kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
IV. arméfördelningen (1893–1927)

IV. arméfördelningen var en arméfördelning inom svenska armén som verkade i olika former åren 1893–1927. Förbandsledningen var förlagd i Stockholms garnison i Stockholm.

Historik
Genom 1892 års härordning bildades 4. arméfördelningen 1893, arméfördelningen ersatte då det tidigare 4. militärdistriktet. År 1902 antogs namnet IV. arméfördelningen. I samband med försvarsbeslutet 1925 avvecklades IV. arméfördelningen, i dess ställe bildades den 1 januari 1928 Östra arméfördelningen.

Verksamhet
Arméfördelningschef hade en särskild stab, vilken bestod av 1 stabschef och 1 generalstabsofficer (båda på generalstabens stat), 2 såsom adjutanter ur underlydande truppförband kommenderade officerare, 1 fortifikationsofficer (på fortifikationens stat), 1 fördelningsintendent och 1 expeditionsintendent (på intendenturkårens stat), 1 fördelningsläkare och 1 fördelningsveterinär.

Inskrivningsområde
År 1925 omfattade IV. arméfördelningen följande inskrivningsområden: Örebro-, Södermanlands- och Stockholms inskrivningsområden.

Ingående enheter

1915
År 1915 bestod arméfördelningen av följande förband:

Svea livgarde (I 1)
Göta livgarde (I 2)
Livregementets grenadjärer (I 3)
Södermanlands regemente (I 10)
Vaxholms grenadjärregemente (I 26)
Livgardet till häst (K 1)
Svea artilleriregemente (A 1)
Positionsartilleriregementet (A 9)
Svea ingenjörkår (Ing 1)
Fälttelegrafkåren (Ing 3)
Svea trängkår (T 1)

1925
År 1925 bestod arméfördelningen av nedanstående förband.

7. infanteribrigaden: Svea livgarde (I 1) och Göta livgarde (I 2)
8. infanteribrigaden: Livregementets grenadjärer (I 3) och Södermanlands regemente (I 10) 
Vaxholms grenadjärregemente (I 26)
Livgardet till häst (K 1)
Svea artilleriregemente (A 1)
Positionsartilleriregementet (A 9)
Svea ingenjörkår (Ing 1)
Fälttelegrafkåren (Ing 3)
Svea trängkår (T 1)
Intendenturkompaniet i Stockholm (Int 1)

Förläggningar och övningsplatser
Staben samt förbandsledningen för IV. arméfördelningen förlades 1893 till Fredrikshovs slott, för att flyttas den 1 april 1913 till Östermalmsgatan 87 i Stockholm.

Förbandschefer

1893–1896: Kronprins Gustaf
1896–1905: Hemming Gadd
1905–1910: Casten Warberg
1910–1916: Hugo Jungstedt
1917–1918: Johan Gustaf Fabian Wrangel
1918–1919: Karl Toll (tillförordnad)
1919–1927: Karl Toll

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Stockholms garnison
Östra arméfördelningen (1928–1936)
Östra arméfördelningen
Östra militärområdet

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Stockholms garnison
Historiska militära indelningar i Sverige
Ej längre existerande svenska arméfördelningar
Svenska militära enheter bildade 1893
Svenska militära enheter upplösta 1927
The Nature Script

The Nature Script är det tredje fullängdsalbumet av den svenske musikern Martin Rubashov. Det gavs ut av Despotz Records 5 december 2018. Albumet innehåller tolv spår varav fem tidigare släppts som EP:n Antler och fyra även getts ut på EP:n Hunter. Dessutom ingår den tre nya låtarna Illuminature, Shadows in the Water samt det instrumentella gitarrstycket Sarv.

Videon till låten Eternal premiärspelades på Gaffa 10 oktober 2018. I ett samarbete med organisationen Smart Klimat planteras ett träd i Zambia för varje sålt exemplar av The Nature Script.

Låtlista 
 Illuminature 	
 Muddy Mountain King
 The Running River 	
 Black Elk (med Anders Fridén på gästsång) 
 Eyes Shut 	
 The Great Wild Silence 	
 Shadows in the Water 	
 Wantage Point' 	
 The First Fire 	
 Sarv 	
 Eternal 	
 Huntsman Feathered Heart Medverkande 
 Musiker 
 Martin Rubashov - sång, akustisk gitarr, sitar, saz
 Christer ‘Muttis’ Björklund - trummor på Eternal och Huntsman Pelle Åkerlund - trummor på Vantage Point Daniel Lindblom - bas
 Ubbe Hed - bas på The First Fire''

Övrig medverkan 
 Daniel Lindblom- producent
 Pontus Frisk - mixning
 Niklas Brodd - omslag

Referenser

Externa länkar 
 Rubashovs officiella webbplats

Musikalbum 2018
Svenska rockalbum
Engelskspråkiga musikalbum
Aina Lindfors

Aina Lindfors, född 4 april 1873 i Helsingfors, död där 10 mars 1952, var en finländsk skådespelare.

Biografi
Efter teaterstudier för Adolf Lindfors (som hon gifte sig med 1899) debuterade Aina Bergroth 1895 på Svenska Teatern och engagerades två år senare som en lovande älsklig ingeny. Hon lovordades för sin vackra diktion som var ett föredöme; hon ansågs vara en av de få artister som talade en vårdad svenska. Lindfors tillhörde teaterns ensemble till 1932. Av hennes roller kan nämnas Sigrid i Daniel Hjort, Regina von Emmeritz, Käthe i Gamla Heidelberg och Drottningen i Hamlet.

Källor

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1873
Avlidna 1952
Kvinnor
Skådespelare från Helsingfors
Rauni Luoma

Rauni Maria Erika Luoma, född 15 oktober 1911 i Helsingfors, död där 12 januari 1996, var en finländsk skådespelare. Hon var från 1957 gift med arkitekten Aarne Ervi. 

Efter utbildning vid Helsingfors konservatorium och Suomen näyttämöopisto började Luoma sin teaterbana i Varkaus 1934–1935; sedan följde engagemang vid de finska scenerna i Lahtis, Åbo, Viborg, Kotka och 1941–1949 i vid Tammerfors arbetarteater. År 1949 kom hon till Kansanteatteri-Työväenteatteri i Helsingfors och var 1955–1978 anställd vid Finlands nationalteater. Hon var en frodig, varmblodig komedienn, som framställde många humorfyllda och dråpliga roller framför allt i inhemska lustspel, till exempel Heta från Niskavuori (även på film). Hon var samtidigt en intelligent och känslostark karaktärsskådespelare med särskild förkärlek för det slaviska; hennes glansroll var Irina Arkadina i Anton Tjechovs Måsen.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 1996
Kvinnor
Skådespelare från Helsingfors
Rita Polster

Rita Kristina Marianne Polster, född Sandholm 2 februari 1948 i Åbo, är en finländsk skådespelare. 

Polster studerade 1969 vid scenskolan i Stockholm och 1969–1972 vid scenskolan i Göteborg samt var 1968–1969 anställd vid Atelierteatern i Göteborg, 1972–1973 vid Riksteatern, 1973–1974 vid Åbo stadsteater, 1973–1974 och 1974–1975 vid Åbo svenska teater. Sedan 1975 är hon engagerad vid Svenska Teatern i Helsingfors. 

Musikalisk och sångkunnig har Polster ofta fått medverka i musikaler, med början från långköraren Stadin kundi 1979 och i sångprogram, till exempel Jaques Brel lever än och i Beatles-kavalkaden All You need is Love och i musikalen Showboat. Hennes kanske främsta karaktärsroll har varit Hedda Gabler i Jack Witikkas regi. En stark roll gjorde hon i Lars Noréns Så enkel är kärleken 1997. I Jorden runt på åttio dagar 1992 hade hon förvandlats till en mörk indisk skönhet, Mrs Aouda. Hon har också medverkat i radiopjäser, i tv och i filmer, av vilka den mest kända kanske är Harens år (1977) med Risto Jarva som regissör.

Källor

Externa länkar

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1948
Kvinnor
Levande personer
Personer från Åbo
Toni Regnér

Antonia (Toni) Margaretha Cecilia Regnér, född 16 december 1938 i Helsingfors, är en finländsk skådespelare.

Biografi
Regnér genomgick 1957–1960 Svenska Teaterns elevskola och var 1960–1963 engagerad vid Wasa Teater, där hon visade sitt temperament som Eliza i Pygmalion och som Katharina i Så tuktas en argbigga. Hon återvände därefter till Svenska Teatern, där hon gjorde sitt verkliga genombrott 1968 som Pernille i Ludvig Holbergs Den rastlöse. Bland hennes övriga roller kan nämnas Karin Månsdotter i Erik XIV och Anna Mellilä i Hårda tider. På grund av sin temperamentsfulla utstrålning och vackra sångröst passade hon i musikalroller och i roller som en stark och varmhjärtad karaktär. Hennes bravurnummer på senare tid blev hennes fullödiga huvudroll som Golde i den av Kurt Nuotio regisserade långköraren En spelman på taket 1994–1995. Hon gick i pension 2001.

Källor

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1938
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
II. arméfördelningen (1937–1942)

II. arméfördelningen var en arméfördelning inom svenska armén som verkade i olika former åren 1937–1942. Förbandsledningen var förlagd i Östersunds garnison i Östersund.

Historik
II. arméfördelningen bildades genom försvarsbeslutet 1936 den 1 januari 1937. Arméfördelningen ersatte då Norra arméfördelningen. Den nya organisationen bestod av en arméfördelningschef och en militärområdesbefälhavare. Arméfördelningschefen var i fred chef över arméns högre truppförband, samt ansvarade för regementenas utbildning, krigsplanläggning samt mobiliseringsverksamhet. Medan militärområdesbefälhavaren ledde den territoriella verksamheten. Genom försvarsbeslutet 1942 delades arméfördelningen i två delar. Arméfördelningen utgick ur fredsorganisationen och organiserades som 2. arméfördelningen i krigsorganisationen. Militärområdet som tidigare ingick i arméfördelningen fick nu även den markoperativa uppgiften, då det territoriella ansvaret förenades med chefskapet för arméfördelningen. II. arméfördelningens uppgifter fördelades den 1 oktober 1942 på II. militärområdet och II. arméfördelningen.

Verksamhet
Arméfördelningschef hade sig underställd en militärområdesbefälhavare och en särskild stab, till vilken höra 1 beredskapsofficer, 1 stabschef och 1 mobiliseringsofficer (de båda sistnämnda på generalstabskårens stat), 2 såsom adjutanter ur underlydande truppförband kommenderade officerare, 1 fortifikationsofficer (på fortifikationskårens stat), i fördelningsintendent och 1 expeditionsintendent (på intendenturkårens stat), 1 fördelningsläkare och i fördelningsveterinär.

Norra militärområdet
Genom den värnpliktslag som infördes i samband med försvarsbeslutet 1901 infördes inskrivningsområden inom arméfördelningarna. Arméfördelningarna omfattade ett antal inskrivningsområden, vilka i sin tur hade i uppgift att skriva in och redovisa värnpliktiga. I regel motsvarade inskrivningsområdena geografiskt sett de svenska länen. År 1937 bildades Norra militärområdet inom II. arméfördelningen, vilken övertog den roll de geografiska inskrivningsområdena tidigare haft. År 1940 omfattade II. arméfördelningsområdet följande inskrivningsområden: Kopparbergs, Gävleborgs, Jämtlands och Västernorrlands inskrivningsområden.

Ingående trupper
År 1940 bestod arméfördelningen av nedan förband.

Jämtlands fältjägarregemente (I 5)
Dalregementet (I 13)
Hälsinge regemente (I 14)
Västernorrlands regemente (I 21)
Norrlands artilleriregemente (A 4)
Norrlands trängkår (T 3)

Förläggningar och övningsplatser
Staben samt förbandsledningen för II. arméfördelningen var förlagd till Storgatan 47 i Östersund. En adress som sedan 1918 hade huserat högre regionala staber.

Förbandschefer
1937–1940: Ivar Holmquist
1940–1942: Helge Jung

Namn och förläggningsort

Se även

Nedre norra arméfördelningen
Norra arméfördelningen (1928–1936)
VI. arméfördelningen (1893–1927)
Östersunds garnison

Referenser

Noter

Tryckta källor

Historiska militära indelningar i Sverige
Ej längre existerande svenska arméfördelningar
Östersunds garnison
Svenska militära enheter bildade 1937
Svenska militära enheter upplösta 1942
Lilli Sukula-Lindblom

Lilli Tuula Katariina Sukula-Lindblom, född 21 januari 1956 i Helsingfors, är en finländsk skådespelare. 

Sukula studerade 1979–1983 vid Teaterhögskolan och har varit anställd vid Lilla Teatern, Svenska Teatern, Teater Mars och Skolteatern. Till hennes större framgångar hör rollen som den unga blinda Helen Keller och som Lilla Boye (om Karin Boye) på Svenska Teatern. Tillsammans med maken Tom Wasker Lindblom driver hon Teater Geist med bas i Degerby, en mindre uppsökande teater som åker till till exempel skolor, barnhem, krogar och festivaler. Bland produktionerna märks Mamma Mu och Kråkan och Unda Marinas silverskål; med Landet Lupinien åkte teatern på turné till Atlanta i USA. 

Sukula studerade 2000 som Fulbrightstipendiat i New York och kom i kontakt med föreningen Clown Care Unit, som bedriver clownverksamhet för barn vid ett sjukhus. Hon införde samma idé i Finland, och föreningen Sjukhusclowner grundades 2001 med Sukula som verksamhetsledare. Föreningen har över dussinet skolade artister, med målet att muntra upp barnen på sjukhusavdelningarna med trollkonster, sång och spex.

Källor

Noter

Finländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1956
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Sommarpratare 2018
Finlandssvenska skådespelare
San Telmo (palats i Sevilla)

Palatset San Telmo () är en historisk byggnad i Sevilla. Byggnationen påbörjades 1682 och var först tänkt som huvudlokal för en skola (Universidad de Mareantes). Numera är huset säte för Andalusiens president.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Andalusien
Slaget vid Ciudad Juárez

Slaget vid Ciudad Juárez var det sista slaget där Pancho Villas rebeller var inblandade. Slaget började den 15 juni 1919 då Villa försökte erövra gränsstaden Juárez, som var en av baserna för mexikanska armén. General González förberedde försvaret av Juarez. På den amerikanska sidan bevakade general Erwin händelseutvecklingen. När Villa fick övertaget över mexikanska armén fick Erwin tillåtelse att återställa ordningen på mexikanska sidan, så att inte den amerikanska gränsstaden El Paso skulle bli utsatt för skottlossning. Revolutionärerna förlorade 170 döda, 26 sårade och 39 tillfångatagna. Pancho Villa lyckades äe en gång fly.

Bakgrund
Mexikanska revolutionen började 1910 i protes t mot Porfirio Díaz’ diktatur. Revolutionärer under ledning av Pancho Villa och Pascual Orozco anföll federala styrkor i Juárez vid Rio Grande, gränsfloden mot USA. De otränade soldaterna segrade och installerade Francisco Madero som president.

Referenser

Noter

Slag
Slag i USA
Mexiko
Krigsåret 1919
Kalasjnikov (olika betydelser)

Kalasjnikov, Kalashnikov eller liknande namn och ord kan avse:

 Kalashnikov Vodka – ett ryskt vodkamärke
 Kalasjnikov – symbolladdad automatkarbin konstruerad av Michail Kalasjnikov, se AK-47

Personer
 Michail Kalasjnikov (1919–2013), sovjetisk general och vapeningenjör, skapare av automatkarbinen AK-47
 Viktor Kalasjnikov (1942–2018), rysk vapeningenjör, son till Michail Kalasjnikov
  - före detta KGB-officer och journalist
 Andrij Kalasjnykov (född 1964), en sovjetisk och ukrainsk brottare

Se även
 Kalasjnikovo - en ort i Tver Oblast i Ryssland
Eino Krohn

Eino Leopold Krohn, född 8 februari 1902 i Helsingfors, död där 18 februari 1987, var en finländsk estetiker.

Krohn disputerade för filosofie licentiats grad 1936. Han undervisade 1928–1958 i svenska och engelska vid ett finskt läroverk i Helsingfors, var 1947–1961 docent i estetik vid Helsingfors universitet och 1959–1969 professor i allmän litteraturvetenskap vid Åbo universitet.

Krohn behandlade i sitt estetiska författarskap bland annat teaterfrågor, exempelvis i arbetet Draaman estetiikka (1946). Han var 1962–1964 ordförande i Konstföreningen i Åbo och har även skrivit (på finska) Åbo teaterhistoria (1966). Bland hans övriga arbeten märks Esteettinen maailma (1955) och en bok om  konsthandlaren Gösta Stenman, Upptäckare i konstens värld (finska och svenska 1970). Krohn var från 1920 medlem av det teosofiska samfundet Rosen-korset och verkade på olika poster inom detta, bland annat som chefredaktör för dess tidskrift. Under fem årtionden ledde han Rosen-korsets litteratursällskap.

Krohn var brorsons son till Julius Krohn. Hans bröder var målaren Ernst Krohn, konstkritikern Alf Krohn och filosofen Sven Krohn.

Källor

Avlidna 1987
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1902
Män
Personer verksamma vid Åbo universitet
Finländska professorer i litteraturvetenskap
Finländska estetiker
Personer från Helsingfors
Sven Krohn

Sven Krohn, född 9 maj 1903 i Helsingfors, död 26 juni 1999 i Tammerfors, var en finländsk filosof och poet.

Biografi 
Krohn blev filosofie doktor 1950. Han var 1929–1949 läroverkslärare i tyska, filosofi, psykologi och historia, docent i teoretisk filosofi vid Helsingfors universitet 1951–1970, tillförordnad professor i filosofi vid Helsingfors universitet (svenskspråkig tjänst) 1954–1955, 1958 och 1961–1963; tillförordnad professor i filosofi vid Åbo universitet 1956–1960, ordinarie professor 1960–1970.

Krohn är den mest inflytelserika företrädaren för den fenomenologiska riktningen inom finländsk filosofi. Till hans filosofiska verksamhet anslöt sig en idealistisk och religiös, av teosofiska tankar inspirerad världsåskådning. Han engagerade sig också för religionsforskning (gnosticism) och för parapsykologiska studier.

Krohn gav ut flera diktsamlingar; han fortsatte att skriva dikter till slutet av sitt liv. Bland hans verk kan noteras Der logische Empirismus I-II (1949–1950), Die normative Wertethik in ihrer Beziehung zur Erkenntnis und zur Idee der Menschheit (1958), Totuus, arvo ja ihminen (1967), Ihminen, luonto ja logos (1981), Ydinihminen: ihmisen mitta ja tulevaisuus (1989), Planeetan uni (1992), Valkoinen aukko: tieto, usko ja filosofia (1993) och Etsin ihmistä (1996).  

Sven Krohn var bror till filosofen Eino Krohn. Hans son Aarni Krohn har framträtt som författare bland annat med ett antal kulturhistoriska arbeten.

Källor

Externa länkar 
 

Män
Födda 1903
Finländska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Åbo universitet
Avlidna 1999
Författare från Helsingfors
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Elli Tompuri

Ellen (Elli) Tompuri, född 20 januari 1880 i Veckelax, död 4 februari 1962 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare. 

Tompuri avlade studentexamen på svenska 1898, men utbildade sig för den finska scenen och började sin bana på Kaarlo Bergboms Finska teatern 1900–1902; debuterade där som Minna Canths Anna Liisa. Hon var 1903–1904 engagerad vid Svenska Teatern och 1904–1905 chef för Tammerfors teater samt uppträdde 1905–1906 på Finlands nationalteater. 

Tompuri fick därefter engagemang vid Lessingteatern och vid Kleines Theater i Berlin 1908–1910 och uppträdde där i stora roller. Efter hemkomsten verkade hon som fri konstnär och bildade en egen teatertrupp, som gästade många orter. Hon var djärv nog att sätta upp Hamlet och själv spela danaprinsen. I Helsingfors hyrde hon Finlands nationalteater för en kväll och gästspelade där också senare med en hel ensemble, eller gjorde enskilda gästroller, till exempel sina bravurroller, Kirsti Fleming i Elinan surma, Kameliadamen och Nora i Ett dockhem, en soloprestation med utstuderat artisteri. År 1919 grundade hon en egen teater, Vapaa näyttämö, som spelade på Apolloteatern. 

Tompuri ansågs vara excentrisk, men hon var en rikt bildad och intelligent personlighet, som under åren mellan världskrigen inte tvekade att uppträda till de demokratiska värdenas försvar. Hon hade en inflytelserik ställning inom konstnärliga och litterära kretsar (till exempel kretsen kring tidskriften Euterpe), och inspirerade skalder såsom Eino Leino, Bertel Gripenberg och Hjalmar Procopé. Hon förblev hela sitt liv den stora divan med en nimbus kring sin gestalt. Hon utgav sina fängslande memoarer i åtta band, från Minun tieni (1942) till Keisarin kaupungista Rooman tielle (1954). Utifrån memoarerna utarbetades verket Myrskylinnun tie, som utkom 1980 (redaktörer: Ritva Heikkilä och Marianna Laurson). Tompuri tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1961.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1880
Avlidna 1962
Kvinnor
Personer från Veckelax
19 Lyrae

19 Lyrae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Lyran, som också har variabelbeteckningen V471 Lyr. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 5,93 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 3,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 940 ljusår (ca 289 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -30 km/s och kan komma så nära solen som 167 ljusår om ca 8,5 miljoner år.

Egenskaper
19 Lyrae är en kemisk-magnetiskt ovanlig blå till vit jättestjärna av spektralklass B8 IIIp SiSr, som anger ett överskott av kisel och strontium i stjärnans spektrum. Den har en massa som är ca 3,8 solmassor, en radie som är ca 6,4 solradier och utsänder ca 397 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 11 200 K. 

Ljusvariationerna hos 19 Lyrae upptäcktes av J. E. Winzer 1974. Den är en roterande variabel av Alfa2 Canum Venaticorum-typ (ACV), som varierar mellan visuell magnitud +5,91 och 5,98 med en period av 1,160898 dygn. Dess ytmagnetiska fält har en styrka av (111,3 ± 56,9) × 10−4 T.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/19lyrae

Stjärnbilden Lyran
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Blå-vita jättar
Variabla stjärnor
Sten Sjögren (redaktör)

Carl Sten Sjögren, född 2 november 1892 i Halmstad, död 22 maj 1946 i Göteborg, var en svensk tidningsredaktör.

Sten Sjögren examinerades med filosofie magister 1914. Mellan åren 1915 och 1916 var han medarbetare i tidningen Halland och mellan åren 1918–1920 i Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning, GHT. Åren 1920 till 1932 var han redaktör och ansvarig utgivare av Göteborgs-Tidningen, GT.

Han var ordförande i Publicistklubbens västra krets åren 1930–1932 och i Svenska journalistförbundets göteborgskrets från 1934. 1935 blev han vice ordförande i Göteborgs arbetarinstitut och föreståndare för detsamma mellan 1939 och 1946. Från 1926 var han ordförande för Kommittén för folkkonserters anordnande i Göteborg. Sjögren är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor 

Män
Födda 1892
Avlidna 1946
Svenska redaktörer
Svenska folkbildare
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Halmstad
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Jan Bednarek

Jan Kacper Bednarek, född 12 april 1996 i Słupca, är en polsk fotbollsspelare som spelar för Southampton i EFL Championship.

Klubbkarriär
Den 1 juli 2017 värvades Bednarek av Southampton, där han skrev på ett femårskontrakt. Bednarek debuterade i Premier League och gjorde ett mål den 14 april 2018 i en 3–2-förlust mot Chelsea. Den 3 december 2020 skrev Bednarek på ett nytt 4,5-årskontrakt med Southampton. Den 1 september 2022 lånades Bednarek ut till Aston Villa på ett låneavtal över säsongen 2022/2023, med option för köp.

Källor

Noter

Polska fotbollsspelare
Polska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Lech Poznań
Spelare i Górnik Łęczna
Spelare i Southampton FC
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Ekstraklasa
Spelare i Premier League
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1996
Levande personer
Män
Personer från Storpolens vojvodskap
Polska idrottare under 2000-talet
Euterpe (tidskrift)

Euterpe var finlandssvensk kulturtidskrift, som utkom 1901–1905 med varierande utgivningstäthet; utgivare var Karl Flodin. Första årgången ägnades åt musik, de följande bland annat åt vitterhet, konst och vetenskap samt dessutom åt diskussion av aktuella ickepolitiska ämnen. I Euterpe, som blev av stor betydelse för den finlandssvenska kulturen och som även spelade en viss roll i kampen mot det som uppfattades som ryskt förtryck, medarbetade en rad kulturradikala författare och kritiker, bland andra Gunnar Castrén, Leo Ehrnrooth, Sigurd Frosterus, Bertel Gripenberg, Emil Hasselblatt, Olaf Homén, Rolf Lagerborg, Gustaf Strengell, Torsten och Werner Söderhjelm samt Emil Zilliacus.

Källor

Noter

Nedlagda finländska tidskrifter