kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svenska cupen i fotboll för damer 2022/2023

| mål        = {{#expr:
 259 +
 91 +
 11
}}
| publik     = 
| publiksnitt= 
| flest mål  = 
| medalj1    = 
| medalj1text= Hammarby IF (3:e titeln)
| medalj2    = 
| medalj2text= BK Häcken
| föregående = 2021/2022
| följande   = 2023/2024
}}
Svenska cupen i fotboll för damer 2022/2023 var den 41:e säsongen av Svenska cupen för damer i Sverige.

Format och datum
Cupen spelas med tre omgångar där lagen kvalificeras sig för gruppspel. Därefter följer ett gruppspel med fyra grupper om vardera fyra lag. Segrarna i respektive grupp går till semifinal, vars segrare går till final. Semifinaler och final avgörs i enkelmöten, det vill säga en match som vid oavgjort resultat går till förlängning och, vid behov, eventuell straffläggning. Hur lagen möts i semifinaler och finaler avgörs med fri lottning. Gruppindelning i gruppspelet avgörs genom placering i seriesystemet under 2022.

Svenska Fotbollförbundet publicerade datum i samband med att omgång 1 hade lottats:

Omgång 1: Sista speldag . 44 lag från division 1 och lägre, som utses av distriktsförbunden. Lagen möts utifrån geografisk närhet. Lag i lägre division skall ha hemmaplan.
Omgång 2: Sista speldag . De 14 lagen från Elitettan går in i tävlingen. 
Omgång 3: Fast speldag . De 14 lagen från Damallsvenskan går in i tävlingen.
Gruppspelet: Spelas under februari/mars 2023.

Inledande omgångar

Omgång 1
Lottades . Spelas 4 maj–2 juni 2022.

Omgång 2

Omgång 3

Gruppspel

Spelas under februari/mars 2023.

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Slutspel

Seeding

Slutspelsträd

Semifinaler

Final

Se även
 Allsvenskan 2023
 Damallsvenskan 2023
 Superettan 2023
 Elitettan 2023
 Ettan 2023
 Division 1 för damer 2023
 Svenska cupen: 2022/2023 2023/2024

Källor
 Svenskfotboll.se

Referenser
Sveno Magni Oxelgreen

Sveno Magni Oxelgreen, född 2 augusti 1648 i Visingsö församling, Jönköpings län, död 3 augusti 1691 i Visingsö församling, Jönköpings län, var en svensk präst.

Biografi
Sveno Magni Oxelgreen föddes 1648 i Visingsö församling. Han blev 1662 student vid Braheskolan och senare student vid Kungliga Akademien i Åbo. Oxelgreen disputerade i Åbo 1677 (De praesidiis humanae ratiocinationis circa causam mali, pres. E. Svenonius). År 1679 blev han konrektor vid Braheskolan och komminister i Visingsö församling. Han prästvigdes 11 november 1679. Oxelgreen blev 1686 kyrkoherde i Visingsö församling, tillträde 1687. Han avled 1691 i Visingsö församling.

Familj
Oxelgreen gifte sig 24 juli 1681 med Anna Andersdotter Kylandra (född 1663). Hon var dotter till kyrkoherden Andreas Andori Kylander i Lommaryds församling. De fick tillsammans barnen Christina (1684–1687), Catharina, kyrkoherden Magnus Oxelgreen (född 1686) i Skärstads församling och Anna (1688–1766) som var gift med häradsskrivaren Nils Nordström och häradsskrivaren Anders Lindbom och komministern Andreas Horneer. Efter Oxelgrens död gifte Kylandra om sig med kyrkoherden Harald Almquist i Visingsö församling.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1600-talet
Födda 1648
Avlidna 1691
Män
Personer från Visingsö socken
Set Adrift on Memory Bliss

Set Adrift on Memory Bliss är en sång framförd av P.M. Dawn. Sången, som utgavs som singel den 5 augusti 1991, nådde förstaplatsen på Billboard Hot 100.

Källor

Noter

Musiksinglar 1991
Singelettor i USA
Cecilia Malm

Cecilia Alice Therese Malm, född 30 september 2002, är en svensk volleybollspelare (vänsterspiker). Hon spelar för Engelholms VS (2021-) och Sveriges damlandslag.

Malms moderklubb är Danderyds SK. Hon studerade vid volleybollgymnasiet i Falköping och har spelat med deras lag RIG Falköping (2018-2021) samt även Lidingö SK (2017-2021). Hon blev utsedd till årets rookie i Elitserien 2022..

Källor

Svenska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Volleybollspelare i Engelholms VS
Volleybollspelare i Lidingö SK
Volleybollspelare i RIG Falköping
Kvinnor
Födda 2002
Levande personer
Svenska idrottare under 2000-talet
Volleybollspelare i Hylte/Halmstad VBK
Vicolo di San Celso

Vicolo di San Celso är en gränd i Rione Ponte i Rom. Gränden förbinder Via di Panico med Vicolo della Campanella.

Beskrivning
Vicolo di San Celso är uppkallad efter den närbelägna kyrkan Santi Celso e Giuliano, vilken har anor från 400-talet. Den nuvarande kyrkan ritades av Carlo de Dominicis på 1700-talet. 

Vid själva gränden är Oratorio di San Celso beläget; det uppfördes år 1561 av Confraternita del Santissimo Sacramento, ett brödraskap med uppgift att bland annat gå med Eukaristin till de sjuka. Oratoriet övergavs år 1993 och dekonsekrerades därefter.

Vid Vicolo di San Celso finns därutöver en madonnella, det vill säga en Madonnabild, från år 1867.

Omgivningar
Kyrkobyggnader och kapell
Oratorio di San Celso
Santi Celso e Giuliano
San Giovanni dei Fiorentini

Gator, gränder och piazzor
Piazza di Ponte Sant'Angelo
Via di Panico
Via dei Coronari
Vicolo del Curato
Via dell'Arco dei Banchi
Arco dei Banchi
Vicolo della Campanella
Via dell'Arco della Fontanella
Via dei Banchi Nuovi
Largo Ottavio Tassoni
Corso Vittorio Emanuele II
Via Acciaioli
Vicolo dell'Oro
Piazza dell'Oro
Via Paola
Via del Consolato

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Gator i Rom
Rione Ponte
Lennart Kihlberg

Lennart Kihlberg, född 1918 i Säffle, död i maj 2013, var en svensk skeppsmäklare och skeppsredare.

Lennart Kihlberg var son till maskinisten Fridolf Kihlberg och växte upp i Göteborg. Han utbildade sig till reservofficer i flottan under andra världskriget. Efter studentexamen utbildade han sig till officer i flottan, där kvarstod han som reservofficer. Han arbetade efter examen 1944 från 1946 inom svärfaderns Skandinaviska fartygsagenturer. Han grundade senare Kihlbergs Rederi AB, som 1952 blev Kihlship AB och senare Kihlinvest, och som 1949 köpte Ångbåts AB Kalmarsund med dotterbolaget Kalmar varv.

Biografi
Lennart Kihlberg: Köp och försäljning av tonnage, Föreningen Sveriges flotta, Sjöfartsskolan, Stockholm 1969
Lennart Kihlberg och Krister Bång: En rundvandring i sjöfart - men ett varv för mycket – Lennart Kihlberg berättar, Breakwater Publishing, Göteborg 2011,

Källor
Lennart Kihlberg i Dagens Nyheter den 31 maj 2013

Noter

Svenska skeppsmäklare
Svenska redare
Födda 1918
Avlidna 2013
Män
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Säffle
Ungkarlarnas paradis

Ungkarlarnas paradis är en tysk komedifilm i regi av Kurt Hoffmann. Den innebar Hoffmanns debut som filmregissör efter att under några år verkat som regiassistent.

Handling 
Hugo Bartels genomgår sin andra skilsmässa och tröttnar på kvinnor. Han bildar en pakt tillsammans med två kamrater, en "ungkarlsklubb" där alla går med på att inte gifta sig. Situationen kompliceras av att Bartels ändå blir kär på nytt, och för att undvika att förnedras bestämmer han sig för att para ihop sina kompisar med sina två exfruar.

Rollista 
Heinz Rühmann - Hugo Bartels
Josef Sieber - Caesar Spreckelsen
Hans Brausewetter - Dr. Balduin Hannemann
Gerda Maria Terno - Eva
Hilde Schneider - Hermine
Trude Marlen - fru Platen
Maly Delschaft - Amalia Bernau
Paul Bildt - Krüger

Källor 
Paradies der Junggesellen på filmportal.de (på tyska)

Noter 

Tyska komedifilmer
Tyska filmer 1939
Svartvita filmer
Filmer i regi av Kurt Hoffmann
Tyskspråkiga filmer
Louise Winblad

Louise Edlund Winblad, född 3 augusti 1981 i Valdemarsvik, är en svensk serietecknare och illustratör.

Winblad är utbildad lärare. År 2013 startade hon bloggen Hejhejvardag där hon illustrerar och skriver humoristiskt om småbarnsliv och föräldraskap. År 2017 sade hon upp sig från sin lärartjänst för att på heltid arbeta som influerare och illustratör. Förutom egna serieböcker har Winblad bland annat illustrerat två böcker om mammakroppen tillsammans med Mia Fernando och en serie hästböcker för barn med Peppe Öhman. Hon har även illustrerat barnböcker tillsammans med Asabea Britton, Anne-Marie Körling och Lisa Hyder.

Louise Winblad driver även två poddar, Soffhäng med Hejhejvardag samt Louise och Julia poddar, den senare tillsammans med Julia Wiberg.

Källor

Externa länkar 
 Hejhejvardag
 

Levande personer
Födda 1981
Kvinnor
Personer från Valdemarsvik
Svenska serieskapare
Svenska illustratörer under 2000-talet
Ångbåts AB Kalmarsund

Ångbåts AB Kalmarsund är ett tidigare svenskt rederi, som bland annat upprätthöll den sju kilometer långa färjeförbindelsen mellan Kalmar och Färjestaden fram till färdigställandet av Ölandsbron 1972.

Rederiet grundades som Ångfartygs-Bolaget Kalmar Sund  i Kalmar 1865 för trafik mellan Kalmar och Öland. Det ombildades 1894 till aktiebolag med namnet Ångbåts AB Kalmarsund. 

Ångbåts AB Kalmarsund köpte 1924 Kalmar varv. Det köptes 1969 av Kihlbergs Rederi AB i Göteborg.

Bibliografi
Ångbåts AB Kalmarsund – om sundsfärjorna och lastfartygen i Kalmars största rederi, Kalmar sjöfartsmuseum, Kalmar 1982

Fartyg i urval

 S/S Kalmarsund N:o 1 (1867–1888)
 S/S Kalmarsund N:o 3 (1868–1888)
S/S Kalmarsund I (1923–1955)
S/S Kalmarsund II (1927–1956)
M/S Kalmarsund III (1935–1964)
M/S Kalmarsund IV (1948–1969)
M/S Kalmarsund V (1959–1973)
M/S Kalmarsund VI (1951–1972)
M/S Kalmarsund VII (1955–1972)
M/S Kalmarsund VIII (1963–1972)
M/S Kalmarsund IX (1965–1973)
M/S Kalmarin (1971–1972)
M/S Kalmarsund (1975–1985)
S/S Kalmarsund IX (1909–1918)
S/S Kalmarsund XI (1923–1929)
S/S Kalmarsund VI (1888–1927)
S/S Kalmarsund VII (1902–1950)
S/S Öland (1952–1958)

Källor
Anders Nilsson: Ångfartygs-Bolaget Kalmar Sund – Ångbåts AB Kalmarsund på https://www.skargardsbatar.se
Ångfarts AB Kalmarsund på www.faktaomfartyg.se

Noter

Svenska rederier
Företag i Kalmar
Företag bildade 1865
Svartstick

Svartstick är en folklig prydnadssöm i Dalarna, mer specifikt i Leksands (med Djura och Siljansnäs), Åls och Gagnefs (med Mockfjärd) socknar.

Svartstick utförs med svart silke på bomulls- eller linnelärft. Flera olika broderitekniker används, bland annat flätsöm, sticksöm, plattsöm, skuggsöm och korsstygn. Ursprunget är osäkert. Det förekommer endast på halskläden, som vanligen kallas "tuppharsklen" efter de tofsar, "tuppar" som sitter i halsklädets hörn. Broderi finns endast på halva halsklädet, den del som syns när halsduken viks diagonalt till en tresnibb. Det äldsta daterade kommer från Leksands socken och har en skadad datering som anger 180-. I en bouppteckning från 1799 i Åls socken upptas ett "silkesstickat halskläde". Ett svarstickshalskläde skall annars även omtalas i en bouppteckning från 1735. I Ornässtugans samlingar finns annars ett svarstickskläde från mitten av 1700-talet, med ett något avvikande dekor, med okänt ursprung. 

Broderier i svart silke var annars populära i början av 1500-talet. I Tyskland kallas de "Holbeinsöm" eftersom de ofta förekommer på porträtt utförda av Hans Holbein den äldre. I England kallas de vanligen spanish work eller black work. Av allt att döma har broderistilen via Spanien och Italien importerats från Orienten. Det svarta broderiet ersätts under 1500- och 1600-talet av dekorationsbroderi i vanligen rött silke, men även andra färger förekom. Förutom ärmlinningar och kragar dekorerades nu gärna sänglinne och dukar. Vanligast var stjälkstygn men även rutsöm, korsstygn och hopdragssöm förekom. Ett fåtal exempel av sådana arbeten har även påträffats i Sverige, men liknar mycket tyska och danska arbeten, och är troligen importerade. Vanligen består dekorationen av figurala motiv, inte sällan bibelmotiv.

Förutom svartsticksbroderiet förekommer kulörta silkesbroderier på ärmlinningar i Rättvik och Boda, på hattar i Mora, Sollerön och Rättvik samt på Sollerön och i Rättvik på band. I Leksand förekommer rött silkesbroder på "röband" till kvinnohögtidsdräkten och på hattband till brudgumsdräkten. I Norge förekommer svarta eller kulörta broderier på huvudklädet i Sunnmøre och på särkar samt på "lommedukar" till brudgumsdräkten i Hardanger. Kulörta silkesbroderier förekommer även Vingåkersdräkten. Som det saknas andra liknande belägg på broderitekniken, anser Anna-Maja Nylén att det är troligast att både svartsticksbroderier och vingåkerssömmen har plockats upp i allmogebroderiet från Vasatidens kontursöm.

Källor 
 Svartstick av Maria Björkroth i Dalarnas hembygdsbok 1982
 Hemslöjd, Anna-Maja Nylén s. 255.

Broderi
Allhus

Allhus AB var ett svenskt fastighetsbolag.

Historik 
Ett av fastighetsinnehav som lade grunden till Allhus var ett innehav i Ronna i Södertälje som köpts av den Ålandsfödde byggföretagaren Leif Nordqvist (född 1934) tillsammans med en kompanjon efter ett annat fastighetsföretag gått i konkurs 1984. Nordqvist blev verkställande direktör och Allhus expanderade genom köp av bostadsfastigheter i flera svenska städer. Allhus AB börsnoterades 51 januari 1988 på Stockholmsbörsens OTC-lista. Allhus expanderade även i andra europeiska länder och inledde bland annat byggandet av ett kontorskomplex i Elephant and Castle i London med en investering om 350 miljoner kronor. 1990 hade Allhus fastigheter värda 1,5 miljarder kronor och företagets belåningsgrad var över 90 procent.

Den stigande börskursen för Allhus innebar att Nordqvist, som tillsammans med sin familj var huvudägare, drabbades av en hög förmögenhetsskatt som skulle kunna undvikas om företaget köptes ut från börsen. I januari 1990 tog Nordqvist därför upp ett lån av Nyckeln, som ägnade sig åt fastighetsfinansiering. Avsikten var att betala av lånet med försäljning av fastigheter i Allhus. Under 1990 började dock fastighetspriserna sjunka, vilket orsakar problem för upplägget. Efter Iraks invasion av Kuwait i augusti 1990 steg dessutom räntorna, vilket leder till att Nordqvist i september 1990 meddelade Nyckeln att Allhus inte kan betala sina lån. Allhus var den första av Nyckelns låntagare som drabbades av betalningsproblem, men följdes snabbt av andra, och 24 september 1990 ställde Nyckeln in betalningarna, vilket brukar ses som det synliga startskottet till de kommande årens finanskris i Sverige.

Källor 

Svenska fastighetsbolag
1990 i Sverige
1996 JW1

1996 JW1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 maj 1996 av NEAT vid Haleakalā-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av NEAT
Astronomiska upptäckter 1996
Ludwig Binswanger

Ludwig Binswanger, född 13 april 1881 i Kreuzlingen, död 5 februari 1966 i Kreuzlingen, var en schweizisk psykiater och pionjär inom existentiell psykologi. Han är känd för att vara den förste att kombinera psykoterapi med existentialismens och fenomenologins idéer. Binswanger förestod den psykiatriska Bellevue-kliniken i Kreuzlingen från 1911 till 1956.

Bibliografi (urval)
 1907 – Über das Verhalten des psychogalvanischen Phänomens beim Assoziationsexperiment. Diagnostische Assoziationsstudien
 1910 – Über Entstehung und Verhütung geistiger Störungen
 1922 – Einführung in die Probleme der allgemeinen Psychologie
 1928 – Wandlungen in der Auffassung und Deutung des Traumes
 1930 – Traum und Existenz
 1933 – Über Ideenflucht
 1942 – Grundformen und Erkenntnis menschlichen Daseins
 1946 – Über Sprache und Denken
 1949 – Henrik Ibsen und das Problem der Selbstrealisation in der Kunst
 1949 – Die Bedeutung der Daseinsanalytik Martin Heideggers für das Selbstverständnis der Psychiatrie
 1954 – Über Martin Heidegger und die Psychiatrie
 1956 – Erinnerungen an Sigmund Freud
 1956 – Drei Formen missglückten Daseins: Verstiegenheit, Verschrobenheit, Manieriertheit
 1957 – Schizophrenie
 1957 – Der Mensch in der Psychiatrie
 1960 – Melancholie und Manie: Phänomenologische Studien
 1962 – Der Musische Mensch. Vorwort zu "Musische Erziehung"
 1965 – Wahn. Beiträge zu seiner phänomenologischen und daseinsanalytischen Erforschung
 1992 – Traum und Existenz (Einleitung von Michel Foucault)

Källor

Externa länkar

Schweiziska psykiatrer
Schweiziska forskare under 1900-talet
Män
Personer från Kreuzlingen
Födda 1881
Avlidna 1966
Schweiziska läkare
Teagan Micah

Teagan Micah, född  i Moe, är en australisk fotbollsmålvakt som spelar för FC Rosengård och för australiska landslaget.

Klubbkarriär
Fram till 2016 spelade Micah i Australiensiska W-League. Hennes moderklubb är Brisbane Roar, men hon har även spelat för Western Sydney. Hon studerade sedan på UCLA i Kalifornien, USA, där hon även spelade collagefotboll. Därefter spelade hon i Toppserien i Norge.
Under sommaren 2021 värvades Micah av FC Rosengård från IL Sandviken. Eftersom hon spelade sex matcher där under hösten, blev hon svensk mästare 2021.

Landslagskarriär
Micah har ingått i truppen i det australiensiska landslaget sedan 2017, och var bland annat med i truppen i VM 2019. Hon gjorde debut mot Sverige i en vänskapsmatch i juni 2021, och ingick i Australiens lag under OS 2021. Där mötte hon återigen Sverige i gruppspelsmatchen den .

Referenser

Anmärkningar

Noter

Australiska fotbollsspelare
Australiska fotbollsmålvakter
Australiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Rosengård (damfotboll)
Spelare i Damallsvenskan
Spelare i dam-VM i fotboll 2019
Spelare i dam-VM i fotboll 2023
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Australien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Australiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Victoria, Australien
Svenska Kredit

Svenska Kreditförsäkringsaktiebolaget, vanligen kallat Svenska Kredit, var ett svenskt kreditförsäkrings- och återförsäkringsbolag.

Svenska Kredit bildades 1928. När Sverige hösten 1990 började känna av en finanskris så hamnade Svenska Kredit i betalningsproblem på grund av de kreditgarantier som ställts ut. I oktober 1992 sattes bolaget i konkurs.

I slutet av 1991 begick Svenska Kredits verkställande direktör självmord på grund av de ekonomiska problemen i bolaget. En kort tid därefter begick även en vice VD självmord. En senare skiljedom kom fram till att Svenska Kredit hade skönmålat sin redovisning.

Svenska Kredit var i sin tur återförsäkrade hos andra internationellt verksamma försäkringsbolag. 1991 inleddes en tvist mellan Svenska Kredit och dessa försäkringsbolag kring hur mycket betalning Svenska Kredit skulle kunna få ut på sin försäkring. Tvisten fortsatte i flera år efter konkursen, då som en tvist mellan konkursboet och försäkringbolagen eftersom konkursboet vägrade att acceptera skiljedomen i målet.

Källor 

Ej längre existerande svenska försäkringsbolag
Företag bildade 1928
Föri

Föri (ibland även kallat Förin på svenska) är en stadsfärja i Åbo i Finland som blev färdig år 1903 och togs i trafik 1904. Förin trafikerar Aura å mellan Tjärhovsgatan och Wechtersgränd ungefär 0,5 km från Martinsbron mot åmynningen där inga broar över Aura å finns. Färjan är det äldsta fordonet i Finland som används i yrkestrafik varje dag. Föri kan ta högst 75 passagerare åt gången.

Historik 
Föri tillverkades av Vulcan Ab i Åbo år 1903. I början hade Föri en vedeldad ångmaskin men 1953 försågs den med dieselmotor.

Den nuvarande Förin har tidigare kallats nedre Förin (finska: alinen föri) eftersom i Aura å fanns tidigare också en annan färja, övre Förin (finska: ylinen föri), som trafikerade  Kvarnbrons plats fram till 1940. Det tar cirka 1,5 minuter för Förin att åka den 78 meter långa sträckan från den ena stranden till den andra. Det är tillåtet att ta cyklar med på färjan. Under stränga vintrar ersätts Föri av en isbro under förutsättning att isen alltigenom är minst 30 cm tjock. Under 2000-talet har isbron varit i användning 2003, 2010, 2011 och 2014.

Föri är den ända kommunala åfärjan i Finland. Färjans officiella namn är Föri - men på svenska brukar den kallas "Förin". Namnet kommer antingen från svenskans "färja" eller engelskans "ferry". I officiella papper användes tidigare namn som ”Wächtergrändens färja”, ”Aura ås färja” eller ”Åfärjan”. Dessa namn var aldrig målade på färjan, men numera står det Föri på förarhytten.

I mars 2017 fördes Föri till varvet för att ersätta färjans två dieselmotorer med elmotorer. Ändringsarbetet utfördes av Mobimar Oy i Åbo.  De nya elmotorer har tillverkats av Visedo Oy i Villmanstrand. Förin är 8 000 kg lättare med elmotorer än med dieselmotorer.

Källor 

Transport i Åbo
Sevärdheter i Åbo
Finländska färjor
1903 i Finland
Vildsvanarna

Vildsvanarna (ryska: Дикие лебеди, Dikije lebedi) är en sovjetisk animerad långfilm från 1962 baserad på De vilda svanarna av H.C. Andersen.

Handling 
En ond trollkvinna förtrollar några bröder till att vara svanar och bara förvandlas till människor på natten. För att rädda sina älskade släktingar måste systern väva varsin skjorta till dem från nässlor, utan att säga ett ord.

Röstskådespelare 

 Jelena Ponsova
 Sergej Martinson
 Valentina Tumanova
 Erast Garin
 Konstantin Ustiugov
 Viktor Sergatjev
 Anatolij Sjtjukin
 Robert Tjumak
 Askold Besedin

Filmteam 

 Manusförfattare — Jevgenij Ryss, Leonid Trauberg
 Sångtext — Michail Volpin
 Regissör — Michail Tsechanovskij och Vera Tsechanovskaja
 Scenograf — Nathan Lerner, Maks Zjerebtjeskij
 Designer — Boris Kornejev, Dmitrij Anpilov
 Kompositör — Aleksander Varlamov
 Filmfotograf — Jelena Petrova
 Fotografassistent — Svetlana Kasjtjejeva
 Ljudtekniker — Boris Filtjikov
 Animatörer — Jelena Chludova, Viktor Sjevkov, Valentin Kusjnerev, Renata Mirenkova, Lydia Reztsova, N. Tjernova, Faina Jepifanova, Konstantin Tjikin, Tatiana Taranovitj, Vladimir Zarubin, Boris Butakov, Ivan Davydov, Vjatjeslav Kotionotjkin, Tatiana Pomerantseva, O. Sysojeva, Lera Rybtjevskaja, N. Avstrijskaja, Jelena Versjinina, Konstantin Malysjev, V. Maximovitj, V. Rogov, Erast Meladze
 Regissörsassistent — Lidia Nikitina, Elena Turanova
 Klippningsassistent — Valentina Turubiner
 Redaktör — Z. Pavlova
 Producent  — G. Kruglikov

Konstnärliga drag 
Filmkritikern Pjotr Bagrov lägger den tecknade filmen Vildsvanarna på en speciell plats i sin analys av den sovjetiska Andersen-filmografin, och skiljer dess litterära grund från andra Andersen-filmatiseringar: "Detta är i allmänhet ingen saga. Det är en gammal dansk legend." Följaktligen visade det sig att det bildmässiga sättet på vilket filmen skapades var annorlunda, jämfört med andra animerade filmatiseringar: "Långsträckta, 'gotiska' människor och hällar - och samtidigt en platt, primitiv medeltida bild." Bagrov noterar också att kortklippning förekommer, som är typiskt för långfilmer, men sällsynt i sovjetisk animation.

Den demonstrativa konventionalismen i den ritade bilden, som påminner om gotisk konst, noteras också av Michail Tsechanovskij, en annan konstforskare.

Videoutgåvor 
På 1980-talet i Sovjetunionen släpptes den tecknade filmen av Goskinos videoprogram på VHS-videokassetter. I början av 1990-talet i Sovjetunionen och Ryssland släpptes den tecknade filmen av filmföreningen Krupnyj Plan på VHS E-60; VHS.

2003 släpptes den på DVD i den 4:e upplagan av samlingen Zolotaja kollektsija ljubimych multfilmov och på MPEG-4.

Källor

Externa länkar 

 Vildsvanarna på Encyklopedi över rysk film 
 Vildsvanarna på myltik.ru 

H.C. Andersen-filmatiseringar
Animerad film
Sovjetisk film
Nummis kommunhus

Nummis kommunhus (finska: Nummen kunnantalo) är ett före detta kommunhus i Lojo i Finland. Tegelbyggnaden ligger i Nummis i landskapet Nyland och den var färdig år 1965. Nummis kommunhus har fungerat som före detta Nummis kommuns kommunhus och som före detta Nummi-Pusula kommuns kommunhus.

När Nummi-Pusulas kommunsammanslagning med Lojo stad ägde rum år 2013 började Lojo stads servicepunkt sin verksamhet i huset. Den största delen av byggnaden var dock oanvänt. År 2016 beslutade Lojo stad sig att sälja huset åt Fin hel vip Oy för 53 000 euro.

Historia och arkitektur 
Innan det nuvarande kommunhuset byggdes sammanträdde Nummis kommunalstyrelse i Nummis sockenstuga som byggdes 1847. Sockenstugan ligger i närheten av Nummis kyrka. Den nuvarande kommunhuset och apoteket bredvid huset färdigställdes enligt arkitekter Toivo och Risto Löyskäs ritningar år 1965. Byggnaden fungerade som Nummis kommunhus fram till år 1981 när Nummis och Pusula kommuner lades samman. Därefter fungerade huset som Nummi-Pusulas kommunhus. 

Hösten 2023 föreslog Lojo stadsutvecklingsnämnd skydd av byggnader och grönområden vid kommunhuset.

Nummis kommunhus hade Nummis kommunvapen på väggen fram till nedläggningen av Nummi-Pusula kommun i 2013.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Nummis