kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Gabriel Napoleon Kalling

Carl Gabriel Napoleon Kalling, född 17 april 1803 på Svärtinge säteri, död 25 december 1878 i Stockholm, var en svensk greve och militär.

Han var son till Per Adolf Kalling (1752–1820) och Catharina Lovisa Gyllenkrook (1764–) samt från 1846 gift med friherrinnan Ebba Florentina Sture (1808–1887), dotter till översten Sten Sture. Paret fick sonen Bror Carl Oskar Kalling (1854-1928).

Kalling valde den militära karriären och blev fanjunkare vid Svea livgarde 1821 och avlade officersexamen 1822. Han blev fänrik vid Svea livgarde samma år och utnämndes där till löjtnant 1830. Han var från 1839 ordonnansofficer hos Karl XIV Johan. Han utnämndes till kapten i armén 1840 och kapten i regementet 1844. Han blev andre major vid Svealivgarde 1853 och överstelöjtnant samt förste major 1857. Han blev överste i armén 1859 och överste samt chef för Närkes regemente 1859 och fick avsked ur krigstjänsten 1866. Åren 1835–1836 medverkade han som kapten vid engelska legionens 10. regemente i striderna mot karlisterna i det Spanska kriget. Han sårades två gånger under tiden i Spanien, under maj månad 1835 blev han svårt skadad i pannan av en kula vid ett bajonettanfall vid stormningen av de befästade verken vid San Sebastian och tilldelades därefter en spansk tapperhetsmedalj; 1836 tilldelades han Sankt Ferdinands orden. Han deltog i den svensk-norska hjälpkårens expedition till Fyn 1848. I unionslandet Sverige-Norge tilldelades han Svärdsorden 1842 och Sankt Olavs orden 1858 samt medaljen För tapperhet i fält 1837.

Bibliografi
Anecdoter, minnen och intryck från ett fälttåg i Spanien 1835-1836, utgiven 1870,

Källa
Riksarkivet släkten Kalling
Adelsvapen släkten Kalling

Svenska militärer
Riddare av Svärdsorden
Födda 1803
Avlidna 1878
Män
Ingvar Svensson (entomolog)

Johan Ingvar Manfred Svensson, född 29 juli 1919 i Glimåkra församling, död 17 februari 2011 i Nosaby församling, var en svensk jägmästare och entomolog specialiserad på fjärilar. Under sin karriär beskrev han 19 nya fjärilsarter. Därtill är fem arter samt ett släkte uppkallade efter honom.

Biografi 
Ingvar Svensson växte upp på gården Rumperöd och började redan som tonåring intressera sig för de fjärilar han såg på gården. 1947 tog han examen som jägmästare och anställdes vid Skogsstyrelsen. Runt 1950 förde hans yrke honom till Hällfors, där han upptäckte sin första nya fjärilsart, Tinea bothniella. 1953 flyttade Svensson tillsammans med hustrun Elsa till ett hus i Österslöv i Skåne och fick en tjänst på Skogsstyrelsen i Kristianstad, där han blev kvar till sin pensionering. Under åren som följde gjorde Svensson ett stort antal resor inom Sverige för att upptäcka, samla in och dokumentera diverse fjärilsarter, något som han sedan publicerade årliga rapporter om fram till sin död. Vid slutet av hans samlarkarriär innehöll hans fjärilssamling 120 000 uppspända fjärilar från 3 500 arter. Samlingen förvaras idag på Biologiska museet i Lund. Åren 1990–2005 verkade Svensson vid Artdatabanken vid Sveriges lantbruksuniversitet i Uppsala, där han som specialist i rödlistekommittén för fjärilar var med och bedömde utdöenderisken för svenska fjärilsarter.

Arter beskrivna av eller uppkallade efter Ingvar Svensson

Arter beskrivna av Ingvar Svensson 

 Tinea bothniella

 Ectoedemia amani
 Ocnerostoma friesei
 Coleophora unigenella
 Acompsia subpunctella
 Oidaematophorus vafradactylus
 Lithocolletis rolandi
 Nepticula lappovimella
 Parornix traugott
 Elachista krogeri
 Elachista nielswolffi
 Elachista vonschantzi
 Coleophora peri
 Trifurcula rodella
 Depressaria nemolella
 Mompha complexa
 Pseudatemelia elsae
 Eudonia aequalis
 Monochroa inflexella

Arter uppkallade efter Ingvar Svensson 

 Tinea svenssoni
 Amphipyra svenssoni
 Nepticula svenssoni
 Elachista ingvarella
 Coleophora svenssoni

Även släktet Svenssonia är uppkallat efter Ingvar Svensson.

Bibliografi 

 1993 – Fjärilskalender (Förlag Hans Hellberg)
 2006 – Nordens vecklare (Entomologiska Sällskapet i Lund)

Referenser 

Svenska entomologer
Födda 1919
Avlidna 2011
Män
Thomas Hvenfelt

Thomas Daniel Hvenfelt, född Andersson den 21 november 1970 i Nol, Älvsborgs län, är en svensk före detta fotbollsspelare med en karriär i IFK Göteborg och Gais.

Biografi

IFK Göteborg 
Hvenfelt, då ännu Andersson, tillhörde IFK Göteborgs ungdomsverksamhet och debuterade i A-laget 1989, då han spelade en vänskapsmatch. Hans debut i allsvenskan kom 1990. Han fick därefter sporadiskt med speltid i allsvenskan med IFK, men spelade desto fler matcher i Mästerskapsserien 1991 och 1992, och fick flera gånger chansen i Champions League.

Gais 
Inför säsongen 1996 gick Andersson till lokalrivalen Gais, som då låg i Division I Södra. Gais åkte 1996 ur division I, men Andersson stannade kvar och var 1998 med och spelade upp klubben i division I igen. År 1999 var han, nu under namnet Hvenfelt, som mittback Gais stora strateg när klubben efter bara en säsong i division I återvände till allsvenskan. Flera matcher avgjordes efter frisparksinlägg av Hvenfelt, där bland andra Magnus Gustafsson fanns beredda att nicka in bollen. Hvenfelt tilldelades Hedersmakrillen 1999. Efter en mycket svag allsvensk säsong 2000 åkte Gais ur serien, och Hvenfelt lämnade klubben för Ytterby IS, där han efter några säsonger sedan blev tränare.

Spelstil 
Hvenfelt bildade i Gais mittbackspar med Olof Magnusson och var en av föreningens tuffaste backar i modern tid. Han hade smeknamnet "Terror", och det hävdas att ingen vågade ta bollen från honom på träning av rädsla för att råka ut för repressalier.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Fotbollsspelare i Gais
Fotbollsspelare i Ytterby IS
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Svenska fotbollstränare
Födda 1970
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Bo Gustafsson (Bååt)

Bo Gustafsson (Bååt), död 1629, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Bo Gustafsson var son till häradshövdingen Gustaf Björnsson (Bååt) på Åland och Görvel Joensdotter. Han blev 20 juni 1610 ståthållare på Kalmar slott, samt 11 januari 1612 på Stockholms slott och Svartsjö hus. Bo Gustafsson blev 1616 assessor i Svea hovrätt. Han avled 1629 och begravdes 29 mars samma år i Sorunda kyrka, där hans begravningsvapen sattes upp.

Familj
Bo Gustafsson gifte sig 28 januari 1610 med Anna Ribbing (1587–1622). Hon var dotter till riksskattmästaren Seved Ribbing och Anna Gyllenstierna. De fick tillsammans barnen Anna Bååt (död 1646) som var gift med riksrådet Johan Mauritz Wrangel af Lindeberg, Kerstin Bååt,  Maria Nått (död 1656) som var gift med generalen Carl Larsson Sparre, hovmästaren Gustaf Bååt (död 1636), Seved Bååt (1615–1669), Nils Bååt (1617–1659) och överhovmästarinnan Görwel Bååt (1620–1673) som var gift med landshövdingen Svante Sparre. Barnen tog efternamnet Bååt efter Bo Gustafssons vapenskölden.

Se även
Ätten Bååt

Källor

Svenska ståthållare
Svenska assessorer
Födda okänt år
Avlidna 1629
Män
George Grie

George Grie, född Jurij Gribanovskij (Юрий Грибановский) den 14 maj 1962 i Omsk, Sovjetunionen, är en rysk-kanadensisk konstnär mest känd för sina "neosurrealistiska" verk åstadkomna med hjälp av datorgrafik.

Galleri

Referenser
 George Grie på Alchetron

Externa länkar

 NeoSurrealismArt.com - officiell webbplats

Kanadensiska konstnärer
Surrealister
Digital konst
Personer från Omsk
Födda 1962
Levande personer
Män
Joyce Silva

Joyce Silva, född 13 juni 1984, är en brasiliansk volleybollspelare. Silva har med det brasilianska landslaget tagit silver vid VM 2010 och vunnit sydamerikanska mästerskapet 2007 och sydamerikanska mästerskapet 2009. På klubbnivå började hon karriären i Brasilien för att sedan spela med flera klubbar i Europa och Asien innan hon 2021 återvände till Brasilien.

Referenser

Brasilianska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Volleybollspelare i Osasco Voleibol Clube
Volleybollspelare i Wisła Warszawa
Volleybollspelare i Fluminense FC
Volleybollspelare i Çanakkale BSK
Volleybollspelare i Bursa BBSK
Volleybollspelare i Daejeon KGC
Volleybollspelare i VK Fakel
Volleybollspelare i Grêmio Recreativo e Esportivo Reunidas
Volleybollspelare i Rio de Janeiro Vôlei Clube
Volleybollspelare i EC Pinheiros
Volleybollspelare i Minas Tênis Clube
Volleybollspelare i AA São Caetano
Födda 1984
Levande personer
Kvinnor
Lou Ferrigno Jr.

Louis Jude "Lou" Ferrigno Jr., född 10 november 1984 i Los Angeles i Kalifornien, är en amerikansk skådespelare. Han är mest känd för rollen som Donovan Rocker i CBS-serien S.W.A.T.. Han har också medverkat i andra TV-serier som Nicky, Ricky, Dicky & Dawn, Teen Wolf, How I Met Your Mother, The Rookie och 9-1-1.

Ferrigno är son till skådespelaren och bodybuildern Lou Ferrigno och hans hustru Carla Ferrigno (född Green). Fadern är av italiensk härkomst, medan modern har svenska och irländska anor.

Filmografi (i urval)

Film

TV

2017–nutid – S.W.A.T. (TV-serie)
2018–2019 – 9-1-1 (TV-serie)

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Födda 1984
Män
Levande personer
Skådespelare från Los Angeles
Skådespelare från Kalifornien
Hospitalsgården, Lund

Hospitalsgården var en jordegendom inom och utanför stadsvallarna i Lund, vilken var den ekonomiska grunden för Helgeandshuset i Lund.

Efter reformationen i Danmark fick Helgeandshuset överta ett antal hemman i Lilla Råby, vilka sköttes från Hospitalsgården, som låg omedelbart norr om Helgeandshusets norra kyrkogården, som i sin tur låg omedelbart norr om Helgeandshuset vid Stora Södergatan. Omkring två tredjedelar av jorden i Lilla Råby innehades av Hospitalsgården och Sankt Peters kloster.

Fonden för Helgeandshuset och dess egendomar förvaltades sedan 1773 av två serafimerriddare, och 1778 beslutade de att Helgeandshust i Lund skulle läggas ned till förmån för Malmö hospital, vilket också skulle överta intäkterna från jordegendomarna. 

År 1813 ställdes gården till universitetets disposition för att lasarettets kliniska institutioner skulle få inkomster, och för att skapa en mönstergård. Från 1823 gick avkastningen till universitetsbiblioteket, men 1854 drogs gården åter in till hospitalsfonden.
Hospitalsgården tillhörde – liksom Lilla Råby i övrigt – Lunds landsförsamling, trots att en del låg innanför stadens vallar. 

Gården arrenderades ut och fabrikören Jöns Petter Borg på Borgs färgerier blev arrendator under 1800-talets första hälft. Han överlät 1846 arrendet på sin son Carl Otto Borg. Under större delen av resten av 1800-talet innehades därefter arrendet i huvudsak antingen av familjen Borg direkt eller av de arrendatorer som brukade Borgs egen gård Råbyholm, som låg i direkt anslutning till Hospitalsgårdens marker. Från arrendet avskildes 1874/1875 den del som låg väster om Malmövägen och området uppläts istället till ett nytt hospital, senare kallat S:t Lars sjukhus. Snett över markerna drogs 1875 Lund–Trelleborgs Järnväg, och den trekant, den så kallade Smedjebacken, som bildades mellan järnvägen och landsvägen styckades 1924 ut till villatomter.

Arrendet av Hospitalsgården och Råbyholm övertogs 1889 av den danske lantbrukaren Hannibal Petersen. Inför förnyande av arrendekontraktet på Hospitalsgården ålades Petersen 1904 att flytta ut gården till på markerna i Lilla Råby.

Senare förvaltades gården av Domänstyrelsen, som 1949 sålde den till Lunds kommun. Staden lät under senare delen av 1950-talet stycka av mark för bostadsbebyggelse, bland annat Järnåkra, och som industritomter för Tetra Pak.

Gårdsbyggnaderna och den närmaste marken arrenderades 1951 ut till Lantbruksstyrelsens nybildade forskningsstation för lantmannabyggnader. Byggnaderna med tomt skänktes 1953 av kommunen till staten. Forskningsanstalten namnändrades 1963 till Statens Lantbruksbyggnadsförsök och benämns numera Sveriges lantbruksuniversitet, Institutionen för lantbrukets byggnadsteknik.

Källor
Lilla Råby på www./kulturportallund.se

Noter

Lunds stadskärna
Byggnader och anläggningar i Lund
Gustaf Björnsson (Bååt)

Gustaf Björnsson (Bååt), död 1594 i Stockholm, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Gustaf Björnsson (Bååt) var son till riksrådet Björn Pedersson (Bååt) av ätten Bååt och Brita Nilsdotter (Grip). Han blev riksråd 1590 och fick. Gustaf Björnsson blev 1592 häradshövding på Åland och skrev 1593 på Uppsala mötes beslut. Han avled 1594 i Stockholm och begravdes i Sorunda kyrka.

Gustaf Björnsson ägde gårdarna Fållnäs i Sorunda socken, Ulvsunda slott i Bromma socken och Stäringe i Årdala socken.

Familj
Gustaf Björnsson gifte sig med Görvel Joensdotter (död 1619). Hon var dotter till riksrådet Johan Olofsson (Gyllenhorn) och Carin Bese. De fick tillsammans barnen assessorn Bo Gustafsson (Bååt) (död 1629) i Svea hovrätt och Brita Gustafsdotter som var gift med hovjunkaren Arvid Lagesson Posse.

Se även
Ätten Bååt

Källor

Svenska häradshövdingar
Svenska riksråd
Svenska ämbetsmän under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1594
Män
Hospitalsgården

Hospitalsgården kan avse:

Hospitalsgården, Jönköping
Hospitalsgården, Lund
Hala Podpromie

Hala Podpromie är en inomhusarena i Rzeszów i Polen. Arenan används både för sportevenemang och för andra evenemang som konserter. Arenan invigdes 16 juni 2002 och har en maximal kapacitet på  personer. Den är hemmaarena för volleybollklubbarna KS Developres Rzeszów (damer) och Asseco Resovia (herrar). Den har använts av polska landslag i flera inomhussporter. Den var också värd för inomhusvärldsmästerskapen i bågskytte 2009.

Referenser

Externa länkar
Webbplats 

Sportanläggningar i Polen
Valerij Rubakov

Valerij Anatoljevitsj Rubakov (ryska: Валерий Анатольевич Рубаков) född 9 februari 1955 i Moskva i RSFSR i Sovjetunionen, död 18 oktober 2022 i Sarov var en rysk fysiker. Hans viktigaste forskningsområden var partikelfysik, kvantfältteori och kosmologi. Han var en av många vetenskapsmän som öppet protesterade mot Rysslands invasion av Ukraina 2022.

Biografi

Utbildning
Rubakov studerade fysik vid Moskvauniversitetet och avlade examen 1978. Han började därefter doktorera vid  under handledning av  N. V. Krasnikov och A. N. Tavkhelidze och försvarade 1981 en "candidate´s dissertation" The structure of the vacuum in gauge models of quantum field theory. Han blev doktor i fysiska och matematiska vetenskaper 1989.

Vetenskaplig karriär
Rubakov publicerade mer än 160 vetenskapliga artiklar som gav betydande bidrag till teorier om det tidiga universum, icke-perturbativ kvantfältteori, teorin om uppkomsten av universums baryonasymmetri, kvantgravitation med mera.

År 1981 förutsåg han teoretiskt i sitt arbete om monopolkatalys av protonsönderfall den kvalitativa fysiska effekten av förlust av baryonisk materia och angav en kvantitativ möjlighet för att testa den experimentellt.

År 1985 presenterade han i en ofta citerad artikel tillsammans med Vadim Kuzmin och Mikhail Sjaposjnikov ett klargörande av de förhållanden då en förklaring av brott av baryontal (baryon number nonconservation) med standardmodellen är möjlig.

Han var 1987–1994 "deputy director" vid Institutet för kärnfysisk forskning (INR) vid den ryska vetenskapsakademin, och därefter 1994 "chief researcher" vid INR. I denna roll ledde han verksamheten vid Institutet för partikelfysik och kosmologi vid fakulteten för fysik vid Moskvas statliga universitetet.

År 1990 blev han invald som korresponderande medlem av den sovjetiska vetenskapsakademien, och 1997 som fullvärdig medlem. Han innehade ledande postitioner vid kärnfysiksektionen vid avdelingnen för fysiska vetenskaper vid den ryska vetenskapsakademien.

Politiska ställningstaganden
I februari 2022 undertecknade Rubakov ett öppet brev från ett antal ryska vetenskapsmän och vetenskapsjournalister som fördömde den ryska invasionen av Ukraina 2022.

Död 
Rubakov avled den 18 oktober 2022 i sviterna av en kortare tids sjukdom i covid-19, som drabbade honom i september 2022 vid ett besök som föreläsare i  Sarov.

Publikationer (urval)

Anmärkningar

Referenser

Externa länkar
 Publikationsförteckning vid Inspire - High Energy Physics

Födda 1955
Avlidna 2022
Män
Personer från Moskva
Ryska fysiker
Elsie Fisher

Elsie Kate Fisher, född 3 april 2003 i Riverside i Kalifornien, är en amerikansk skådespelerska. Hon är känd för att spela huvudrollen i Bo Burnhams dramakomedifilm Eighth Grade, för vilken hon blev nominerad till en Golden Globe Award för bästa kvinnliga huvudroll (musikal eller komedi) under 2019 års Golden Globe-gala. Fisher är också känd för att ge röst åt animerade karaktärer, såsom Agnes i filmerna Dumma mej och Dumma mej 2, Masha i TV-serien Masha och björnen och Parker Needler i filmen Familjen Addams.

Filmografi (i urval)

Filmer
 (röstroll)
 (röstroll)

 (röstroll)

TV-serier

 (röstroll)
 (röstroll)

Externa länkar

Elsie Fisher på Twitch

Amerikanska skådespelare
Födda 2003
Kvinnor
Levande personer
Personer från Riverside, Kalifornien
Skådespelare från Kalifornien
Senyors Tranquil

Senyors Tranquil är en spansk (katalansk) musikgrupp bestående av David Amills Freixas och Gad Sans Fingerhut. Duon har sedan 2010 presenterat tre fullängdsalbum med folkpop, baserat på akustisk gitarr och ofta inspirerat av bossa nova och nova cancó.

Karriär

Bakgrund 
Amills och Sans spelar båda två akustisk gitarr, och de delar även på sånginsatserna. Den Barcelona-baserade duon träffades 2001, genom gemensamma vänner. De upptäckte snabbt ett antal gemensamma musikaliska inspirationskällor, inklusive David Bowie, Albert Pla, Joni Mitchell, Antònia Font och Kings of Convencience.

2004 deltog Amills och Sans i bossa nova-ensemblen Damills, som det året presenterade albumet Bossanovando med låtar till engelskspråkiga texter. Där spelade Sans bas, medan Amills delade gitarrspelandet med Emilliano de Castro. Gruppkonceptet inkluderade då minimalistiska covers på låtar av Nirvana, Portishead och New Order.

Två tidiga album 
2010 återkom Amills och Sans som duo och under namnet Senyors Tranquil (uttytt på svenska som 'Herrar Lugn'), då det katalanska skivbolaget Música Global gav ut albumet Tenir-ho tot ('Hålla allt'). Förutom den avslutande engelskspråkiga "Inbetween Days" var alla de elva låtarna med texter på katalanska. Låten "Madrid" placerade sig på en spanskspråkig Topp 20-lista.

Vid grupplanseringen jämfördes Senyors Tranquil med liknande akustiska ensembler som Simon and Garfunkel och norska Kings of Convenience, och inför skivsläppet sökte de två en ung men erfaren producent. Valet föll på Pau Vallvé, som under inspelninarna hösten 2009 bidrog till det sound och det arrangemang som Amills och Sans sökte efter.

Två år senare återkom folkpop-duon med det andra albumet Gratacels ('Skyskrapor'). De kopierade denna gång konceptet med tio låtar på katalanska och en avslutande låt – "Sigh No More" – på engelska. Låt nummer fem bar gruppens eget namn.

Inaktivitet och återstart 
Därefter var gruppen inaktiv under en lång tid, medan Gad Sans bland annat producerade sin egen soloplatta Living Underwater (2016). Vid detta tillfälle använde han artistnamnet Fing (inspirerat av Sans metronymikon Fingerhut).

Gruppen återkom sedan 2022 med album nummer tre, det egenutgivna Tot el que no vam parlar ('Allt som vi inte talat om'). Albumet innehöll bland annat "Samba de tramuntana", som även släpptes som singel. På det albumet inkluderades en låt på franska ("L'Homme et la mer") och en på spanska (den avslutande "Maldita imaginación"). Som tidigare delade Amills och Sans på låtskrivandet på albumets låtar med akustisk pop och influenser från bossa nova, poetiska låttexter och en låt med filosofen Hegel som tema. På albumet hanterade Gemma Vilamajó slagverk och Amanda Amills kompletterande sång.

Diskografi 
 Tenir-ho tot (Música Global, 2010)
 Gratacels (Música Global, 2012)
 Tot el que no vam parlar (egenutgiven, 2022)

Referenser 

Katalanskspråkig musik
Katalanska musikgrupper
Musikgrupper bildade 2009
Carolina Sabina Tersmeden

Carolina Sabina Tersmeden, född Rosenstam, 22 augusti 1739 på Edesta, Vårdinge, Trosa, död 28 maj 1758 på Stora Lassåna, Ramundeboda, Laxå, var en svensk kvinna som dog i barnsäng och gick en period under namnet Vita frun.

Biografi 
Hon var dotter till Erik Rosenstam (1686–1754) och Brita Catharina Rosenholm (1707–1772), från 1757 gift med löjtnanten Erik Tersmeden (1728–1810). Paret fick dottern Brita Elisabet Tersmeden (1758–1810) som överlevde till vuxen ålder och gifte sig med Gustaf Philip Wennerstedt, medan tvillingarna som föddes i samband med Carolina Sabinas frånfälle avled.

Det berättas att man trodde att hon dog när hon skulle föda barn och att man därför svepte henne och lade henne i en av flygelbyggnaderna till Stora Lassåna gård. Under natten vaknade hon till liv och födde två pojkar, därefter gick hon iklädd sin tunna svepning åter till huvudbyggnaden med sina två nyfödda barn och knackade på dörren. Den som då öppnade dörren trodde att hon var ett spöke och släppte inte in henne. På morgonen fann man henne och de två barnen döda på trappan. Erik Tersmeden lät då göra en kombinerad skulptur och dopfunt till minne av henne och hennes barn som han skänkte till Ramundeboda kyrka. I samband med kyrkans flyttning 1898–1899 kom skulpturen att placeras på kyrkans vind. Strax efter kyrkans återöppnande 1900 började Vita frun vandra runt i rummen på Stora Lassåna. Kyrkoherde Bo Löwenström fick vid något tillfälle höra om den märkliga kvinnan som vandrade runt i herrgården, han utverkade tillstånd av herrgårdens ägare direktör Axel Emilsson att få vistas några nätter på herrgården så att han skulle kunna möta och eventuellt diskutera med den vandrande kvinnan. Under 1940-talet hittades den bortglömda dopfunten. Kyrkovärden CG Magnusson föreslog att skulpturen skulle återbördas till kyrkorummet. Enligt Axel Emilsson upphörde Vita frun att vandra runt i rummen på Stora Lassåna när hon var åter på sin ursprungliga plats.  

Tersmeden är begravd i den Rosenholmska familjegraven på Bodarne kyrkogård vid Ramundeboda kloster.

Källor
 Ramundeboda socken, Alf Pettersson, 1980, 
Tidningsklipp från Örebro-Kuriren skrivna av Gunnar Piscator
 C. G. Magnussons skrift om Ramundeboda kyrka.
Adelsvapen släkten Rosestam
Adelsvapen släkten Rosenholm
Adelsvapen släkten Tersmeden

Kvinnor
Födda 1739
Avlidna 1758
Personer från Vårdinge socken
Personer i Sverige under 1700-talet
Carolina_Sabina
Personer som dött i barnsäng