kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mandéer

Mandéer (arabiska: المندائيون al-Mandāʾiyyūn), även kända som mandeiska sabier (الصابئةالمندائيون al-Ṣābiʾa al-Mandāʾiyyūn), är en etno-religiös öst-arameisk folkgrupp som talar arabiska och mandeiska en variant av arameiska. De har i huvudsak bott i södra Irak och Iran, men på senare tid har många flytt till Europa, USA och Australien på grund av förtryck och förföljelse. Den mandeiska populationen uppskattas vara ca , varav många bor i Sverige.

Före Irakkriget var det irakiska mandeiska samhället centrerat i södra Irak i städer som Nasiriyah, Amarah, Qal'at Saleh, Wasit, och Basra, såväl som i Bagdad (särskilt distriktet) av Dora. Mandeisk emigration från Irak började under Saddam Husseins styre, men accelererade kraftigt efter den amerikaledda invasionen och efterföljande ockupation. Sedan invasionen har mandéer, liksom andra irakiska etno-religiösa minoriteter (som assyrier, syrianer, romer och kaldéer), utsatts för våld, inklusive mord, kidnappningar, våldtäkter, vräkningar, landsförvisning, konfiskering, rån och tvångsomvandlingar.

Historia och förföljelse 
Mandéerna i Irak var kända för sina guldarbeten och andra hantverk, många mandeiska familjer ägde guldbutiker. I det moderna Irak, från monarkin till Saddam Hussain, har mandéerna inte erkänts som en separat accepterad religiös minoritet i någon konstitution eller statlig lag.  Under Saddam Hussains styre användes religion och religiösa minoriteter för propaganda och i verkligheten, som det är välkänt vid det här laget, hade den regimen ingen tolerans för någon frihet, sekulär eller religiös utövning. Saddam Hussein lyckades skapa ett system för kontroll av alla minoriteters inre angelägenheter inklusive mandéernas. Efter att Saddam Hussein påbörjade en förföljelse kampanj mot feyli-kurderna, vilket hotade andra folkgrupper tvingades mandéerna att samarbeta med hans regim för att undvika förföljelse.

Under troskampanjen som genomfördes  under överseende av Izzat Ibrahim ad-Douri utsattes många mandéer för diskriminering, rån och våldtäkter särskilt efter Kuwaitkriget då Irak led av internationella sanktioner. Mandéerna anklagades för skattebrott, äktenskapsbrott, svartmagi, blasfemi, otukt, landsförräderi och lurat den irakiska staten på bidrag, dessa anklagelser skadade mandéernas bild vilket ledde till ökat våld och fientlighet mot mandéerna. Invändningar mot regimen besvarades med avrättningar, fängelsestraff och berövande av matransoner. När mandéerna, nämnts som pacifister av trosbekännelse, bad om att bli befriade från vapendragning under Gulfkrigen, vägrade Saddam Hussein och nekade deras förfrågan. Hundratals unga mandeiska män dog under  kriget inklusive präster.

I Iran är mandéernas ställning som bokens folk osäker. De nämns inte i landets författning som en erkänd religiös minoritet eller folkgrupp, och är dessutom hindrade från högre utbildning.

Källor 

Iraks samhälle
Etniska grupper i Irak
El Helicoide

El Helicoide är en byggnad i Caracas, Venezuela, ägd av den venezolanska regeringen. Den används som fängelse för vanliga och politiska fångar av den Bolivarianska Nationella Underrättelsetjänsten (SEBIN). Byggnaden som har formen av en tresidig spiral/pyramid, ritades ursprungligen som ett köpcentrum, men blev aldrig färdigt som sådant. Bygget utfördes av ett privat företag under dåvarande presidenten Marcos Pérez Jiménez regering 1956.

Historik 
El Helicoide ritades av arkitekterna Pedro Neuberger, Dirk Bornhorst och Jorge Romero Gutiérrez. Projektet skulle inkludera 300 butiker, åtta biografer, en heliport, ett 5-stjärnigt hotell, en park, en ägarklubb och ett showpalats på sjunde nivån. Byggnaden har en ca 4 km lång ramp runt själva strukturen för fordon att komma till parkeringsplatser.

Projektet skulle 1958 kosta 10 miljoner dollar, eller cirka 110 miljoner dollar 2023. Som förberedelse för bygget vräktes många familjer från kåkstäderna i San Agustín och fick sina hem demolerade. Efter den venezolanska statskuppen 1958 som resulterade i störtandet av diktatorn Marcos Pérez Jiménez, anklagades utvecklare för att ha finansierats av Jiménez regering.

Den tillträdande regeringen vägrade att tillåta bygget av köpcentret, och rättstvister kring projektet involverade både utvecklarna, företagen och regeringen. Nelson Rockefeller lämnade erbjudanden om att ta över projektet, men lagar ledde till att hans förslag drogs tillbaka. År 1961 stannade byggandet, men samma år ställdes projektet ut på Museum of Modern Art i New York.

1975 förvärvade den venezolanska regeringen anläggningen. Mellan 1979 och 1982 ockuperade 10 000 husockupanter anläggningen tills de vräktes. Från 1984 installerades några statliga myndigheter i byggnaden, 1985 köpte DISIP ett 15-årigt hyresavtal för de två nedre våningarna i El Helicoide, där fängelseceller för närvarande finns. Byggnaden skadades allvarligt av ett bombdåd under de venezuelanska statskuppförsöken 1992, och kupolen reparerades senare efter dessa händelser. 

Under Nicolás Maduro-regimen har El Helicoide blivit ett ökänt fängelse för politiska fångar där tortyr och kränkningar av mänskliga rättigheter systematiskt ägt rum.

Sedan 2010 fungerar en del av El Helicoide som huvudkontor för National Experimental Security University (UNES). När oroligheterna växte kring Nicolás Maduros regering, omvandlades kontor och förråd till provisoriska förvaringsutrymmen för det växande antalet fångar. Den 16 maj 2018 inträffade ett fängelseupplopp i El Helicoide.

Referenser

Externa länkar 

Fängelser i Venezuela
Caracas
Emilia Sjöstrand

Emilia Charlotte Sjöstrand, född 16 mars 2002 i Tyresö är en svensk friidrottare (trestegs- och längdhoppare), tävlande för SoIK Hellas. Sjöstrand fick säsongen 2023 ett genombrott när hon hoppade in på 10-bästa listan  i Sverige genom tiderna på både tresteg och längdhopp.

Referenser

Externa länkar
Svenska friidrottsförbundets (SFIF ) statistik för Emilia Sjöstrand
World Athletics statistik för Emilia Sjöstrand

Kvinnor
Levande personer
Födda 2002
Svenska längdhoppare
Svenska trestegshoppare
Svenska idrottare under 2000-talet
Personer från Tyresö kommun
Friidrottare i SoIK Hellas
Birgitta Söderström

Birgitta Söderström, född 12 juli 1956, är en svensk före detta fotbollsspelare och bandyspelare. Hon var med i det allra första svenska damlandslaget i fotboll, som spelade 0–0 mot Finland på Åland den 25 augusti 1973. Totalt spelade hon 36 A-landskamper för Sverige och gjorde 15 mål. På klubbnivå representerade hon IK Göta, Jakobsbergs GoIF och Sunnanå SK.

I bandyn representerade hon IK Göta och har tre SM-guld. Hon utsågs till "årets tjej" säsongen 1973/1974 och vann skytteligan 1976/1977.

Källor

Externa länkar 
Birgitta Söderström på svenskfotboll.se

Svenska fotbollsspelare
Svenska bandyspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska mästare i fotboll
Svenska mästare i bandy
Multisportare
Spelare i IK Göta Bandy
Fotbollsspelare i Jakobsbergs GoIF
Fotbollsspelare i Sunnanå SK
Födda 1956
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 1900-talet
Michael Stevens (olika betydelser)

Michael Stevens kan syfta på:

 Michael Stevens (fotbollsspelare) (född 1980), australiensisk före detta "aussie rules"-spelare
 Michael D. Stevens (född 1964), amerikansk före detta flottiljförvaltare för USA:s flotta
 Michael Stevens (revisor) (född 1958), brittisk revisor och civillistabevarare

 Michael Stevens (tonsättare) (född 1987), amerikansk jazzkompositör och musiker
 Michael Jefry Stevens (född 1951), amerikansk jazzpianist
 Michael Fenton Stevens (född 1958), engelsk skådespelare och komiker
 Michael Ashton Stevens (1966–2015), amerikansk TV-producent och manusförfattare
 Michael Stevens (född 1986), amerikansk utbildare och skapare av YouTube-kanalen Vsauce
Gun Hellestig

Gun Elisabeth Hellestig, gift Engfors, född 9 september 1954, är en svensk före detta fotbollsmålvakt. Hon spelade 6 A-landskamper för Sverige. På klubbnivå representerade hon Hammarby IF.

Hellestig stod i mål i det allra första svenska damlandslaget i fotboll, som spelade 0–0 mot Finland på Åland den 25 augusti 1973.

Källor 

Svenska fotbollsmålvakter
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Hammarby IF DFF
Födda 1954
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 1900-talet
Lessebo station

Lessebo station är en järnvägsstation i Lessebo i Kronobergs län längst Kust till kustbanan.

Historik
1874 öppnades tillsammans med Karlskrona–Växjö Järnväg en station i Lessebo. Stationen fick sitt första stationshus till invigning 1874. Stationshuset är numera ersatt med en vänthallsbyggnad. 1888 byggde Axel Hummel ut järnvägen till Kosta glasbruk från Lessebo för att de skulle få en bättre transportmöjligheter Sträckan från Lessebo till Kosta lades ner 1931. Godstrafiken lades ned 1994.

Trafik 
Stationen trafikeras under 2023 av tåg från Öresundståg, Krösatågen och SJ och bussar från Länstrafiken Kronoberg.

Galleri

Källor

Noter

Järnvägsstationer i Kronobergs län
Byggnader och anläggningar i Lessebo kommun
Transport i Lessebo kommun
Järnvägsstationer invigda 1874
1874 i Sverige
Lessebo
Ingalill Arvling

Tove Ingalill Arvling, född 18 juni 1955, är en svensk före detta fotbollsspelare. Hon spelade 9 A-landskamper för Sverige (0 mål). På klubbnivå representerade hon Hammarby IF.

Arvling spelade i det allra första svenska damlandslaget i fotboll, som spelade 0–0 mot Finland på Åland den 25 augusti 1973.

Källor 

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Hammarby IF DFF
Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 1900-talet
Erik Anders Rosenius

Erik Anders (Anton) Rosenius, född den 19 augusti 1814 i Nysätra socken, Västerbottens län, död den 31 maj 1866 i Stockholm, var en svensk präst. Han var bror till Carl Olof och Martin Gabriel Rosenius.

Biografi
Efter studier i Umeå och Härnösand blev Rosenius student vid Uppsala universitet 1841. Han prästvigdes 1842 och blev nådårspredikant i Burträsks församling. Efter tjänstgöring som pastorsadjunkt i Sävars församling från 1844 blev Rosenius 1848 brukspredikant i Robertsfors, som då tillhörde Bygdeå församling. Där utförde han huvuddelen av sin prästerliga livsgärning. Efter att ha avlagt pastoralexamen 1858 kallades Rosenius till extra ordinarie hovpredikant 1861. Samma år förordnades han till folkskoleinspektör i norra delen av det då ännu odelade Härnösands stift och utnämndes till kyrkoherde i Överkalix församling med tillträde 1864. Rosenius deltog i riksdagen 1865–1866 som representant för prästerskapet i stiftet. Där drabbades han den 27 maj 1866 av ett slaganfall under en predikan i Maria Magdalena kyrka och avled några dagar senare. Rosenius vilar på Burträsks kyrkogård. Han var känd som en framstående predikant och författade även tillfällighetsdikter i stor mängd, av vilka de flesta förblev otryckta. Från trycket utkom några skrivna med anledning av Holmsunds kapells invigning, publicerade i Umebladet, (1863) och Fältjägarens sång (1864).

Referenser
 Leonard Bygdén, Hernösands stifts herdaminne – Bidrag till kännedomen om prästerskap och kyrkliga förhållanden till tiden omkring Luleå stift utbrytning (fjärde delen, 1926)

Noter 

Folkskoleinspektörer
Svenska hovpredikanter
Prästeståndets riksdagsledamöter
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Nysätra socken, Västerbotten
Födda 1814
Avlidna 1866
Män
Inger Arnesson

Inger Margret Helena Arnesson, född 12 april 1953, är en svensk före detta fotbollsspelare, från början offensiv mittfältare men från 1978 omskolad till målvakt.

Karriär 
Arnessons moderklubb är Floby IF, som hon representerade åren 1968–1971. Hon fortsatte i Åsarps IF 1972 innan hon 1973 gick till Öxabäcks IF, där hon blev svensk mästare 1973 och 1975. 1978 omskolades hon till målvakt, då hon hade fått en tillfällig skada som gjorde att hon inte kunde spela ute, och då klubben saknade en ordinarie målvakt. Samma år blev hon åter svensk mästare med Öxabäck. 1982 flyttade hon till Sunnanå SK, där hon blev svensk mästare 1982 och cupvinnare 1983 innan hon avslutade karriären 1987. Totalt spelade hon 126 seriematcher i högsta serien åren 1978–1987 och gjorde 2 mål.

Landslagskarriär 
Arnesson spelade i det allra första svenska damlandslaget i fotboll, som spelade 0–0 mot Finland på Åland den 25 augusti 1973. Hon togs därefter inte ut i landslaget igen förrän 1979, då som målvakt. Hon var med i den svenska truppen som tog fyra raka segrar i nordiska mästerskapet 1978–1981. Hon var också med och vann EM 1984 och inofficiella EM 1979. Sammanlagt spelade hon mellan 1973 och 1984 12 A-landskamper för Sverige (0 mål), en som utespelare och 11 som målvakt.

Efter karriären 
Efter den aktiva karriären har Arnesson varit engagerad som tränare och ledare inom Sunnanå SK. Hon har även arbetat för Svenska fotbollförbundet och Elitfotboll Dam. 2021 valdes hon in i Svensk fotbolls Hall of Fame.

Övriga sporter 
Arvling var allsvensk även i volleyboll med Floby VK och i handboll med IK Ymer.

Källor 

Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollsmålvakter
Svenska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Öxabäcks IF
Fotbollsspelare i Sunnanå SK
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 1900-talet
Multisportare
Medlemmar i Svensk fotbolls Hall of Fame
Volleybollspelare i Floby VK
Handbollsspelare i IK Ymer
IU Aurigae

IU Aurigae är en trippelstjärna i södra delen av stjärnbilden Kusken. Den har en högsta skenbar magnitud av ca 8,19 och kräver åtminstone en stark handkikare för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 0,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 720 ljusår (ca 220 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 9 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan IU Aurigae är en blå stjärna i huvudserien av spektralklass B0p. Den har en radie som är ca 0,3 solradier och en effektiv temperatur av ca 21 700 K. 

IU Aurigae består av en förmörkande dubbelstjärna som kretsar kring en tredje komponent med en omloppsperiod på 335 år. Det förmörkande paret bildar en halvfristående dubbelstjärna av Beta Lyrae-typ av två Bp-stjärnor med en omloppsperiod på 1,81147435 dygn. Under förmörkelsen av primärstjärnan sjunker systemets visuella magnitud till 8,89, medan den för den följeslagarens förmörkelse minskar till 8,74. Den tredje komponenten är ett massivt objekt med en massa av 17–18 solmassor, och kan eventuellt vara ett binärt objekt – vilket skulle göra konstellationen till ett fyrdubbelt stjärnsystem.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/25565/iuaurigae.

Stjärnbilden Kusken
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Trippelstjärnor
Ap-stjärnor
Beta Lyrae-variabler
White House Plumbers

White House Plumbers är en amerikansk historisk och bibliografisk dramaserie från 2023 som har svensk premiär på strömningstjänsten HBO Max. Första säsongen består av 5 avsnitt. Serien är regisserad av David Mandel. För manus har Alex Gregory och Peter Huyck svarat.

Serien är baserad på Watergateaffären som ledde till president Nixons avgång. Ett intressant faktum om Vita husets rörmokare är att de var en hemlig specialutredningsenhet som etablerades under Richard Nixons presidentskap. 

Officiellt känd som Special Investigations Unit, var deras primära uppgift att förhindra och reagera på läckor av sekretessbelagd information. Deras aktiviteter utökades dock till att omfatta illegala aktiviteter som inbrott och avlyssning av den demokratiska nationella kommitténs högkvarter vid Watergate-komplexet. Denna skandal ledde till sist till Nixons avgång, vilket gjorde det till ett avgörande ögonblick i USA:s politiska historia.

Handling 
Serien kretsar kring hur president Richard Nixons egna medarbetare E. Howard Hunt och G. Gordon Liddy, genom sina handlingar av misstag bidrar till att störta den president som de arbetade för.

Roller i urval 

 Woody Harrelson - E. Howard Hunt
 Justin Theroux - G. Gordon Liddy
 Domhnall Gleeson - John Dean
 Lena Headey - Dorothy Hunt
 Kiernan Shipka - Kevan Hunt
 Ike Barinholtz - Jeb Magruder
 David Krumholtz - William O. Bittman
 Rich Sommer - Egil "Bud" Krogh
 Kim Coates - Frank Sturgis
 Liam James - Saint John Hunt
 Gary Cole - Mark Felt
 John Carroll Lynch - John N. Mitchell
 Tony Plana - Eugenio "Muscolito" Martinez
 F. Murray Abraham - Domare John Sirica
 Kathleen Turner - Dita Beard
 Judy Greer - Fran Liddy
 Corbin Bernsen - Richard Kleindienst
 J.P. Manoux - Robert Mardian

Referenser

Externa länkar 

Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska dramaserier
Amerikanska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2023
WISE J205628.91+145953.2

WISE J205628.91+145953.2, eller WISE 2056+1459, är en brun dvärg i stjärnbilden Delfinen.

Stjärnan upptäcktes 2011 från data som samlats in av rymdteleskop vid satelliten Wide-field Infrared Survey Explorer (WISE), som samlade data mellan december 2009 och februari 2011.

Referenser 

Stjärnbilden Delfinen
Bruna dvärgar
Astronomiska upptäckter 2011
Thorsten Blix

Carl Thorsten Blix, född den 27 april 1854 i Lyrestads socken, Skaraborgs län, död den 15 februari 1925 i Växjö, var en svensk jurist.

Blix avlade mogenhetsexamen i Örebro 1872 och blev samma år student vid Uppsala universitet, där han avlade examen till rättegångsverken 1876. Han blev vice häradshövding 1880 och adjungerad ledamot i Svea hovrätt 1889. Blix var häradshövding i Jämtlands norra domsaga 1890 och i Västra Värends domsaga 1904. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1900 och kommendör av andra klassen av samma orden 1919.

Källor 

 
 
 
 
 Dödsfall i Svensk juristtidning 1925

Svenska häradshövdingar
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Lyrestads socken
Födda 1854
Avlidna 1925
Män
Europeiska inomhusmästerskapen i friidrott 2023 – Herrarnas 4 × 400 meter stafett

Herrarnas 4 × 400 meter stafett vid europeiska inomhusmästerskapen i friidrott 2023 avgjordes mellan den 5 mars 2023 på Ataköy Athletics Arena i Istanbul i Turkiet.

Medaljörer

Rekord

Program
Alla tider är lokal tid (UTC+03:00).

Final
Finalen startade klockan 19:25.

Referenser

Europeiska inomhusmästerskapen i friidrott 2023
Dieter Henrich

Dieter Henrich, född 5 januari 1927 i Marburg, död 17 december 2022 i München, var en tysk filosof. Han var influerad av bland andra Kant, Hegel, Fichte och Gadamer. Henrich var professor vid Münchens universitet 1981–1994.

Biografi
Dieter Henrich föddes i Marburg 1927. Han studerade filosofi, historia och sociologi vid universiteten i Marburg, Frankfurt och Heidelberg. År 1950 avlade han doktorsexamen vid sistnämnda lärosäte. Handledare var Gadamer och avhandlingen handlar om Max Webers kunskapsteori.

Henrich genomförde sin habilitation 1956 och utnämndes fyra år senare till professor vid Berlins universitet. Åren 1965–1981 var han professor vid Heidelbergs universitet och 1981–1994 vid Münchens universitet. I sin forskning ägnade sig Henrich särskilt åt människans självmedvetande.

Bibliografi (urval)
 1952 – Die Einheit der Wissenschaftslehre Max Webers (dissertation)
 1971 – Hegel im Kontext
 1992 – Der Grund im Bewußtsein. Untersuchungen zu Hölderlins Denken (1794/95)
 1994 – The Unity of Reason: Essays on Kant's Philosophy
 2001 – Versuch über Kunst und Leben. Subjektivität – Weltverstehen – Kunst
 2003 – Fixpunkte. Abhandlungen und Essays zur Theorie der Kunst 
 2003 – Between Kant and Hegel: Lectures on German Idealism (tillsammans med David S. Pacini)
 2004 – Grundlegung aus dem Ich. Untersuchungen zur Vorgeschichte des Idealismus. Tübingen – Jena 1790–1794
 2006 – Die Philosophie im Prozeß der Kultur
 2009 – Endlichkeit und Sammlung des Lebens
 2022 – Furcht ist nicht in der Liebe. Philosophische Betrachtungen zu einem Satz des Evangelisten Johannes

Källor

Noter

Födda 1927
Avlidna 2022
Män
Personer från Marburg
Tyska filosofer under 1900-talet
Tyska filosofer under 2000-talet
Tyska professorer
Alumner från Marburgs universitet
Alumner från Frankfurts universitet
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Personer verksamma vid Columbia University
Personer verksamma vid Harvard University
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Ontologer
Tyska kunskapsteoretiker
Camilla Gustafsson

Camilla Marie Gustafsson, under en period Svensson, född 20 januari 1969 i Göteborg, är en svensk före detta fotbollsspelare. Hon spelade totalt 23 A-landskamper (0 mål) för Sverige åren 1991–1997 och deltog i VM i Kina 1991 och OS i Atlanta 1996.

Gustafsson representerade på klubbnivå Gais och tilldelades Hedersmakrillen 1991. När Gais gick ihop med Jitex BK 1993 fortsatte hon i Jitex. Hon var sedan borta från elitfotbollen på grund av barnafödande, men gjorde comeback i Jitex i allsvenskan 1995 och togs i augusti 1995 åter ut i landslaget. Hon avslutade karriären med en säsong i Öxabäck/Mark IF 1997.

Källor 

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Gais Damer
Fotbollsspelare i Jitex BK
Fotbollsspelare i Öxabäcks IF
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 1900-talet
Spelare i dam-VM i fotboll 1991
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Sverige
Idrottare från Göteborg
Ruth E. Carter

Ruth E. Carter, född 10 april 1960 i Springfield, Massachusetts, är en amerikansk kostymör.

Carter har nominerats till fyra Oscarsstatyetter för Bästa kostym varav hon vunnit två: Black Panther (2018) och Black Panther: Wakanda Forever (2022). Hon blev därmed historisk som den första svarta kvinnan att vinna två Oscars.

Hon har arbetat tillsammans med regissören Spike Lee i flera av hans filmer.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Födda 1960
Personer från Springfield, Massachusetts
Kvinnor
Amerikanska kostymörer
Oscar för bästa kostym
Personer i USA under 2000-talet
Jungfru Marie kröning (Rafael)

Jungfru Marie kröning () är en temperamålning av den italienske renässanskonstnären Rafael som dateras till 1502–1504. Den utgör huvudmålningen i det så kallade Oddialtaret (Pala degli Oddi) som sedan 1815 ingår i samlingarna på Vatikanmuseerna i Rom. 

Målningen är ett tidigt verk av Rafael och tillkom när han arbetade som lärling hos Perugino i Perugia. Bilden visar på tydliga influenser från sin läromästare. Målningen är tudelad och på den övre bilden skildras hur Jesus kröner Jungfru Maria ("Himladrottningen") omgiven av ett antal musicerande änglar. I den undre bilden syns de tolv lärjungarna som samlats runt Jungfruns tomma gravtumba där blommor börjat växa efter hennes himmelsfärd. Centralt bland lärjungarna står Tomas som håller Jungfruns gördel i händerna. 

Den var från början en altartavla beställd av Leandra Baglioni, änka efter Simone degli Oddi, till det så kallade Oddi-altaret i kyrkan San Francesco al Prato i Perugia. I samma kyrka var även Rafaels Kristi gravläggning utställd (nu i Galleria Borghese). Jungfru Marie kröning fanns kvar i Perugia till 1797 då den under Napoleonkrigen konfiskerades av franska trupper och fördes till Louvren i Paris. När den återlämnades efter krigsslutet 1815 lät påve Pius VII placera den i Vatikanmuseerna i Rom.

Predella 
Jungfru Marie kröning utgjorde huvudmålningen i en altaruppställning i Oddialtaret som också innefattade en predella som återger tre scener ur Jungfrun Marie liv. Predellan (39 × 190 cm) består av tre 27 x 50 cm stora bilder med motiven Bebådelsen, Konungarnas tillbedjan och Jesu frambärande i templet.

Referenser 
Vatikanmuseernas webbplats 1 2
rkd.nl
Web Gallery of Art

Externa länkar 

Målningar av Rafael
Målningar från 1500-talet
Målningar i Vatikanmuseerna 
Jesus i konsten
Jungfru Maria i konsten
Målningar med motiv från Nya testamentet