in i All star Team. Hon tillhörde också truppen i VM 2009 och 2011. Maibritt Kviesgaard blev korsbandsskadad i en VM-match mot Argentina den 5 december 2011 och rehabiliteringen tog 15 månader till februari 2013. Första landskampen efter skadan den 2 juni 2013 mot Turkiet. Hon återkom till VM 2013. I detta VM vann hon en bronsmedalj med det danska damlandslaget. Men Jan Pytlik tog bort henne ur truppen innan semifinalen. Sista landskampen spelade Kviesgaard den 22 mars 2015 mot Polen. Sista mästerskapet blev EM 2014.

Meriter i klubblag 
 Dansk mästare två gånger: 2013 (med FC Midtjylland) och 2016 (med Team Esbjerg)
 Dansk cupmästare 2017 med Team Esbjerg

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Danska handbollsspelare
Idrottare från Århus
Kvinnor
Födda 1986
Levande personer
4292 Aoba

4292 Aoba eller 1989 VO är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 november 1989 av den japanska astronomen Masahiro Koishikawa vid Ayashi-observatoriet i Japan. Den är uppkallad efter slottet Aoba-jō i Sendai.

Asteroiden har en diameter på ungefär 24 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Masahiro Koishikawa
Astronomiska upptäckter 1989
D mol

D mol är en musikgrupp från Montenegro som  representerade Montenegro i Eurovision Song Contest 2019 med låten "Heaven" i Tel Aviv, Israel.

Medlemmarna i gruppen är sångarna Tamara Vujačić, Mirela Ljumić, Željko Vukčević, Ivana Obradović, Emel Franca och Rizo Feratović.

Källor 

Montenegrinska musikgrupper
Deltagare i Eurovision Song Contest 2019
Artister som representerat Montenegro i Eurovision Song Contest
Gudetama

Gudetama, japanska ぐでたま, är en figur, skapad av en japanska leksakstillverkaren Sanrio. Gudetama är en lat äggula som ifrågasätter det mesta och förefaller att vara deprimerad. Gudetama vilar ofta på en äggvita. Gudetama spelar även huvudrollen i en serie kortfilmer.

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor 
  

2010-talets leksaker
Produkter lanserade 2013
Fiktiva figurer introducerade 2013
Sanrio
4298 Jorgenúnez

4298 Jorgenúnez eller 1941 WA är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 17 november 1941 av den spanske astronomen Isidre Pòlit vid Observatori Fabra i Barcelona. Den är uppkallad efter Jorge Núnez.

Asteroiden har en diameter på ungefär 16 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Isidre Pòlit
Astronomiska upptäckter 1941
4297 Eichhorn

4297 Eichhorn eller 1938 HE är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 19 april 1938 av den tyske astronomen Wilhelm Dieckvoß i Heidelberg. Den är uppkallad efter Heinrich K. Eichhorn.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Wilhelm Dieckvoß
Astronomiska upptäckter 1938
Februaribombardemangen

Februaribombardemangen var sovjetiska bombangrepp på Finlands huvudstad Helsingfors i februari 1944. Sovjetunionen hade nyligen kommit med fredsinviter i det pågående fortsättningskriget, och för att ge eftertryck åt dessa företogs tre massiva bombräder med tio dagars mellanrum den 6, 16 och 26 februari. 

Huvudstadens luftvärn var vid denna tid ett av de slagkraftigaste i Europa, men eftersom Sovjetunionen satte in sammanlagt drygt 2 100 stridsflygplan i de tre räderna hade skadorna kunnat bli synnerligen omfattande. I jämförelse med den förödelse som attacker av motsvarande omfattning ledde till i Mellaneuropa kom Helsingfors lindrigt undan. En orsak till detta var att Sovjetunionen saknade ett strategiskt bombflyg av det slag som västmakterna förfogade över. Materiel som var avsedd för andra ändamål lämpade sig inte för nattbombardemang av städer, och därtill brast det i själva det tekniska utförandet. 

Att Helsingfors undgick den totala förstörelse som drabbade många mellaneuropeiska städer berodde dock huvudsakligen på att dess luftförsvar var så effektivt. Koncentrerad spärreld kunde skjutas från ett hundratal rör, som under de tre nätterna avlossade inemot 50 000 granater. I kombination med avledande manövrer ledde detta till att bara knappt ettusen av de 16 000 bomber fienden fällde träffade mål i stadskärnan; resten dalade ned i havet, över skog och åkrar. Man hade tänt stockbrasor i Nordsjö, som i likhet med stadens centrum låg på en udde. Stockbränderna förledde de ryska flygarna att tro att staden låg där, ett stycke österut, och vräka sina bomber över detta i stort sett obebodda område. 

I förhållande till de sovjetiska angreppsinsatserna var förlusterna i människoliv och de materiella skadorna följaktligen ringa. De omkomna uppgick till 120, medan de sårade var 437. Under räderna totalförstördes 109 byggnader; bland annat Helsingfors universitets huvudbyggnad drabbades av en förödande brand, vilket upplevdes som den svåraste materiella förlusten.

Källor

Fortsättningskriget
Helsingfors under 1900-talet
Madame Eloffe

Adélaïde Henriette Damoville, känd som Madame Eloffe, född 1759, död 1805, var en fransk sömmerska och modehandlare. Hon var sömmerska till drottning Marie Antoinette.

Hon var niece till Mme Pompey och efterträdde henne i privilegiet att förse kvinnorna vid det franska hovet med klädornament och accessoarer. Eloffe gjorde sig dock mycket goda förtjänster och kunde i vissa fall rentav ta högre priser för dekorationer och detaljer än för en helt ny klänning. Hon sydde också upp formella klänningar för hovpresentationer, och tog år 1787 2 049 livres för en sådan.  

Eloffe var under de sista åren före franska revolutionen rival till Rose Bertin, och blev en ofta anlitad sömmerska till Marie Antoinette.  Medan Bertin var modedesigner, specialiserade sig Eloffe främst på att göra om och reparera gamla plagg och förse dem med ny dekor, men dessa tjänster blev populära även bland de mest förmögna kunderna i slutet av 1780-talet, när den ekonomiska krisen gjorde en större sparsamhet aktuell, särskilt sedan Marie Antoinette själv av hänsyn till krisen börjat prioritera att sy om gamla plagg snarare än köpa nya kreationer. År 1785 var Marie Antoinette skyldig Bertin 90 000 livres och Eloffe 25 000. Bland hennes kunder fanns prinsessorna Victoire, Adelaide och grevinnan av Artois, som tillsammans med Marie Antoinette var hennes huvudkunder och fram till 1793 gav henne två tredjedelar av hennes inkomst. Före revolutionen tjänade hon 100 000 livres om året; efter 1790 sjönk denna till 16 000, och hon började också ta emot direkta betalningar snarare än att ta emot pengarna genom kvartalsvisa inbetalningar. 

Hennes räkenskapsböcker är bevarade och betraktas som viktiga tidsdokument, särskilt ifråga om Marie Antoinettes klädkonsumtion (Rose Bertins räkenskapsböcker är inte bevarade), och har blivit utgivna av Gustave-Armand-Henry: Modes et usages au temps de Marie Antoinette: Livre-journal de Madame Eloffe, 2. vols. (Paris, 1885).

Källor 
 Roche, Daniel, The culture of clothing: dress and fashion in the ancien regime, Cambridge University Press, Cambridge, 1996[1994]

Kvinnor
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Marie-Antoinette
Födda 1759
Avlidna 1805
Dieter Stöffler

Dieter Stöffler, född den 23 maj 1939 i Schramberg, död den 5 april 2023, var en tysk geolog och mineralog.

Stöffler studerade mineralogi, geologi och kemi vid universitetet i Tübingen 1958–1963. År 1963 promoverades han där till doctor rerum naturalium . År 1970 habiliterade han sig i Tübingen inom ämnesområdet geovetenskaper. Åren 1969–1975 deltog Stöffler i undersökningen av stenprover från månen inom ramen för NASA:s Apolloprogram. Åren 1974–1993 var han lärare vid universitetet i Münster och 1986–1993 föreståndare för det av honom grundade institutet för planetologi vid universitetet i Münster. Åren 1993–1999 var Stöffler föreståndare för Museum für Naturkunde  i Berlin. Samtidigt var han 1993–2005 lärare i mineralogi och petrografi vid Humboldt-Universität zu Berlin.

Utmärkelser (i urval) 
 1988: Asteroiden  4283 Stöffler uppkallades efter honom
 1990: Gottfried Wilhelm Leibniz-priset 
 1993: Barringermedaljen från Meteoritical Society
 1995: Ledamot av Berlin-Brandenburgische  Akademie der Wissenschaften
 1998: Ledamot av Leopoldina
 2017: Det på Marsmeteoriten NWA 856 upptäckta mineralet inom fältspatgruppen Stöfflerit (CaAl2Si2O8) uppkallades efter honom.

Källor

Noter

Tyska geologer
Personer verksamma vid universitetet i Münster
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Tyskt museifolk
Ledamöter av Leopoldina
Geologer under 1900-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Tyska eponymer
Födda 1939
Män
Avlidna 2023
Katharina av Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst

Katharina av Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst, född 19 januari 1817 i Stuttgart, död 15 februari 1893 i Freiburg im Breisgau, var en tysk furstinna och nunna. 

Hon var dotter till furst Carl Albert III av Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst och Leopoldine von Fürstenberg, och gifte sig 1838 med Franz Erwin, Graf von Ingelheim, och 1848 med furst Karl av Hohenzollern-Sigmaringen. 

Hon blev änka 1853, och blev novis i Sant'Ambrogio della Massima i Rom. År 1859 lämnade hon klostret och anmälde det till Inkvisitionen. Hon avlade vittnesmål där hon anklagade novisernas övervakare, syster Maria Luisa, för att påstå sig motta meddelanden från Jesus och låta sig tillbes, utföra ritualer reserverade för präster, inkorporera sex i de kyrkliga ritualerna och ha samlag med både noviser och präster, och hur hon, Katharina, hade blivit utsatt för mordförsök då hon protesterat. Hennes anmälan resulterade i att klostret upplöstes, och dess medlemmar splittrades och placerades ut i olika kloster.

Källor 
 Hubert Wolf, The Nuns of Sant'Ambrogio: The True Story of a Convent in Scandal, 2015

Noter

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1817
Avlidna 1893
Personer i Kyrkostaten under 1800-talet
Huset Hohenlohe
Personer från Stuttgart
Henriette Lustig

Henriette Lustig, född 1808, död 1888, var en tysk affärsidkare.  Hon grundade och drev ett tvätteri i Köpernick från 1835. Det finns ett minnesmärke och en skulptur över henne i hennes hemstad.

Källor 

Kvinnor
Födda 1808
Avlidna 1888
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Julie Zanders

Julie Zanders, född 1804, död 1869, var en tysk affärsidkare.  Hon drev efter sin makes död pappersfabriken Schnabelsmühle (Bergisch Gladbach) från 1836.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Födda 1804
Avlidna 1869
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Christine Englerth

Christine Englerth, född 1767, död 1838, var en tysk affärsidkare.  Hon drev kolgruvan Eschweiler Bergwerks-Verein, en av Aachens ledande kolgruvor, från 1814.

Referenser 

Englerth, Christine i Neue Deutsche Biographie (NDB)
 Béatrice Craig, Women and Business since 1500: Invisible Presences in Europe and North America?

Kvinnor
Födda 1767
Avlidna 1838
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Tyska företagsledare
Philippa Walton

Philippa Walton, född 1675, död 1749, var en brittisk affärsidkare.  Hon drev en av Englands större krutfabriker från 1711 och var under sin verksamhet en av de främsta bland dem som försåg den brittiska armén med krut, och tjänade en förmögenhet på sitt kontrakt med kronan. 

Hon var dotter till John Bourchier från Ipswich och gifte sig med Londonköpmannen William Walton, som grundade en krutfabrik i Waltham Abbey 1702, vilken hon tog över efter hans död.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 John Wilson, Steven Toms, Abe de Jong, Emily Buchnea: The Routledge Companion to Business History

Personer inom Englands näringsliv under 1700-talet
Födda 1675
Avlidna 1749
Kvinnor