kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
HD 97048

HD 97048 är en ensam stjärna i norra delen av stjärnbilden Kameleonten, som också har variabelbeteckningen CU Chamaeleontis och är en Herbig-Ae/Be-stjärna. Den har en varierande skenbar magnitud av 8,38-8,48 kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 5,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 603 ljusår (ca 185 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 34 km/s. Stjärna ingår i stjärnföreningen Chamaeleon T1 och är fortfarande inbäddad i det mörka molekylära molnet som den bildas från. Den lyser upp en liten reflektionsnebulosa mot det mörka molnet.

Egenskaper
HD 97048 är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A0 Vep, som visar starka variabla emissionslinjer i dess spektrum, vilket anger att ett skal omger stjärnan. Den har en massa som är ca 2,5 solmassor, en radie som är ca 1,7 solradier och har ca 33 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 10 500 K.

Ljusstyrkan hos HD 97048 varierar mellan magnituderna 8,38 och 8,48 och den klassificeras som en Orion-variabel. Dess spektrum är också variabelt. Spektralklassen ges vanligtvis som A0 eller B9, ibland med luminositetsklass jätte, ibland huvudserien. Spektrumet visar starka variabla emissionslinjer som indikerar ett skal som omger stjärnan.

Planetsystem
HD 97048 har en betydande stoftskiva mellan 40 – 850 AE från stjärnan med en lutning av 40° mot stjärnans ekvatorialplan. Skivan har en hastighetskink hos kolmonoxidgas och ett intensitetsgap vid 130 AE, vilket misstänks orsakas av en planet av typen superjupiter. År 2019 upptäcktes HCO+-jon- och vätecyanidemission från skivan, vilket tyder på att en stor mängd gas kretsar bortom 200 AE-radien.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/54413/hd97048.

Stjärnbilden Kameleonten
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Blåa jättar
Herbig-Ae/Be-variabler
Upplands runinskrifter 1005

U 1005 är en vikingatida runsten av röd granit i Hov, Rasbo socken och Uppsala kommun. 
Runstenen är 0,75 meter hög, 1,25 meter bred och 0,3-0,4 meter tjock. Runhöjden är 7 cm. Övre och mellersta delen av stenen saknas.

Stenen beskrevs på 1500-talets slut av Johannes Bureus.

Inskriften

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden

Källor 

 
Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Hela försäkring

Hela Försäkring AB, tidigare Allra Försäkringar AB , fokuserar på tandvårdsförsäkringar. 

Bolagets VD december 2022 är Kristian Wikberg . Wikberg var en av fem som polisanmäldes 2017 av Pensionsmyndigheten för att ha "agerat på sätt som tyder på att man mest varit intresserade av att berika aktieägarna". Alla fem, förutom Wikberg, fälldes och fängslades . Wikberg är även omnämnd på sidan Offshoreleaks som huvudägare till ett antal Maltabaserade offshorebolag .

Referenser 

Svenska försäkringsbolag
12541 Makarska

12541 Makarska eller 1998 PD1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 augusti 1998 av Višnjan-observatoriet i Kroatien. Den är uppkallad efter den kroatiska staden Makarska.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Višnjan-observatoriet
Astronomiska upptäckter 1998
12542 Laver

12542 Laver eller 1998 PN1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 augusti 1998 av den australiensiske amatörastronomen John Broughton vid Reedy Creek-observatoriet. Den är uppkallad efter tennisspelaren Rod Laver.

Den tillhör asteroidgruppen Hygiea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hygiea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av John Broughton
Astronomiska upptäckter 1998
Marguerite de La Rocque

Marguerite de La Rocque, död efter 1542, var en fransk adelskvinna. Hon överlevde fem år, 1536–1541, sedan hon blivit ilandsatt i vildmarken på den obebodda ön Île des Démons i  Franska Kanada av sin förmyndare efter ett utomäktenskaplig kärleksförhållande. Hennes öde skildrades av i Heptaméron av Margareta av Navarra 1558, och har sedan dess utgjort ämne inom fiktion, facklitteratur, forskning och populärkultur.

Källor

Noter 

Födda 1500-talet
Kvinnor
Avlidna 1500-talet
Personer i Nya Frankrike
Personer i Frankrike under 1500-talet
Edward Summanen

Edward Summanen, född 1980 i Stockholm, är en svensk författare och sakkunnig inom hbtq-frågor. Edward Summanen är socionom och genusvetare och har arbetat med hbtqi-frågor sedan 2008, bland annat 6 år som projektledare på RFSL Ungdom och 6 år som sakkunnig i transfrågor på RFSL. Han arbetar sedan maj 2022 på förbundskansliet tillhörande Transammans – förbundet för transpersoner och närstående. Edward Summanen debuterade som författare 2008 och är i Sverige utgiven på Vombat förlag, Natur & Kultur och Rabén & Sjögren. Sedan maj 2021 är han fast krönikör på den digitala hbtq-tidningen QX.se (en del av QX Förlag) där han framför allt skriver om ämnen relaterade till transpersoners hälsa och livsvillkor.

Bibliografi 

 2008 – Familjeboken. Illustrerad av C. Kåberg.
 2008 – Vad har du i din väska? Illustrerad av C. Kåberg.
 2015 – Familjeboken. Nyutgåva, illustrerad av Johanna Arpiainen. Även utgiven på tyska år 2015 (Das Familienbuch) på Alibri Verlag.
 2017 – Trans, kön och identitet – att arbeta inkluderande. Tillsammans med Tom Summanen.
 2021 – Queera Tider – hbtqi då och nu. 
 2021 – "Andarna vet allt" i Vänskap – 12 berättelser för mellanstadiet.
 2023 – Trans – fakta, forskning och erfarenheter. Tillsammans med Matilda Wurm.

Priser och utmärkelser 

 2013 – RFSU Stockholms eldsjälspokal
 2018 – Transammanspriset
 2021 – Diversity Index Award, kategorin könsidentitet/könsuttryck

Källor 

Svenska författare under 2000-talet
Födda 1980
Levande personer
Män
Dunkerques marinmuseum

Dunkerques marinmuseum (franska: Musée portuaire de Dunkerque) är ett  marinmuseum i hamnstaden Dunkerque i regionen Hauts-de-France i norra Frankrike. Utställningsytan omfattar cirka 3.000 m².

Historik
Dunkerques marinmuseum inryms i ett tidigare tobaksmagasin, med kajplatser för museifartyg strax utanför. Dunkerques kommun köpte byggnaden år 1974. Museet öppnades för allmänheten 1992. Det uppstod på initiativ av tidigare hamnarbetare, som på 1970-talet började samla in och bevara föremål med anknytning till marin verksamhet.

Utställningar 
Dunkerques marinmuseum presenterar en historisk översikt över staden, med fokus på sjöfarten och hamnområdet. Hamnen har ett både geografiskt och strategiskt fördelaktigt läge, nära Storbritannien och Engelska kanalen, med mycket sjöfartstrafik. Museet har såväl tillfälliga utställningar som permanenta samlingar, både inomhus och utomhus. I den "flytande" delen av de permanenta samlingarna ingår bland annat tre skepp förtöjda framför museet, den tremastade fullriggaren Duchesse Anne (1901) (tidigare kallat  Großherzogin Elisabeth), det sedan 1997 k-märkta fyrskeppet Sandettié (1947) och bogserbåten Entreprenör (1965). Duchesse Anne, som är det största bevarade segelfartyget i Frankrike, härbärgerar periodvis tillfälliga utställningar. Museet anordnar också besök till Dunkerques fyr.

Bildgalleri

Källor
Dunkerques marinmuseums webbplats
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Musée portuaire de Dunkerque på franskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
 Dunkerques marinmuseums webbplats

Dunkerque
Museer invigda 1992
Museer i Hauts-de-France
Sjöfartsmuseer
1992 i Frankrike
Gabriela Orvošová

Gabriela Orvošová, född 28 januari 2001, är en tjeckisk volleybollspelare (vänsterspiker).

Kossanyiová spelar i Tjeckiens landslag och deltog med dem vid EM 2021, VM 2022 och vid flera upplagor av  European Volleyball League. Tidigare har hon spelat med dess juniorlandslag, även om de inte kvalificerade sig för något större mästerskap under hennes juniortid. På klubbnivå har hon spelat med klubbar i Tjeckien och Polen.

Referenser

Noter

Födda 2001
Levande personer
Kvinnor
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Tjeckiska landslagsspelare i volleyboll
Volleybollspelare i VK UP Olomouc
Volleybollspelare i BKS Stal Bielsko-Biała
Volleybollspelare i KS Developres Rzeszów
1998 QM5

1998 QM5 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 augusti 1998 av den australiensiske astronomen Frank B. Zoltowski i Woomera.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Frank Zoltowski
Astronomiska upptäckter 1998
1998 QX9

1998 QX9 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 augusti 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Gösta von Platen

Gösta von Platen kan syfta på:

* Gösta von Platen (1871–1929), svensk militär
 Gösta von Platen (1882–1966), svensk militär
Aphae-eup

Aphae-eup (koreanska: 압해읍) är en köping i kommunen Sinan-gun i provinsen Södra Jeolla i den sydvästra delen av Sydkorea,  km söder om huvudstaden Seoul. Den är kommunens administrativa huvudort.

Aphae-eup omfattar sju bebodda öar och ett antal mindre kringliggande obebodda öar.
Den största ön är Aphaedo (49,1 km² /  invånare).

Källor

Indelningar i Södra Jeolla
Carl Henrik von Platen

Carl Henrik Gustafsson von Platen, född den 14 december 1913 i Malmö, död den 21 maj 1995 i Genève, var en svensk friherre och diplomat. Han var son till Gösta von Platen och måg till Axel Axelsson Johnson.

von Platen blev friherre vid faderns död 1929. Efter att ha blivit filosofie kandidat och politices magister blev han attaché vid Utrikesdepartementet 1939. Som sådan tjänstgjorde von Platen i Moskva 1940, Rom 1941 och Ankara 1943, varefter han blev förste sekreterare vid Utrikesdepartementet 1947, med tjänstgöring i Washington 1948–1953. von Platen var byråchef vid Utrikesdepartementet 1954–1959, envoyé och chef för Sveriges ständiga representation vid Förenta Nationernas Europakontor i Genève 1959–1963, fick ambassadörs ställning 1960, tjänstgjorde vid svenska nedrustningsdelegationen i Genève 1962, var chef för Sveriges delegation vid Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling i Paris 1964–1972, ordförande i denna organisations industrikommission 1967–1972 och ständigt ombud vid Förenta nationernas organisation för utbildning, vetenskap och kultur 1965–1972. Han blev svenskt sändebud i disponibilitet 1972. von Platen var ordförande eller ledamot i flera bolagsstyrelser. Han publicerade Diplomati och politik (1966), The Uneasy Truce (1983) och Strängt förtroligt (1986) samt uppsatser i ekonomiska och handelspolitiska ämnen.

Källor 

 
 

Sveriges ambassadörer
Svenska friherrar
Svenska diplomater under 1900-talet
Diplomater från Malmö
Carl Henrik
Födda 1913
Avlidna 1995
Män
Lage Nilsson

Lage Arvid Werner Nilsson, född 27 april 1906 i Övra Ålebäck, Gårdby socken på Öland,  död 14 oktober 1996 i Mörbylånga, var en svensk arkivarie samt folklivs- och ortnamnsupptecknare. 

Nilsson var son till lantbrukaren August Nilsson och Amelie Larsdotter. Han tog studentexamen vid Lunds privata elementarskola 1926 och blev fil. kand. i religionshistoria och folklivsforskning vid Lunds universitet 1931. Han var anställdes 1941 vid landskontoret i Kalmar och var kansliskrivare och arkivarie vid länsstyrelsen i Kalmar från 1946 och fram till sin pensionering

Under sin korta tid som professor i Lund  kom Jöran Sahlgren att intressera Nilsson för ortnamnsforskning. Denne blev en aktiv och intresserad  dialekt- och ortnamnsupptecknare där han i Sahlgrens anda kombinerade namnstudierna med associativa folklivsuppteckningar. Ortnamnen såg han som en del av den bredare kulturhistorien. Åren 1929–34 forskade han på heltid för det av Sahlgren initierade Ortnamnsarkivet i Uppsala och nedtecknade 16 000 öländska ortnamn, med uttal, stavning och ursprung. Hans anteckningar om det lokalhistoriska sammanhanget och traditionsbildningen  kunde bli utförliga och har visat sig vara av stort tvärvetenskapligt värde. Han var dock mera fältforskare och samlare, än han gick den sedvanliga akademiska vägen. Till Lunds universitets folkminnesarkiv  har han överlämnat ett omfattande material med sina uppteckningar och sin forskning rörande de öländska väderkvarnarna. 1956 fick han av Ölands hembygdsförbund uppdrag att bedriva traditionsforskning bland till Amerika utvandrade ölänningar. År 1987 utsågs han till Årets ölänning.

I det av Bertil Palm med flera utgivna bokverket Öland medverkade han i band 2 med en uppsats om öländska ”Seder, bruk och levnadssätt”. I den kulturhistoriska årsboken Kalmar län har han bland annat skrivit om öländsk kalkbränning under 1800-talet och om folktro kring väderkvarnarna. Han medverkade i en rad öländska sockenböcker.

Han är gravsatt i Gårdby.

Referenser

Män
Födda 1906
Avlidna 1996
svenska arkivarier
Personer från Gårdby socken
Svenska lingvister
Svenska folklivsforskare
Åke Lyth

Åke Brunow Lyth, född 29 december 1904 i Stockholm, död 1 januari 1977, var en svensk direktör.

Åke Lyth var son till kontorschefen Axel Lyth och Marie-Louise Lyth, född Nylund. Han avlade studentexamen 1924 och reservofficersexamen 1926 samt diplomerades från Handelshögskolan i Stockholm. Han var under en följd av år verksam i försäkringsbranschen och kom till Allmänna Brand i Jönköping där han 1942 utsågs till verkställande direktör. År 1953 bytte han bana till banksektorn och blev 1954 VD för Sundsvalls sparbank. Han verkade för fusioneringen mellan sparbankerna i Härnösand och Sundsvall och fram till pensioneringen 1969 var han chef för verksamheten i Medelpad samt VD för Sparbanken för Västernorrland. 1955–1969 var Lyth sekreterare i Norrländska sparbanksföreningen och han var även ordförande i Sundsvalls civilförsvarsförening samt verksam inom Medborgarskolan samt under tolv år ordförande i Sundsvalls fastighetsägareförening.

Referenser

Män
födda 1904
Avlidna 1977
Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Gösta von Platen (1871–1929)

Gustaf (Gösta) von Platen, född den 17 mars 1871 i Stockholm, död den 30 oktober 1929 i Malmö, var en svensk friherre och militär. Han var far till Carl Henrik, Gustaf och Magnus von Platen.

von Platen blev underlöjtnant vid Kronprinsens husarregemente 1893 och löjtnant där 1900. Han genomgick krigshögskolan 1904–1906 och var lärare vid ridskolan på Strömsholm 1907–1910. von Platen befordrades till ryttmästare i armén 1909, vid regementet 1911, och till major 1918. Han beviljades avsked från regementet 1921.  von Platen var chef för Svenska telegrambyrån i Malmö 1918–1921 och för Tidningarnas telegrambyrå i samma stad 1921–1922. Han blev sekreterare i Kungliga Automobilklubbens Skåneavdelning 1922. von Platen blev riddare av Svärdsorden 1914. Han blev friherre vid sin äldre brors död på våren 1929.

Källor 

 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020

Svenska officerare
Svenska friherrar
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gösta
Födda 1871
Avlidna 1929
Män
Ela Koulisiani

Ela Koulisiani, född 1 oktober 2002, är en tjeckisk volleybollspelare (center).

Koulisiani spelar i Tjeckiens landslag och har deltagit med dem vid VM 2022, EM 2021, samt European Volleyball League 2021 och 2022. Tidigare har hon spelat med dess juniorlandslag, även om de inte kvalificerade sig för något större mästerskap under hennes juniortid.
På klubbnivå spelar hon för VK KP Brno.

Referenser

Noter

Födda 2002
Levande personer
Kvinnor
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Tjeckiska landslagsspelare i volleyboll
Volleybollspelare i VK KP Brno
Chizuko Ueno

Chizuko Ueno , född 19 december 1950 i Kamiichi, är en japansk feminist och sociolog som har bidragit till genusforskning i Japan.

Ueno tog en kandidatexamen i Sociologi vid University of Tokyo 1974 och fortsatte med en masterexamen 1976 och en doktorsexamen 1980. Efter avslutad utbildning arbetade Ueno som forskare vid Institutet för samhällsvetenskap vid Tokyos universitet, där hon blev intresserad av genus som hon studerat ur ett socialkonstruktivistiskt perspektiv.

Ueno är mest känd för sitt pionjärarbete om begreppet "god hustru, klok mor" (ryōsai kenbo) i det japan, som hon har analyserat i förhållande till moderniseringen av Japan och kvinnornas förändrade roller i landet. Hon har också skrivit mycket om skärningspunkten mellan kön, etnicitet och nationalitet i Japan, liksom om frågor som rör reproduktiva rättigheter och moderskap.

Utöver sitt akademiska arbete har Ueno varit en aktiv deltagare i den feministiska rörelsen i Japan och arbetat för att öka medvetenheten om kvinnofrågor i landet. Hon har varit ordförande för Japan Association of Gender and Law och har varit medlem i olika organisationer som arbetar för jämställdhet, bland annat Japan Women's Studies Association och Japan Association for the Study of Sexuality.

Uenos arbete har fått ett brett erkännande och hon har fått många utmärkelser för sina bidrag till genusforskning. År 2000 tilldelades hon Order of the Rising Sun, Gold and Silver Star, av den japanska regeringen för sitt arbete inom genusvetenskap och sina insatser för att främja jämställdhet i Japan.

Referenser 

 "Chizuko Ueno." i Encyclopedia of Gender and Society. SAGE Publications, Inc. 2009.
 "Chizuko Ueno." i International Encyclopedia of the Social and Behavioral Sciences, Second Edition. Elsevier, 2015.
 "Chizuko Ueno." i Blackwell Encyclopedia of Sociology. Blackwell Publishing, 2007.

Kvinnor
Födda 1950
Levande personer
Genusvetare
Japanska feminister
Alumner från Tokyos universitet
Alumner från Kyoto universitet
Personer verksamma vid Tokyos universitet
Personer verksamma vid Ritsumeikanuniversitetet
Japanska sociologer
Japanska forskare under 1900-talet
Japanska forskare under 2000-talet
Personer från Toyama prefektur
Palæ

Ett palæ (av franska, palais och ursprungligen latin, palatium = palats) är på danska benämningen för adelns eller det högre borgerskapets stadsresidens (danska: bybolig) för vinterbruk. I mer sällsynta fall används det också om kungliga residens, som exempelvis Prinsens Palæ eller Det Gule Palæ i Köpenhamn. Ett palæ är typiskt en byggnad i två eller tre våningar.

I boken Københavnske palæer från 1967 definieras ett palæ som:

I översättning: "Det är ett grundmurat stadshus som med sin storlek och arkitektur - såväl yttre som inre - skiljer sig från de mer blygsamma hustyperna, och som byggts uteslutande som privatbostad för en enda man med familj och hushåll, till skillnad från flervåningshuset avsett för flera familjer, som bara har trappan gemensam."

Se även 
 Nicolai Eigtved

Referenser 

Arkitektur i Danmark
Prinsens Palæ

Prinsens Palæ (även stavat Prinsens Palais) är ett historiskt palæ vid Frederiksholms Kanal i centrala Köpenhamn.

Historia 
Huvudbyggnaden uppfördes av hovbyggmästaren Nicolai Eigtved 1743–1744 som tronföljarbostad åt kronprins Frederik (den senare Fredrik V) och kronprinsessan Louise. Den byggdes om och restaurerades 1766–1768 och övertogs av staten 1849, varefter byggnaden användes för olika ändamål, bland annat för museisamlingar, vilket resulterade i öppnandet av Nationalmuseet 1892. Tillbyggnader gjordes 1929–1936 och 1989–1992, då museets yta utökades med omkring 6.000 m².

Beskrivning 
Byggnaden, som är fredad, är ett av Danmarks äldsta rokoko-palæ i rent franskt stil med en låg portflygel med balustrad ut mot Frederiksholms Kanal och Christiansborgs slott. Arkitekten Eigtveds ursprungliga interiör kan ännu ses på flera ställen i huvudbyggnaden. Trädgården, som anlades av Eigtved som en fransk trädgårdsanläggning, försvann vid utbyggnaden 1932. Riddarsalen var en under en period ateljé för konstnärerna Jens Juel och Nicolai Abildgaard, tills den övertogs av högsta domstolen, Højesteret, vars byggnader förstörts under branden på Christiansborg år 1794.

Ägare av Prinsens Palæ 
 (1684–1712) Wigand Michelbecker
 (1712–1730) W. Edinger
 (1730–1849) Kronan
 (1849–) Danska staten

Källor 
 Inge Mejer Antonsen, Prinsens Palais : det kongelige palais i Kalveboderne, 2 bandet, Nationalmuseet, Poul Kristensen, 1992. .
 B. Linder: Slotte, Herregårde og Palæer i Danmark 1980

Referenser

Externa länkar 

 Nationalmuseet

Slott i Danmark
Indre By
Byggnadsminnen i Köpenhamn
Arkitekturåret 1744
1744 i Danmark
M/Y Wialla III

M/Y Wialla III är en svensk motoryacht från 1923, som ritades av Erik Salander och tillverkades av Önnereds båtvarv (tidigare Lundin & Johanssons båtvarv) i Fiskebäck i Önnered i Göteborg. Hon byggdes enligt beställarens önskemål extra kraftigt för att klara hårt väder på Skagerack. Den ursprungliga motorn var en amerikansk Readwing på 28-36 hästkrafter. Ombyggnad skedde omkring 1938-1939 och vissa inre och yttre renoveringar samt anpassningar enligt originalritningar genomfördes 1991-1997.

M/Y Wialla III k-märktes 2017.

Källor
M/Y Wialla III i Motor Yacht Societys årsbok 2022, sidan 149.
Om M/Y Wialla III på Sjöhistoriska museets webbplats. Läst den 26 december 2022.
Sjöhistoriska museet k-märker nio fritidsbåtar på Båtlivs webbplats den 15 maj 2018. Läst den 26 december 2022.

Noter

K-märkta fritidsbåtar
Svenska fritidsbåtar
Fartyg byggda i Göteborg
Fartyg sjösatta 1923
Bergström (bruksägarsläkt)

Bergström är en värmländsk bruksägarsläkt som producerat flera framstående personer inom svensk bruksnäring, ingenjörsvetenskap och konst. Släktens stamfader var Lars Larsson Bergström (f. 1767) vars sonson Olof Bergström 1854 inmutade en ny gruva i Persberg och 1867 grundade Finshyttans industri. Släkten ägde förutom Finshyttans bruk även Agnesvik, Stadra, Munkeberg och Bosjö Bruk.

Släktmedlemmar, kronologiskt ordnade (urval) 

 Olof Bergström (1821–1883), bruksägare och industriidkare.
 Carl Johan Bergström (1844–1917), bruksdisponent och riksdagsman. 
 Albert Bergström (1847–1928), bruksägare och riksdagsman. 
 Lars Wilhelm Bergström (1849–1922), bruksdisponent och riksdagsman. 
 Johannes Bergström (1851–1940), ingenjör, uppfinnare och vattenkraftsbyggare. 
 Anna Bergström-Simonsson (1853–1937), brukspatronsdotter och svensk sångpedagog. 
 Emma Bergström-Andelius (1862–1956), hemslöjdspionjär. 
 Edvard Bergström (1862–1937), ingenjör, bokhållare, bruksägare, författare och upptäcktsresande i Argentina. 
 Kristina Bergström (1870–1904), svensk formgivare.
 Anna Maria (Maja) Bergström-Alvin (1873–), svensk textilkonstnär.
 Sten Bergström (1875–1962), ingenjör. 
 Sigge Bergström (1880–1975), svensk konstnär.
 Hilding Bergström (1880–1966), ingenjör, uppfinnare och träkemist.
 Björn Ovar Albert Bergström (1887–1986), ingenjör och ägare till Stadra. 
 Bele Bergström (1893–1984), länsjägmästare och svensk silhuettklippare. 
 Carl-Edvard Bergström (1895–), ingenjör och frivillig löjtnant i finska flygvapnet under Vinterkriget. 
 Berith Bergström (1896–1979), svensk miniatyrkonstnär.
 Ingmar Bergström, fysiker.
 Beata Bergström, f. Björkman (1921–2016), svensk fotograf.

Referenser

Noter

Källor
Svenska släktkalendern (1931), Bergström från Värmland.
Svenska män och kvinnor: biografisk uppslagsbok A-B (1942-1948), Albert Bonniers förlag

Svenska släkter
Søren Terkelsen

Søren Terkelsen, född omkring 1590, död omkring 1657 i Skåne, var en dansk översättare. 

Terkelsen var först kammartjänare hos Kristian IV och 1633–1653 tulltjänsteman i Glückstadt. År 1643 översatte han från tyskan den franska herderomanen Astrée (av Honoré d'Urfé) och utgav 1648–1654 i fri översättning de däri inlagda sångerna jämte en del tyska visor med tillhörande melodier under titeln Astreæ Sjungechor, artige og lystige, ny verdslige Viser (60 stycken i tre samlingar). Terkelsen ägde betydande teknisk färdighet, och hans visor var en tid mycket omtyckta. Längre fram översatte han elegin Dafnis Natteklage over Galatheæ Ubestandighe (1656; efter Opitz) samt några av holländaren Jakob Cats komiska berättelser.

Källor 

 

Danska översättare
Danskspråkiga översättare
Översättare från tyska
Översättare under 1600-talet
Danska författare under 1600-talet
Födda 1590
Avlidna 1657
Män
Ugglan