kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jordränta

Jordränta kan syfta på:

 Jordränta (teori) –  ett begrepp inom nationalekonomi

Sverige och Finland
 Jordränta (skatt) – en grundskatt på jord innan 1718 som omvandlades till jordeboksränta och mantalsränta

Se även
 Jordeboksränta – en grundskatt på jord
Jättevarfågel

Jättevarfågel (Lanius giganteus) är en fågelart i familjen törnskator inom ordningen tättingar, endemisk för Kina. Den har tidigare betraktats som underart till kinesisk varfågel (Lanius sphenocercus), men urskiljs allt oftare som egen art. Fågeln är endemisk för Kina där beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Med en kroppslängd på 29-31 cm är denna art störst av alla törnskator och varfåglar i släktet Lanius. Den är i stort tecknad som alla varfåglar med grå ovansida, svartvita vingar och stjärt, svart ögonmask och ljus undersida. Jämfört med närbesläktade arten kinesisk varfågel är den större, är tydligt mörkare grå ovan samt saknar både vitt ögonbrynsstreck och vitt på armpennorna. Lätet är mycket dåligt känt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i centrala Kina, i centrala och östra Qinghai, sydvästra Gansu, östra Xizang samt norra och västra Sichuan. Tidigare har den behandlats som underart till kinesisk varfågel (L. sphenocercus). Den urskiljs dock sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN på basis av genetiska, utseendemässiga och ekologiska skillnader. Sedan 2021 urskiljer även tongivande International Ornithological Congress (IOC) och eBird/Clements den som egen art. Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Jättevarfågeln förekommer i buskmarker vid eller ovan trädgräsen, på mellan 3000 och 5200 meters höjd, mycket högre upp än kinesisk varfågel håller till på 200 till 1100 meter över havet. I princip inget är känt om vare sig häckningsbiologin och födan, men antas likna kinesisk varfågel. Arten verkar vara stannfågel och gör endast små rörelser, lokalt och i höjdled.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läte på xeno-canto.org

Törnskator
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Erik Hedberg

Erik Hedberg kan syfta på:

 Erik Hedberg (1767–1823), finländsk målare 
 Erik Hedberg (1868–1959), svensk målare och tecknare
Johan Erik Hedberg

Johan Erik Hedberg, född den 9 mars 1767 i Stockholm, död den 9 augusti 1823 i Åbo, var en finländsk konstnär.

Hedberg studerade vid konstakademien i sin hemstad. Han var verksam som teckningslärare vid Åbo akademi från 1799 till sin död.

Källor 
 

Finländska porträttmålare
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Finländska målare under 1800-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1767
Avlidna 1823
Män
Annikki Paasikivi

Annikki Aarre Paasikivi, född 20 november 1898 i Helsingfors, död där 25 november 1950, var en finländsk arkitekt. Hon var dotter till Juho Kusti Paasikivi.

Paasikivi avlade arkitektexamen 1923 och studerade statskunskap vid universitetet i Genève 1933–1937. Hon tjänstgjorde 1932–1939 vid Nationernas Förbund i Genève och därefter länge vid Finlands rundradio. Som arkitekt inredde hon bland annat biografen vid Högbergsgatan 26 (1929), ritade flera landsortskontor för Kansallis-Osake-Pankki samt skyddskårshuset Korpilinna i Kumo (1928, rivet).

Källor

Noter

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1898
Avlidna 1950
Kvinnor
Arkitekter från Helsingfors
Alumner från Genèves universitet
Grännaforsa

Grännaforsa är en brunnsort i Moheda socken, Alvesta kommun, på östsluttningen av Kronobergshed ned mot Mohedaån. Från 2015 avgränsas här en småort.

En brunnspark med brunnspaviljong, badhus och societetshus fanns här redan under tidigt 1800-tal. Bengt Nordenberg målade av brunnsorten 1869. Brunnen drevs 1882-1885 av brännvinsbrukspatronen Adolf Pehrsson vid Dansjö bränneri. 1888 utökades verksamheten sedan växjököpmannen Adolf Hagman tagit över verksamheten och lät uppföra en rad nya brunnsbyggnader i fornnordisk stil. Brunnsorten hade tre källor: järnkällan, skrofelkällan och officerskällan. Järnkällan med rödaktigt vatten skulle vara bra mot blodbrist. Skrofelkällan var unik för Grännaforsa och sades kunna bota skrofler eller annan tuberkulos samt engelska sjukan. Officerskällans vatten var bra mot olika magåkommor.

1926 var sista året brunnen höll öppet. Under omkring tio år fortsatte man med att anordna söndagsdanser i societetssalongen men sedan upphörde även den verksamheten. Marken köptes därefter av en privatperson som rev husen och stängde av området för allmänheten. Officerskällan låg dock på kronans mark och finns fortfarande kvar som besöksmål. En av vattenkioskerna finns också kvar, även om den flyttats från sin plats vid källorna och numera står som lusthus vid Mohedaån.

Källor 
 Sällsamheter i Småland, del 1, s. 188-191.

Orter i Alvesta kommun
Vattenkällor i Sverige
Småorter i Sverige
Brunnsorter i Sverige
Pitta rosenbergii

Pitta rosenbergii, "biakjuveltrast", är en fågelart i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till svarthuvad juveltrast (Pitta sordida) men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World.

Fågeln förekommer endast på ön Biak utanför nordvästra Nya Guinea. Den kategoriseras av IUCN som nära hotad.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Juveltrastar
rosenbergii
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Biak
Pitta morotaiensis

Pitta morotaiensis, "morotaijuveltrast", är en fågelart i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till halmaherajuveltrast (Pitta maxima) men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast på ön Morotai i norra Moluckerna. Den kategoriseras av IUCN som nära hotad.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Juveltrastar
Pitta
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Moses Malone

Moses Eugene Malone, född 23 mars 1955 i Petersburg i Virginia, död 13 september 2015 i Norfolk i Virginia, var en amerikansk basketspelare, som spelade i de båda professionella ligorna American Basketball Association (ABA) och National Basketball Association (NBA), mellan 1974 och 1995 på positionen center. Bland annat blev han NBA-mästare 1983 med Philadelphia 76ers, utsedd till MVP i finalen, NBA Most Valuable Player tre gånger (1979, 1982, 1983) och 1996 utvald till en av NBA:s 50 bästa spelare genom tiderna.

Lag 
 Utah Stars (1974–1975)
 Spirits of St. Louis (1975–1976)
 Buffalo Braves (1976)
 Houston Rockets (1976–1982)
 Philadelphia 76ers (1982–1986)
 Washington Bullets (1986–1988)
 Atlanta Hawks (1988–1991)
 Milwaukee Bucks (1991–1993)
 Philadelphia 76ers (1993–1994)
 San Antonio Spurs (1994–1995)

Externa länkar 

 

Amerikanska basketspelare
Födda 1955
Avlidna 2015
Män
Erythropitta inspeculata

Erythropitta inspeculata, "talaudjuveltrast", är en fågelart i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till filippinjuveltrast (Erythropitta erythrogaster) men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast i Talaudöarna. Den kategoriseras av IUCN som sårbar.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Juveltrastar
Erythropitta
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Talaudöarna
Jagetzow

Jagetzow är en ortsteil i kommunen Völschow i Landkreis Vorpommern-Greifswald i förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland.

I Jagetzow fanns ett storgods om 550 hektar omkring två kilometer söder om orten Völschow. 1932 såldes godset till dess landbor.
Godset är känt för att nationalekonomen Karl Rodbertus som dess godsägare bedrev kreatursdrift där.

Namnet är av slaviskt ursprung.

Källhänvisningar 

Mecklenburg-Vorpommerns historia
Orter i Mecklenburg-Vorpommern
Kreatursdrift

Med kreatursdrift menas ett lantbruks inriktning mot djurskötsel specifikt för mjölkens eller köttets skull. Land som lämpar sig dåligt för åkerbruk används ofta för sådan köttproduktion. Termen kan också användas för själva förflyttningen av kreatur "till fots" från en plats till en annan, exempelvis mellan olika betesmarker, till slakt, eller till försäljning.

Kreatursdrift kräver en större arbetsinsats än åkerbruk, och framförallt en daglig tillsyn, varför daglönare eller statare anställdes, istället för dagsverkesskyldiga bönder, på de svenska gods som under 1800-talet övergick från spannmålsproduktion till mjölk- och köttproduktion när spannmålsexport blev mindre lönsam.

Boskapsuppfödning 
Renodlad boskapsuppfödning bedrivs mest i Afrika, Australien och Asien. Det bedrivs även i stor del i sydliga Nordamerika och Sydamerika. De enda länderna i Europa som bedriver denna verksamhet är Spanien och Portugal.

Referenser 

Djurskötsel
Kött
Signe Lagerborg-Stenius

Signe Lagerborg-Stenius, född 4 april 1870 i Helsingfors, död där 15 juli 1968, var en finländsk arkitekt.

Biografi 
Lagerbog-Stenius var gift med Gunnar Stenius och de hade fyra söner. Hon var kusin till Rolf Lagerborg och dotter till Robert Lagerborg. 

Lagerborg utexaminerades från Polytekniska institutet 1892 och blev samma år den första kvinnliga arkitekt som anställdes vid Överstyrelsen för allmänna byggnaderna, där hon verkade till 1905. Efter att ha ingått äktenskap med Stenius var hon verksam på dennes arkitektbyrå och bedrev även egen arkitektverksamhet. Hon var också arkitekt  hos Barnavårdsföreningen i Finland, för vilken hon ritade ett barnhem i Berghäll (1895), senare även barnträdgård och mödrahem på samma tomt, samt ett skyddshem för barnkonvalescenter i Bortre Tölö (1910). Hon planerade vidare Ljungbo sanatorium i Hangö (1910). Hon var även verksam som teckningslärare vid Hantverksskolan. Lagerborg tillhörde Svenska folkpartiet och var medlem av stadsfullmäktige i Helsingfors 1926–1930 och 1933–1944.

Källor

Noter 

Finländska arkitekter under 1900-talet
Personer i Svenska folkpartiet i Finland
Födda 1870
Avlidna 1968
Kvinnor
Arkitekter från Helsingfors
Politiker från Helsingfors
Finländska politiker under 1900-talet
Signe
Robert Torrens

Robert Torrens kan syfta på bland andra:

 Robert Torrens (1775–1856), irländsk domare   
 Robert Torrens (1780–1864), irländsk nationalekonom
 Robert Torrens (1814–1884), australisk politiker
Henry Torrens

Henry Torrens kan syfta på:

 Henry Torrens (1779–1828), brittisk officer och militär rådgivare
 Henry Torrens (1823–1889), brittisk officer och koloniguvernör
 Henry Whitelock Torrens (1806–1852), brittisk essäist
Gunnar Stenius

Gunnar Stenius, född 5 mars 1877 i Helsingfors, död där 18 november 1965, var en finländsk arkitekt. Han var gift med Signe Lagerborg-Stenius samt far till sönerna Sten, Gunnar, Olof och Erik Stenius. 

Stenius var innehavare av en arkitektbyrå i Helsingfors, där han tillsammans med hustrun ritade flera stenhus i huvudstaden i en nyklassisk stil. Han arbetade även som ekonom vid Helsingfors universitet 1906–1946. Han var även entomolog med inriktning på skalbaggar; han var verksam som assistent i entomologi vid Helsingfors universitet från 1952 och utgav flera entomologiska arbeten.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska arkitekter under 1900-talet
Finländska entomologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1877
Avlidna 1965
Män
Arkitekter från Helsingfors
Gunter Demnig

Gunter Demnig, född 27 oktober 1947 i Berlin, är en tysk konstnär.

Gunter Demnig växte upp i Nauen och Berlin. Efter studentexamen 1967 utbildade han sig i kreativt arbete för fotografen Herbert Kaufmann på Universität der Künste och i industridesign 1969–70 på samma konsthögskola. Åren 1971–74 studerade han fri konst på Kunsthochschule Kassel i Kassel. Han studerade också fri konst för Harry Kramer på Universität Kassel från 1974 och arbetade därefter 1977–79 med att planera, bygga upp och sköta historiska minnesmärken. Åren 1980–85 var han lärare på Universität Kassels konstfakultet.

År 1985 öppnade han egen ateljé i Köln.

Gunter Demnigs mest kända verk är vad han kallar Stolpersteine, på svenska "snubbelstenar". Dessa är smågatstensstora handgjorda betongstenar med en topp av mässing, som tjänar som minnesmärken över personer som var offer för Förintelsen. De placeras i trottoarer utanför hus, där dessa offer varit bosatta eller arbetat. På den mässingsbeklädda överdelen graveras för hand in uppgifter som personnamn, datum och offrets öde. Projektet med utplacering av stenar utformades i början på 1990-talet, och 1997 placerades de två första ut i St. Georgen, nära Salzburg i Österrike. I januari 2015 sattes sten nummer 50.000 ner i Turin, ett av 27 länder i Europa, där de finns.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar
Webbplats för Ginter Demnigs Stolpersteine-projekt

Tyska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Berlin
Män
Födda 1947
Levande personer
Tyska skulptörer under 2000-talet
Gabriel Perelle

Gabriel Perelle, även Gabriel Pérelle, född 7 mars 1604 i Vernon, Eure (Vernon-sur-Seine) i Normandie i norra Frankrike, död 6 juni 1677 i Paris, var en fransk konstnär, etsare och grafiker av topografiska vyer och landskap. Perelle tillhörde en fransk konstnärsfamilj och han var far till konstnärerna Nicolas Pérelle och Adam Pérelle. Gabriel Perelle var också bror till en landskapsmålare, som arbetade i Orleans, och som var far till målaren René Lonchon.

Biografi
Perelle var studerade teckning och var elev till Daniel Rabel och började göra etsningar 1635. Hans första plåtar visade påverkan av konstnärer som etsade det flamländska landskapet. Omkring 1655 började hans arbete att utvecklas mot att skildra naturen ur en mer dramatisk aspekt, animerad av vattenfall och byggnader. Även om han etsade några plåtar efter andra konstnärer arbetade han främst efter sina egna ritningar. Totalt har han producerat flera hundra gravyrer, både från sina egna teckningar och från hans konkurrenter, såsom från Israel Silvestre, Paul Bril, Jacques Callot, Michel Corneille den äldre (Corneille l’Ancien), Jan Asselijn, Jacques Fouquières, Cornelis van Poelenburgh, Gaspar Poussin eller Sébastien Pontault de Beaulieu. Dessa etsningsgravyrer och djuptryck skildrar främst landskapet i Paris med omgivningar inklusive utsikt över slott, där han introducerade variationen genom att lägga till ruiner och diverse tillbehör. Perelle var också direktör för det kungliga kabinettets ritningar och kartor. I allmänhet gör han mycket fler felaktigheter än vad Israel Silvestre gör när han ritar vyerna från de kungliga husen.

Gabriel Perelle var elev till Simon Vouet och han specialiserade sig på klassiska landskap. Hans många landskap, vyer av hamnar och pastorala scener i allmänhet var vanligen hämtade från hans fantasi. Landskapen var inte helt olika de av Francisque Millet, även om de naturligtvis var mer dekorativa. Hans lärare Simon Vouet undervisade eller samarbetade med nästan alla ur den närmast följande generationen franska målare, varav de mest kända är Charles Le Brun, Eustache Le Sueur och Pierre Mignard. Den franskfödda målaren hade 1613 bosatt sig i Rom, men 1627 inbjöds Vouet att återvända till Frankrike, där han utnämndes till förste hovmålare. Gabriel Perelle arbetade ofta med sina söner och elever Adrien och Adam Perelle, vars arbeten ofta är svåra att skilja från faderns. Han grundade en etsningsverkstad, där han söner Nicolas och Adam assisterade honom. Han biträddes där också av två söner till tecknaren och grafikern Jacques Callot samt av sonen Adam och av François Collignon. Inledningsvis utbildade sig François Collignon i Jacques Callots ateljé. Dessa producerade även gravyrer av bataljer och krigsscener. Omkring 1665 slutade Gabriel Perelle med grafiken och övergick till att rita kartor och planritningar för kungen, Ludvig XIV av Frankrike.

Bilder

Referenser

 Den här artikeln bygger helt eller delvis på den engelskspråkiga Wikipedia,  och den franskspråkiga Wikipedia,  av Gabriel Pérelle.

Franska konstnärer
Franska gravörer
Frankrike under 1600-talet
Personer i Frankrike under 1600-talet
Födda 1604
Avlidna 1677
Män
H.R. McMaster

Herbert Raymond "H. R." McMaster, född 24 juli 1962 i Philadelphia, Pennsylvania, är amerikansk militärhistoriker och generallöjtnant i USA:s armé. Den 20 februari 2017 tillträdde han som president Donald Trumps  nationella säkerhetspolitiska rådgivare. Den 23 mars 2018 meddelade han sin avgång.

McMaster har bland annat avlagt doktorsexamen (PhD) i amerikansk militärhistoria vid University of North Carolina.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1962
Generaler i USA:s armé
Militärhistoriker
Män
Levande personer
Personer från Philadelphia
Trumps kabinett
Nationella säkerhetsrådgivare till USA:s president
Alumner från United States Military Academy
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Sutton, West Virginia

Sutton är administrativ huvudort i Braxton County i West Virginia. Orten har fått sitt namn efter grundaren John D. Sutton. Enligt 2010 års folkräkning hade Sutton 994 invånare.

Källor 

Orter i West Virginia
Braxton County
Boog & Elliot 4: Jaktsäsong

Boog & Elliot 4 – Jaktsäsong är en amerikansk animerad film från 2015 och uppföljare till filmen Boog & Elliot 3 – Cirkusvänner.

Rollista

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 2015
Amerikanska animerade filmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska komedifilmer
Sony Pictures Animation
Animerade filmer 2015
Engelskspråkiga filmer
Logan, West Virginia

Logan är administrativ huvudort i Logan County i West Virginia. Enligt 2010 års folkräkning hade Logan 1 779 invånare.

Kända personer från Logan 
 Lea Ann Parsley, skeletonåkare

Källor 

Orter i West Virginia
Logan County, West Virginia
Fairmont, West Virginia

Fairmont är administrativ huvudort i Marion County i West Virginia. Enligt 2010 års folkräkning hade Fairmont 18 704 invånare.

Kända personer från Fairmont 
 Alan Mollohan, politiker
 Mary Lou Retton, gymnast
 Clarence Wayland Watson, politiker

Källor 

Orter i West Virginia
Vardenafil

Vardenafil är den aktiva substansen i Levitra, ett läkemedel för behandling av impotens. Vardenafil tillhör likt sildenafil och tadalafil läkemedelskategorin PDE5-hämmare, och var det tredje läkemedlet i denna kategori att släppas på marknaden. Dessa tre läkemedel fungerar på samma sätt och kan ge liknande biverkningar. Den största skillnaden mellan Levitra (vardenafil), Viagra (sildenafil) och Cialis (tadalafil) är varaktigheten av läkemedlens effekt. Vardenafil och sildenafil har en effekt som varar i cirka 5-6 timmar, medan tadalafils effekt varar i uppemot 36 timmar.

Vardenafil kan orsaka följande biverkningar: huvudvärk, orolig mage, halsbränna, rodnad, nästäppa eller rinnsnuva, influensaliknande symtom, priapism (en erektion som varar i drygt 4 timmar), suddig syn, plötslig synförlust, förändrat färgseende, yrsel, plötslig hörselförlust, tinnitus, heshet, svårigheter att andas eller svälja, svimning, nässelfeber, klåda, samt svullnad i/på ansikte, hals, tunga, läppar, ögon, fötter, händer eller underben.

Referenser 

Läkemedel
Laktamer
PDE5-hämmare
Champions League 2017

Champions League 2017 kan avse:
AFC Champions League 2017 - Asiens Champions League.
Caf Champions League 2017 - Afrikas Champions League.
OFC Champions League 2017 - Oceaniens Champions League.
Marja-Riitta Norri

Marja-Riitta Norri, född 20 november 1950 i Tyrvis, är en finländsk arkitekt.

Norri utexaminerades som arkitekt 1980 och var 1980–1997 chefredaktör för tidskriften "Arkitekten". Hon var chef för Finlands arkitekturmuseum 1988–2002. Hon var medlem av statens arkitekturkommission 1995–1997. Hon har redigerat ett flertal böcker och tillsammans med Elina Standertskiöld och Wilfried Wang utgivit 20th Century Architecture Finland (1999). Hon bedriver även egen arkitektverksamhet och har bland annat ritat tre bostadshus i stadsdelen Kampen i Helsingfors (2005).

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1950
Kvinnor
Levande personer
Finländska arkitekter under 2000-talet
Personer från Tyrvis
Pax Nordica

Pax Nordica är en årlig konferens i Umeå om säkerhetspolitiska frågor i vid mening i nordligaste Europa, och hur dessa på olika sätt påverkar Sverige. 

Konferensen, som brukar äga rum på våren, har anordnats sedan 1994 av Umeå universitet, Allmänna försvarsföreningen i Västerbotten, FOI och Umeå kommun. Talare och inbjudna till Pax Nordica brukar vara forskare – bland annat freds- och konfliktforskare, historiker, jurister och statsvetare – samt ambassadörer, militärer och säkerhetspolitiska analytiker, men hela konferensen är öppen för allmänheten.

Koordinator för Pax Nordica är sedan 2009 Niklas Eklund, universitetslektor i statsvetenskap vid Umeå universitet.

De senaste årens teman 

 2008 – Arktis – arena för upprustning, utveckling eller uppvärmning?
 2009 – Strategier för fred och säkerhet 
 2011 – Är Ryssland missförstått? Säkerhet, utveckling och omvärldsrelationer 
 2012 – Nya hot och risker i en ny tid 
 2013 – Militär teknikutveckling – hot eller löfte? 
 2014 – Finns det några hot mot fred och stabilitet i Norra Europa? 
 2016 – Vad händer med säkerheten i Arktis? 
 2017 – Finlands sak är vår – gäller det fortfarande?
2018 – Skymningsläge eller gryningsläge?

Referenser

Externa länkar 
 Pax Nordicas webbplats

Säkerhetspolitik
Konferenser i Sverige
Umeå
Återkommande evenemang med premiär 1994