kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erengisle Plata den äldre

Erengisle Plata av Skara eller Erengils Plate (nämnd 1278-1290, död före 1332) var en svensk storman, riddare, och svenskt riksråd.

Historia
Erengisle Plata sägs ha medverkat som sven i tornérspelen efter att freden i Laholm mellan Sverige och Danmark, undertecknats av Magnus Ladulås och Erik Klipping i Laholm i början av året 1278. Efter att vid första stöten ha kastat den danska riddaren Magnus Dysavald ur sadeln, vann Erengisle hans präktiga häst och 100 mark.

Erengisles vapensköld är känt från hans sigill när han 14 maj 1286 beseglar sin styvdotters brev.

Familj
Gift 1) med den heliga Birgittas moster Ramborg Bengsdotter av Bjälboättens lagmansgren. Ramborg var dotter till lagman Bengt Magnusson (Bjälboättens lagmansgren) (och möjligen Sigrid den fagra). och gift 2) med änkan efter Johan den Wermske.

Riddaren Erengisle Plata var död 25 juli 1332 när två av hans kända barn är omnämnda, sonen Hemming Erengislesson och dottern Katarina Erengisledotter.

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar
Erengils Plate på Geni

Män
Svenska riddare
Svenska riksråd under 1200-talet
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Personer i Sverige under 1200-talet
Personer i Sverige under 1300-talet
Niko-Polka

Niko-Polka, op. 228, är en polka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 14 juli 1859 i Pavlovsk i Ryssland.

Historia
Niko-Polka komponerades under Johann Strauss sommarkonsertturné i Vauxhall Pavilion i Pavlovsk utanför Sankt Petersburg. Ehuru det första framförandet kan ha varit en privat angelägenhet dirigerade Strauss det första publika framförandet vid en välgörenhetskonsert den 14 juli 1859. Polkans titel härrör sig från smeknamnet på Nikolaj Dadiani I (1847-1903), den blott 12-årige regerande fursten av Megrelien (även kallat "De tusen källornas land" i västra Georgien). Niko regerade fram till 4 januari 1867 då han abdikerade till förmån för tsar Alexander II av Ryssland och Megrelien blev en del av tsardömet. Året därpå skulle Strauss komponera ett verk till Nikos moder, furstinnan Ekaterine Dadiani (Romanze Nr. 1 op. 243).

I slutet av oktober 1859 återvände Strauss till Wien och gjorde sitt första framförandet i huvudstaden den 20 november vid en konsert i Volksgarten. Han passade då på att framföra fem nya verk han hade skrivit i Ryssland. Niko-Polka var inte med bland dem och inte förrän den 18 december 1859, då Strauss förläggare Carl Haslinger annonserade verkets publicering, nämndes verket i tidningarna. Den 19 januari 1860 meddelade Wiener Allgemeine Theaterzeitung om en lista av dansstycken som Strauss hade förberett för den kommande karnevalssäsongen däribland "en 'Niko-Polka' skriven i Sankt Petersburg men inte framförd här ännu". Efter det skrev pressen inget om verkets framförande eller någon recension från någon av karnevalsfesterna. Troligt är att den ingick bland de (icke-namngivna) franska polkorna som Johann och hans broder Josef Strauss spelade vid deras "Monster Ball" - en afton med 50 dansstycken - den 13 februari 1860.

Om polkan
I början av stycket hörs en rysk folksång (framförd av fagott och cello) samtidigt som de övre stråkarna spelar en hurtig kontrastmelodi. Triosektionen är både lyrisk och flirtig. Kontrastverkan i finalen är lika storslagen: polkan verkar dö ut genom harpans skira toner men det hårda slutackordet bekräftar att den uppenbara melankolin bara var ett skämt från kompositörens sida.
Speltiden är ca 3 minuter och 53 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Niko-Polka i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Wildflower (TV-serie)

Wildflower är en filippinsk TV-serie som sändes på ABS-CBN från 13 februari 2017 till 9 februari 2018. Maja Salvador spelar en av huvudrollerna.

Externa länkar 
 

Filippinska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2017
TV-serieavslutningar 2018
Filipinospråkiga TV-serier
TV-program i ABS-CBN
Filippinska dramaserier
Leif GW om:

Leif GW om: är en svensk dokumentärserie från 2020 i tre fristående avsnitt. Serien är en fortsättning på Leif GW om: Blattarna som byggde Sverige. Leif GW om: har premiär på TV4, TV4 Play och C More den 23 mars 2020.

Serien är utvecklad utifrån en originalidé av kriminologen Leif G.W. Persson, som också fungerar som programledare för programmet.

Handling, avsnitt 1 
Det första avsnittet av Leif GW om: handlar om skandalerna kring Svenska Akademien. I programmet berättar Leif GW Persson om händelserna år 2018 som i grunden skakade om Svenska Akademien. Persson berättar även Svenska Akademiens historia och hur de uppnådde den maktposition som fått, en historia som innehåller såväl ekonomisk brottslighet, jäv som makt.

Handling avsnitt 2 
Det andra avsnittet av Leif GW om: handlar om det svenska kärnvapenprogrammet som drevs från andra världskriget fram till 1970-talet, och som kostade staten flera miljarder kronor.

Handling avsnitt 3 
Det tredje avsnittet av Leif GW om: handlar om ett ämne som ligger Persson nära och som påverkat honom på ett personligt plan nämligen Bordellhärvan och Geijeraffären.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell hemsida, TV4

Svenska TV-serier från 2020-talet
TV-program i TV4
TV-seriestarter 2020
Svenskspråkiga TV-serier
Svenska dokumentär-TV-serier
Treveon Graham

Treveon Graham, född 28 oktober 1993, är en amerikansk basketspelare som spelar för Atlanta Hawks i National Basketball Association (NBA).

Karriär
Graham spelade collegebasket på Virginia Commonwealth University. Han gick odraftad i NBA:s draft 2015, men skrev den 17 augusti 2015 på för Utah Jazz. Den 20 oktober 2015 släpptes han av klubben efter att endast spelat två försäsongsmatcher. Den 1 november 2015 gick Graham till Idaho Stampede i NBA Development League. Han spelade 46 matcher för Idaho Stampede under säsongen 2015/2016 och snittade 15,7 poäng, 6,1 returer och 1,6 assist per match.

Den 25 juli 2016 värvades Graham av Charlotte Hornets. Den 29 juni 2018 meddelade Charlotte Hornets att Graham fick lämna klubben. Den 30 juli 2018 värvades Graham av Brooklyn Nets. Den 7 juli 2019 gick Graham till Golden State Warriors i en bytesaffär där Kevin Durant gick i motsatt riktning. Dagen efter trejdades Graham och Shabazz Napier till Minnesota Timberwolves i byte mot drafträttigheterna för Lior Eliyahu.

Den 16 januari 2020 gick Graham och Jeff Teague till Atlanta Hawks i en bytesaffär där Allen Crabbe gick i motsatt riktning.

Källor

Noter

Amerikanska basketspelare
Spelare i Charlotte Hornets
Spelare i Brooklyn Nets
Spelare i Minnesota Timberwolves
Spelare i Atlanta Hawks
Födda 1993
Levande personer
Män
Anna Signeul

Anna Signeul, född 20 maj 1961 i Falun, är en svensk före detta fotbollsspelare, som var landslagstränare för Skottlands damlag i fotboll mellan 2005  och 2017. Hon var 2017–2022 tränare för Finlands landslag.

Spelarkarriär 
Signeul gick redan 1972 med i lokala Falu BS. Som tonåring anslöt hon till IK Brage innan hon tillbringade merparten av sin spelkarriär i Strömsbro IF. Totalt genomförde Signeul 240 matcher i Damallsvenskan.

Coachingkarriär 
Signeul började sin tränarkarriär med IK Brage. Hon tränade senare Strömsbro IF, IK Sätra och Tyresö FF. Mellan åren 1996 och 2004 var hon huvudtränare för ungdomslandslagen i fotboll. Under Signeuls år blev Sverige trea i UEFA-mästerskapet U18, innan de vann tävlingen året därpå.

I mars 2005 utnämndes Signeul till nationell tränare för Skottlands damlag och ersatte den utgående Vera Pauw. Hennes första stora prestation var att leda landet till en kvalificerad playoff för EM 2009. Men de förlorade mot Ryssland genom bortamålsregeln. Signeul har också lett Skottland till plats 20 på FIFA:s världsrankning för damer, något Skottland dittills inte uppnått innan. Signeul själv menar i en intervju att hon förändrat det skotska laget från grunden, från ett ”publag” som inte satsade på fotbollen utan festade och hamnade i slagsmål, till ett lag i som platsar i EM-slutspel. Signeul tillkännagav i januari 2017 att hon skulle lämna Skottland efter EM 2017 till förmån för att bli Finlands huvudtränare.

Referenser 

Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Pompejus curia

Pompejus curia (latin: Curia Pompei) var en möteshall i Pompejus portik på södra Marsfältet i antikens Rom. Emellanåt samlades romerska senaten i denna curia och det var där som Caesar mördades den 15 mars år 44 f.Kr.

Pompejus invigde år 55 f.Kr. en gigantisk teater på Marsfältet – Pompejusteatern. Bygget hade möjliggjorts genom hans framgångsrika fälttåg och denna teater skulle hugfästa Pompejus minne. Pompejusteatern bestod av själva teatern, Venus Victrix tempel, pulpitum, scaenae frons och cavea. Därutöver fanns en quadriporticus – Pompejus portik – med en trädgård samt själva curian. Efter mordet på Caesar lät Octavianus stänga curian och bygga för den som en locus sceleratus, det vill säga en ”plats fläckad av brott” eller en ”fördömelsens ort”.

Ruinerna efter Pompejus curia är belägna under gatunivå på västra sidan av Largo di Torre Argentina.

Källor

Noter

Tryckta källor

Romerska senaten
Romersk arkitektur i Rom
Rione Parione
Julius Caesar
55 f.Kr.
Bo Tjeder

Bo Karl Herman Tjeder, född 29 april 1901 i Stora Tuna socken, död 4 juli 1992 i Lund, var en svensk entomolog.

Bo Tjeder var son till stationsinspektoren Carl Tjeder. Han studerade vid Falu högre allmänna läroverk och var där studiekamrat med Karl-Herman Forsslund och båda kom där att intressera sig för entomologin. Som handledare hade de under sitt sista år Einar Klefbeck. Han avlade studentexamen i Falun 1920 och hade gärna fortsatt sina naturvetenskapliga studier men måste av ekonomiska skäl avstå och sökte sig i stället till Göteborgs handelsgymnasium varefter han 1922 anställdes vid Göteborgsbankens kontor i Falun. 1957 blev han kamrer vid bankens provinscentrum i Falun. Han fortsatte dock sitt entomologiska intresse, särskilt nattsländorna var ett av hans främsta intressen, men från 1930 började han även intressera sig för nätvingarna och näbbsländor, från 1932 även storharkrankarnas taxonomi. Tjeders hem kom att bli en internationell knutpunkt för dessa insektsgruppers utforskade. Så länge Einar Klefberg och Oscar Sjöberg levde kom Falun även att bli ett svensk entomologiskt centrum. Till en början intresserade sig Tjeder mestadels för den svenska faunan men kom efterhand att vidga sina intressen. 1963 erhöll Tjeder slutligen genom Naturvetenskapliga forskningsrådet ett anslag motsvarande hans lön på banken som gav honom en heltidsanställning som forskare knuten till Lunds universitet. 

Bo Tjeder blev 1957 filosofie hedersdoktor vid Lunds universitet.

Källor 
 Bo Tjeder 65 år, artikel av Carl Lindroth i Opuscula Entomologica.

Noter 

Svenska entomologer
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Födda 1901
Avlidna 1992
Män
47 Serpentis

47 Serpentis, eller FS Serpentis, är en pulserande variabel av halvregelbunden typ (SR) i stjärnbilden  Ormen. 

47 Serpentis varierar mellan visuell magnitud +5,68 och 5,73 utan någon fastställd periodicitet. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 805 ljusår.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Ormen
Röda jättar
Halvregelbundna variabler
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Karl-Herman Forsslund

Karl-Herman Forsslund, född 24 november 1900 i Ludvika, död 25 januari 1973 i Vallentuna församling, var en svensk skogsforskare. Han var son till Karl-Erik Forsslund.

Karl-Herman Forsslund avlade studentexamen i Falun 1920. Han studerade zoologi vid Uppsala universitet där han blev filosofie magister 1925, filosofie licentiat 1937 och filosofie doktor 1943 med avhandlingen Studier över det lägre djurlivet i nordsvensk skogsmark. Han var 1927–1933 anställd vid Naturhistoriska riksmuseet och Statens skogsförsöksanstalt, från 1933 assistent vid Statens skogsforskningsinstitut och blev 1945 försöksledare där. Han beskrev flera nya arter i insektsordningen Trichoptera, såväl i Skandinavien som ett antal insamlade i Kina av Sven Hedins centralasiatiska expedition. Forsslund blev 1946 docent i skogsentomologi vid Skogshögskolan, 1962 laborator vid Skogshögskolan och erhöll 1963 professors namn.

Karl-Herman Forsslund var styrelseledamot av Svenska faunistsällskapet 1944–1948, av Svenska föreningen Oikos från 1948 och sekreterare och skattmästare där 1948–1959. Han var styrelseledamot i Entomologiska föreningen från 1954 och vid sin död dess vice ordförande. Forsslund var även medlem av Juvenalorden och av Orphei Drängar. Från 1961 var han ledande redaktör av tidskriften Pedobiologia. Karl-Herman Forsslund var riddare av Nordstjärneorden. Han är begravd på Österåkers kyrkogård.

Källor 
 
 Forslund, Karl-Herman på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska innehavare av professors namn
Svenska skogsvetare
Personer verksamma vid Naturhistoriska riksmuseet
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Ludvika
Födda 1900
Avlidna 1973
Män
Cassady McClincy

Cassady McClincy, född 1 september 2000 är en amerikansk skådespelerska som är mest känd för sin roll som Lydia i TV-serien The Walking Dead sedan 2019. Hon är också känd för sin roll i Netflix-serien Ozark (2017).

McClincy dök upp i en liten roll i sjätte säsongen av Drop Dead Diva. Hon framställde också i en annan återkommande roll under den första säsongen av Constantine.

Filmografi

Film

TV

Referenser

Externa länkar 

Levande personer
Födda 2000
Kvinnor
Amerikanska skådespelare
I vinterträdgården

I vinterträdgården () är en oljemålning av den franske konstnären Édouard Manet från 1878–1879. Den ingår sedan 1896 i Alte Nationalgaleries samlingar i Berlin. 

Målningen porträtteras paret Guillemet som var vänner till Manet och drev en modebutik på Rue Saint-Honoré i Paris. De är avmålade i en vinterträdgård på Rue d'Amsterdam som då innehades av den svenske konstnären Georg von Rosen. På samma plats och vid ungefär samma tidpunkt avmålade Manet också sin hustru Suzanne Manet. Den målningen, Madame Manet i vinterträdgården, är idag utställd på Nasjonalmuseet i Oslo.

I vinterträdgården ställdes ut 1879 på Parissalongen. Vid konstnärens död såldes den av änkan till Jean-Baptiste Faure. År 1896 förmedlade Paul Durand-Ruel målningen via Hugo von Tschudi till Alte Nationalgalerie. Det var därmed den första målning av Manet som förvärvades av ett museum.

Ett liknande verk av Manet är Chez le Père Lathuille som målades senare samma år. Till skillnad från I vinterträdgården finns där en tydlig interaktion mellan de porträtterade.

Relaterade målningar

Källor 
bildindex.de
Alte Nationalgaleries webbplats
Nasjonalmuseets webbplats

Målningar 1879
Målningar av Édouard Manet
Målningar i Alte Nationalgalerie
Porträttmålningar
Målningar med motiv från Paris
Humphrey Lloyd

Humphrey Lloyd kan syfta på bland andra:

* Humphrey Llwyd (1527–1568), walesisk kartograf
 Humphrey Lloyd (1610–1689), walesisk biskop
 Humphrey Lloyd (1800–1881), irländsk fysiker

Se även 
 Mount Humphrey Lloyd, ett berg i Antarktis, uppkallat efter fysikern
60 Cancri

60 Cancri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna, belägen i den södra delen av stjärnbilden Kräftan. Den har en skenbar magnitud av ca 5,44 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 3,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 850 ljusår (ca 259 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 25 km/s. Stjärnans position nära ekliptikan innebär att den är föremål för ockultationer med månen.

Egenskaper
60 Cancri A är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K5 III, som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och utvecklats bort från huvudserien. Den har en massa som är ca 1,4 solmassor, en radie som, enligt interferometrimätt vinkeldiametern och efter korrigering för randfördunkling, är ca 54 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 670 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 200 K.

60 Cancri är en misstänkt variabel stjärna av okänd typ.

Se även
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/60cancri

		
Stjärnbilden Kräftan
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Misstänkta variabler
Hyorhinomys stuempkei

Hyorhinomys stuempkei är en gnagare i familjen råttdjur som förekommer endemisk på norra Sulawesi.

Utbredning 
Arten är känd från fem individer som hittades 2015 vid ett berg i distriktet Toli-Toli på Sulawesis norra halvö. Fyndplatsen är en ursprunglig bergsskog vid 1600 meter över havet. Försök att hitta Hyorhinomys stuempkei i lägre trakter vid cirka 500 meter över havet misslyckades.

Utseende 
Vuxna exemplar är 17,5 till 20,8 cm långa (huvud och bål), har en 18,5 till 22,0 cm lång svans och väger 128 till 268 g. Bakfötterna är med 5,0 till 5,4 cm påfallande stora och öronen är 3,7 till 4,0 cm långa. Andra typiska kännetecken är ett stort kranium och en långdragen nos som medför att arten liknar en näbbmus. Den ganska korta och mjuka pälsen är på ovansidan fläckig brun. De enskilda håren är vita nära roten, gråa i mitten och mörkbruna vid spetsen. Allmänt är pälsen närmast ögonen och nosen mörkast men minst ett exemplar hade vita fläckar i ansiktet. På undersidan förekommer krämfärgad till vit päls som ibland når längre upp på bålen. Hyorhinomys stuempkei har markant långa hår vid könsorganen. Vid djurets mörka bakfötter är tårna nakna förutom korta vita borstar vid klorna. Svansen är vid främre halvan uppdelad i en mörk ovansida och en vit undersida och svansens spets är helt vit. Påfallande är den rosafärgade stora näsan med framåtriktade näsborrar som påminner om grisens näsa.

Ekologi 
Enligt uppskattningar går arten på marken och den är nattaktiv. Vid undersökningar av magsäckens innehåll upptäcktes rester av daggmaskar, skalbaggar och av andra insekter.

Taxonomi 
Arten är nära släkt med andra näbbmusliknande råttdjur i underfamiljen Murinae som sammanfattas i Echiothrix-gruppen. De andra släkten är Echiothrix, Gracilimus, Melasmothrix, Paucidentomys, Tateomys och Waiomys (Melasmothrix och Tateomys listas ibland som en egen grupp).

Det vetenskapliga släktnamnet är sammansatt av de grekiska orden hyo (gris), rhino (näsa) och mys (mus). Det syftar på näsans form som liknar grisens tryne. Artepitet hedrar den tyska zoologen och författaren Gerolf Steiner. Steiner hade under pseudonymen Harald Stümpke publicerad den humoristiska essäen Bau und Leben der Rhinogradentia som beskriver en fiktiv däggdjursgrupp med långdragen nos som kan användas som ben. Även om boken var ett vetenskapligt skämt så hade Steiner i viss mån förutspådd upptäckten av Hyorhinomys stuempkei.

Status 
Fyndplatsen är ett naturskyddsområde. Illegala skogsavverkningar skulle vara skadlig för beståndet. Populationens storlek är inte känd. IUCN listar Hyorhinomys stuempkei med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Råttdjur
Muridae
Däggdjur i orientaliska regionen
Näsby, Salems socken

Näsby var en gård och ett tidigare säteri vid Bornsjön i Salems socken, nuvarande Salems kommun, Stockholms län. Näsby var en av Salems äldsta gårdar, platsen är ett lagskyddat fornminne med RAÄ-nummer: Salem 349:1.

Historik

Näsbys gård och tomt låg intill Bornsjöns sund mellan Bornö och fastlandet. Genom landhöjningen har sundet med åren förvandlats till sankmark. Platsen var bebodd redan under brons- och järnåldern som flera gravfält och stensättningar vittnar om. Efterleden ”by” tyder på vikingatida ursprung. Det är även möjligt att Bornöstenen ursprungligen stått här och senare flyttades till gården Bornö, där Näsbys ägare bodde en stor del av medeltiden.

Näsby omnämns första gången år 1403. I Stockholms tänkeböcker från 1474–1483 förekommer en Olaff Andresson i Näsby. År 1544 ägdes gården av adelsmannen Knut Andersson (Lillie). Vid den tiden bestod Näsby av tre gårdar.

Under 1600-talet omtalas Näsby som säteri. Stället redovisas på en lantmäterikarta från 1636. År 1682 slog dåvarande ägaren, friherren Fabian Carlsson Wrede, ihop Näsby med närbelägna säteriet Edeby. Därefter betecknas Näsby som ladugård tillhörande Edeby. I början av 1700-talet upphör uppgifterna om Näsby. Fortfarande på 1950-talet fanns den så kallade "Näsladen" som stod intill vägskälet mot Edeby cirka 200 meter väster om Näsby gamla tomt.

Idag återstår en bebyggelselämning efter Näsbys gamla tomt som omfattar minst fyra husgrunder inom ett område om cirka 220 x 60 till 140 meter, belägen norr om bruksvägen som går mellan Lundby parstuga och Bornö. Man kan hitta tydliga spår av Näsby i form av tegelfragment, gropar och vildvuxna fruktträd. Namnet lever kvar i Näshagen som är skogspartiet vilket skjuter ut mot norr i Bornsjön.

Noter

Källor
Informationstavla på platsen uppsatt av Salems hembygdsförening.

Externa länkar

Gårdar och torp i Salems kommun
Herrgårdar i Södermanland
Marcus Eriksson (basketspelare)

Marcus Per Eriksson, född 5 december 1993 i Uppsala, är en svensk basketspelare som spelar för tyska Alba Berlin i Basketball-Bundesliga.

Karriär
Erikssons moderklubb är Uppsala Basket, som han spelade för i Basketettan säsongen 2009/2010. Följande säsong flyttade han till Spanien för spel i Manresa. Eriksson spelade under sin tid i Spanien även för FC Barcelona Lassa och Gran Canaria. Han missade säsongen 2014/2015 efter att ha slitit av korsbandet.

Eriksson blev vald som 50:e totalt i NBA:s draft 2015 av Atlanta Hawks. Han var den tredje svensken efter Jonas Jerebko och Jeffery Taylor att bli draftad. 

I juli 2019 skrev Eriksson på ett fyraårskontrakt med tyska Alba Berlin.

Källor
Marcus Eriksson på Basketball-Reference.com

Noter

Svenska basketspelare
Spelare i FC Barcelona Bàsquet
Födda 1993
Levande personer
Män
Åke Nilsson (kanotist)

Karl Åke Nilsson, född 12 december 1937 i Nyköping, död 31 oktober 2005 i Nyköping, var en svensk kanotist. Han tävlade för Nyköpings KK.

Nilsson tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom, där han var en del av Sveriges lag som blev utslaget i semifinalen på herrarnas K-1 4 x 500 meter stafett. Övriga i laget var Carl von Gerber, Gert Fredriksson och Sven-Olov Sjödelius.

Källor

Noter

Svenska kanotister
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Födda 1937
Avlidna 2005
Män
Nore Martin

Carl Edvard Nore Martin, född 31 juli 1859 i Jakob och Johannes församling, Stockholm, död 28 juli 1922 i Johannes församling, Stockholm, var en svensk militär. 

Martin blev underlöjtnant vid (Första) Göta artilleriregemente 1880, löjtnant 1886, var styresman för Åkers krutbruk 1892–1905, blev kapten vid regementet 1894 och vid Andra Svea artilleriregemente (Upplands artilleriregemente) 1896, major i armén 1905, fälttygmästare samt chef för Arméförvaltningens artilleridepartements militärbyrå från samma år, major vid Göta artilleriregemente samma år, överstelöjtnant i armén 1908, vid Smålands artilleriregemente från 1912 och överste i reserven 1913. Han invaldes som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 1903. Martin är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Martin, Edvard Nore på SvenskaGravar.se

Noter 

Överstar i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1859
Avlidna 1922
Män