Grön stjärna

En grön stjärna är inom astronomin en stjärna som är vit eller blå, men som verkar grön på grund av en optisk illusion. Det finns inga egentliga gröna stjärnor eftersom en stjärnas färg beror på svartkroppsstrålning och denna aldrig kan ha färgen grön. Det finns ändå ett fåtal stjärnor som verkar gröna för observatören. Det finns till exempel några mångstjärnesystem, bland annat Antares, där en ljusstark röd stjärna får andra stjärnor i systemet att verka gröna.

Solen 
Solen har en yttemperatur av ungefär 6 000 K. Stjärnor med temperaturer mellan 4 000 K och 7 000 K sänder det mesta av ljuset inom det synliga området. För varje temperatur finns det en särskild våglängd inom vilken det mesta ljuset sänds ut. Våglängderna för grönt ljus ligger mellan 500 och 560 nanometer (nm). Stjärnor med yttemperaturer mellan 5 200 K och 5 800 K sänder ut det mesta av sitt ljus i det gröna området.

Det finns många stjärnor av denna spektraltyp. Vår egen sol är en av dem, men vi ser den inte som grön, utan vit. Det beror på att solen inte bara utsänder ljus av en viss våglängd. Utsändandet av ljus i det gröna området är störst, men den sänder också ut stora mängder ljus i spektrums övriga färger. När ögat tar emot ljus i många färger, upplever vi bara blandningsfärgen, som är vit. Med avseende på solens svartkroppsstrålning och spektralklass benämns den som gul.

Den gröna glimten 

Den gröna glimten, eller den gröna blixten, är ett sällsynt optiskt fenomen då, under solnedgång eller soluppgång, en del av solen för ett kort ögonblick skiftar färg från den vanliga röda eller orangea till grönt. Det är ett sekundkort ögonblick när solens röda ljus blockeras av jordatmosfären och dess blå ljus sprids åt olika håll, medan de gröna våglängderna når fram. Samma fenomen kan observeras hos månen och de ljusstarkare planeterna.

Astronomiska objekt som verkar gröna

Mångstjärnesystem 

Det finns några få stjärnor i mångstjärnesystem som verkar gröna, fastän de egentligen är blå eller vita. Detta fenomen kan uppstå när stjärnsystemet innehåller en ljusstark röd eller orange stjärna. Följeslagare som är nära den röda stjärnan kan då verka vara svagt gröna.

Det klassiska exemplet är Antares B, den blå följeslagaren till den röda superjätten Antares. Andra exempel är stjärnsystemen Almach och Sigma Cassiopeiae. Sigma Cassiopeiae är en dubbelstjärna 1 500 ljusår från jorden. Den har en ”grön” primärkomponent av magnitud 5,0 och en blåfärgad följeslagare av magnitud 7,3.

Nebulosor 

En del planeteriska nebulosor verkar lysa i grönt, särskilt sådana som innehåller syre. Några exempel på sådana nebulosor är NGC 6572, NGC 6826 och NGC 7009.

Beta Librae 
Den blåvita dvärgstjärnan Zubeneschamali, eller Beta Librae, har en omtvistad färg. Av spektralklassen att döma, B8V, ska den kallas blåvit. Emellertid har åtskilliga observatörer rapporterat att den verkar grön eller blekt smaragdfärgad. Den har bland annat beskrivits som ”den enda grönfärgade stjärnan som är synlig för blotta ögat”.

Den amerikanske astronomen Robert Burnham skriver följande om Beta Librae i sin berömda guidebok till stjärnhimlen, Burnham's celestial handbook: an observer's guide to the universe beyond the solar system:

Uranus

Planeten Uranus, som ibland misstas för en stjärna, kan verka grönaktig eftersom den består av höga halter metan som absorberar rött ljus.

Falska färger 

Astronomiska foton avbildas relativt ofta i processade, falska färger för att få objekt att framträda på ett önskat sätt, eller för att avbilda våglängder som inte är synliga för det mänskliga ögat. På sådana avbildningar kan naturligtvis stjärnor framträda i grönt – eller rosa. Se bilden till höger.

Se även 
 Spektraltyp

Vidare läsning 
 Why are there no green stars? Bad Astronomy (engelska)
 How hot is a star? Prof. Barbara Ryden (engelska)

Referenser

Noter

Engelska originalcitat

Externa länkar 
Why are there no green stars? Populärartikel av Phil Plait vid Bad Astronomy (engelska)

Stjärnor
Optiska illusioner