kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vladislav Tjebotar

Vladislav Vasiljevitj Tjebotar (), född 22 februari 1997, är en rysk kanotist.

Karriär
Tjebotar började paddla som 11-åring i Tiraspol. Vid junior-VM 2014 i Szeged tog han brons i C-1 1000 meter. 2015 tog Tjebotar guld i C-4 1000 meter vid EM i Račice tillsammans med Rasul Isjmuchamedov, Viktor Melantev och Kirill Sjamsjurin. Följande år försvarade de sitt guld i grenen vid EM i Moskva.

2017 tog Tjebotar och Viktor Melantev brons i C-2 1000 meter vid VM i Račice samt silver i samma gren vid EM i Plovdiv. Följande år tog de båda silver i C-2 500 meter vid VM i Montemor-o-Velho.

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tävlade Tjebotar i två grenar. I C-1 1000 meter blev han utslagen i kvartsfinalen och i C-2 1000 meter slutade Tjebotar och Melantev på första plats i B-finalen, vilket var totalt 9:e plats i tävlingen. Vid EM i Poznań 2021 tog Tjebotar och Melantev guld i C-2 500 meter. Under året tog han även guld tillsammans med Kirill Sjamsjurin i C-2 1000 meter vid VM i Köpenhamn.

Källor

Vladislav Tjebotar på Internationella kanotsportförbundets webbplats

Noter

Ryska kanotister
Världsmästare i kanotsport
Europamästare i kanotsport
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Ryssland
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1997
Levande personer
Män
Ryska idrottare under 2000-talet
Personer från Tiraspol
Marstrands kloster

Marstrands kloster var ett kloster i Marstrand, som tillhörde franciskanorden och troligen grundades på 1280-talet.

Det instiftades under tidig medeltid två franciskanerkonvent i den södra delen av det då norska Bohuslän. Ett omnämndes första gången 1272–1273 och låg förmodligen på nuvarande Kastellegårdens åkrar, i dåvarande Kongahälla. Det finns inte mycket kunskap om franciskanerklostret i Marstrand, som låg på förhållandevis kort avstånd från Kongahälla, men det grundades troligen ungefär vid samma tid.

Konventskyrkan i Marstrand hade Jungfru Maria som skyddshelgon. Det har under årens lopp rått delade uppfattningar om konventskyrkan samtidigt tjänat som Marstrands församlingskyrka. Längst söderut på kyrkogården vid Marstrands kyrka hittades dock vid markradarundersökning 2015 grundmuren till en byggnad som är tolv meter bred och minst 34 meter lång. Grundmuren antas ha varit omkring en meter bred. Det antas att klosterbyggnaderna var timrade.

Källor 
Marstrands kloster – Markradaruppmätning inom Marstrands kyrkogård, RAÄ 32:1, Marstrand 43:1,Marstrands socken, Kungälvs kommun, Bohusläns museum Rapport 2015:20

Marstrands historia
Franciskankloster
Tidigare kloster i Sverige
Tidigare kloster i Norge
Bohusläns historia
Ästad vingård

Ästad vingård är en vingård i Sibbarps socken, Hallands län, Sverige. Förutom vinodling finns även konferensanläggning, hotell, spa och restaurang.

Restaurangen ÄNG kom till hösten 2018 leds av Filip Gemzell. Den rymmer ett 30-tal gäster vilka serveras en nynordisk avsmakningsmeny med fokus på lokala råvaror från det halländska landskapet. Den har en stjärna i Michelinguiden sedan 2021 .

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Restauranger i Sverige med stjärnor i Michelinguiden
Företag i Varbergs kommun
Vin
Wiktor Głazunow

Wiktor Głazunow, född 24 oktober 1993, är en polsk kanotist.

Karriär
Vid VM i Milano 2015 tog Głazunow och Vincent Słomiński silver i C-2 500 meter. 2017 tog han guld tillsammans med Piotr Kuleta,
Tomasz Baraniak och Marcin Grzybowski i C-4 1000 meter vid EM i Plovdiv. Under året tog de även ett silver vid VM i Račice. 2018 tog Głazunow brons i C-4 500 meter vid EM i Belgrad tillsammans med Michał Łubniewski, Arsen Śliwiński och Marcin Grzybowski.

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tävlade Głazunow i två grenar. I C-1 1000 meter slutade han på 5:e plats i B-finalen, vilket blev totalt 13:e plats i tävlingen och i C-2 1000 meter slutade Głazunow och Tomasz Barniak på sjunde plats. Vid VM i Köpenhamn 2021 tog han silver tillsammans med Tomasz Baraniak i C-2 1000 meter.

Tävlingar
Polska mästerskapen i kanotsport
 Bydgoszcz 2013 – 3 medaljer
 3 guld: C-2 200 m, C-2 500 m, C-2 1000 m
 Poznań 2015 – 4 medaljer
 Guld: C-1 200 m
 Silver: C-1 5000 m
 2 brons: C-1 500 m, C-2 1000 m
 Poznań 2016 – 3 medaljer
 2 silver: C-1 200 m, C-2 1000 m
 Brons: C-4 1000 m
 Poznań 2017 – 4 medaljer
 Silver: C-1 5000 m
 3 brons: C-1 200 m, C-1 1000 m, C-2 500 m
 Poznań 2018 – 3 medaljer
 Guld: C-1 1000 m 
 2 silver: C-1 200 m, C-1 500 m 
 Poznań 2019 – 5 medaljer
 3 guld: C-1 500 m, C-1 1000 m, C-1 5000 m
 Silver: C-1 200 m
 Brons: C-2 200 m
 Poznań 2020 – 5 medaljer
 4 guld: C-1 200 m, C-1 500 m, C-1 1000 m, C-1 5000 m
 Brons: C-2 1000 m
 Bydgoszcz 2021 – 4 medaljer
 3 guld: C-1 200 m, C-1 500 m, C-1 5000 m
 Brons: C-1 1000 m

Källor

Wiktor Głazunow på Internationella kanotsportförbundets webbplats

Noter

Polska kanotister
Europamästare i kanotsport
Polska mästare i kanotsport
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Polen
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1993
Levande personer
Män
Polska idrottare under 2000-talet
Världsmästerskapen i bågskytte 2019

Världsmästerskapen i bågskytte 2019 arrangerades i 's-Hertogenbosch i Nederländerna mellan 10 och 16 juni 2019.

Medaljsummering

Recurve

Compound

Medaljtabell

Referenser

Noter

2019 i Nederländerna
Internationella sportevenemang i Nederländerna
Sport i 's-Hertogenbosch
Sportåret 2019
2019
Lerums biograf

Lerums biograf var en biograf på Göteborgsvägen 18 (tidigare Torp Södergatan) strax norr om den nuvarande polisstationen i Lerum. Den öppnade 1928 och stängde runt 1985. Huset revs 1989. Biografägare de första åren var Gunnar Svenningsson.

Referenser

Noter

Källor
 
 
 
 
Biografer i Sverige
Lerums kommun
Biografer i Lerum
Isabelle de Limeuil

Isabelle de Limeuil, född 1535, död 1609, var en fransk hovfunktionär.

Hon var hovfröken till Frankrikes drottning Katarina av Medici och en av de mest berömda medlemmarna av dennas så kallade escadron volant. Hon var i egenskap av Katarinas agent älskarinna till Louis I av Bourbon 1562–1564, men förvisades från hovet sedan hon ertappats med att ha blivit gravid. Hon förvisades till ett kloster, men tilläts senare lämna det och gifte sig med den italienska bankiren Scipion Sardini.

Referenser 

Födda 1535
Avlidna 1609
Kvinnor
Franska hovdamer
Personer i Frankrike under 1500-talet
Café de Paris Monte-Carlo

Café de Paris Monte-Carlo är en monegaskisk inrättning som bedriver främst servering av mat och dryck men även kasinoverksamhet under namnet Casino Café de Paris. Inrättningen har till sitt förfogande bar, brasserie, kafé och restaurang. Både brasseriet och restaurangen är inspirerad från medelhavsköket.

Den ligger bredvid kasinot i Monte Carlo och mitt emot lyxhotellet Hôtel de Paris Monte-Carlo. Inrättningen ägs av det statliga tjänsteföretaget Société des bains de mer de Monaco (Monaco SBM) och leds av chefskocken Franck Lafon.

Historik
Hôtel de Paris Monte-Carlo uppfördes 1864 men initialt hade den inte någon inrättning för mat och dryck. François Blanc, chefen för kasinot i Monte Carlo, insåg problemet och en inrättning med namnet Café-Divan öppnades i januari 1868. Den hade ett kafé, en mindre restaurang, ett biljardrum, en tobaksaffär samt en parfymaffär som drevs av hans fru Marie Blanc. Den blev väldig populär och fick senare namnet Grand Café de Monte-Carlo. År 1882 uppfördes det en ny inrättning på platsen och den här gången med en grillrestaurang, kafé och glass- och sorbetbar. Åtta år senare revs den dock och det uppfördes en ny inrättning för mat och dryck men den var bara öppen några år innan den också blev riven. I februari 1897 uppfördes en ny inrättning med namnet Café de Paris och som har genomgått flera renoveringar sen dess (1913, 1930, 1960, 1962, 1973 och 1988). År 2009 beslutade Monaco SBM att upprätta en mindre kasinoverksamhet, mest enarmade banditer men även några bord för blackjack, craps och roulette, hos Café de Paris Monte-Carlo.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Monte-Carlo SBM
Byggnader invigda under 1800-talet
Företag bildade 1897
Kaféer i Monaco
Restauranger i Monaco
Kasinon i Monaco
Karl E. Axelsson

Karl Edvin Axelsson, född 4 december 1896 i Lids församling, Södermanlands län, död 7 februari 1976 i Göteborg, var en svensk trädgårdsarkitekt. 

Efter praktik vid olika handels- och slottsträdgårdar utexaminerades Axelsson från Adelsnäs trädgårdsskola 1922. Han studerade vid Berlins universitet 1923–1925 och utexaminerades från trädgårdshögskolan i Berlin-Dahlem 1925. Efter praktik i Centraleuropa återvände han till Sverige, där han var trädgårdskonsulent i Södermanlands län 1927–1932, blev överträdgårdsmästare vid Slottsskogen i Göteborg 1933 och var även stadsträdgårdsmästare i Göteborgs stad från 1942 till pensioneringen 1961.  Han var ordförande i Sällskapet Hortikulturens vänner 1949–1958.

Referenser

Stadsträdgårdsmästare i Göteborgs stad
Svenska trädgårdsarkitekter
Födda 1896
Avlidna 1976
Män
Personer från Lids socken
Woodburn, Oregon

Woodburn är en stad i Marion County i Oregon. Vid 2010 års folkräkning hade Woodburn 24 080 invånare.

Källor 

Orter i Oregon
Marion County, Oregon
Victor Landegren

Carl Henrik Victor Landegren, född den 20 september 1870 i Stockholm, död där den 14 september 1940, var en svensk militär. Han var son till Mauritz Victor Landegren och svärfar till Olof Thiel.

Landegren blev underlöjtnant vid Göta livgarde 1891, löjtnant där 1897, kapten där 1906 och major där 1915. Han befordrades till överstelöjtnant 1919, vid Jämtlands fältjägarregemente 1920. Landegren var överste och chef för Bohusläns regemente 1923–1930. Han övergick därefter till Västra arméfördelningens reserv. Landegren blev riddare av Svärdsorden 1912, kommendör av andra klassen av samma orden 1926 och kommendör av första klassen 1929. Han vilar på Solna kyrkogård.

Källor 
 
 
 
 Kungl. Göta livgarde i Sveriges statskalender 1919
 
 
 Kommendörer av Kungl. Svärdsorden, 2:a kl. i Sveriges statskalender 1929
 
 
 Minnesruna i Svenska Dagbladet den 14 september 1940, sidan 12
 Carl Henrik Viktor Landegren på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Personer i Uddevallas historia
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1870
Avlidna 1940
Män
Tomasz Barniak

Tomasz Barniak, född 6 mars 1995, är en polsk kanotist.

Karriär
Barniak började paddla 2005 i Wegorzewo. 2017 tog han guld tillsammans med Piotr Kuleta,
Wiktor Głazunow och Marcin Grzybowski i C-4 1000 meter vid EM i Plovdiv. Under året tog de även ett silver vid VM i Račice.

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tävlade Barniak tillsammans med Wiktor Głazunow i C-2 1000 meter och de slutade på sjunde plats. Vid VM i Köpenhamn 2021 tog han silver tillsammans med Wiktor Głazunow i C-2 1000 meter.

Tävlingar
Polska mästerskapen i kanotsport
 Bydgoszcz 2013 – 1 medalj
 Brons: C-1 200 m
 Poznań 2014 – 3 medaljer
 2 guld: C-2 500 m, C-2 1000 m
 Brons: C-1 200 m
 Poznań 2015 – 1 medalj
 Silver: C-2 1000 m
 Poznań 2016 – 4 medaljer
 3 guld: C-2 200 m, C-2 500 m, C-2 1000 m
 Brons: C-1 200 m
 Poznań 2017 – 3 medaljer
 3 guld: C-2 200 m, C-2 500 m, C-2 1000 m
 Poznań 2018 – 4 medaljer
 Guld: C-2 1000 m
 Silver: C-2 200 m
 2 brons: C-1 200 m, C-2 500 m
 Poznań 2019 – 3 medaljer
 2 guld: C-2 500 m, C-2 1000 m
 Silver: C-2 200 m
 Poznań 2020 – 4 medaljer
 Guld: C-2 200 m mixed
 Silver: C-2 1000 m
 2 brons: C-2 200 m, C-2 500 m
 Bydgoszcz 2021 – 5 medaljer
 2 guld: C-4 500 m, C-4 1000 m
 2 silver: C-2 1000 m, C-2 200 m mixed
 Brons: C-1 500 m

Källor

Tomasz Barniak på Internationella kanotsportförbundets webbplats

Noter

Polska kanotister
Europamästare i kanotsport
Polska mästare i kanotsport
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Polen
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1995
Levande personer
Män
Polska idrottare under 2000-talet
Personer från Węgorzewo
Michigan City, North Dakota

Michigan City är en ort i Nelson County i North Dakota. Vid 2010 års folkräkning hade Michigan City 294 invånare.

Källor 

Orter i North Dakota
Nelson County, North Dakota
Taiwanniltava

Taiwanniltava (Niltava vivida) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Taiwanniltava är en stor (18–19 cm), långvingad niltava med toppig hjässa. Hanen är koboltblå på ovansidan, svart på ansikte och strupe och orange undertill. Den saknar praktniltavans blåglans på hjässa och nacke. Vidare går den orange färgen på bröstet karakteristiskt upp som en kil i den svarta strupen. Honan är brungrå med beigefärgad strupe utan praktniltavans ovalformade ljusa strupfläck.

Sången består av en kort serie med en till tre ljusa visslingar, följt av en kvitter med först höga sedan lägre toner. Bland lätena hörs klart visslande "yiyou-yiyou".

Liknande kinesisk niltava (N. oatesi) är större med blekare hondräkt och avvikande sång, med kortare fraser samt färre toner och mindre variation i varje fras.

Utbredning och systematik 
Taiwanniltavan förekommer enbart på Taiwan och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fram tills nyligen inkluderades dock populationen på fastlandet, oatesi, som del av vivida, då med det svenska trivialnamnet kinesisk niltava. När arterna delades upp flyttades det svenska trivialnamnet från vivida till oatesi, samtidigt som den senare döptes om till taiwanniltava.

Levnadssätt 
Taiwanniltavan bebor städsegröna tempererade skogar och bergsbelägna blandskogar, vanligen i mörka och täta områden. Den häckar upp till 2600 meters höjd, men kan vintertid röra sig ner till 900 meter, tillfälligtvis 200 meter. Födan är i stort sett okänd, men antas bestå av små ryggradslösa djur. Den har också noterats ta småfrukter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Världsbeståndet är relativt litet, uppskattat till mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer.

Namn 
Niltava kommer från namnet på praktniltavan (N. sundara) på nepalesiska, Niltau.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Michigan City

Michigan City kan syfta på:

 Michigan City, Indiana
 Michigan City, North Dakota
Fernando Jorge

Fernando Dayan Jorge Enriquez, född 3 december 1998, är en kubansk kanotist.

Karriär
Jorge tävlade för Kuba vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där han tillsammans med Serguey Torres slutade på 6:e plats i C-2 1000 meter. Vid VM i Račice 2017 tog Jorge och Torres silver i C-2 1000 m. 2018 tog Jorge silver i både C-1 5000 meter och C-2 1000 meter vid VM i Montemor-o-Velho. Under året tog han även dubbla guld i C-1 1000 meter och C-2 1000 meter vid Centralamerikanska och karibiska spelen i Barranquilla.

2019 tog Jorge silver i C-2 1000 meter och brons i C-1 5000 meter vid VM i Szeged. Under året tog han även guld i C-2 1000 meter och silver i C-1 1000 meter vid Panamerikanska spelen i Lima.

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tog Jorge guld tillsammans med Serguey Torres i C-2 1000 meter. Vid VM i Köpenhamn 2021 tog de brons tillsammans i C-2 1000 meter.

Källor

Fernando Jorge på Internationella kanotsportförbundets webbplats

Noter

Kubanska kanotister
Kubanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kuba
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Kuba
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1998
Levande personer
Män
Kubanska idrottare under 2000-talet
Personer från Cienfuegos
Oscar Rosengren

Oscar Reinhold Rosengren, född 1844 i Odensvi socken, Kalmar län, död 8 oktober 1937 i Göteborg, var en svensk trädgårdsmästare. 

Rosengren genomgick Rosendals trädgårdsskola i Stockholm och var stadsträdgårdsmästare i Göteborgs stad 1877–1912. Som sådan anlade han på sin tid Vasaparken, Redbergsparken, planteringarna kring Carl Johans kyrka och andra av stadens mest kända parkanläggningar.

Referenser

Stadsträdgårdsmästare i Göteborgs stad
Födda 1844
Avlidna 1937
Män
Personer från Odensvi socken, Småland
Project (restaurang)

Project är en restaurang på Södra Vägen 45 i Göteborg.

Restaurangen öppnades 2016 av paret Anna och Cameron Irving. Inriktningen är europeisk, med fokus på nordiska råvaror. 
Den belönades med en stjärna i 2021 års upplaga av Michelinguiden.

Källor
DI:  Ren matlycka på Project (18 oktober 2018)
DN: Fyra svenska restauranger fick Michelinstjärnor i kväll ( 2021-09-13)

Externa länkar
Restaurangens hemsida

Restauranger i Sverige med stjärnor i Michelinguiden
Lorensberg
11128 Ostravia

11128 Ostravia eller 1996 VP är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 november 1996 av de båda tjeckiska astronomerna Miloš Tichý och Jana Tichá vid Kleť-observatoriet. Den är uppkallad efter den tjeckiska staden Ostrava.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Miloš Tichý
Astronomiska upptäckter av Jana Tichá
Astronomiska upptäckter 1996
Ostrava
Alexandra Lucas Coelho

Alexandra Lucas Coelho är född i Lissabon 1967, men hon var nära att bli född på Ilha do Sal, Kap Verde. Hon är författare, och journalist.. Hon har arbetat inom radio, som reporter och redaktör i konfliktzoner i olika områden, som Mellanöstern och Centralasien.

Journalist 
Coelho har arbetat som journalist sedan 1987 och har varit utsänd till världens konfliktzoner för tidningen  Público. Hon arbetade som korrespondent i Rio de Janeiro, där hon bodde mellan 2010 och 2014, och belönades med flera priser inom journalistiken. Hon är författare till flera reseböcker, krönikor och resor och rapporter, förutom några romaner, som trilogin Vai, Brasil (2013), Deus-dará (2016) och Cinco voltas na Bahia com um beijo para Caetano Veloso (2019).

Skönlitteratur 
Coelho gjorde skönlitterär  debut år 2012 med boken E A Noite Roda (Och natten snurrar), som belönades med Portuguese Writers’ Association Award. Dessa böcker är inte översatta till svenska.

Expedition till Irak 
Alexandra Lucas Coelho bidrog också till bevarandet av Mellanösternkulturen. I maj 2015 följde hon med ett team av arkeologer till norra Irak för att rädda mesopotamiska artefakter som hotades av förstörelse av Islamiska staten, känd som ISIS. Denna expedition ägde rum på slagfältet i ISIS-territoriet i de gamla ruinerna av Palmyra, en Unesco-världsarvslista (FN:s utbildnings-, vetenskapliga och kulturella organisation) i Syrien. ISIS-kampanjen kulminerade i förstörelsen av de gamla monumenten i Palmyra, liksom tillfångatagande och halshuggning av den främsta arkeologen i detta område, Khaled al-Asaad. Coelho skriver om sin erfarenhet av den kurdiska och jihadistiska avdelningen i uppsatsen "Saving Mesopotamia" som översattes av Jethro Soutar, en engelsk författare och översättare av spanska och portugisiska.

Bibliografi 
Alexandra Lucas Coelho ä författare till dessa böcker:

Romaner 
 2012 – E A Noite Roda (Och natten snurrar)
 2014 – O Meu Amante de Domingo (Min söndagsälskare)
 2016 – Deus-dará
 2018 – A Nossa Alegria Chegou

Reselitteratur 
 2007 – Oriente Próximo 
 2009 – Caderno Afegão
 2010 – Viva México 
 2011 – Tahrir 
 2013 – Vai, Brasil
 2019 – Cinco voltas na Bahia com um beijo para Caetano Veloso

Referenser

Noter

Externa länkar 
Blog da autora
Fragmentos de encontros em 'e a noite roda', de Alexandra Lucas Coelho. O Globo - Prosa, 22/09/2012

Portugisiska romanförfattare
Portugisiska författare under 1900-talet
Portugisiska journalister
Portugisiskspråkiga författare
Levande personer
Kvinnor
Födda 1967
Personer från Lissabon
11132 Horne

11132 Horne eller 1996 WU är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 17 november 1996 av den amerikanske astronomen Dennis di Cicco i Sudbury i Massachusetts. Den är uppkallad efter amatörastronomen Johnny Horne.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hygiea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hygiea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Dennis di Cicco
Astronomiska upptäckter 1996
Hawkeye (TV-serie, 2021)

Hawkeye är en amerikansk TV-serie från 2021, skapad av Jonathan Igla. Serien är baserad på Marvel Comics och seriefigurerna Clint Barton / Hawkeye och Kate Bishop.

Serien hade premiär den 24 november 2021 på streamingtjänsten Disney+ och den första säsongen består av sex avsnitt, som avslutas den 22 december. Serien har fått positiva recensioner, med kritiker som lyfter fram dess actionsekvenser och huvudrollsinnehavarnas kemi. En spin-off-serie, Echo, med fokus på Alaqua Coxs karaktär Maya Lopez / Echo, planeras att släppas i mitten av 2023.

Handling 
Handlingen utspelar sig i Marvel Cinematic Universe (MCU) strax efter Avengers: Endgame (2019) utspelade sig. Clint Barton blir tvungen att arbeta tillsammans med den unga Kate Bishop för att konfrontera fiender från hans förflutna, för att kunna komma tillbaka till sin familj i tid till jul.

Rollista (i urval) 
 Jeremy Renner – Clint Barton / Hawkeye
 Hailee Steinfeld – Kate Bishop
Tony Dalton – Jack Duquesne
Fra Fee – Kazimierz "Kazi" Kazimierczak
Brian d'Arcy James – Derek Bishop
Aleks Paunovic – Ivan
 Piotr Adamczyk – Tomas
 Linda Cardellini – Laura Barton
Simon Callow – Armand Duquesne III
 Vera Farmiga – Eleanor Bishop
Alaqua Cox – Maya Lopez
 Zahn McClarnon – William Lopez
Florence Pugh – Yelena Belova / Black Widow
Vincent D'Onofrio – Wilson Fisk / Kingpin

Produktion 
Serien består av sex avsnitt. Budgetar för varje avsnitt rapporterades vara så mycket som $25 miljoner.

Mottagning 
Webbplatsen Rotten Tomatoes som samlar recensioner rapporterar ett godkännande på 92% med ett genomsnittligt betyg på 7,55/10, baserat på 85 recensioner.

Spin-off 
En spin-off-serie med Alaqua Cox som Maya Lopez / Echo var i tidig utveckling för Disney+ i mars 2021, med Etan Cohen och Emily Cohen som skulle skriva och producera. Echo tillkännagavs officiellt i november 2021. Vincent D'Onofrio repriserar också sin roll från Hawkeye, och får sällskap av Charlie Cox som Matt Murdock / Daredevil. Echo förväntas släppas 2023.

Referenser

Externa länkar 

Hawkeye på Disney+

TV-seriestarter 2021
TV-serieavslutningar 2021
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska TV-serier från 2020-talet
TV-serier i Marvel Cinematic Universe
TV-serier baserade på Marvel Comics
Filmmusik av Christophe Beck
West Ham Charity Cup

West Ham Charity Cup var en årlig amatörfotbollsturnering med lag från West Ham och det omgivande området, ett område av Essex som nu är en del av London. Endast spelare som bodde lokalt var tävlingsberättigade. Tävlingen grundades som West Ham Hospital Cup 1885 av George Hay, borgmästare i West Ham, för att samla in pengar till det lokala sjukhuset och pågick till 1931.

Historia 
Tre av lagen i turneringen 1895–96 var Barking, Park Grove och Thames Ironworks, som senare skulle bli West Ham United. I en semifinal i Plaistow slog Thames Ironworks Park Grove med 1–0. Park Grove protesterade mot det tekniska och tvingade fram en omspelning på Beckton Road, som The Ironworks vann med 3–0. Thames Ironworks mötte Barking i finalen den 21 mars 1896 på Old Spotted Dog Ground, som slutade 2–2. Matchen spelades om en vecka senare, även då med oavgjorda resultatet 0–0. Finalen spelades om en sista gång den 20 april 1896 och Ironworks vann med 1–0.

Tre av lagen i turneringen 1896–97 var Manor Park, West Ham Garfield och de försvarande mästarna, Thames Ironworks, som slog Manor Park i semifinalen och förlorade finalen den 20 mars 1897 med 0–1 mot Garfield.  Thanes Ironworks blev senare West Ham United .

I april 1902 vann Clapton Orient turneringen genom att slå Clapton 1–0. 

Clapton har vunnit tävlingen sex gånger.

Turneringen hölls inte mellan 1915 och 1918.

Segrare

Referenser

Källor

Noter

Trycka källor 

 
 
Återkommande sportevenemang med premiär 1885