kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Zeta Phoenicis

Wurren   eller Zeta Phoenicis (ζ Phoenicis, förkortat Zeta Phe, ζ Phe)  som är stjärnans Bayerbeteckning, är en trippelstjärna belägen i den sydöstra delen av stjärnbilden Fenix. Den har en skenbar magnitud på 3,0 – 4,4 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 10,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 300 ljusår (ca 92 parsek) från solen.

Nomenklatur
Zeta Phoenicis har det traditionella namnet Wurren i Wardamanfolkets kultur i norra territoriet i Australien,vilket betyder "barn", men avser i detta sammanhang en "Liten fisk", en stjärna som gränsar till Achernar (Gawalyan = procupine eller echidna ) till vilken liten fisk ger vatten. År 2016 anordnade Internationella Astronomiska Unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgjft att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN fastställde namnet Wurren för stjärnan Zeta Phoenicis Aa i november 2017 och detta ingår nu i förteckningen över IAU-godkända stjärnnamn.

Egenskaper
Primärstjärnan Zeta Phoenicis Aa är en blå till vit stjärna av spektralklass B6 V. Den har en massa som är ca 4 gånger större än solens massa, en radie som är ca 2,9 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 320 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 14 400 K.

Zeta Phoenicis är en multipelstjärna och en kortperiodisk förmörkelsevariabel av Algol-typ (EA/DM). Den varierar mellan skenbar magnitud +3,94 och 4,42 med en period av 1,669776 dygn.

Konstellationen omfattar sannolikt fyra stjärnor med två följeslagare utanför den centrala dubbelstjärnan med skenbar magnitud av 7,2 respektive 8,2 med vinkelseparationer på 0,8 och 6,4 bågsekunder från huvudparet. Den närmaste (Zeta Phoenicis B) är en stjärna av spektraltyp A  med en omloppsperiod runt huvudparet på omkring 210 år och en excentricitet på ca 0,35.  Den yttersta (Zeta Phoenicis C) är en stjärna av spektraltyp F med en omloppsperiod på över 5000 år.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/zetaphoenicis
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/zetaphe.html

Stjärnbilden Fenix
Bayerobjekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Algolvariabler
Långsamma irreguljära variabler
HD-objekt
Tauno Timoska

Tauno Timoska,  född 5 april 1932 i Åbo, död 15 juni 2022, var en finsk bandy- och landhockeyspelare.

Landhockey 

Timoska blev nio gånger finsk mästare i landhockey med sin klubb Nuijamiehet. Han deltog även i hemma-OS i Helsingfors 1952 - den hittills enda gången som Finland deltagit i en OS-turnering i landhockey.

Bandy 

Timoska blev historisk som den förste målskytten i VM-historien, när han vid bandy-VM 1957 på Helsingfors Olympiastadion, sköt både det första och det avgörande 4-3-målet mot Sverige. Efter det sistnämnda målet blev Timoska så glad att han kastade sin klubba högt upp i luften. Han varnades men svarade med att i ren glädje omfamna domaren. Finland blev silvermedaljörer och Timoska utsågs till turneringens bäste forward.

Timoska tillhörde de tongivande spelarna i Käpylän Urheilu-Veikot när Helsingfors-klubben vann sina enda två finska mästerskap 1958 och 1959. 

Vid Oslo-VM 1961 var Timoska med om att erövra bronsmedaljen genom att besegra hemmanationen. Timoska gjorde tre mål i turneringen och blev därmed delad skytteligavinnare.

Källor 

 Claes-G Bengtsson Svenska Bandyförbundet
VM-historia i bandy

Noter 
)

Män
Födda 1932
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1952
Finländska bandyspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Finland
Avlidna 2022
Hallsjö

Hallsjö är en by i Huddunge socken i Heby kommun.

Hallsjö omtalas i dokument första gången 1344 ('in halsio'). Byn är troligen en av Huddunges äldsta och en av de få med ett gravfält kopplat till bebyggelsen. Namnet kommer från läget vid den numera utdikade Hallsjön, hall syftar här troligen på berghäll. Under 1500-talet bestod Hallsjö av tre mantal skattejord, därtill två utjordar tillhöriga byarna Lagbo och Stymne och kallas då Halsingeby. Från 1547 redovisas dock endast ett mantal under Hallsjö, medan ett av de övriga överförs till Djurkarsbo och ett till Hertigbo. Ännu under 1700- och 1800-talet kallades dock dessa vanligen Hallsjö Djurkarsbo eller Sörgården och Hallsjö Hertigbo eller Mellangården för att skiljas från övriga delar av byn, Norrgården. Dagens Hallsjö har dock sitt ursprung i Sörgården - i samband med laga skifte flyttades de andra gårdarna ut och jorden kom att läggas under Hertigbo och Djurkarsbo i fastighetsregistret.

Hallsjö har även namngett Halsinge hamna, en av Våla härads hamnor som omfattar Våla härads del av Huddunge socken och södra delarna av Nora socken.

Enligt skattlängden i samband med Älvsborgs lösen 1613 fanns fyra hushåll i byn, vilken då omfattar Hallsjö Hertigbo och Hallsjö Djurkarsbo. 1645 upptar mantalslängden endast två hushåll vilket då endast är Hallsjö Norrgård. Mantalslängden 1699 upptar fyra hushåll.

Under Hallsjö har lytt torpen Backa, även kallat Kråkslottet, Mellantorp eller Holm samt Grindkärret, även kallat Sunnesta eller Sunnätta.

Källor 

 Ortsnamnen i Våla härad, Mats Wahlberg s. 72-73.
 Det medeltida Sverige 1:4 Tiundaland

Orter i Heby kommun
Konstnärlig doktor

Konstnärlig doktor är en titel inom svenska högskolor som erhålls genom doktorsexamen. Den instiftades 2010 när tio doktorander antogs till forskarskolan vid den konstnärliga fakulteten på Göteborgs universitet.

Källor

Externa länkar 
Utbildningsnivåer i Sverige på Studera.nu
Examensförordning konstnärlig doktorsexamen, Förordning 2009:233
Doktorsexamina
Tiémoué Bakayoko

Tiémoué Bakayoko, född 17 augusti 1994, är en fransk fotbollsspelare.

Karriär
Den 15 juli 2017 värvades Bakayoko av Chelsea, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 20 augusti 2017 debuterade Bakayoko i Premier League i en 2–1-vinst över Tottenham Hotspur. Den 14 augusti 2018 lånades Bakayoko ut till Milan på ett låneavtal över säsongen 2018/2019. 

Den 31 augusti 2019 lånades Bakayoko ut till AS Monaco på ett låneavtal över säsongen 2019/2020. Den 5 oktober 2020 lånades Bakayoko ut till Napoli på ett låneavtal över säsongen 2020/2021. Den 30 augusti 2021 lånades han på nytt ut till Milan, denna gång på ett tvåårigt låneavtal.

Den 16 juni 2023 bekräftade Chelsea att Bakayoko skulle lämna klubben vid slutet av säsongen.

Källor

Noter

Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i AS Monaco FC
Spelare i Chelsea FC
Spelare i AC Milan
Spelare i SSC Napoli
Spelare i Ligue 1
Spelare i Premier League
Spelare i Serie A
Födda 1994
Levande personer
Män
Idrottare från Paris
1572 Posnania

1572 Posnania eller 1949 SC är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 22 september 1949 av de båda polska astronomerna Andrzej Kwiek och Jerzy Dobrzycki i Poznań. Asteroiden har fått sitt namn efter den polska staden Poznań, från vilken den upptäcktes.

Asteroiden har en diameter på ungefär 31 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av A Kwiek
Astronomiska upptäckter av J Dobrzycki
Astronomiska upptäckter 1949
Poznań
Lundgrens gjuteri

Lundgrens gjuteri var ett metallgjuteri i Halmstad i Halland. Det var under lång tid en av de mera betydelsefulla industrierna i staden.

AB M Lundgrens Gjuteri
Gjuteriet startades 1917 av Magnus Lundgren (1868–1939), född i Hörby i Skåne. Han hade under många år varit anställd på August Hansons verkstad och gjuteri i Halmstad. Det nya företaget registrerades som M. Lundgrens Gjuteri & Maskinfabrik. En fastighet inköptes på Nässjögatan där en fabriksbyggnad uppfördes.

Pumpar och pumpanläggningar blev tidigt en dominerande specialitet för företaget. Tidigt tillverkades även golvbrunnar, brunnsbetäckningar, sanitetsgods, avloppsrör, gatubrunnar med mera. Ytterligare mark inköptes och fabriken utökades. Personalstyrkan utökades och 1928 var ett 50-tal anställda. Företaget ombildades 1932 till AB M. Lundgrens Gjuteri. År 1933 påbörjades tillverkningen av en patenterad mjölkkylare. Under 1930-talet utökades fabriksytan ytterligare och antalet anställda ökade till drygt 100. År 1936 uppfördes ett emaljeringsverk. Då startade tillverkning av emaljerat sanitetsgods och emaljerade badkar. 

Under efterkrigstiden skedde en successiv expansion och 1952 var antalet anställda uppe i 183. Fabrikslokalerna utökades. En badkarsboom på 1950-talet medförde att företaget dagligen tillverkade 60 gjutna emaljerade badkar. 

Under 1960-talet ökade den utländska konkurrensen och tillverkningen av gjutna badkar fasades ut. Vidare kom gjutna rördelar att successivt ersättas av rördelar av plast. Till följd av detta och till följd av rationaliseringar minskade omsättningen och antalet anställda.

AB Kemisten
I början av 1970-talet startade ett samarbete med Gustavsbergs Rörsystem AB. Efter fleråriga förhandlingar och förvecklingar övertogs 1979 August Hansons Gjuteri i Halmstad varvid antalet anställda ökade till 133. Miljöfrågorna kring gjuteriet blev alltmer ett problem för företaget. Många klagade både på utsläpp och buller. Detta bidrog till att viss tillverkning 1989 förlades till Grängesberg. 

Samma år bildade ägarna AB Kemisten och AB M Lundgrens Gjuteri blev ett dotterbolag. År 1992 förvärvas AB Holsbyverken i Vetlanda och man fördjupar samarbetet med Gustavsbergs Rör AB. En tid följde av uppköp av gjuterier, förflyttningar av produktion och neddragningar. Verksamheten i Halmstad blev allt mindre lönsam. År 2009 upphörde verksamheten vid Lundgrens Gjuteri i Halmstad efter 92 års verksamhet. Emellertid bedrivs fortsatt gjuteriverksamhet vidare via AB Kemisten på andra orter.

Nu 2018 kommer det gamla gjuteriområdet, numera kallat Lundgrens trädgårdar, att ge plats åt bostäder.

Referenser

Källor 
 
Ej längre existerande svenska gjuterier
Halmstads historia
Företag i Halmstad
Axel Sternhagen

Axel Sternhagen, född 10 augusti 1876 i Göteborg, död 5 september 1911 i Alingsås, var en svensk målare, tecknare och grafiker.

Han var son till skeppsredaren Harald Ferdinand Emanuel Sternhagen och Hildegard Kjellberg. Sternhagen studerade vid Konstakademien i Stockholm 1897–1899 och deltog under studietiden i Axel Tallbergs etsningsskola. Omkring sekelskiftet vidareutbildade han sig i Paris. Han medverkade i utställningar med Konstföreningen för södra Sverige i Malmö, Svenska konstnärernas förenings utställningar i Stockholm och med Göteborgs konstföreningpå Valands. Hans konst består av landskap figurmotiv och porträtt utförda i olja, akvarell eller linjeetsning. En minnesutställning med hans konst visades i Göteborg kort efter hans död.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 264-265, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska grafiker under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1911
Män
Konstnärer från Göteborg
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Cykelkök

Cykelkök är kollektiva cykelverkstäder där besökare får tillgång till verktyg och reservdelar för att reparera och underhålla cyklar. Ofta tar cykelköken hand om övergivna cyklar för reparation eller återvinning. Volontärarbetare eller annan personal hjälper till med målet att besökarna ska få kunskap och färdigheter för själva att ta hand om sin cykel. Cykelkök drivs oftast i formen av ideell förening och räknas som en del av delningsekonomin.

Namnet är en direkt översättning av engelskans Bike Kitchen. Själva köks-delen av namnet kan anspela på att det ”lagas” cyklar, men även att man i ett cykelkök ofta fikar eller äter något tillsammans.

Referenser

Cyklar
Delningsekonomi
Eric Talén

Eric Talén, född omkring 1783, död 6 juni 1839, var en svensk ciselör och gördelmakare. 

Han var son till Anders Talén och Maria Elisabet Öhrlin och gift med Henrica (Henriette) Engelbrecht och far till Wladimir Apollonius Talén och Elise Arnberg. Talén var verksam i Stockholm som ciselör och gördelmakarmästare under gördelmakarämbetet i Stockholm 1813-1839. Han utförde ciseleringen på andra konstnärers arbeten och egna självständiga arbeten.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 388, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska ciselörer
Födda 1783
Avlidna 1839
Män
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Edvin Thornquist

Edvin Alexius Th. Thornquist, född 11 januari 1879 i Hällestad i Skåne, död 27 september 1967 i Norrbärke i Dalarna, var en svensk målarmästare, målare och tecknare.

Vid sidan av sitt arbete som yrkesmålare var Thornquist verksam som konstnär och medverkade i Dalarnas konstförenings höstutställningar i Falun. Hans konst består av blomsterstudier och stilleben målade i limfärg eller i form av kolteckningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 435, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1879
Avlidna 1967
Män
Personer från Hällestads socken, Skåne
Svenska målare under 1900-talet
Purpurryggig blåsmyg

Purpurryggig blåsmyg (Malurus assimilis) är en fågel i familjen blåsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Purpurryggig blåsmyg förekommer i Australien och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 M. a. dulcis – nordcentrala Australien
 M. a. rogersi – nordvästra Australien
 M. a. assimilis – västcentrala och centrala Australien
 M. a. bernieri – Bernier Island utanför västra Australien

Tidigare behandlades den som en del av brokblåsmyg (Malurus lamberti) men urskiljs numera oftast som egen art.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Blåsmygar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Queensland
Korea i olympiska vinterspelen 2018

Korea i olympiska vinterspelen 2018 var ett enat lag med spelare från Sydkorea och Nordkorea som deltog i damernas turnering i ishockey. Hela trupperna från Sydkorea och Nordkorea tågade dessutom in under gemensam flagg under invigningen av spelen. Flaggan bars av ishockeyspelaren Hwang Chung-gum från Nordkorea och bobåkaren Won Yun-jong från Sydkorea.

Ishockey

Damernas turnering

Laguppställning

Gruppspel

Semifinal om plats 5-8

Match om sjunde plats

Referenser

2018 i Sydkorea
2018 i Nordkorea
2018
2018
Nationer i olympiska vinterspelen 2018
Kacharbulbyl

Kacharbulbyl (Iole cacharensis) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Kacharbulbylen är en 19 cm lång och långnäbbad bulbyl med ljus undre näbbhalva. Fjäderdräkten ljust olivgul under med ljust rostfärgade undre stjärttäckare och rostbrun stjärt.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i nordöstra Indien och sydöstra Bangladesh. Tidigare behandlades den som en del av olivbulbyl (I. viridsecens, tidigare virescens). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN urskiljer charlottebulbylen inte ännu som art, varför dess hotstatus ej har bestämts.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn kommer av Cachar, ett distrikt i indiska delstaten Assam.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
1604 Tombaugh

1604 Tombaugh eller 1931 FH är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 24 mars 1931 av den amerikanske astronomen Carl Otto Lampland vid Lowell-observatoriet. Asteroiden har fått sitt namn efter den amerikanske astronomen Clyde Tombaugh.

Asteroiden har en diameter på ungefär 32 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CO Lampland
Astronomiska upptäckter 1931
Jack Thurin

Jack Erik Panos Thurin, född den 9 juni 1999, är en svensk handbollsspelare som spelar för Aalborg Håndbold. Thurin spelar som högernia och är vänsterhänt.

Klubbkarriär 
Jack Thurin har spelat i IFK Skövde hela sin karriär. Han tillhör talangerna inom svensk handboll.  Säsongen 2021/2022 blev han uttagen i Handbollsligans All-Star Team som bästa högernia.

2022 började han spela för FC Porto. Med Porto blev han portugisisk mästare 2023.

Sedan 2023 har han kontrakt med Aalborg Håndbold.

Landslagskarriär 
Jack Thurin har spelat i de svenska ungdomslandslagen. 

I mars 2019 blev Thurin uttagen till A-landslaget. I debuten mot Norge blev han tremålsskytt. I april 2019 blev han sedan uttagen till U-21 VM i Spanien. Före EM 2020 spelade han några träningslandskamper mot Egypten, och han fick mästerskapsdebutera i EM 2020 efter att Sverige drabbats av några spelarskador. Han var med som reserv vid VM 2021.

Referenser

Fotnoter 

Födda 1999
Svenska handbollsspelare
Spelare i IFK Skövde
Män
Levande personer
Idrottare från Skövde
Handbollsspelare i FC Porto
Jim Hackett

James Patrick "Jim" Hackett, född 22 april 1955, är en amerikansk företagsledare som är president och VD för den globala biltillverkaren Ford Motor Company sedan den 22 maj 2017 när han efterträdde Mark Fields. Dessförinnan hade han chefspositioner inom The Procter & Gamble Company, VD för Steelcase Inc. mellan 1994 och 2014 och varit tillförordnande idrottschef för universitetet University of Michigans idrottsförening Michigan Wolverines mellan 2014 och 2016.

Han avlade en kandidatexamen i finans vid just University of Michigan, där han samtidigt spelade amerikansk fotboll för Wolverines.

Referenser

Noter 

Personer verksamma inom Ford Motor Company
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Alumner från University of Michigan
Michigan Wolverines
Personer från Madison County, Ohio
Levande personer
Födda 1955
Män
Lowell McAdam

Lowell Clayton McAdam, född 28 maj 1954, är en amerikansk ingenjör och företagsledare som är styrelseordförande för telekommunikationsföretaget Verizon Communications, Inc. Dessförinnan var han anställd hos den amerikanska flottans armékår U.S. Navy Civil Engineer Corps och arbetat för Pacific Bell Telephone Company, Airtouch/Vodafone Airtouch, Primeco Personal Communications och sedan 2000 för just Verizon, där han bland annat varit COO, president och VD.

McAdam satt som ledamot i koncernstyrelsen för konglomeratet General Electric Company mellan 2016 och 2017.

Han avlade en kandidatexamen i ingenjörsvetenskap vid Cornell University och en master of business administration vid University of San Diego.

Referenser

Noter 

Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Amerikanska ingenjörer
Personer från Buffalo, New York
Levande personer
Födda 1954
Män
Alumner från Cornell University
Alumner från University of San Diego
Jota Phoenicis

Jota Phoenicis (ι Phoenicis, förkortat Jota Phe, ι Phe)  som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den nordvästra delen av stjärnbilden Fenix. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på 4,71 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 250 ljusår (ca 76 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Jota Phoenicis A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A2 V. Den har en massa som är ca 2,2 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3,6 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 67 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 8 900 K.

Jota Phoenicis är en roterande variabel av Alfa2 Canum Venaticorum-typ (ACV). Den varierar mellan skenbar magnitud +4,7 och 4,75 med en period av ungefär 12,5 dygn.

Primärstjärnan har en följeslagare av magnitud omkring 12,8 separerad med 6,7 bågsekunder.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/iotaphoenicis

Stjärnbilden Fenix
Bayerobjekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Alfa2 Canum Venaticorum-variabler
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Yuriko Handa

Yuriko Handa, född 31 mars 1940 i Tochigi, är en japansk före detta volleybollspelare.
Handa blev olympisk guldmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Japanska volleybollspelare
Japanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Japan
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1964
Födda 1940
Levande personer
Kvinnor
Personer från Tochigi prefektur
Japanska idrottare under 1900-talet
Volleybollspelare i Unitika Phoenix
Resia (skivbolag)

Resia var ett svenskt skivbolag, aktivt mellan 1934 och 1939. Bolaget ägdes av företagskedjan Resia. Skivorna, som hade två inspelningar på varje sida, pressades hos skivbolaget Kristall i Berlin. Företagets inspelningschef åren 1934–1935 var Jay Elwing.

Bland de artister som gjort inspelningar för Resia märks Gösta Jonsson, Eric Alruni Wilkman, William Hamnstedt, Johnny Bode och Leon Liljequist.

Referenser

Svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken upplösta 1939
Skivbolag och skivmärken bildade 1934
Oiva Soini

Oiva Sigurd Soini, född 21 januari 1893 i Lappo, död 25 maj 1971 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare och operasångare (baryton).

Som liten lärde sig Soini att spela orgel och sjöng i kör. Efter studenten studerade han vid Helsingfors klockare-organistskola, varefter studierna fortsatte vid Helsingfors musikinstitut. Där studerade han bland annat sång under Axel von Kothen, piano under Ernst Linko och orgel under Oskar Merikanto. Parallellt bedrev han studier i filosofi och blev filosofie magister 1917. Efter examen blev Soini organist vid tyska kyrkan i Helsingfors och bedrev sångstudier i Berlin 1918–1920. Sin operadebut gjorde han på Finlands nationalopera 1921. Han kom sedan att vara verksam vid nationaloperan fram till 1952. Under tiden hann han dock spela på operor i Sverige, Italien, Frankrike och Tyskland. 

Åren 1931–1939 arbetade Soini som sånglärare vid Helsingfors konservatorium och blev sedan professor i solosång vid Sibelius-akademin, en befattning han kom att ha fram till 1963. 1954 blev han chef för operasektionen vid Sibelius-akademin.

Filmografi
 Forsfararens brud, 1923
 Bröllopet på Suursalo, 1924
 Österbottningar, 1925
 Yökypelit, 1966 (TV-serie)
 Muistelemme Heidi Blåfeldia, 1967 (TV-film)

Referenser

Externa länkar
 

Män
Födda 1893
Avlidna 1971
Personer från Lappo
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska operasångare under 1900-talet
Vilho Auvinen

Vilho Johannes Auvinen, född 26 januari 1907 i Kuopio, död 17 november 1946 i Kuopio, var en finländsk skådespelare.

Auvinen inledde sin skådespelarkarriär i Kuopio och engagerades sedan vid Helsingfors' folkteater. Åren 1929–1944 var han gift med skådespelaren Hellin Auvinen-Salmi, med vilken han hade sonen Vili Auvinen. Auvinen medverkade i 20 spelfilmer åren mellan 1936 och 1942.

Filmografi
 Tulljagaren VMV 6, 1936
 Vaimoke, 1936
 Österbottningar, 1936
 Mieheke, 1936
 Forsfararens brud, 1937
 Hulda kommer till sta'n, 1937
 Lapatossu, 1937
 Tulitikkuja lainaamassa, 1938
 Sysmäläinen, 1938
 Ulkosaarelaiset, 1938
 Yrjö, löparen, 1939
 Rikas tyttö, 1939
 Det susar i nordanskog, 1939
 I kamp för friheten, 1939
 Tottisalmen perillinen, 1940
 Kersantilleko Emma nauroi?, 1940
 Mellan två krig, 1940
 Vagabond valser, 1941
 Totinen torvensoittaja, 1941
 Onni pyörii, 1942

Källor 

Födda 1907
Avlidna 1946
Finländska skådespelare under 1900-talet
Personer från Kuopio
Män
Hellin Auvinen-Salmi

Hellin Auvinen Salmi, född Heino 13 mars 1911 i Kajana, död 21 april 1997 i Valkeakoski, var en finländsk skådespelare. Åren 1929–1944 var hon gift med skådespelaren Vilho Auvinen, med vilken hon hade sonen Vili Auvinen. Senare gifte hon sig med skådespelaren Veikko Salmi.

Filmografi
 Tehtaan varjossa, 1969
 Kardborren, 1970
 Äidin kuolema, 1974
 Sujut, 1974
 Pertsa ja Kilu, 1970–1974 (TV-serie)
 Meidän lapset, 1979
 Sotalapsi, 1980
 Mika eller Balladen om Kristus Perkele, 1980
 Reinikainen, 1983 (TV-serie)
 Elias vaeltaja, 1985 (TV-serie)
 Niskavuoren nuori emäntä, 1987
 Miehen etunoja, 1989
 Terveysasema, 1989
 Matka ajassa, 1992
 Metsolat, 1993 (TV-serie)
 The Big Freeze, 1993
 Taikapeili, 1995 (TV-serie)

Källor 

Kvinnor
Födda 1911
Avlidna 1997
Finländska skådespelare under 1900-talet