kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bernhard Sehring

Ernst Bernhard Sehring, född 1 juni 1855 i Anhalt-Bitterfeld i Tyskland, död 27 december 1941 i Berlin, var en tysk arkitekt. 

Bernhard Sehring var son till en byggarbetsledare i Dessau. Han utbildade sig på en konstskola i Dessau och studerade 1873–1875 på Polytechnikum Braunschweig och läste därefter arkitektur under fyra terminer på Berliner Bauakademie. Han gjorde 1879/1880 en studieresa till Italien för att ta del av italiensk teaterbyggnadsteknik och trädgårdsarkitektur.

Som statlig stipendiat till Rom 1883 och 1884 deltog han för första gången i en internationell tävling om en teater och grundade sedan tillsammans med Ernst Peters 1885 i Berlin-Kreuzberg arkitektfirman Peters und Sehring. År 1889 övergick han till att bli fristående arkitekt. 

Bernhard Sehring blev känd för sina ritningar till teatrar. Han ritade till exempel Theater des Westens i Berlin-Charlottenburg tillsammans med Paul Blumenreich och Staatstheater Cottbus.

Verk i urval 
 1889–1890: Konstnärshuset St. Lukas vid Fasanenstrasse 13 i Berlin
 1890–1895: Bostadshuset Kantstrasse 153 i Berlin-Charlottenburg för Rudolf Diesel
 1891(?): Königin-Luise-Gedächtnishalle i Neustrelitz
 1892: Flerfamiljshus, Carmerstrasse 10-11 i Berlin
 1895–1896: Theater des Westens i Berlin-Charlottenburg
 1901: Walpurgishalle vid Hexentanzplatz i Thale i Harz
 1902–1904: Stadsteatern i Bielefeld
 1903–1904: Villa Löwenpalais i Berlin-Grunewald 
 1905: Bismarck-Brunnen vid Schlossplatz i Breslau
 1906–1910: Stadthalle Görlitz i Görlitz
 1907–1908: Staatstheater Cottbus i Cottbus
 1907–1920: Slottet Roseburg i Ballenstedt
 1927–1928: Bio Delphi-Palast i Berlin-Charlottenburg (kraftigt skadat under andra världskriget, men med rekonstruerad fasad)

Bildgalleri

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Bernhard Sehring på tyskspråkiga Wikipedia.

Födda 1855
Avlidna 1941
Män
Tyska arkitekter under 1800-talet
Tyska arkitekter under 1900-talet
De Villers

de Villers var en stuckatör verksam i Sverige under 1600-talet.

Man antar att de Villers var bördig från Brabant och att han 1671 anlitades av Magnus Gabriel De la Gardie för att utföra stuckaturarbeten i ett 10-tal rum på Karlberg och från 1673 även De la Gardies Ekholmen. I nuvarande lärarrummet på Karlberg utförde han en mittplafond som omges av fyra fält med lagerbärskvistar. Vid restaureringen 1939 avlägsnades alla övermålningar och överkalkningar och de ursprungliga färgerna brunt, grönt och silver kunde åter visas. Av bevarade räkenskapshandlingar framgår att de Villers själv utförde målningar av sina stuckaturarbeten.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 694, Allhems Förlag, Malmö. 

Stuckatörer
Svenska konstnärer under 1600-talet
Tyska konstnärer under 1600-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Ralph Flanagan

Ralph Drew Flanagan, född 14 december 1918 i Los Alamitos i Kalifornien, död 8 februari 1988 i Los Alamitos, var en amerikansk simmare.

Flanagan blev olympisk silvermedaljör på 4 x 200 meter frisim vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1936
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från USA
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från USA
Frisimmare
Födda 1918
Avlidna 1988
Män
Pat Hughes

Patrick James "Pat" Hughes, född 25 mars 1955, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyforward som tillbringade tio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Montreal Canadiens, Pittsburgh Penguins, Edmonton Oilers, Buffalo Sabres, St. Louis Blues och Hartford Whalers. Han producerade 258 poäng (130 mål och 128 assists) samt drog på sig 646 utvisningsminuter på 573 grundspelsmatcher. Han spelade också på lägre nivåer för Nova Scotia Voyageurs och Rochester Americans i American Hockey League (AHL) och Michigan Wolverines (University of Michigan) i National Collegiate Athletic Association (NCAA).

Hughes draftades i tredje rundan i 1975 års draft av Montreal Canadiens som 52:a spelare totalt. Han vann tre Stanley Cup-titlar, en med Montreal Canadiens för säsongen 1978–1979 och två med Edmonton Oilers för säsongerna 1983–1984 och 1984–1985. De två första vann han tillsammans med sin framtida svåger Mark Napier som var lagkamrat med honom.

Efter den aktiva spelarkarriären arbetade Hughes först på huvudkontoret för den globala pizzakedjan Domino's Pizza i Ann Arbor i Michigan och sen som polis vid den lokala polismyndigheten i staden.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Pat Hughes NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Pat Hughes (b.1955) hockey statistics and profile at hockeydb.com

Kanadensiska poliser
Spelare i Hartford Whalers
Spelare i St. Louis Blues
Spelare i Rochester Americans
Spelare i Buffalo Sabres
Stanley Cup-mästare 1985
Stanley Cup-mästare 1984
Spelare i Edmonton Oilers
Spelare i Pittsburgh Penguins
Stanley Cup-mästare 1979
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Nova Scotia Voyageurs
Alumner från University of Michigan
Ishockeyspelare i Michigan Wolverines
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Calgary
Levande personer
Födda 1955
Män
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1975
Spelare valda av Montreal Canadiens i NHL Entry Draft
Olive McKean

Mary Olive McKean, född 10 augusti 1915 i Chehalis i Washington, död 31 mars 2006 i Troutdale, var en amerikansk simmare.

McKean blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter frisim vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från USA
Frisimmare
Personer från Chehalis
Födda 1915
Avlidna 2006
Kvinnor
Lota

Lota kan syfta på:

 Lota (fiskar) – ett släkte fiskar

Geografi
 Lota (kommun) – en kommun i Chile
 Lota (ort) – en ort i Chile
Självkörande fordon i Sverige

Självkörande fordon i Sverige avser bilar, bussar och andra fordon som styrs och körs automatiskt, genom artificiell intelligens, i Sverige. I maj 2018 hade
Transportstyrelsen sju ansökningar om pilotprojekt under behandling, utöver Nobinas, som redan har fått godkänt att testa självkörande fordon på svenska vägar.

Pilotprojekt

Bussar 

Sveriges första självkörande bussar prövades med början i januari 2018 i Kista. Nobinas båda bussar av franska tillverkaren Easymile trafikerade i ett pilotprojekt den 1,5 kilometer långa sträckan mellan Kista Galleria och Victoria Tower. Inom detta område finns en blandning av olika transportslag, bland annat bussar, taxi, fotgängare och cyklister. Hastigheten ska under försöket vara max 20 kilometer per timme.

I Göteborg har ett annat pilotprojekt planerats. Det är en liten elbuss av märket Navya som ska trafikera sträckan från Chalmersplatsen, förbi Johannebergs science park och upp till högskolan, en sträcka på drygt en kilometer. Sträckan är kantad av byggarbetsplatser och ständigt trafikerad av bilar, cyklister och fotgängare.

I Linköping körs Projektet, med namnet Elin, består av två självkörande bussar som trafikerar en två kilometer lång slinga på Campus Valla. Sträckan trafikeras sju dagar i veckan under dagtid men det finns ingen exakt tidtabell.

Självkörande lastbil 
Världens första självkörande lastbil på allmän väg testas i Sverige hösten 2018. DB Schenker och Einride provar då ett självkörande, eldrivet transportsystem för tunga transporter. Fordonet kommer att trafikera en sträcka mellan två av DB Schenkers anläggningar, där en del av sträckan är allmän väg. Det är en så kallad T-pod, som är självkörande men som ska övervakas av en operatör som vid behov kan fjärrstyra fordonet. Operatören kommer att kunna kontrollera flera fordon samtidigt. Lastkapaciteten för T-podden är ungefär 20 ton och den når cirka 20 mil på en laddning.

Se även
Självkörande bil

Källor

Noter

Externa länkar 

Transport i Sverige
Självkörande vägfordon
Sevak Chanaghjan

Sevak Chanaghjan (, ), född 28 juli 1987, är en rysk-armenisk sångare och låtskrivare. Chanaghjan kommer att representera Armenien i Eurovision Song Contest 2018 med låten "Qami" (Vind).

Karriär 
I december 2017 bekräftades han som en tävlande i Depi Evratesil 2018 med låten "Qami". Han kvalificerade sig från andra semifinalen till finalen den 21 februari 2018, och gick vidare till att vinna tävlingen den 25 februari. Han kommer att representera Armenien i Eurovision Song Contest 2018.

Referenser 

Män
Levande personer
Födda 1987
Artister som representerat Armenien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2018
Mirs dockningsmodul

Mirs dockningsmodul () var den ryska rymdstationens Mirs dockningsmodul för de amerikanska rymdfärjorna. Den sköts upp med den amerikanska rymdfärjan Atlantis under uppdrag STS-74 den 12 november 1995 och dockades med stationen den 15 november.

Under uppskjutningen och dockningen med rymdstationen var två lådor monterade på sidorna av modulen. Lådorna innehöll solpaneler som efter dockningen flyttades till andra platser på stationen.

Modulens huvudsyfte var att möjliggöra dockningar mellan rymdfärjor och stationen utan att kristallmodulen skulle behöva flyttas inför varje dockning och solpaneler dras ihop.

Konstruktion 
Modulen består i grunden av två modifierade och sammanfogade Sojuz omloppsmoduler, med varsin APAS-95 dockningsport.

Anslutningar 
Dockningsmodulen hade två dockningsportar.
 För: Dockningsport för rymdfärjor.
 Akter: Anslutning till Kristall.

Uppskjutning 
Modulen sköts upp med den amerikanska rymdfärjan Atlantis under uppdrag STS-74 den 12 november 1995. Den 14 november dockades modulen med rymdfärjans dockningsport med hjälp av Canadarm. Dagen efter dockade man med Mirs kristallmodul.

Öde 
Dockningsmodulen och övriga delar av Mir brann upp den 23 mars 2001 då stationen avsiktligt återinträdde i jordens atmosfär. Rester av den slog ner i Stilla havet öster om Nya Zeeland.

APAS-95 
Modulens dockningsportar var av typen APAS-95. De hade stora likheter med APAS-75 som användes under ASTP i juli 1975.

Dockningar

Källor och referenser 

Mir
Rysslands rymdprogram
Rymdfartsåret 1995
Small Planet Airlines

Small Planet Airlines var ett litauiskt flygbolag baserat på Vilnius internationella flygplats. Flygbolaget flög mestadels till bland annat Grekland, Spanien och Tunisien men även charter på uppdrag av resebolag. Small Planet Airlines hade även dotterbolag med samma namn i Tyskland, Polen och Kambodja. 28 november 2018 drogs bolagets tillstånd in av de litauiska myndigheterna och alla flygningar inställdes. Dotterbolagen hade inställt sina flygningar tidigare samma månad.

Historia 
Bolaget grundades den 14 mars 2007 som ett dotterbolag till FlyLal under namnet FlyLAL Charters, och fick grönt ljus att inleda sin verksamhet i oktober 2008. I juli 2010 bytte bolaget namn till Small Planet Airlines. Den 4 januari 2019 försattes det lettiska bolaget i konkurs av tingsrätten i Vilnius.

Flotta 
I maj 2018 bestod Small Planet Airlines flotta av följande flygplan som hade en medelålder på 14 år:

Referenser

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Litauiska flygbolag
Flygbolag bildade 2007
Flygbolag upplösta 2018
Trichechus pygmaeus

Trichechus pygmaeus är en kortväxt art av manater som förekommer i Amazonområdet. Djuret var en tid känd från obekräftade berättelser och 2015 var det möjligt att beskriva arten vetenskaplig. Artepitet i det vetenskapliga namnet är latin och betyder liten eller dvärgliknande.

Två uppmätta exemplar av hankön var med stjärtfena 130 cm långa och bålens omfång är 90 cm. Djuret väger cirka 60 kg. Artens hud har en svart färg förutom en vit fläck på buken som liknar en vattendroppe i formen. Den runda delen av droppen hade hos en individ en diameter av 26 cm och fläckens längsta utsträckning var 52 cm. Styva hår finns främst kring munnen och några glest fördelade borstar finns på andra kroppsdelar. Enligt regionens lokalbefolkning har även honor en vit fläck.

Arten är känd från låglandet vid floden Rio Arauazinho som är en 120 km lång vänster biflod till Rio Aripuanã. Kanske når den över kanaler fram till korvsjöar som tillhör Rio Mariepauá.

Denna manat äter vattenväxter som Eleocharis minima (ett halvgräs) och arter av släktet Thurnia.  Den har växternas blad och rötter som föda. Vattnet i utbredningsområdet är klart och inte grumlig som i de stora floderna. Före regntiden vandrar arten uppströms och undviker det dyiga vattnet från Rio Aripuanã som når Rio Arauazinhos nedre delar. Vid behov kan manaten stanna upp till tre minuter under vattenytan innan den behöver andas. Djuret simmar ofta tillsammans med mindre stim av fisken Semaprochilodus insignis. Troligtvis upptäcks fiender lättare av hela gruppen.

Zoologerna som beskrev arten uppskattar att det finns omkring 100 exemplar. De är särskilt känsliga för förändringar.

Referenser 

Sirendjur
pygmaeus
Däggdjur i neotropiska regionen
Sant'Agata dei Goti

Sant'Agata dei Goti, emellanåt benämnd Sant'Agata alla Suburra, Sant'Agata de Capite Suburrae och Sant'Agata de Caballo, är en kyrkobyggnad och titeldiakonia i Rom, helgad åt den heliga jungfrumartyren Agata. Kyrkan är belägen vid Via Mazzarino i Rione Monti och tillhör församlingen Santa Maria ai Monti.

Kyrkan innehas av Congregazione delle Sacre Stimmate di Nostro Signore Gesù Cristo, kallade Stimmatini, på svenska Stigmatiner.

Historia
Kyrkan uppfördes på 400-talet som gudstjänstlokal för arianer. När arianismen i grunden hade besegrats, konsekrerades kyrkan år 593 av påve Gregorius I (590–604). Fasaden, ritad av Francesco Ferrari, har en medaljong med en lågrelief föreställande den heliga Agata.

Interiören är treskeppig med kolonner med joniska kapitäl. Baldakinen över högaltaret uppvisar cosmatarbeten. I absidens halvkupol har Paolo Gismondi utfört fresken Den heliga Agatas förhärligande.

I kyrkan vilar bland andra humanisten Andreas Johannes Laskaris och kardinalen Enrico Dante.

Titeldiakonia
Titeldiakonian Sant'Agata dei Goti, initialt benämnd Sant'Agatha in Diaconia, stiftades av påve Leo III (795–816). 

Kardinaldiakoner under 1900- och 2000-talet
 Andreas Steinhuber: 1894–1907
 Gaetano Bisleti: 1911–1928, titulus pro hac vice: 1928–1937
 Vakant: 1937–1946
 Konrad von Preysing, titulus pro hac vice: 1946–1950
 John Francis D'Alton, titulus pro hac vice: 1953–1963
 Enrico Dante, titulus pro hac vice: 1965–1967
 Vakant: 1967–1969
 Silvio Oddi: 1969–1979, titulus pro hac vice: 1979–2001
 Tomáš Špidlík: 2003–2010
 Raymond Leo Burke: 2010–

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Monti)
Kyrkobyggnader helgade åt den heliga Agata
Rione Monti
Titelkyrkor i Rom
2192 Pyatigoriya

2192 Pyatigoriya eller 1972 HP är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 april 1972 av den ryska astronomen Tamara Smirnova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter staden Pjatigorsk.

Asteroiden har en diameter på ungefär 28 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av TM Smirnova
Astronomiska upptäckter 1972
Pjatigorsk
Lista över fornborgar på Gotland

Lista över de 85 fornborgar i Gotland som upptas i Fornminnesregistret.

Tidig medeltid 
Dessutom finns följande två borgar från tidig medeltid:
 Västergarnsvallen
 Bulverket, tidig medeltid i Tingstäde träsk

Fotnoter 
Riksantikvarieämbetet Fornsök
Westwaggon

Westwaggon, egentligen Vereinigte Westdeutsche Waggonfabriken, var ett tyskt verkstadsföretag i Köln, som tillverkade rälsfordon, inklusive motorvagnar och spårvagnar.

Historik
Efter första världskriget minskade marknaden för rälsfordon markant, vilket ledde till en rad fusioner av tillverkare. Van der Zypen & Charlier i Deutz övertog 1927/28 med stöd av Deutsche Bank efter upplösningen 1926 av kartellen Eisenbahn-Liefergemeinschaft GmbH Killing & Sohn i Hagen och Düsseldorfer Eisenbahnbedarf (tidigare Carl Weyer & Co.) i Düsseldorf. Namnet på det fusionerade företaget blev Vereinigte Westdeutsche Waggonfabriken AG (Westwaggon). 
År 1928 införlivades företaget Waggonfabrik der Gebrüder Gastell i Mainz-Mombach. År 1930 övertogs Waggonfabrik Fuchs i Heidelberg, som dock snart såldes vidare. 

År 1951 påbörjades ett nära samarbete med Kölnföretaget Klöckner-Humboldt-Deutz AG. Detta företag övertog Westwaggon 1959, varefter produktionen av rälsfordon under namnet Westwaggon lades ned. Boggietillverkningen såldes till Waggon Union 1975.

Exempel på Westwaggons rälsfordon
 En treaxlad spårvagn som tillverkades från 1930-talet till 1950-talet 
 Den dieseldrivna expressmotorvagnen DR 137 155 Leichtbau-Schnelltriebwagen från 1938, konstruerad av Franz Kruckenberg (1882–1965)
 Åtta dubbelmotorvagnar av typ CFL-Baureihe Z 200 till Chemins de Fer Luxembourgeois 1956

Del av Klöckner Humboldt Deutz 
Övertagandet av Klöckner Humboldt Deutz ledde till rationalisering av produktionen så att tillverkning av lokomotiv och motorvagnar helt förlades till Köln, medan fabriken i Mainz producerade Magirus-Deutz-bussar. Tillverkningen av större diesellokomotiv inom koncernen lades ned, och fortsättningsvis gjordes endast mindre lokomotiv för bergbanor och industrijärnvägar samt växellok. 

Genom nedläggning av många spårvägar i många städer och på grund av hård konkurrens av det framgångsrika Duewag under 1950- och 1960-talen, lades spårvagnsproduktionen ned 1964, trots att Westwaggon fortfarande under 1950-talet var den näst största tillverkaren i Tyskland. År 1970 upphörde tillverkningen av lokomotiv. 

Klöckner Humboldt Deutz blev känt för de silverfärgade elektriska Leichttriebwagen på Köln-Bonner Eisenbahnen. Under namnet Silberpfeile kördes de också på Rheinuferbahn under 1960-talet med högre hastighet mellan Köln och Bonn än Deutsche Bundesbahns tåg där. Det första exemplaret levererades 1960, och serieproduktionen skedde sedan till 1964 av Waggonfabrik Donauwörth.

Till detta kom tillverkning av gods- och personvagnar, dieselmotorvagnar, tunnelbanetåg för Berlin och Hamburg och olika spårvagnar  framför allt för trafikföretag i Rheinland, Ruhrområdet och Mainz.

Bildgalleri

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Westwaggon på tyskspråkiga Wikipedia.

Tyska spårvagnstillverkare
Företag i Köln
Tomáš Špidlík

Tomáš Špidlík, född 17 december 1919 i Boskovice, död 16 april 2010 i Rom, var en tjeckisk kardinal. År 1998 mottog han Tomáš Garrigue Masaryk-orden, en av Tjeckiens högsta utmärkelser.

Biografi
Tomáš Špidlík studerade filosofi vid Brnos universitet och inträdde i Jesuitorden år 1940. Han prästvigdes den 22 augusti 1949. Senare studerade han i Maastricht samt vid Påvliga Orientaliska Institutet i Rom, där han år 1955 blev doktor i teologi. Špidlík kom att vara själasörjare vid Påvliga tjeckiska prästseminariet i 38 år.

Den 21 oktober 2003 upphöjde påve Johannes Paulus II Špidlík till kardinaldiakon med Sant'Agata dei Goti som titeldiakonia. Špidlík fick dispens från kravet på biskopsvigning.

Kardinal Špidlík avled i Rom 2010 och är begravd i basilikan helgad åt Jungfru Marie himmelsfärd och de heliga Kyrillos och Methodios i Velehrad.

Referenser

Externa länkar

Personer från Boskovice
Tjeckiska kardinaler
Tjeckiska professorer
Tjeckiska jesuiter
Födda 1919
Avlidna 2010
Män
Alumner från Påvliga orientaliska institutet
Kuiper (olika betydelser)

Kuiper kan syfta på:

Personer 
 Gerard Kuiper (1905–1973) – holländsk–amerikansk astronom.
 Hennie Kuiper (1949–) – holländsk tävlingscyklist

Astronomi 
 Kuiper (månkrater) – krater på månen
 Kuiper (krater på Mars) – krater på Mars
 Kuiper (krater) – krater på Merkurius
 Kuiperbältet – ett område i solsystemet, utanför Neptunus omloppsbana
 Kuiper Airborne Observatory – ett tidigare NASA flygburet observatorium
 1776 Kuiper – en asteroid
Anders Sifvertsson

Sven-Anders Christer Sifvertsson, född 21 mars 1944 i Karlshamns församling i Blekinge län, är en svensk militär.

Biografi
Sifvertsson avlade studentexamen i Kristianstad 1964. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1967 och utnämndes samma år till fänrik vid Norra skånska regementet, där han tjänstgjorde till 1980. Han befordrades till kapten 1972, gick Stabskursen vid Militärhögskolan 1976–1978 och befordrades till major 1978. Åren 1980–1987 tjänstgjorde han vid Arméstaben, därav som detaljchef vid Krigsorganisationsavdelningen 1982–1984 och efter befordran 1984 till överstelöjtnant som chef för Pansaravdelningen 1984–1987. Han var utbildningsledare vid Södermanlands regemente 1987–1988. År 1988 befordrades han till överste, varefter han var chef för Gotlands regemente och Gotlandsbrigaden 1988–1992. Därpå tjänstgjorde han vid Arméstaben 1992–1994, befordrad till överste av första graden 1993. Han var 1994–1996 chef för Produktionsavdelningen i Arméledningen vid Högkvarteret tillika ställföreträdande chef för Arméledningen. Åren 1996–1999 var han försvarsattaché vid ambassaden i Bryssel med sidoackreditering vid ambassaderna i Haag och Luxemburg tillika militär representant vid NATO och Västeuropeiska unionen. Sifvertsson var 1999–2000 chef för Samordningsavdelningen vid Högkvarteret.

Referenser

Födda 1944
Levande personer
Män
Personer från Karlshamn
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska attachéer
Mavis Freeman

Mavis Anne Freeman, född 7 november 1918 i Brooklyn i New York, död oktober 1988, var en amerikansk simmare.

Freeman blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter frisim vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från USA
Frisimmare
Födda 1918
Avlidna 1988
Kvinnor
Idrottare från New York
American Crime Story

American Crime Story är en amerikansk TV-serie utvecklad av Scott Alexander och Larry Karaszewski. Serien hade premiär 2 februari 2016 på FX. 

Serien är en antologi, och säsongerna är fristående från varandra. Säsong 1 med den svenska titeln Fallet O.J. Simpson handlar om O.J. Simpsons mordrättegång och säsong 2 med den svenska titeln Mordet på Gianni Versace handlar om seriemördaren Andrew Cunanan. Den tredje säsongen, med rubriken Impeachment, skildrar Lewinsky-affären. Den hade premiär den 7 september 2021.

Säsonger

Fallet O.J. Simpson (2016) 
Baserat på Jeffrey Toobins The Run of His Life: The People v. O. J. Simpson utforskar säsongen O. J. Simpson (Cuba Gooding Jr.) mordfall.

Säsongen har också skådespelarna Sterling K. Brown som Christopher Darden, Kenneth Choi som Lance Ito, Bruce Greenwood som Gil Garcetti, Nathan Lane som F. Lee Bailey, Sarah Paulson som Marcia Clark, David Schwimmer som Robert Kardashian, John Travolta som Robert Shapiro och Courtney B. Vance som Johnnie Cochran.

Mordet på Gianni Versace (2018) 
Baserat på Maureen Orths Vulgar Favors: Andrew Cunanan, Gianni Versace, and the Largest Failed Manhunt in U.S. History undersöker säsongen mordet i juli 1997 på den legendariska modedesignern Gianni Versace (Édgar Ramírez) av den sociopatiska massmördaren Andrew Cunanan (Darren Criss).

Säsongen har också skådespelarna Ricky Martin som Antonio D'Amico och Penélope Cruz som Donatella Versace.

Impeachment (2021) 
Lewinsky-affären kommer att fungera som grund för den tredje säsongen av serien, Impeachment.

Säsongen har skådespelarna Sarah Paulson som Linda Tripp, Beanie Feldstein som Monica Lewinsky, Clive Owen som Bill Clinton, Edie Falco som Hillary Clinton och Annaleigh Ashford som Paula Jones. Säsongen hade premiär den 7 september 2021.

Referenser

Externa länkar 
 
 

TV-seriestarter 2016
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
TV-program i FX
Amerikanska dramaserier
Amerikanska kriminalserier
TV-serier från 20th Century Fox Television