kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nederländerna i olympiska sommarspelen 1924

Nederländerna deltog med 177 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1924 i Paris. Totalt vann de fyra guldmedaljer, en silvermedalj och fem bronsmedaljer.

Medaljer

Guld
 Ko Willems - Cykling, 50 kilometer.
 Adolph van der Voort van Zijp - Ridsport, fälttävlan.
 Adolph van der Voort van Zijp, Charles F. Pahud de Mortanges, Gerard P. de Kruyff och Anton T. Colenbrander - Ridsport, fälttävlan.
 Teun Beijnen och Willy Rösingh - Rodd, tvåa utan styrman.

Silver
 Jacob Meijer - Cykling, 50 kilometer.

Brons
 Gerard Bosch van Drakestein och Maurice Peeters - Cykling, tandem.
 Jan de Vries, Jacob Boot, Harry Broos och Marinus van den Berge - Friidrott, 4 x 100 meter stafett.
 Adrianus De Jong, Jetze Doorman, Hendrik Scherpenhuyzen, Jan Van Der Wiel, Maarten Hendrik Van Dulm och Henri Jacob Wynoldy-Daniels - Fäktning, sabel.
 Johan Carp, Anthonij Guépin och Jan Vreede - Segling, 6 meter.
 Kornelia Bouman och Hendrik Timmer - Tennis, mixeddubbel.

Källor 
 

1924 i Nederländerna
Nationer i olympiska sommarspelen 1924
1924
Matts Roos

Matts Gustav Wilhelm Roos, född 28 oktober 1931 i Helsingfors, är en finländsk fysiker. 

Roos blev student 1949, diplomingenjör 1956, teknologie licentiat 1960 och teknologie doktor 1967. Han tjänstgjorde vid CERN i Genève 1965–1971, blev biträdande professor i kärnfysik vid Helsingfors universitet 1970 och innehade en personlig e.o. professur i partikelfysik 1977–1996. 

Roos var under 1970-talet känd som kärnkraftsmotståndare och var grundare av och ordförande (1976–1979) i Energipolitiska föreningen – Alternativ till kärnkraft. Han har medverkat i redigerandet av omfattande tabellverk över elementarpartiklar. Han ägnar sig även åt måleri, huvudsakligen av abstrakt karaktär, ursprungligen som amatör, men efter att ha deltagit i en rad utställningar, alltmer professionellt.

Källor

Noter

Vidare läsning 

 

Finländska professorer i fysik
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska målare
Födda 1931
Män
Levande personer
Personer från Helsingfors
Ingenjörer från Helsingfors
Partikelfysiker
Personer verksamma vid CERN
Eino Tunkelo

Eino Heikki Tunkelo, född 3 februari 1934 i Helsingfors, är en finländsk fysiker. 

Tunkelo var forskningsassistent vid Tekniska högskolan i Helsingfors 1958–1959, forskare vid Atomenergikommissionen 1960–1964 och forskningschef för reaktorlaboratoriet vid Tekniska högskolan i Helsingfors 1965–1966. Han blev teknologie doktor 1966, var biträdande professor 1966–1971 och professor i teknisk fysik vid Tekniska högskolan i Helsingfors 1971–1973. Han var senare även tillförordnad biträdande professor/professor i industriell ekonomi i Uleåborg och Villmanstrand.

Källor

Finländska professorer i teknisk fysik
Personer verksamma vid Tekniska högskolan i Helsingfors
Födda 1934
Män
Levande personer
Personer från Helsingfors
Ledamöter av Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland
Ballongflykt

Ballongflykt är en fallskärmsliknande flygförmåga som vissa spindelarter nyttjar och som baseras på elektrostatisk repulsion tillsammans med luftströmmar. På grund av denna flygförmåga har spindlar återfunnits 4 kilometer upp i luften och 1500 kilometer ute till havs.

Studier har visat att spindlar kan känna av elektrostatiska fält genom sensoriska hår, så kallade trichobothria på spindelns ben. När den känner av ett sådant fält reser den sig på benen och sticker upp bakkroppen i luften. En typ av rörelsemönster som bara observerats i samband med ballongflykt.

För att lyfta låter spindeln en silkestråd hänga från bakkroppen. Denna tråd blir ofta negativt laddad vilket repellerar mot den negativt laddade ytan som spindeln sitter på, vilket ger tillräckligt med kraft för att lyfta upp den i luften. Kraften kan ökas genom att spindeln klättrar upp på kvistar, löv eller grässtrån. Växterna är jordade och har samma negativa laddning som marken de växer i, men de sticker ut i den positivt laddade luften. Detta skapar ganska kraftiga elektriskt fält i luften runt spetsarna på löven och grenarna - och spindlarna använder dessa fält för att flyga iväg. Väl i luften är det förmodligen även luftströmmar som bestämmer vart spindeln flyger.

Teorin om att små insekter kan flyga med hjälp av elektrostatisk repulsion föreslogs redan i början av 1800-talet. 2013 visade fysikern Peter Gorham att det var matematiskt möjligt och 2018 visade Erica Morley och Daniel Robert vid Universitet i Bristol, genom fysiska tester på spindlar att det fungerar.

Noter 

Flygförmåga hos djur
Brattfors brandfält

Brattfors brandfält är ett naturreservat inom naturvårdsområdet Brattforsheden i Filipstads kommun i Värmlands län.

Området är naturskyddat sedan 2001 och är 81 hektar stort. Reservatet består av mager tallskog och mossar.

Källor 
Länsstyrelsen naturreservatet Brattfors brandfält inom Brattforsheden 

Naturreservat i Filipstads kommun

Naturskyddsområden bildade 2001
Heimo Saarikko

Heimo Saarikko, född 24 februari 1947 i Reso, är en finländsk fysiker.

Saarikko blev filosofie doktor 1978 och doctor rerum naturalium vid Bonns universitet 1981. Han var verksam som lärare och forskare från 1969, bland annat vid CERN i Genève 1975–1979, Serpuchovs acceleratorcentrum i Serpuchov i Sovjetunionen 1978 och vid Bonns universitet 1979–1982. Han blev professor i fysik (lärarnas fysik) vid Helsingfors universitet 1999. Han har skrivit omkring 300 verk inom partikelfysik och ett 30-tal läroböcker och undervisningskompendier.

Källor

Noter

Finländska professorer i fysik
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1947
Män
Levande personer
Personer från Reso
Partikelfysiker
Personer verksamma vid CERN
Karl Johan Larsson (regissör)

Karl Johan Larsson, född 1 februari 1968 i Göteborg, är en svensk filmregissör.

Karl Johan Larsson har regisserat långfilmen Festival och har regisserat över 60 musikvideor, bland annat för artister som Håkan Hellström, Millencollin och Broder Daniel.

Referenser 

Män
Födda 1968
Levande personer
Svenska filmregissörer
Regissörer från Göteborg
Svenska regissörer under 2000-talet
Dan-Olof Riska

Dan-Olof Wilhelm Riska, född 29 mars 1944 i Stockholm, är en finländsk fysiker. Han är son till juristen Olof Riska och gift med sociologen Elianne Riska.

Riska blev teknologie doktor 1974 på avhandlingen On the Nucleon-Nucleon and Lambda-Nucleon Interactions. Han var generalsekreterare för forskningsinstitutet för teoretisk fysik vid Helsingfors universitet 1968–1969 och Norditastipendiat i Köpenhamn 1969–1971. Han var därefter bosatt i USA, där han var assistant professor och research scientist vid State University of New York at Stony Brook 1971–1974 och assistant och associate professor vid Michigan State University 1974–1981. Han utnämndes till den svenskspråkiga professuren i fysik vid Helsingfors universitet 1980. Han var direktör för Forskningsinstitutet för fysik vid Helsingfors universitet 2000–2012. Han har publicerat ett stort antal undersökningar inom teoretisk och tillämpad fysik och har haft ansvarsfulla  uppdrag i finländska och internationella vetenskapliga organisationer, bland annat som viceordförande i CERN:s Förvaltningsråd 2010–2012. Han är sedan 2015 ordförande i Cyprus Research and Educational Foundation. Han invaldes som ledamot av Finska Vetenskaps-Societeten 1981, Akademin för tekniska vetenskaper 1983 och i Finska Vetenskapsakademien 2001  samt av Kungliga Vetenskapsakademien i Stockholm 2003.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska professorer i fysik
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1944
Män
Levande personer
Personer från Stockholm
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Ledamöter av Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland
Finlandssvenska naturvetare
Personer verksamma vid CERN
Bill P.Stark

Bill P. Stark är en amerikansk entomolog verksam vid Mississippi College.

Källor

Amerikanska entomologer
Män
Födelseår saknas
Levande personer
Akseli Vuorisola

Akseli Vuorisola, född 10 juni 1896, död 11 juli 1967, var en amerikafinländsk sångare, sångtextförfattare, dansare, danspedagog och skådespelare. Han var gift med dansaren Helmi Vuorisola, född Salmi.

Vuorisola gjorde tillsammans med dragspelaren Willy Larsen sex skivinspelningar för Columbia i New York 1927–1928. En av sångerna, Sorjosen ryyppyreissu, hade Vuorisola själv författat efter Rafael Ramstedts original Oi sä sulo Helsinki. Återkommen till Finland uppförde Vuorisola en dansskola i Kitkat-huset i Esplanadparken i Helsingfors. Han medverkade även i tre filmer, både som skådespelare och dansinstruktör.

Skivinspelningar

21 december 1927
 Kai muistat
 Pikku Lola

23 juli 1928
 Hoo hii o hei
 Katinka
 Alaska
 Sorjosen ryyppyreissu

Filmografi
 Maskotti, 1943 (som koreograf)
 Gårdarnas folk, 1946 (som dansinstruktör)
 Isän vanha ja uusi, 1955

Referenser

Externa länkar
 Akseli Vuorisola på YouTube
 Makarna Bill och Signe Hemingsen samt Akseli och Helmi Vuorisola
 Akseli och Helmi Vuorisola

Män
Födda 1896
Avlidna 1967
Amerikafinländare
Finländska sångare under 1900-talet
Finländska sångtextförfattare
Finländska dansare
Finländska danspedagoger
Finländska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska danspedagoger
Göran Wallén

Göran Robert Wallén, född 18 april 1933 i Norrköpings Sankt Olai församling i Östergötlands län, är en svensk militär.

Biografi
Wallén avlade sjöofficersexamen 1956 och utnämndes samma år till fänrik i flottan. Han gjorde som subaltern sjötjänst på minfartyg, fregatt, jagare, torpedbåt och motortorpedbåt. Han befordrades 1965 till kapten, 1970 till kommendörkapten av andra graden och 1972 till kommendörkapten. Bland tidigare tjänstgöringar märks att han var förste flottiljadjutant i 1. jagarflottiljen, flaggadjutant vid chefens för Kustflottans stab och chef för 13. torpedbåtsdivisionen. Från 1974 var han chef för Organisationsavdelningen i Sektion 3 i Försvarsstaben. Efter att ha befordrats till kommendör var han chef för 1. ytattackflottiljen 1979–1980. Han var chef för Operationsledningen i Östra militärområdet 1982–1984 och befordrades 1983 till kommendör av första graden. Han  befordrades 1984 till konteramiral och var 1984–1988 stabschef i Södra militärområdet. Åren 1988–1993 stod han till överbefälhavarens förfogande som militär rådgivare vid Europeiska säkerhetskonferensen i Wien.

Göran Wallén invaldes 1978 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Wallén var 2001–2002 militär expert i Säkerhetspolitiska utredningen.

Utmärkelser
  Riddare av Svärdsorden, 6 juni 1973.

Referenser

Födda 1933
Levande personer
Män
Militärer från Norrköping
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska amiraler
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Riddare av Svärdsorden
Anders Petraeus

Anders Petraeus, född 1630, död i början av augusti 1694 i Nådendal, var en finländsk fysiker. 

Petraeus blev student 1646, notarie vid domkapitlet i Åbo 1653, promoverades till magister 1656 och blev samma år akademisekreterare och adjunkt vid filosofiska fakulteten; han verkade som bibliotekarie 1659. Han var professor i fysik vid Kungliga Akademien i Åbo 1665–1682, tredje teologie professor 1682–1688 och andre teologie professor 1688–1692. Han var akademins rektor 1674–1675. Han erhöll Nådendals pastorat 1674, senare som prebende. Han tvingades 1692 att avgå på grund av försumlighet i tjänst, men innehade fortfarande Nådendals pastorat. Endast ett fåtal dissertationer försvarades under hans tid, dessa berörde elementen, djur och världens skapelse.

Källor

Finländska professorer i fysik
Finländska professorer i teologi
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Finländska präster
Födda 1630
Avlidna 1694
Män
David Lindén

David Dinesh Lindén, född 4 oktober 1986, är en svensk författare och ledarskribent som sedan 2013 bland annat har arbetat på Borås Tidning, Jönköpings-Posten och Länstidningen Södertälje. Mellan mars 2017 och december 2018 var han skribent på Nerikes Allehandas ledarredaktion. Han är 2023 kulturchef på webbtidningen Bulletin.

David Lindén är född i Indien, men uppväxt i Nyköping. Lindén studerade historia vid universitetet i engelska Newcastle mellan 2006 och 2009 och var forskarstuderande i modern politisk historia mellan 2010 och 2015 vid King's College i London där han forskade om Kalla kriget och påbörjade en avhandling om den brittiska nya högerns inflytande på skandinavisk politik.

David Lindén debuterade som författare år 2016 med en bok om kyrkomannen Hemming Gadh. Den följdes år 2018 av en biografi över riksrådet Johan Skytte. År 2019 kom en biografi om den kortvariga drottningen Karin Månsdotter och år 2020 en bok om Stockholms blodbad.

Sedan 2017 är han korresponderande ledamot i Kungliga Skytteanska Samfundet.

Bibliografi
 Hemming Gadh: Vasatidens gudfader (2016)
 Johan Skytte: Stormaktstidens lärare (2018)
 Karin Månsdotter: Drottningens revansch (2019)
 Stockholms blodbad (2020)

Referenser

Män
Levande personer
Födda 1986
Svenska ledarskribenter
Svenska författare under 2000-talet
Ledamöter av Kungliga Skytteanska Samfundet
Heliga Guds moders Katoghike kyrkan i Avan

Heliga Guds moders Katoghike kyrkan i Avan (armeniska: Ավանի Սուրբ Աստվածածին Կաթողիկե Եկեղեցի, Avani Surb Astvatsatsin Kat'oghike Yekeghets) är en ruinkyrka i distriktet Avan i Jerevan i Armenien. 

Kyrkan uppfördes mellan 591 och 602. Den började uppföras strax efter kriget mellan bysantinerna och sasaniderna 572-591, vilket resulterade i utökat område för direkt bysantinskt styre i Armeniens västra delar, inklusive Avan. För att stärka sin kontroll över nyligen erövrade områden beslöt kejsaren Maurikios (582-602) att stödja den chalkedonska fraktionen inom den armeniska kyrkan. År 593 sammankallades ett koncilium av västarmeniska biskopar i Theodosiopolis, vid vilken trohet svors gentemot den kalcedonska trosbekännelsen. Konciliet valde Johannes (Yovhannes, eller Hovhannes) av Bagaran till ny katholikos för  armenier som bekände sig till den kalcedoniska treosbekännelsen. Hans rivals, den pro-persiska katholikos Moses II (574–604), högkvarter låg i Dvin, och den nyvalde pro-bysantinska katholikos Johannes beslöt att lägga sitt högkvarter i det bysantinskt kontrollerade Avan.

Högkvarteret i Avan inkluderade den nya katedralen och flera andra byggnader. Bredvid kyrkan på norra sidan finns grunder till katholikos residens, vilket tros ha uppförts före kyrka 581–582. Enligt den armeniske 600-talshistorikern Sebeos uppfördes de bägge byggnaderna under katholikos uppsyn. Kyrkobyggnaden tros ha varit tillägnad apostlarna. År 602 erövrade den persiske kungen Khosrov II Avan. Han avsatte katholikos och omvandlade byggnaderna till ett kloster.

Arkitektur
Kyrkobyggnaden, som senare skulle omdöpas till Sankt Johannes, byggdes på platsen för tidigare byggnader. Flera stenar med ornament har återfunnits vid utgrävningar, framför allt vid byggnadens västra sida. Det som återstår av kyrkan står på en plattform i två avsatser. Kyrkans valv, kupol och tak saknas, liksom delar av väggarnas översta bitar. Det antas att det ursprungligen fanns fem domer: en större central kupol och fyra mindre kupoler vid vart och ett av kyrkans hörn, över de fyra runda hörnsalarna. Om detta antagande är riktigt, är kyrkan i Avan den äldsta kyrkan med fem kupoler. 

Balken över ingångsporten på västra sidan, samt den västra fasadens övre tredjedel, på ömse sidor om huvudingången, har långa inskriptioner. Ovanför porten finns en kortare inskription. I en av inskriptionerna ingår namnet "Johan", kanske en tidigare version av namnet "Hovhannes". På norra sidan finns en annan ingång, som antas ha byggts senare och ha lett till katholikos residens. Kyrkan anses ha varit förebild för  Sankt Hripsimekyrkan i Vagharshapat (Etchmiadzin), som färdigställdes år 618.

Bildgalleri

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Katoghike Tsiranavor Church of Avan på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 

Religiösa byggnader i Jerevan
Gunnar Seidenfaden

Gunnar Seidenfaden, född den 24 februari 1908, död den 9 februari 2001, var en dansk diplomat och botaniker specialiserad på sydasiatiska orkidéer. Han var Danmarks ambassadör i Thailand mellan 1955 och 1959 samt i Sovjetunionen mellan 1959 och 1961.

Seidenfaden har fått släktena Seidenfadenia, Seidenfadeniella, Seidenfia, Gunnarella, Gunnarorchis och Fadenia uppkallade efter sig.

Gunnar Seidenfaden var bror till Erik Seidenfaden.

Källor

Danska diplomater
Danska botaniker
Män
Födda 1908
Avlidna 2001
Alumner från Köpenhamns universitet
Rolf Qvickström

Rolf Edvard Qvickström, född 18 oktober 1910 i Åbo, död 19 november 1983 i Grankulla, var en finländsk fysiker.

Qvickström, som var son till tulluppsyningsman Axel Edvard Qvickström och Lydia Axelina Holmström, blev student 1929, filosofie kandidat och filosofie magister 1936 och filosofie licentiat 1959. Han var lärare i matematik vid Tammerfors svenska samskola 1937, i matematik, fysik och kemi vid Brändö svenska samskola 1938–1947, äldre lektor i matematik och fysik vid Nya svenska läroverket i Helsingfors 1947–1965 och överlärare i fysik och kemi vid Svenska normallyceum 1965–1974. Han var även bland annat lärare i matematik vid Helsingfors svenska arbetarinstitut 1938–1952 och assistent i fysik vid Helsingfors universitet 1952–1958.

Qvickström var en flitig författare av läromedel i fysik. Serien Fysik för gymnasiet I–IV (tillsammans med Gustav Ahlman, Jucca Fedosow och Adolf Höglander, 1952) användes under många år. Han skrev även Fysik för mellanskolan I–II (tillsammans med Adolf Höglander, 1960). Då läroplanerna ändrades skrev Qvickström nya läromedel och deltog i utvecklandet av en ny serie Fysik för gymnasiet. Han var sekreterare i Fysikersamfundet i Finland 1958–1964.

Källor

Noter

Finländska fysiker
Lektorer
Finländska läroboksförfattare
Svenskspråkiga läroboksförfattare
Fysiker under 1900-talet
Finländska forskare under 1900-talet
Finländska lärare under 1900-talet
Personer från Åbo
Födda 1910
Avlidna 1983
Män
Ilmari Rönkä

Ilmari Rönkä, född 14 maj 1905 i Ely, Minnesota, död 17 februari 2001 i Los Angeles, var en amerikafinländsk trombonist och orkesterledare. Som musiker använde Rönka pseudonymerna Elmer Rönkä och Elmer Ronka.

Rönkä gjorde tillsammans med sin finländska orkester två instrumentala skivinspelningar för Columbia i New York 1929 och var sedan trombonist vid NBS Symphony Orchestra. 1945 flyttade han med makan Loraine Rönkä, också musikaliskt aktiv, till Kalifornien, där de med att uppföra San Fernando Valley Symphony Orchestra, vilken gjorde sitt första framträdande 1946. Ilmari Rönkä blev orkesterns dirigent. Rönkä var far till tidigare kommunfullmäktige i Los Angeles, Bob Ronka. Loraine Rönkä avled 1991.

Se även
 Allie Rönkä

Referenser

Födda 1905
Avlidna 2001
Musiker från Minnesota
Amerikafinländare
Amerikanska orkesterledare
Amerikanska trombonister
Män
Käre bröder, så låtom oss supa i frid

Käre bröder, så låtom oss supa i frid, Till de trogne bröder på Terra Nova i Gaffelgränden eller Fredmans epistel n:o 5 är den allra först tillkomna av Fredmans epistlar, skriven av Carl Michael Bellman våren 1770. Den har flera tydligt bibelparodiska inslag, bland annat hälsningsfrasen som är i samma stil som de aposteln Paulus använde i sina brev, ålderdomliga språkformer likt de som användes i den då gällande Karl XII:s bibel, samt en tvetydig uppmaning till mottagarna att arbeta i vingården – en vändning hämtad ur Bibeln, men given en mer bokstavlig tolkning. I första strofen finns även hänvisningar till "ölefeser" och "gutårinter", förvrängda namn på folk som också förekom i Paulus brev.

I sista strofen förekommer hänvisningar till hur Paulus omvändes på vägen till Damaskus, och den föregivne författaren Fredman får tydligen en sorts vision av staden med en slup fylld med flaskor med dryck och damasker, innan det hela avslutas med vitsen att mottagaren ombeds "ro hit med en sup!".

På ölen som heter Bellman och produceras av Carlsberg återfinns en del av episteln tryckt på burken.

Källor

Noter

Externa länkar

 
Verk av Carl Michael Bellman
Sånger
Jacob Gijsbert Boerlage

Jacob Gijsbert Boerlage, född den 18 november 1849 i Uithoorn, död den 8 september 1900 i Ternate, var en nederländsk botaniker.

Källor

Nederländska botaniker
Personer från Uithoorn
Män
Födda 1849
Avlidna 1900
Alumner från Leidens universitet
Identitet och demokrati

För den politiska gruppen i Europaparlamentet med samma namn, se Gruppen Identitet och demokrati.
Identitet och demokrati (ID), tidigare Rörelsen för nationernas och friheternas Europa (engelska: Movement for a Europe of Nations and Freedom, MENF), är ett euroskeptiskt och högerpopulistiskt europeiskt politiskt parti. Det grundades 2014 och består bland annat av franska Rassemblement National, österrikiska Frihetspartiet, italienska Lega Nord och belgiska Vlaams Belang. I Europaparlamentet sitter partiets ledamöter i Gruppen Identitet och demokrati.

Partiet registrerades som ett europeiskt politiskt parti i september 2017.

Se även 
 Gruppen Identitet och demokrati

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Europeiska politiska partier
Månsberget

Kojmyran är ett naturreservat beläget nära byn Östra Ormsjö i Dorotea kommun i Västerbottens län.

Området är naturskyddat sedan 2016 och är 134 hektar stort. Reservatet omfattar sydvästsluttningar av Månsberget och består av granskogar och slåtterängar.

Referenser

Naturreservatet Kojmyran Länsstyrelsen i Västerbottens län

Noter

Naturreservat i Dorotea kommun
Naturskyddsområden bildade 2016
Alexander Curt Brade

Alexander Curt Brade, född den 19 juni 1881 i Forst (Lausitz), död 1971, var en tysk botaniker specialiserad på orkidéer och ormbunksväxter från Brasilien och Costa Rica.

Han har fått arterna Bradera och Zygostates bradei uppkallade efter sig.

Källor

Tyska botaniker under 1900-talet
Personer från Brandenburg
Män
Födda 1881
Avlidna 1971
Amédée Louis Michel Lepeletier

Amédée Louis Michel Lepeletier, greve av Saint-Fargeau, född den 9 oktober 1770 i Paris, död den 23 augusti 1845 i Saint-Germain-en-Laye, var en fransk entomolog specialiserad på steklar.

Källor

Franska entomologer
Franska grevar
Zoologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Forskare från Paris
Födda 1770
Avlidna 1845
Män
Curt Schrottky

Curt Schrottky, även känd som Carlos Schrottky, född 1874, död 1937 i Montecarlo, Argentina, var en tysk entomolog specialiserad på steklar.

Källor

Tyska entomologer
Män
Födda 1874
Avlidna 1937
Mittelberg, Vorarlberg

Mittelberg är ett samhälle i Mittelberg i förbundslandet Vorarlberg i västra Österrike nära gränsen till Tyskland. 1 610 invånare (2018).

Galleri

Externa länkar 

 http://www.kleinwalsertal.de/

Orter i Vorarlberg
John Otterbein Snyder

John Otterbein Snyder, född den 14 augusti 1867 i Butler, Indiana, död den 19 augusti 1943 i Palo Alto, Kalifornien, var en amerikansk iktyolog och professor i zoologi vid Stanford University.

Källor

Amerikanska iktyologer
Amerikanska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Stanford University
Personer från DeKalb County, Indiana
Män
Födda 1867
Avlidna 1943
Kära Syster!

Kära syster!, Till kära mor på Bruna Dörren eller Fredmans epistel n:o 24, var den sjätte tillkomna av Fredmans epistlar, skriven av Carl Michael Bellman maj 1770. Till skillnad från de fem tidigare är stämningen inte enbart munter, och Fredman uppträder inte som brevskrivande apostel, utan snarare i rollen som förtvivlad biktare inför husmor på krogen. Han säger sig visserligen vara klädd som en "Bacchi hjälte", men upplever sig utstött och är rädd för sin egen skugga.

I sången uppträder för första gången färjkarlen Charon, redo att transportera Fredman till dödsriket. Dödstemat går också igen i det ur som mäter ut hans tid, samtidigt som det anknyter till hans tidigare verksamhet som urmakare och symboliserar hans slående hjärta. Kort därefter skulle Charon också dyka upp i en text om Bacchi orden, sedermera Fredmans sång 5 b.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Verk av Carl Michael Bellman
Sånger