kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lasse-Majas Deckarhus

LasseMajas Deckarhus är en attraktion i Gamla Linköping som öppnades 17 februari 2023. Attraktionen bygger på böckerna om LasseMajas detektivbyrå av Martin Widmark och illustratören Helena Wills och är uppdelad i tre mysterier för besökare att lösa: Campingmysteriet, Tågmysteriet och Slottsmysteriet. Intill finns också ett temacafé, Café Panini och Bernard.

Historik 
I november 2021 berättade Martin Widmark att han tagit initiativet att bygga en nöjesattraktion i Linköping med tema på  detektivbyrå. Sommaren 2022 började utställningen byggas i Fenomenmagasinets gamla lokaler i Gamla Linköping och planerades öppna redan samma år.

I november 2022 annonserades det att utställningen skulle öppna till sportlovet 2023 och i samband lanserades ett tillägg i LasseMaja appen, Deckarhuset & nyckeltjuven utvecklat av Gro Play, där användare kan lösa mysteriet med stölden av nyckeln till Lasses och Majas deckarhus.

Utställningen öppnades för testning den 30 januari 2023  och invigdes officiellt den 17 februari 2023.

Innehåll 
Attraktionen är uppdelad i tre huvuddelar Campingmysteriet, Tågmysteriet och Slottsmysteriet som besökare kan välja mellan. Mysterierna är uppdelade i 7 kapitel vardera och innehåller en kombination av digitala och fysiska uppdrag.

Besökare 
Under attraktionens mest besökta månad i juli 2023 besökte runt 8 500 personer attraktionen.

Referenser

Externa länkar 
 Offentlig webbplats

Museer i Linköpings kommun
Museer invigda 2023
Oxsjöån

Oxsjöån är en å som har sin källa i Oxsjön i Härjedalen (Vemdalens socken/kyrkby) och Jämtland mellan Oxsjövålen och Oxsjöfjället och flödar i nordvästlig riktning upp mot södra Jämtland och mynnar i Ljungan i höjd med Fotingen. Sjön och ån har historiskt varit viktig för både Klövsjö och Vemdalen, varför landskapsgränsen och sockengränserna gör en något speciell sväng vid platsen för Oxsjöns utlopp i Oxsjöån och en sträcka nedströms.

Fiskeriintententen Ågren skrev år 1934: Oxsjöån som rinner ned i sjön Fotingen från höger, utgör betydande reproduktionsområden för storöring — i detta fall för öring som växer upp i sjösystemet Fotingen-Lännässjön-Skålsjön-Klövsjön och som uppträder ända ned mot Trångforsen. I Oxsjöån har det aldrig förekommit några vandringshindrande byggnationer.

Referenser 

Oxsjöån
Vattendrag i Jämtland
Ljungans avrinningsområde
Vattendrag i Bergs kommun
Vattendrag i Härjedalens kommun
Häxprocessen i Bredevoort

Häxprocessen i Bredevoort var en häxprocess som utspelade sig i staden Bredevoort i Nederländerna 1610. 

De första trolldomsmålen som nämns i Bredevoort nämns 1561, när Salicke van Dornick förvisades från staden och Aleyd Koester bötfälldes; den senare anmäldes igen 1586 och avled då under tortyr. 

Människor kan betraktas som misstänkta för trolldom av alla möjliga skäl. En profetia som uppfylldes, en plötslig sjukdom efter att ha ätit något hemma hos grannen, ett mystiskt utseende, död bland boskapen. En häxprocess bestod av tre steg. När en person stod inför rätten som misstänkt, och inte omedelbart erkände, var vattenprovet första steget. Om man inte omedelbart sjönk i detta test, så var tortyr av en bödel det andra steget. Det tredje och sista steget var sedan ett sista steg. Svärdet, snaran eller pålen. Bålet föredrogs, eftersom man trodde att själen också förstördes, vilket naturligtvis ansågs önskvärt för häxor och trollkarlar.

Jenneken ter Honck från Dinxperlo anmäldes 1610 för att ha förtrollat tamboskap och gjort dem sjuka. Efter ett förhör under svår tortyr, erkänner hon och lovar gottgörelse och ber om döden med svärdet istället för pålen. Hon namngav fler medbrottslingar under tortyr. Hon dömdes till döden den 19 september 1610. Dagen därpå ställdes Gertken op 't Goir inför rätta. Hon anklagades för trolldom och kontakter med Djävulen. Gertken bekände genast och angav Willem ten Oistendorp, Myth Timpers och Jar Simon som de häxor och trollkarlar hon dansat med på häxsabbaten. 25 september 1610 inställde sig två män, Willem ten Oistendorp och skräddaren Berend Swenen från Borculo till domstolen för att genomgå vattenprovet. Vattenprovet gick fel, de förblev flytande och blev sedan torterade. Johan Boegen greps en månad senare och utsattes för vattenprovet. År 1610 brändes tio häxor på bål i Bredevoort. 

Häxprocessen i Bredevoort tillhörde de sista häxprocesserna med dödlig utgång i Nederländerna: de ägde rum efter Anna Muggen, som ofta har kallats den sista som avrättades för häxeri i landet. Häxprocessen i Roermond 81613) är ett gränsfall, eftersom de ägde rum på en plats som idag ligger i Nederländerna men som på den tiden tillhörde nuvarande Belgien. Den kanske sista häxprocessen i Bredevoort, och kanske till och med i Nederländerna, var 1675 års rättegång mot Marry Hoernemans: hon klarade vattenprovet, varefter hon frikändes från anklagelsen.

Referenser

 
 H.A. Hauer: in Breevoort can ick vergeten niet Uitgever: De Graafschap, 1956

Häxprocesser i Nederländerna
Nederländerna under 1600-talet
1610 i Europa
Erik Tjäder

Erik Tjäder, född 18 maj 1863 i Stockholm, död där 9 april 1949, var en svensk affärsman och simhoppare.

Erik Tjäder var son till trädgårdsmästaren Erik Wilhelm Tjäder och Catharina Charlotta Weller. Efter skolgång vid Nya elementarskolan i Stockholm blev han först sjöman. Han övergick snart till faderns yrke och blev trädgårdsmästare och fröhandlare. Åren 1884–1932 innehade han Tjäders fröhandel i Stockholm, vilken 1925 ombildades till aktiebolag med Tjäder som verkställande direktör. Tjäder var en framstående simhoppare. Han deltog i åtskilliga internationella tävlingar och var ledare för svenska simtrupper under tävlingar i utlandet. Som simhoppare blev Tjäder bland annat känd för det efter honom uppkallade Tjäderska hoppet, av Tjäder själv utfört så att han vid huvudhopp med halv skruv under luftfärden ropade Köp Tjäders insektspulver!. Tjäder var en föregångsman inom simsporten men sin främsta insats gjorde han som pionjär inom livräddningen. Genom otaliga föredrag och praktiska demonstrationen undervisade han i livräddning i vatten och ur isvak. Han utgav också en handbok i simning och livräddning. Tjäder, som under senare år var bosatt på Timmermansordens hem i Nockebyhov var för sin ålder ovanligt spänstig och livaktig. Över sjuttio år gammal utförde han fortfarande flera av sina gamla simhopp.

Källor 
 

Svenska företagsledare
Svenska simhoppare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska idrottare under 1800-talet
Svenska idrottare under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Idrottare från Stockholm
Födda 1863
Avlidna 1949
Män
Damernas turnering i volleyboll vid medelhavsspelen

Medelhavsspelen har innehållet en turnering i volleyboll för damlandslag sedan 1977. Den hålls, precis som resten av medelhavsspelen, vart fjärde år i juli och organiseras av Comité International de Jeux Mediterraneéns.

Upplagor

Medaljörer

Referenser

Noter 

Volleyboll vid medelhavsspelen
Kerry Condon

Kerry Condon, född 9 januari 1983 i Thurles, County Tipperary, är en irländsk skådespelare. Hon filmdebuterade 1999 i Ängeln på sjunde trappsteget. Som artonåring fick hon 2001 rollen som Ophelia i Hamlet på Royal Shakespeare Company och blev därmed den yngsta skådespelaren att ha gjort rollen på den teatern. Hon spelade den fram till 2005. För TV har hon bland annat spelat Octavia i serien Rome, Rosie i Luck och under åren 2015–2022 hade hon en återkommande roll som Stacey i kriminalserien Better Call Saul.

Hon Oscarnominerades för sin roll i filmen The Banshees of Inisherin 2022. Rollen ledde också till en nominering för en Golden Globe.

Filmografi, urval 

 (kortfilm)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Irländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Personer från Tipperary (grevskap)
Damernas turnering i volleyboll vid medelhavsspelen 2022

Damernas turnering i volleyboll vid medelhavsspelen 2022 spelades 26 juni till 4 juli 2022 i Bir El Djir och Oran, i Algeriet, under medelhavsspelen 2022. I turneringen deltog elva damlandslag från länderna runt medelhavet. Italien vann tävlingen för åttonde gången genom att besegra Turkiet i finalen..

Arenor

Regelverk

Format 
Tävlingen bestod av två delar:
 Gruppspel, där alla möte alla. De två främsta lagen i varje grupp samt de två bästa lagen gick vidare till slutspelsfasen.
 Slutspelsfasen började med kvartsfinalen där vinnarna gick vidare till semifinaler och final/match om tredjepris, medan förlorarna spelade motsvarande spel om plats 5-8.

Rankningskriterier 
Om slutresultatet blev 3-0 eller 3-1 tilldelades 3 poäng till det vinnande laget och 0 till det förlorande laget, om slutresultatet blev 3-2 tilldelades 2 poäng till det vinnande laget och 1 till det förlorande laget. 

Rankningsordningen definierades utifrån:
 Antal vunna matcher
 Poäng
 Kvot vunna / förlorade set
 Kvot vunna / förlorade poäng.
 Inbördes möte(n)

Deltagande lag

Turneringen

Gruppspel

Grupp A

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för kvartsfinal

Grupp B

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för kvartsfinal

Grupp C

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för kvartsfinal

Finalspel

Kvartsfinaler

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Spel om plats 5-8

Matcher om plats 5-8

Match om sjundeplats

Match om femteplats

Slutplaceringar

Referenser

Noter

Volleyboll vid medelhavsspelen
Medelhavsspelen 2022
Volleybollsäsongen 2021/2022
Volleybollsäsongen 2022/2023
Internationella volleybolltävlingar i Algeriet
Emil Szanto

Emil Szanto, född 22 november 1857 i Wien, död 14 december 1904 i Wien, var en österrikisk historiker och epigrafiker.

Biografi
Szanto studerade historia och filologi vid Wiens universitet, där han år 1880 avlade doktorsexamen. År 1901 utnämndes han till professor i klassisk historia vid nämnda lärosäte. Tillsammans med Carl Grünberg, Ludo Moritz Hartmann och Stephan Bauer var Szanto utgivare av Zeitschrift für Social- und Wirthschaftsgeschichte, som utkom från 1893 till 1900.

Bibliografi (urval)
 1881 – Untersuchungen ueber das attische Bürgerrecht
 1890 – Zur Geschichte von Thasos
 1890 – Zur Geschichte des griechischen Alphabets
 1892 – Das griechische Bürgerrecht
 1896 – Zur antiken Wirthschaftsgeschichte
 1901 – Die griechischen Phylen

Källor

Noter

Externa länkar


Födda 1857
Avlidna 1904
Män
Forskare från Wien
Alumner från Wiens universitet
Österrikiska historiker
Epigrafiker
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Österrikiska forskare under 1800-talet
Per Åkerblom

Per Erik Åkerblom, född 11 juni 1969 i Västerleds församling i Stockholm, är en svensk militär.

Biografi

Åkerblom utnämndes till överste 2014, varpå han var chef för Planeringsavdelningen i Personalstaben i Högkvarteret från 2014, försvarsattaché vid ambassaden i Paris med sidoackreditering i Madrid 2017–2020 och stabschef i Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten i Högkvarteret från 2020. Sedan den 1 oktober 2022 är han chef för Göta ingenjörregemente.

Referenser

Födda 1969
Levande personer
Män
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska attachéer
Svenska regementschefer
Brain Drill

Brain Drill var en amerikansk musikgrupp inom genrerna brutal death metal och technical death metal. Bandets texter handlar om bland annat döden, blodbad och harmagedon.

Diskografi
Studioalbum
 2008 – Apocalyptic Feasting 
 2010 – Quantum Catastrophe 
 2016 – Boundless Obscenity

EP
 2006 – The Parasites

Källor
Brain Drill på Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives
Brain Drill på Discogs

Amerikanska death metal-grupper
Brutal death metal-grupper
Technical death metal-grupper
Musikgrupper bildade 2006
Musikgrupper upplösta 2019
Kenneth Greuz

Kenneth Greuz, folkbokförd Bo Kennet Gunnar Greus, född 22 februari 1953 i Nätra församling i Ångermanland, död 13 juli 2015 i Enskede-Årsta församling i Stockholm, var en svensk artist.

Biografi 
Greuz deltog två gånger i svenska Melodifestivalen. År 1977 tillsammans med spelmannen Eric Öst sjöng han "Ola mä fiola" till nionde plats, och 1978 hette bidraget "Åh, Evergreens" som blev åtta.

Kenneth Greuz är begravd på Sollentuna kyrkogård.

Referenser 

Svenska artister
Svenska sångare under 1900-talet
Deltagare i Melodifestivalen 1977
Deltagare i Melodifestivalen 1978
Personer från Nätra socken
Födda 1953
Avlidna 2015
Män
Damernas turnering i volleyboll vid panarabiska spelen

Panarabiska spelen har innehållet en turnering i volleyboll för damlandslag sedan 1985 (samma år som damer tilläts delta vid spelen över huvud taget, spelen innehöll en herrvolleybollturnering redan 1957). Precis som spelen i sin helhet spelen på grund av olika orsaker spelats med tämligen oregelbundna intervall. Egypten har varit mest framgångsrika med fyra titlar.

Upplagor

Medaljörer

Referenser
Thomas Johansson (musiker)

Sven Thomas "Plec" Johansson, född 21 november 1981 i Horns församling, Skaraborgs län, är en svensk låtskrivare och gitarrist

Musikkarriär 
Johansson har varit medlem i banden Lockdown, Mean Streak, Torchbearer och Unmoored.

Kompositioner
2019 – Om jag var en annan man med Arvingarna.
2021 – The words i left unspoken med Jan Johansen.

Melodifestivalen
2012 – Land of Broken Dreams med Dynazty (skriven tillsammans med Thomas G:son).

2014 – Raise Your Hands med Ammotrack (skriven tillsammans med Jari Kujansuu, Calle Kindbom och Mikael de Bruin).

2019 – I Do med Arvingarna (skriven tillsammans med Nanne Grönvall, Casper Janebrink och Mikael Karlsson).

Referenser

Noter 

Svenska låtskrivare under 2000-talet
Personer från Skövde kommun
Födda 1981
Levande personer
Män
Aborted

Aborted är ett belgiskt brutal death metal-band, bildat 1995. Bandets texter handlar om bland annat döden, psykopati, våld och misantropi.

Diskografi
Studioalbum
 The Purity of Perversion (1999)
 Engineering the Dead (2001)
 Goremageddon: The Saw and the Carnage Done (2003)
 The Archaic Abattoir (2005)
 Slaughter & Apparatus: A Methodical Overture (2007)
 Strychnine.213 (2008)
 Global Flatline (2012)
 The Necrotic Manifesto (2014)
 Retrogore (2016)
 TerrorVision (2018)
 ManiaCult (2021)

Källor
Aborted på Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives
Aborted på Discogs

Belgiska death metal-grupper
Brutal death metal-grupper
Musikgrupper bildade 1995
Olof Toffteen

Olof Alfred Toffteen, född 26 juni 1863 i Sproge socken, död 14 februari 1929 i Chicago, var en svenskamerikansk präst, religionsforskare och orientalist.

Olof Toffteen var son till skepparen Johan Petter Tofftén och Ingrid Kristina Magdalena (Helena) Hermansdotter. Han avlade mogenhetsexamen i Visby 1885 och studerade en tid teologi i Uppsala. 1888 emigrerade han till USA, där han fortsatte sina studier vid Augustanasynodens teologiska seminarium i Rock Island men snart anslöt sig till den protestantiska episkopalkyrkan. Han prästvigdes 1893 och verkade i Minneapolis för episkopalkyrkans utbredning. Där grundade han sex församlingar. 1902–1905 var han präst i Chicago och studerade samtidigt vid universitet där. 1905 blev han Doctor of Philosophy. Toffteen var de följande fem åren innehavare av lärostolen i semitiska språk vid Western Theological Seminary i Chicago. Han blev 1912 ledare för National Institute ofh Education i Chicago och var från 1913 rektor för det av honom grundade svensk-amerikanska läroverket Scandia Academy där. Toffteen grundade även ett flertal akademiska sammanslutningar. Toffteen utgav en rad religionsvetenskapliga arbeten. Utom Våra fäders kyrka (1897) märks Myths and Bible. Some hints to the value of Scandinavian Mythology upon Biblical Research (1899), Ancient Records of Egypt (5, 1906), Ancient Chronology (1, 1907), Researches in Assyrian and Babylonian Geography (1908), The Historic Exodus (1909) samt The Cornerstone (1919).

Källor 
 

Amerikanska präster under 1900-talet
Amerikanska orientalister
Personer från Sproge socken
Svenskamerikaner
Födda 1863
Avlidna 1929
Män
Black Light – den sista riktiga Bondfilmen

Black Light – den sista riktiga Bondfilmen är en film producerad av Mats-Ola Pålsson och Lars Gahlin. Den hade premiär den 20 maj 2017.

Bakgrund 
Filmen är skapad av ett antal Bond-entusiaster från Strömsnäsbruk i Småland som bestämt sig för att spela in en ickekommersiell film där intäkterna ska gå till välgörenhetsorganisationen Världens Barn. Projektet påbörjades 2011 och filmen hade premiär den 20 maj 2017 i Strömsnäsbruk. Omkring 370 personer arbetade ideellt i projektet. Filmen har noll kronor i budget, och allt överskott från visningarna går till Världens Barn, vilket varit ett villkor för att få rättighet att använda varumärket James Bond.

Handling 
Filmen handlar om en pensionerad agent 007, spelad av Anders Cöster, som tar ett sista uppdrag.

Produktion
Upphovsmännen Lars Gahlin och Mats-Ola Pålsson har ett stort Bond-intresse, men har upplevt att de nya Bond-filmerna fått en alltför tuff stil, och har efterlyst en film med mer "gentlemanna-action". Många av scenerna är inspelade i Skåne, bland annat en klassisk motorbåtsjakt som filmats i hamnen i Landskrona, och Örenäs slott som får påhälsning av den kringflackande agenten. När Bond tar in på Markaryds hotell så görs incheckningen av hotellets verkliga ägare, och när han hyr en båt så hyrs den av den verkliga lokale båtuthyraren.

Övrigt 
Musiken är komponerad av musikproducenten Mattias Hjelm, med texter av Tobbe Månsson och sång av Mariette Hansson.

Efter premiären i maj 2017 i Folkets hus i Strömsnäsbruk visades filmen ytterligare 22 gånger på orten. Den har sedan visats runtom i landet, bland annat på Volvo Museum i Göteborg, och har fram till september 2019 dragit in 1,5 miljoner kronor som oavkortat gått till Radiohjälpens Världens Barn.

Referenser

Externa länkar 

 Trailer för "Black Light"
 Webbplats för Den Sista Riktiga Bondfilmen

Svenska filmer 2017
James Bond-filmer
Svenska actionfilmer
Engelskspråkiga filmer
Folkpartiet (Iran)

Folkpartiet (persiska: حزب مردم Ḥezb-e Mardom) var ett liberalt och socialt progressivt politiskt parti i Iran, grundat av politikern Asadollah Alam och verksamt under höjdpunkten av shahen Mohammad Reza Pahlavis styre.

Historia 

Folkpartiet bildades av den tidigare inrikesministern Asadollah Alam 1957 och stod i politisk opposition till den politiska högern, först  Melliyun ("Nationalisterna") och efter 1963 Iran Novin ("Nya Iran"). Alam var premiärminister i Iran 1962-1964 och blev sedan hovminister. 

Partiet rönte dock aldrig några framgångar i landets parlamentsval och plågades av ständiga inre slitningar mellan olika fraktioner. Valkampanjerna präglades av allmän oordning och motstridigheter vilket gjorde att man inte hade ett enhetligt politiska budskap att förmedla. Partiet utgjorde därför aldrig ett verkligt alternativ till högern och lyckades inte vara pådrivande i samhällsutvecklingen. 

Iran hade ett tvåpartisystem efter amerikansk modell fram till 1975 då enpartisystem infördes och alla partier upplöstes i det nygrundade partiet Rastakhiz ("Renässans"). Mohammad Reza Pahlavi hade tidigare avfärdat enpartisystem som passande för fascistiska och kommunistiska ledare och därför förvånades många när han lät den politiska makten vila hos ett enda parti. Det råder oenighet om vilka faktorer som fick shahen att kraftigt begränsa det politiska spektrumet men mycket talar för att han trodde att det skulle skapa politisk stabilitet och ge förnyad ideologisk kraft till kampen mot inhemsk kommunism och islamism.

Referenser 

Iran under Pahlavidynastin
Historiska liberala partier
Liberala partier i Iran
Politiska partier bildade 1957
Politiska partier upplösta 1975
Historiska politiska partier i Iran
Flipper (film, 1996)

Flipper är en amerikansk äventyrsfilm från 1996, och en nyinspelning av filmen med samma namn från 1963. Filmen är skriven och regisserad av Alan Shapiro. I huvudrollen spelar Elijah Wood som Sandy Ricks, en pojke som måste tillbringa sommaren med sin farbror Porter (Paul Hogan), som bor på Floridas guldkust. Även om han förväntar sig att få en tråkig sommar, stöter han på en delfin som han döper till Flipper och som han knyter vänskap med.

Filmen är inte relaterad till TV-serien 1995–2000 med samma namn som i sig också var en nyinspelning av filmen från 1963 och TV-serien från 1964. Istället för Metro-Goldwyn-Mayer, ett produktionsbolag för Flipper-serien, distribueras denna film av Universal Pictures.

Referenser

amerikanska filmer 1996
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska familjefilmer
Engelskspråkiga filmer
Flipper (film, 1963)

Flipper är en amerikansk äventyrsfilm från 1963 skriven av Arthur Weiss och baserad på en berättelse av Ricou Browning och Jack Cowden. Flipper producerades av Ivan Tors och regisserad av James B. Clark. Filmen handlar om en 12-årig pojke som bor med sina föräldrar i Florida Keys, och som blir vän med en skadad vild delfin. Pojken och delfinen blir oskiljaktiga och övervinner så småningom farhågorna hos pojkens fiskare.

Filmen släpptes av Metro-Goldwyn-Mayer den 14 augusti 1963 och lade grunden för den efterföljande tv-serien med samma namn (1964–1967) och filmuppföljare. Flippers soundtrack producerades av Dunham och Henry Vars.

Referenser

Amerikanska filmer 1963
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska barnfilmer
Engelskspråkiga filmer
Maria Ponomarenko

Maria Nikolajevna Ponomarenko (), född 5 september 1978 i Barnaul i Ryska SFSR i Sovjetunionen, är en rysk journalist. Hon har blivit uppmärksammad för att i februari 2023 blivit dömd till sex års fängelse för kritiska inlägg i sociala medier om attacken mot en teater i den ukrainska staden Mariupol i mars 2022.

Biografi 
Ponomarenko är uppvuxen i Barnaul i Sibirien och har där arbetat som journalist för en sibirisk gren av nyhetsportalen RusNews. Ryska myndigheter började förfölja henne 2020 efter att hon gjort avslöjanden om korruption och lokala politiker som nekade att anordna boende för föräldralösa barn. Efter hot lämnade hon och hennes familj staden, men fortsatte att delta i regimkritiska protester.

Gripande och dom för inlägg på sociala medier 
I april 2022 postade hon inslag på Telegram om den ryska militärens angrepp i mars 2022 mot Donetsks regionala dramatiska teater i Mariupol. Hon befanns sig då i Sankt Petersburg och greps där kort efter att hon skrivit inlägget. Hon hölls häktad från april till november 2022, något som påverkade hennes psykiska hälsa negativt, och hon flyttades i november 2022 till husarrest. I februari 2023 hölls hennes rättegång i staden Barnaul där hon dömdes till sex års fängelse. Hon förbjöds även att arbeta som journalist samt delta i digitala evenemang de närmaste fem åren. Ponomarenko dömdes för att ha brutit mot den nya lag i Ryssland som infördes i mars 2022, där personer som befinns skyldiga till ”medvetet spridande av falsk information om Rysslands väpnade styrkor i Ukraina” kan dömas till böter eller fängelse i mellan fem och tio år.

Ponomarenko nekar till att ha begått något brott, och höll följande anförande under rättegången:

Referenser 

Ryska journalister under 2000-talet
Födda 1970-talet
Personer från Barnaul
Kvinnor
Levande personer