kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carin Scholander

Catharina "Carin" Sofia Scholander, född Nyström 21 oktober 1830, död 19 april 1912, var en svensk skriftställare och teosof. Hon var med och grundade det Teosofiska samfundet i Sverige.

Biografi 
Carin Scholander föddes 1830, då under namnet Carin Nyström. Hennes far var arkitekten Axel Nyström. Familjen hade stort intresse av konst och litteratur. Hennes skolgång präglades av språk, i huvudsak franska och tyska samt i mindre grad matematik och historia. Vid fjorton års ålder fick hon istället börja lära sig handarbete och sådant som för den tiden ansågs vara viktiga färdigheter för kvinnor. På egen hand fortsatte hon sina språkstudier, och kom att översätta och verka på franska, tyska, engelska och svenska, samt behärskade italienska, tjeckiska och nederländska. 

1850 gifte hon sig med Fredrik Wilhelm Scholander, hennes fjorton år äldre kusin. De fick tillsammans sju stycken barn. Två av deras döttrar, Anna Boberg och Ellen Kronberg, valdes senare också in i Nya Idun (1891 respektive 1893).

1888 reste Scholander tillsammans med sina vänner Ellen Bergman och Amelie Cederschiöld till London. Där träffade de Helena Blavatsky, det Teosofiska Samfundets grundare. Scholander inspirerades av teosofin, och tog med sig idéerna till Stockholm. 1889 lade hon tillsammans med läkaren Gustaf Zander grunden för det svenska teosofiska samfundet. Hon var också Sveriges officiella representant vid de teosofiska kongresserna i London 1891 och 1899.

Som ett led i sitt arbete för att sprida teosofin i Sverige började Scholander att översätta Blavatskys The Secret Doctrine, som var teosofins kodex. Dessutom översatte hon artiklar om teosofi, samt gav ut böcker på ämnet: Annie Besant, Några biografiska data (1894) och Om skillnaden mellan teosofi och spiritism(1907). 

Hon valdes 1890 in i Nya Idun. Hon och hennes make hade båda varit med och stiftat Konstnärsklubben.

Referenser 

Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Teosofer
Födda 1830
Avlidna 1912
Kvinnor
Författare från Stockholm
Georg Paulsson

John Georg Paulsson, född 23 september 1884 i Östersund, död 14 juli 1930 i Stockholm, var en svensk journalist och poet.

Georg Paulsson var son till handlaren Göran Paulsson. Efter mogenhetsexamen i Östersund 1903 studerade han humaniora och juridik i Uppsala till 1906. Han var därpå i olika perioder medarbetare i Jämtlands Tidning och Jämtlandsposten till 1915. Från 1917 till sin död var han verksam vid Dagens Nyheter. Berömmelse nådde han som tidningspoet under olika pseudonymer, men främst under namnet Den blyge. I Dagens Nyheter skrev han så gott som dagligen vers. Han anknöt gärna till studentspexets anda till litterära mönster, vanligast kanske skillingtryck och homerisk epos. Hans populäraste stycken var de korta dagsaktuella stroferna med Carl Ferdinand Lundin som centralperson (till C. A. Jacobssons teckningar). Paulsson utgav i bokform Högre skolan. Litterära parodier (1916), Nödrim och dyr-tidshexameter (1918), Carl Ferdinand Lundin: Vad sig i riket tilldragit (tillsammans med C. A. Jacobsson 1922) samt ett par volymer julklappsrim. Postumt utkom 1930 ett urval Dikter. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 Paulsson, John Georg på SvenskaGravar.se

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska poeter under 1900-talet
Journalister från Östersund
Författare från Östersund
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1884
Avlidna 1930
Män
Browsing Collection

Browsing Collection är en svensk rockgrupp från Skövde bestående av Mimi Brander (sång/gitarr), Moa Lenngren (gitarr/sång), Nora Lenngren (bas/sång) och Carro Karlsson (trummor). De har gett ut två studioalbum; Greetings from Wonderland (2015) och Cyber Space Buffet (2020).

Gruppen tävlade i den andra deltävlingen av Melodifestivalen 2022 med låten "Face in the Crowd". Väl där hamnade de på sjätte plats och åkte därmed ut.

Diskografi

Studioalbum 
 Greetings from Wonderland (2015)
 Cyber Space Buffet (2020)

EP 
 As It Strikes Eleven (2011)
 Don't Want To Dance (2018)
Singlar

 Working On The Title (2012)

Referenser

Externa länkar 

Svenska rockgrupper
Deltagare i Melodifestivalen 2022
Musikgrupper bildade 2008
Musikgrupper med syskon
Slam (tärningsspel)

Slam, även kallat storslam och lillslam, eller med ett engelskt namn buck dice, är ett tärningsspel där slumpen spelar en helt avgörande roll.
 
Tre tärningar används. Spelet inleds med att en tärning kastas för att bestämma vilket av talen 1-6 som ska gälla som spelomgångens "lyckotal". Den spelare som är i tur kastar alla tre tärningarna och noterar 1 poäng om en av dem visar lyckotalet. Om lyckotalet finns på två tärningar, kallat lillslam, noteras 5 poäng. Spelaren får fortsätta att kasta så länge tärningarna ger poäng. 

Spelet går ut på att uppnå den exakta poängsumman 15, och därigenom få lämna spelet. Slam har ingen vinnare utan bara en förlorare: den deltagare som är sist kvar. En spelare som lyckats få lyckotalet på alla tre tärningarna har gjort en storslam och uppnår direkt 15 poäng.

Det är brukligt att spela detta spel för att avgöra vem som ska betala krognotan.

Referenser

Sällskapsspel
Hasardspel
Medri Bahri

Medri Bahri var ett rike som omfattade Eritreas högland från 1137 till 1879 e.Kr.

Under medeltiden styrdes mycket av de centrala delarna av nuvarande Eritrea av det kristna kungariket Medri Bahri (havets land). 

Riket styrdes av en Bahri Negus eller Bahri Negash (havets kung) som ofta växlade sina allianser mellan de andra kristna abessinska rikena och deras kringliggande muslimska rivaler för att bibehålla ett visst mått av självbestämmande och handelsfördelar i kommersen mellan Röda havet och inlandet.

Eritreas låglandsbefolkning var till viss del muslimer. Större delen av kusten och lågländerna i väst föll under de invaderande bejafolkens besittning. Efter Aksumrikets fall splittrades det upp i flera olika små kristna kungadömen och dynastier, med sina fästen i de Etiopiska och Eritreanska högländerna.

Dessa låg ofta i fejd med varandra om makt och inflytande, där olika riken eller dynastier löpande försökte inta och ena hela regionen. 

Under 1577 tog det turkiska Osmanska riket kontrollen över hamnstaden Massawa och en del av kusten. De försökte nå in mot det kristna höglandet och överta Midri Bahris dåvarande huvudstad Debarwa. 

Turkarna blev dock snabbt utdrivna ur det kristna Medri Bahri då de mötte motstånd från konungen Bahri Negus styrkor. De försökte vid flera tillfällen erövra kungariket men blev gång på gång utdrivna till kusten och lämnade så småningom denna del av landet under början av 1600-talet. Dock blev hamnstaden en besittning som de hade handelsförbindelser med fram till och med 1800-talet.

Katolicismen kom till Eritrea under 1500-talet då jesuitiska missionärer från Portugal etablerade ett samfund där som stärktes under den italienska kolonialtiden under slutet av 1800-talet och 1900-talets första hälft.

Referenser

Eritreas historia
Historiska monarkier
Jätten Kalle Anka

Jätten Kalle Anka (engelska: Out of Scale) är en amerikansk animerad kortfilm med Kalle Anka från 1951.

Handling 
Kalle Anka har i sin trädgård byggt små modeller av en stad, en bondgård, och till och med en järnväg med ett åkbart tåg. När han är igång med att placera ut små träd märker han att ett träd är på tok för stort och flyttar på det. Det han inte vet är att trädet är bebott av Piff och Puff, som kämpar för att få tillbaka sitt hem. Samtidigt hittar de ett modellhus som är i precis rätt storlek för dem att bo i.

Om filmen 
Filmen hade svensk premiär den 5 december 1953 på biografen Röda Kvarn i Stockholm och ingick i kortfilmsprogrammet Kalle Ankas muntra gäng där även Jan Långben som Åke Mjuk, Pluto på fisketur, Livat på havet (ej Disney), Långben som tjurfäktare, Plutos besvär med storken och Kalle Ankas ettermyror ingick.

När filmen hade biopremiär i Sverige gick den under titeln Jätten Kalle Anka. Alternativa titlar till filmen är Kalle Ankas modelltåg, Utanför ramen och Fel storlek.

Filmen finns sedan 1999 dubbad till svenska och har getts ut på VHS och DVD.

Rollista

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1951
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1951
Filmer i regi av Jack Hannah
Kortfilmer med Kalle Anka
Kortfilmer med Piff och Puff
Claes Varenius

Claes Herbert Otto Varenius, född 16 mars 1920 i Stockholm, död 11 juli 1991 i Sollentuna församling, Stockholms län, var en svensk arkeolog.

Varenius, som var son till professor Otto Varenius och Gurli Lindbäck, avlade studentexamen 1941 och blev filosofie kandidat vid Stockholms högskola 1948. Han var anställd vid Stockholms stadsmuseum 1940–1947, övergick till Riksantikvarieämbetet 1948 och blev antikvarie där 1954. Han skrev bland annat Nordiska fartygstyper i förhistorisk tid (1948), En stormansgrav i Norrala (1961), Stor-Rebben: 1500 år av säsongsbosättning i Piteå skärgård (1964), Inventering i marginalområde: spår av primitiv kustbosättning (1978) och  Mercurius – ett medeltida kvarter i Gamla stan (1980).

Referenser

Svenska arkeologer
Födda 1920
Avlidna 1991
Män
Zabriskie Point

Zabriskie Point kan syfta på:

Zabriskie Point (plats) – en utsiktspunkt i Death Valley nationalpark, Kalifornien, USA
Zabriskie Point (film) – en amerikansk långfilm från 1970
Zabriskie Point (musikalbum) – ett amerikanskt soundtrackalbum från 1970
Prix Éphrem Houel

Prix Éphrem Houel är ett travlopp för fyraåriga varmblodiga hingstar och ston som körs på Vincennesbanan utanför Paris i Frankrike varje år i februari. Det är ett Grupp 2-lopp, det vill säga ett lopp av näst högsta internationella klass. Loppet körs över distansen 2850 meter. Förstapriset är 54 000 euro.

Vinnare

Referenser

Noter

Éphrem Houel
Anna Maria Caterina Aldobrandini

Anna Maria Caterina Aldobrandini, född 1630, död 1703, var en italiensk aristokrat.  Hon figurerade i den berömda Spanaprocessen.

Biografi
Hon var dotter till Pietro Aldobrandini, hertig di Carpineto, och Carlotta Savelli. Hon gifte sig 1648 med Francesco Maria Cesi, hertig av Cesi/Ceri. Hon tillhörde både genom födsel och giftermål Roms främsta adelsfamiljer. 

När Giovanna de Grandis greps i januari 1659 och började namnge personer som sålt eller köpt gift i Rom, tillhörde Aldobrandini en av de personer hon angav för att ha köpt gift med avsikt att begå mord. Aldobrandini var den högst rankade person som drogs in i den berömda utredningen. 

Enligt De Grandis vittnesmål levde Aldobrandini i ett olyckligt äktenskap. Hennes kammarjungfru besökte upprepade gånger Spana, och Spana hämtades flera gånger till Aldobrandini för konsultation. Hon hade en älskare, Francesco Maria Santinelli (1627-1697). Prästen Padre Don Girolamo kom att agera mellanhand mellan Aldobrandini och giftförsäljaren Giovanna De Grandis. Genom prästen bad hon Spana om ett omärkligt gift som inte förorsakade kräkningar och därmed inte utsatte henne för misstankar. De Grandis skrämdes av hennes rang, men prästen påpekade att aqua tofana uppfyllde kraven, samt att hertigens mat passerade så många händer att ett gift ändå inte kunde spåras. Hon överlämnade giftet till prästen, och några dagar senare blev Aldobrandini änka. Hertigen avled plötsligt och oväntat i juni 1657. Det fanns inga misstankar kring hans död, och ingen obduktion ägde rum. Kroppen lades på lit de parade i kyrkan Santa Maria supra Minerva, och när De Grandis såg kroppen igenkände hon symptomen hos dem som förgiftats med aqua tofana.  

Aldobrandini utsattes inte för någon utredning med anledning av hennes makes död, men hon drabbades av andra former av efterverkningar. Enligt samtida vittnesmål var hennes uppträdande "svårt att kontrollera, både på grund av hennes överlägsna börd och inte mindre på grund av svagheten i hennes kön", och hennes önskan att gifta sig med hennes älskare fick hennes familj att låsa in henne för att hindra henne från att ingå ett rangmässigt ojämlikt äktenskap.
 
När Spanaprocessen inleddes 1659 var Padre Don Girolamo avliden. Då Aldobrandini utpekades för mord i Giovanna De Grandis vittnesmål drogs hon för första gången in i utredningen. Flera personer ur överklassen figurerade som kunder till giftförsäljarna, men ingen av dem ställdes inför rätta. Många av dem blev informellt förhörda i utbyte mot påvlig immunitet. Aldobrandini var av så hög rang att inte ens denna åtgärd vidtogs mot henne, utan påven Alexander VII gav helt enkelt order om att hon inte skulle bli indragen.

Se även
 Sulpizia Vitelleschi
 Anna Maria Conti

Referenser

kvinnor
Födda 1630
Avlidna 1703
Personer i Kyrkostaten under 1600-talet
Lennart Ahrén

Sten Lennart Ahrén, född den 25 januari 1920 i Örberga församling, Östergötlands län, död den 14 mars 1989 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk sjömilitär och hovfunktionär.

Ahrén avlade studentexamen 1941 och officersexamen vid Sjökrigsskolan 1944. Han blev löjtnant i flottan 1946 och kapten där 1954. Ahrén tjänstgjorde i chefens för kustflottan stab 1957–1960, var lärare i strategi vid Militärhögskolan 1964–1967, fartygschef för Älvsnabben 1967–1968 och chef för Första fregattflottiljen 1968. Han befordrades till kommendörkapten av andra graden 1960, av första graden 1963 och till kommendör 1969, av första graden 1973. Ahrén var marinattaché i London och Haag 1969–1971, sektionschef i försvarsstaben 1971–1974 och chef för Sydkustens örlogsbas 1974–1980. Han blev adjutant hos Gustav VI Adolf 1963 och överadjutant 1969. Efter sin pensionering var Ahrén hovmarskalk och chef för hovmarskalkämbetet 1980–1986. Han invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1960 och av Krigsvetenskapsakademien 1971. Ahrén blev riddare av Svärdsorden 1962 och kommendör av samma orden 1973. Han vilar på Djursholms begravningsplats.

Källor 

 
 
 Riddare av Kungl. Svärdsorden i Sveriges statskalender 1965
 
 
 
 
 Svenska Dagbladet den 7 juni 1973, sidan 18
 
 
 Ahrén, Sten Lennart på SvenskaGravar.se

Svenska hovmarskalkar
Svenska sjöofficerare
Svenska attachéer
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Örberga socken
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1920
Avlidna 1989
Män
Pavel Chomtjenko

Pavel Aleksandrovitj Chomtjenko, ryska: Пáвел Алексáндрович Хóмченко, född 13 oktober 1994 i Saratov, är en rysk ishockeymålvakt som spelar för AIK i Hockeyallsvenskan.

Referenser

Födda 1994
Levande personer
Målvakter i AIK Ishockey
Män
Spelare i AIK Ishockey
Ryska ishockeymålvakter
Ryska idrottare under 2000-talet
Personer från Saratov
Hugo Waldenström

Hugo Axel Waldenström, född 1 oktober 1833 i Luleå, död 5 april 1901 i Askersunds stadsförsamling, Askersund, var en svensk borgmästare.

Waldenström föddes som son till provinsialläkaren Erik Magnus Waldenström och Fredrika Sofia Bodecker. Han var bror till Paul Petter, Johan Anton och Alfred Waldenström. Waldenström var borgmästare i Askersunds stad, och förste styrelseordförande i Askersund-Skyllbergs Järnvägsaktiebolag.

Han var gift med Erica Krikortz.

Referenser

Noter 

Födda 1833
Avlidna 1901
Askersunds borgmästare
Män
Svenska politiker under 1800-talet
Politiker från Luleå
Hugo
Ahrén

Ahrén är ett efternamn som burits av bland andra:

 Bo Ahrén (född 1952), svensk läkare 
 Lennart Ahrén (1920–1989), svensk militär och hovman
 Per-Olov Ahrén (1926–2004), svensk biskop
 Thomas Ahrén du Quercy (född 1955), svensk kyrkomusiker, dirigent och tonsättare
Erik Magnus Waldenström

Erik Magnus Waldenström, född 15 november 1795 i Frändefors, död 28 september 1870 i Luleå, var en svensk läkare.

Biografi 

Waldenström utbildade sig i Karlstad och blev därefter student vid Lunds universitet, där han till en början kom att studera teologi, och senare medicin. Waldenström tog senare, 1819, anställning som provinsialläkare i Luleå distrikt. Vidare var han ledamot av Svenska Läkaresällskapet och Linneanska samfundet. Han tog avsked från provinsialläkareanställningen i januari 1862 men fortsatte att arbeta som stads- och lasarettsläkare i Luleå stad.

Waldenström var son till komministern Anders Waldenström. Han var gift två gånger, och i de bägge äktenskapen föddes sammanlagt 15 barn. I hans första äktenskap med Fredrika Sofia Bodecker föddes bland andra sönerna Anders Adolf och Hugo Waldenström, och i hans andra äktenskap med Margareta Magdalena Govenius föddes bland andra Alfred, Paul Peter och Johan Anton Waldenström.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1795
Avlidna 1870
Män
Personer från Frändefors socken
Ledamöter av Svenska Läkaresällskapet
Svenska läkare under 1800-talet
Erik Magnus
Svenska provinsialläkare
Personer i Luleås historia
Jobi Værft

Jobi Værft A/S är ett danskt skeppsvarv i Strandby i Frederikshavns kommun i Danmark, som framför allt tillverkar fiskebåtar.

Jobi Værft grundades 2005 av bröderna Jesper Faurholt Jensen och Bjarke Faurholt Jensen. Företaget övertog 2013 Kurt Sørensens Skibs- og bådebyggeri i Aalbæk. År 2015 övertog det Strandby Værft & Bedding ApS.

Från 2015 har all verksamhet, efter ombyggnad och renovering av lokalerna, bedrivits i det tidigare Strandby Værft i Strandby.

Fartyg byggda i Strandby i urval
Frog Taurus, arbets- och dykfartyg, 1983 (Strandby Værft & Bedding)
GG 64 Martina, fiskebåt, 1992 (skrov byggt på varv i Szczecin, färdigställd på Strandby Værft & Bedding )
GG 764 Astrid, fiskebåt, 1988 (Strandby Værft & Bedding)
GG 469, 1987 (skrov byggt på Bruces Nya Mekaniska Verkstad i Landskrona, färdigställd på Strandby Værft & Bedding)

Källor
 Profil på Jobi Groups webbplats, läst den 11 februari 2022

Noter

Externa länkar
Jobi Groups webbplats

Danska skeppsvarv
Frederikshavns kommun
Strandby
Frog Taurus

Frog Taurus är ett svenskt arbets- och dykfartyg, som byggdes 1983 på Strandby Værft & Bedding, Strandby, i Danmark och ombyggt 1993 och 2003.

Fartyget byggdes som Taurus för Frog Dyk AB i Göteborg. Hon såldes 2008 till Mårdling & Gullberg Holding, AB, Göteborg. Efter konkurs 2011 köptes hon av Gotlex Lager AB i Göteborg.

Frog Taurus seglar sedan 2020 för Stockholms Vattenentreprenader AB (Sventab).

Bilder

Källor
Frog Taurus på www.tugboatlars.se
Frog Taurus på www.sse-ab.se
Faktablad på Sventabs webbplats

Arbetsfartyg
Svenska fartyg
Fartyg sjösatta 1983
Fartyg byggda i Danmark
Björn Kaas

Björn Kaas (danska: Bjørn Kaas), död 1581, till Stårup Hovedgård var ett danskt riksråd.

Han tillhörde släkten Sparre-Kaas och var bror till Niels Kaas (död 1594). I ungdomen var han hofsinde vid danska hovet och var som sådan med i det följe som 1548 ledsagade kungadottern Anna till Sachsen. Senare levde han ett oroligt liv utomlands. 

Efter hemkomsten hade han en mängd betydande förläningar. Dessa var Vordingborgs län 1561–1563, Helsingborgs län 1563–1565, Malmöhus län 1565–1580 och Bygholms län 1580–1581, till vilka tillkom olika mindre pantlän i Jylland och Skåne. 

I mars 1567 upptogs han i riksrådet, och kort därefter sändes han och Frands Brockenhuus med en styrka till Norge, där de kämpade vid Oslo och efter att ha mottagit förstärkning från Bergenhus tvingade svenskarna att upphäva belägringen av Akershus. I slutet av samma år var han en av ledarna för ett infall i Småland, som dock misslyckades, då de skånska bönderna, som utgjorde arméns huvudstyrka, gjorde myteri, så att fälttåget måste överges, och därefter kom han inte att spela någon större roll i krigföringen. 

På Malmöhus hade han under flera år (1568–1573) till uppgift att bevaka den berömde statsfången earlen av Bothwell, Maria Stuarts gemål. Kaas dog 26 mars 1581 på Bygholm. Förutom fädernegården Stårupgård vid Skive, vars huvudbyggnad han uppförde, ägde han Vangkjær, Kjærsgård och Ellinggård i Vendsyssel, Vorgaard i Hellums härad, Tybjærggård på Själland och Bjärsjöholm i Skåne, där han också uppförde en ny huvudbyggnad, vars rester finns ännu. Han ägde också en gård i huvudstaden Köpenhamn. En del av denna "godsrikedom" skylldes hans hustru, Christence Nielsdatter Rotfeldt, som överlevde honom (död 1601).

Niels Hemmingsens skrift Livsens Vej (1570) är tillägnat Björn Kaas.

Källor  
 Text efter C.F. Bricka i Dansk Biografisk Leksikon på Projekt Runeberg.

Danska länsherrar
Danska godsägare under 1500-talet
Danska riksråd under 1500-talet
Män
Avlidna 1581
Födelseår saknas
Lindholms län

Lindholms län (danska: Lindholm Len) var ett danskt län i Skåne knutet till Lindholmens slott.

Länet bildades före 1370 av  Ingelstad och Järrestads häraden. 1517 tillfördes  Oxie och Bara häraden. Senare bildades år 1526 överfördes Oxie, Ingelstad och Järrestads härader till Malmöhus slottslän. 1526 tillfördes Färs härad som redan 1535 utbröts. 1534 tillfördes Skytts härad. 1540 uppgick länet, då med Bara och Skytts härader, i Malmöhus slottslän.

Hövitsmän och länsmän

Källor 
 Henrik Lerdam: Danske len og lensmænd 1370-1443 (1996)
 Harry Christensen: Len og magt i Danmark 1439-1481 (1983)
 Kristian Erslev: Danmarks Len og Lensmænd i det sextende Aarhundrede (1513-1596)]. (1879)
 Kristian Erslev: Danmark-Norges Len og Lensmænd 1596-1660 (1885)

Danmarks län
Skånes historia
Nalles fiskafänge

Nalles fiskafänge (även Humphrey som fiskare) (engelska: Hooked Bear) är en amerikansk animerad kortfilm från 1956. Filmen är den första av två filmer med Björnen Humphrey i huvudrollen.

Handling 
Björnen Humphrey försöker göra fiskelycka, men hans försök att fånga en fin fisk misslyckas. Inte heller blir det bättre av att skogvaktare Woodlore anmärker på hur Humphrey fiskar.

Om filmen 
Filmen hade svensk premiär den 2 december 1957 på Sture-Teatern i Stockholm och ingick i kortfilmsprogrammet Kalle Ankas festprogram.

Rollista 
 James MacDonald – Björnen Humphrey (icke-verbala läten)
 Bill Thompson – skogvaktare J. Audubon Woodlore

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1956
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1956
Filmer i regi av Jack Hannah
Animerade filmer med björnar
Johan Oxe till Nielstrup

Johan Oxe till Nielstrup, död 24 december 1534, i uradelsätten Oxe, var ett danskt riksråd.

Johan Oxe antas vara född omkring år 1487. Han var son till Johan Oxe till Tordsjö och Inger Torbensdatter Bille samt bror till Torben Oxe.

På kung Hans tid nämns han som hofsinde. Under Kristian II hade han efter sin broder Torben från 1517–1522 Lindholms län i Skåne i pant. Kort efter Fredrik I:s trontillträde upptogs han 1523 i riksrådet. Ungefär samtidigt dubbades han till riddare och förlänades Ravnsborg på Lolland, som han senare gavs i pant.

Han ägde Nielstrup på Lolland och blev gift med Mogens Gøyes dotter Mette, förmodligen för att få slut på en långvarig tvist mellan ätterna Gøye och Oxe om gården Torsjö i Skåne. Med henne fick han döttrarna Pernille Johansdatter Oxe, senare gift med Otte Knudsen Rud till Møgelkær, Anne Johansdatter Oxe till Gisselfeld, senare gift med Hans Barnekow till Birkholm och Tølløse, och Sidsel Johansdatter Oxe, senare gift med riksrådet Erik Jørgensen till Bidstrup i ätten Podebusk, samt sönerna Albert Oxe till Nielstrup, det senare riksrådet Peder Oxe till Nielstrup och Eskild Oxe till Løgismose.

På grund av ekonomiska svårigheter sålde Henrik Gøye godset Gisselfeld till Johan Oxe, men försäljningen förklarades senare ogiltig.

Till skillnad från sin svärfar Mogens Gøye tillhörde han riksrådets katolska parti. Under grevefejden gick han, liksom den övriga adeln på Själland, över till greve Kristofer, som gav honom förnyat tillträde till Ravnsborgs län. Under ett folkuppror i slutet av 1534 anfölls han på sin gård Nielstrup av borgare och bönder. När han riktade en falknett mot dem, sprängdes den och dödade honom. Han är begravd i Våbensted Kirke på Lolland.

Källor

Noter

Danska länsherrar
Danska godsägare under 1500-talet
Danska riksråd under 1500-talet
Män
Födelseår saknas
Avlidna 1534