kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Abarth 2200

Abarth 2200 är en GT-bil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Abarth mellan 1959 och 1963.

Abarth 1600/2200/2400
I mitten av 1950-talet hade Carlo Abarth varit framgångsrik med sina tävlingsversioner av Fiat 500. Sporrad av framgången beslutade han sig att bygga en egen gran turismo, baserad på den sexcylindriga Fiat 1800. 

Bilen, som presenterades på bilsalongen i Turin hösten 1959, byggdes på ett kortat Fiat-chassi med torsionsfjäring fram, stel bakaxel upphängd i längsgående bladfjädrar och skivbromsar från Girling runt om. Motorn förstorades och trimmades med bland annat tre Weber tvåportsförgasare. Karossen, byggd i aluminium, ritades av Giovanni Michelotti och byggdes av Carrozzeria Allemano. Den fanns i både täckt och öppet utförande.

Abarth erbjöd även en mindre, fyrcylindrig version kallad Abarth 1600, med kortare hjulbas och motor från OSCA.

1962 kom den uppdaterade Abarth 2400 med större motor och karossen modifierad av Ezio Ellena. Modellen hann bara byggas under två år innan tillverkningen av Abarths stora GT-bil avslutades.

Motor

Noter

Externa länkar

 FCA Heritage 

Sportbilar
Bakhjulsdrivna fordon
Lanseringar 1959
Primærrute 12

Primærrute 12 är en cirka 129 km lång väg (primærrute) på Jylland i Danmark. Den går mellan E20 vid Esbjerg och primærrute 13 vid Viborg. Längs större delen av sträckan trafikeras den av 3-8 000 fordon per dygn.

Referenser

Vägar i Danmark
Primærrute 13

Primærrute 13 är en cirka 138 km lång väg (primærrute) på Jylland i Danmark. Den går mellan E45 i Vejle och E45 mellan Randers och Ålborg. Dess sträckning är mer rak än E45, som går åt öster över Århus. Längs större delen av sträckan trafikeras den av 5-10 000 fordon per dygn.

Referenser

Vägar i Danmark
Visby IF Gute HK

Visby IF Gute HK är handbollsföreningen inom Visby IF Gute, som bildades 1968 genom sammanslagning av Gotlands två främsta handbollsföreningar, IF Gute och Wisby IF. En viktig orsak till sammanslagningen var att man ville avancera i seriespelet på herrsidan, vilket också lyckades när laget gick upp i division II. Under 1970-talet kunde även damlaget uppvisa framgångar då man avancerade till division III. Det var dock herrlaget som satte Gotland på idrottskartan på allvar då man spelade tre säsonger i Allsvenskan, som då var den högsta serien. Detta skedde 1980/1981 (ur efter kvalförlust) och 1982/1983-1983/1984. Säsongen 1983 vann laget även utomhus-SM. Klubben har på senare år haft problem med spelarförsörjningen, damlaget är nedlagt och herrlaget har periodvis lagts i malpåse. Herrlaget spelar säsongen 2022/2023 i division II.

Källor

Externa länkar 
 

Handbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1968
Sportklubbar i Visby
Arbetets frihet

Arbetets frihet var en dagstidning som började komma ut 10 oktober 1924 och var dagstidning till juli 1943 då den blev tidskrift till nedläggningen den 3 november 1967Tidningen hade ett utgivningsuppehåll från 1 januari 1927 till 4 mars 1927.Tidningen fullständig titel var hela tiden Arbetets Frihet.
Redaktionsort  var hela tiden i Sundsvall där organisationens huvudkontor låg. Tidningen hade en organisationsanknytning till Centralförbundet för arbetets frihet. 

Den politisk tendens anges av KB vara neutral i början sedan borgerlig neutral. Organisationen Arbetets frihet skildrades i boken  Arbetets frihet - Bolagslakej eller frihetsrörelse? av Peter Frändén 2013. Arbetets Frihet, som den hette, hade bildats i Bräcke 1923 som en strejkbrytarorganisation och skulle under det följande decenniet komma att engagera sig även på många områden i arbetslivet som till exempel vägarbeten, byggnadsarbeten, stuveriarbeten, lantarbeten och kommunala arbeten. Så skriver tidningen LT i sin recension av boken. Att en organisation som organiserade strejkbrytare med skulle vara neutral är ett falskt påstående- LT fortsätter: AF stod redan från början på en starkt konservativ grund, där man betonade individualism, personlig äganderätt, näringslivets frihet och nationalism och man riktade häftig kritik mot de socialistiska organisationerna.

Utgivningsrekvens var en gång veckan fredagar till 16 juli 1943 därefter blir den tidskrift med minskande utgivning. 2 per månad till 1955 och efter 1959 mindre än 1 nummer per månad. Periodisk bilaga var Skogarnas Annonsblad under 1924-1925.

Tryckning 
Förlaget hette Centralförbundet för arbetets frihet i Sundsvall till 31 dec 1941 och blev sedan Tidningsföreningen Arbetets frihet u.p.a i Sundsvall till 1967. Tidningen trycktes bara i svart färg med antikva som typsnitt och de stora satsytorna gav ett intryck av dagstidning. Satsytan var först stor 58x38 cm  men från 1942 i tabloidformat. Sidantal i tidningen var mestadels 4 sidor i början. 1948-1965 trycktes 8-12 sidor, som mot slutet minskade till 4 sidor igen. Priset för tidningen var 1 kr 1924 sedan 3,75 kr till 1951. 1952 till 1957 var priset 6 kr och det var som högst 10 kr 1965. Upplagan var runt 10 000 exemplar till 1952 och sedan finns inga uppgifter.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar grundade 1924
Tidskrifter nedlagda 1967
Viktor Krüger

Viktor Krüger, född 19 februari 2000, är en svensk fotbollsspelare (försvarare) som spelar för Gais i Superettan.

Krüger tillhörde Kalmar FF:s akademi fram till säsongen 2020 då han blev uppflyttad till A-laget. På grund av konkurrenssituationen lånades han ut till Oskarshamns AIK i Division 2 i två raka säsonger för att få speltid. Inför säsongen 2022 värvades Krüger av Gais som vid tidpunkten spelade i Ettan södra. I och med att samma Gais samma säsong avancerade till Superettan tecknade Krüger ett tvåårskontrakt över säsongerna 2023 och 2024.

Källor 
Victor Krüger på fotbolltransfers.com

Noter 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Kalmar FF
Spelare i Oskarshamns AIK
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Spelare i Superettan
Födda 2000
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 2000-talet
Arg max

Arg max är en invers funktion till det matematiska begreppet maximum.

Om  är det största värdet (maximum) av en funktion för olika värden av x,

så är  det värdet på x som ger det största värdet.

Exempelvis har sinusfunktionen ett högsta värde (på y-axeln) 

men detta inträffar för ett ingångsvärde (på x-axeln) som är 

Matematisk analys
Ordningsteori
Fabian Rieder

Fabian Rieder, född 16 februari 2002, är en schweizisk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Rennes och Schweiz landslag.

Klubbkarriär 
Rieder är en produkt från Young Boys akademi. Han debuterade i Schweiziska superligan den 17 oktober 2020 i en 0–0-match mot Servette.

Den 31 augusti 2023 värvades Rieder av franska Rennes, där han skrev på ett fyraårskontrakt.

Landslagskarriär 
I november 2022 blev Rieder uttagen i Schweiz trupp till VM 2022. Rieder debuterade för Schweiz landslag den 24 november 2022 i öppningsmatchen mot Kamerun i VM 2022.

Källor

Noter 

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Spelare i BSC Young Boys
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 2002
Levande personer
Män
Personer från kantonen Bern
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Telus International

TELUS International är ett multinationellt IT-företag med 68 000 anställda. Företaget grundades 2005 i Kanada och är ett dotterbolag till Telus Corporation.

Den 3 februari 2021 börsnoterades TELUS International på Toronto Stock Exchange och New York Stock Exchange.

Kontor 
TELUS International har kontor i Europa, Asien samt Nord- och Centralamerika. Företaget är känt för sin inspirerande arbetsmiljö och företagskultur som prioriterar de anställdas behov.

Utmärkelser 
2019 belönades TELUS International med guld i kategorin "Årets arbetsgivare för företagstjänster" vid Stevie Awards for Great Employers.

Referenser 

Företag listade på Toronto Stock Exchange
Företag listade på NYSE

Kanadensiska företag
IT-företag
Thale Rushfeldt Deila

Thale Rushfeldt Deila, född 15 januari 2000  i Skien, är en norsk handbollsspelare (vänsternia). Hon spelar sedan 2021 för Molde HK.

Klubbkarriär 
Rushfeldt Deila spelade först ungdomsfotboll för Sparta/Bragerøen och Stoppen och handboll för Reistad. Hon lärde sig spela handboll i klubben Reistad IL, där hennes tvillingsyster Live Rushfeldt Deila också spelade. Hon flyttade sedan till elitklubben Glassverket IF.  Där debuterade niometersspelaren i förstadivisionen den 8 februari 2017 mot Gjerpen IF.

Efter säsongen 2017–2018, under vilken Deila gjorde totalt 96 mål för Glassverket, flyttade hon till Fredrikstad BK.  Hon spelade tre säsonger för Fredrikstad BK. Efter detta skrev hon kontrakt med Molde HK.

Landslagskarriär 
Deila har spelat 34 landskamper för det norska U18-laget, där hon har gjort 110 mål. Hon vann en silvermedalj vid U18-EM 2017. Året därpå var hon en del av den norska truppen vid U18-VM 2018. Hon spelade sedan fem gånger för det norska U-20 laget. Den 8 oktober 2021 debuterade Deila i det norska B-landslaget. Hon har spelat fyra matcher i B-landslaget.

Den 21 april 2022 debuterade hon för det norska landslaget. Deila blev sedan uttagen i Thorir Hergeirssons nettotrupp inför EM 2022. Vid EM 2022 vann hon titeln med Norge. Hon fick lite speltid i EM turneringen och stod bara för 2 mål i turneringen.

Privatliv 
Hon är dotter till fotbollstränaren Ronny Deila och tvillingsyster till handbollsspelaren Live Rushfeldt Deila. Den tidigare fotbollsspelaren Sigurd Rushfeldt är hennes farbror.

Referenser 

Levande personer
Kvinnor
Födda 2000
Norska handbollsspelare
Europamästare i handboll
Norska idrottare under 2000-talet
Personer från Skien
Otto Åstrand

Otto Åstrand, född den 11 maj 1822 i Livgardet till häst församling, Stockholm, död den 13 maj 1870 i Stockholm, var lärare vid avdelningen för blinda på Manillaskolan i Stockholm.

Biografi
Åstrand var son till gardisten Gustaf Åstrand och hans hustru Eva Wahlström.

Han konstruerade flera olika hjälpmedel för blinda varav en skrivapparat för tre sorters blindskrift (Moolska, braillska och catinska systemet) som användes vid blindskolorna fram till 1925. Åstrand vann pris i Dublin för skrivapparaten och förärades med konungens medalj i guld för medborgerlig förtjänst.

Han tilldelades Litteris et Artibus 1867.

Åstrand var gift med Ida Åstrand (född Waller), tillika  lärare vid avdelningen för blinda på Manillaskolan i Stockholm, samt far till blindskolepedagogen Gustaf Åstrand rektor vid Tomteboda blindinstitut.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 Åstrands-maskinen Läst 9 december 2022.

Män
Födda 1822
Avlidna 1870
Svenska lärare under 1800-talet
Lärare från Stockholm
Mottagare av Litteris et Artibus
Division III i fotboll 1961

Division III i fotboll 1961 var 1961 års säsong av Division III. Serien bestod av tolv serier med tio till tolv per serie. De tolv seriesegrarna uppflyttades till division II 1962. De tre sämst placerade lagen i respektive division III-serie nedlfyttades till division IV till nästkommande säsong.

Serier

Norra Norrland

Antalet lag i serien minskades till nio till nästkommande säsong.

Mellersta Norrland

Södra Norrland

N1: Fagerviks GF drog sig ur seriespel efter säsongen, 1964 sammanslogs föreningen med Wifsta/Östrands IF i Wifsta/Östrands-Fagerviks IF.
N2: Ljusne AIK kvarstod i division III för att fylla den vakans som uppstod när Fagerviks GF drog sig ur seriespel.

Norra Svealand

Östra Svealand

Västra Svealand

N1: Arvika BK och Arvika FF sammanslogs efter säsongen i IFK Arvika.

Nordöstra Götaland

Nordvästra Götaland

Mellersta Götaland

Sydvästra Götaland

Sydöstra Götaland

Södra Götaland

Källor
Tabeller säsongen 1961

Fotboll i Sverige 1961
1961
Fotbollssäsongen 1961
Kalitin

Kalitin (på 1600-talet ofta Callentin) var en svensk adelsätt av ryskt ursprung och en av de så kallade bajorsläkterna.

Ätten Kalitin, på ryska ”Kalitín” (Калитин), var den enda bajorsläkten som hade djupa rötter i Novgorod. Dessa gick tillbaka till Republiken Novgorods tid, dvs. före 1478. Moskvastatens maktövertagande detta år medförde emellertid en långtgående ersättning av den gamla novgorodiska eliten med en ny moskovitisk, och detta ledde till att även den adliga släkten Kalitin, som inte var aristokratisk men i besittning av många byar, sjönk i status. Vissa grenar degraderades till så kallade svojezemtsy, den socialt allra lägsta kretsen av jordägare. Det är oklart exakt hur den förste släktmedlemmen i svensk tjänst, Mikita Ivanovitj Kalitin, var släkt med den först kände släktrepresentanten Mikifor Kalitin (andra hälften av 1400-talet), men sannolikt var han dennes sonsons sonsons son. (Det ryska namnet ”Mikita” har den mer officiella formen ”Nikita”, som är den som anges i svenska genealogier och är den idag dominerande, men Kalitin nämns i historiska källor som ”Mikita”.)

Mikita Kalitin var den ende av de ryska adelsmännen i svensk tjänst (bajorerna) som hade haft gods i Ingermanland före det Ingermanländska kriget. Medan svenska styrkor under Jacob De la Gardie höll Novgorod 1611–1617 under den Stora Oredan hörde han till det svenska partiets ivrigaste anhängare. Han tog bland annat del i den beskickning från Novgorod till Stockholm (1611–1613) som skulle bjuda in en av Karl IX:s söner att bli storfurste över Novgorod. Därigenom var han också en av de få Novgorodbor som hade träffat prins Karl Filip, som i Novgorod i ett antal år formellt skulle erkännas som storfurste. Väl återkommen från Sverige deltog Kalitin bland annat i den svensk-novgorodiska belägringen av staden Pskov 1615 och var under andra hälften av 1610-talet rysk ståthållare under svenskt överbefäl på den ingermanländska fästningen Jamgorod. Kalitin förlänades efter 1617 ett relativt stort gods i Ingermanland och erhöll också 2 juli 1620 svenskt adligt  sköldebrev som den andra i ordningen av de nyinkomna ryska ätterna. Det skulle emellertid dröja till 1723 innan ätten genom hans sonsons son (?) introducerades på Sveriges Riddarhus under nummer 1738 bland adliga ätter.

Det är svårt att bringa reda i de tre första svenska generationerna i ätten Kalitin, vilket inkluderar Mikita Kalitins giften, och svenska genealogiska uppgifter är ofullständiga och osäkra. Under Stora nordiska kriget kämpade emellertid ett stort antal släktmedlemmar i Karl XII:s arméer och flera hamnade i rysk krigsfångenskap. Efter riksdelningen 1809 var släktgrenar verksamma såväl i Sverige som i det ryska Storfurstendömet Finland. Ätten avskrevs som utslocknad på Sveriges riddarhus vid 1862–1863 års riksdag, men det är möjligt att den ännu lever utomlands, detta kan bland annat gälla eventuella ättlingar till två söner till stadsfiskalen i Fredrikshamn Rabbe Ulrik Kalitin (1775–1830).

Källor

Svenska adelsätter
Qamar-ol-Moluk Vaziri

Qamar-ol-Moluk Vaziri, född 1905, död 1959, var en iransk sångare. Hon blev känd som "den persiska musikens drottning".   

Hon var mezzo-sopran och blev känd för sin repertoar av persisk vokalmusik (radif-e âvâz), särskilt tasnif och tarâna. Hon debuterade 1924 och blev samma år, på Grand Hotel i Teheran, den första kvinnliga artisten i Iran att uppträda obeslöjad offentligt inför en könsblandad publik,  under en tid när nästan alla iranska kvinnor fortfarande levde i harem.

Referenser

Personer i Iran under Pahlavidynastin
Kvinnor
Födda 1905
Avlidna 1959
Iranska sångare
Sångare under 1900-talet
Personer i Iran under 1900-talet
Personer från provinsen Qazvin
Qudsia Begum av Bhopal

Qudsia Begum av Bhopal, född 1801, död 1881, var regerande begum (drottning) av Bhopal i Indien 1819-1837. 

Hon var dotter till nawab (kung eller furste) Ghous Mohammad Khan av Bhopal. Hon gifte sig 1817, vid en ålder av sexton år, med Nazar Mohammad Khan, som avled i en olycka 1819, strax före hennes trontillträde. Paret fick en dotter. 

Hennes far avled 1819, och hon blev som nybliven änka med en dotter den första kvinna som besteg Bhopals tron och som regerade i sin egen rätt i strid med islamiska konventioner, och lät dessutom utropa sin tvååriga dotter till sin tronföljare. 

Han regerade i arton år med auktoritet och genomförde reformer inom det administrativa och rättsliga området. Hon visade diplomatiska färdigheter, som säkerställde tillfredsställande förbindelser med Storbritannien. Qudsia Begum demonstrerade offentligt sina militära färdigheter, övertygad om att kvinnors potential var lika med mäns: hon använde vapen med självförtroende och visade sig offentligt på hästryggen eller elefantryggen för att tysta de män som ogillade hennes uppstigning till de högsta nivåerna av makt. Hans samtida blev snart övertygade om att Qudsia var en lämplig person att leda ett land även i krig, och att säkra en instabil ekonomi och att tillgodose Bhopalis välfärd.

1837 beslutade Qudsia att abdikera till förmån för sin enda dotter Sikandar och svärson Jahangir Mohammad Khan. Hon fortsatte att påverka det offentliga livet i furstendömet även under sitt barnbarn Shah Jahans regeringstid. Begumen bidrog med en stor summa till byggandet av järnvägarna i Bhopal, 1868, byggda av den skotske ingenjören David Cook. Det utgjorde också grunden för vattensystemen och rörledningarna.

1877 bjöds hon in till hovet i Delhi, som leddes av vicekungen Lord Robert Bulwer-Lytton, till en officiell ceremoni där drottning Victoria officiellt erbjöds titeln kejsarinna av Indien.

Referenser 

Kvinnliga regenter under 1800-talet
Födda 1801
Avlidna 1881
Kvinnor
Personer i Indien under 1800-talet
Personer från Madhya Pradesh
Tokyo Rainbow Pride

Tokyo Rainbow Pride (japanska: 東京レインボープライド) är en årlig pridefestival i Tokyo i Japan som arrangerats varje år sedan 2012.

Den första prideparaden i Tokyo hölls den 28 augusti 1994 med omkring  deltagare och gick mellan två parker i stadsdelen Shibuya. Den var inte så festlig som dagens parader och många deltagare hade solglasögon eller ansiktsmasker för att kunna vara anonyma. Värdstaden Tokyo avlöstes senare av Osaka och Sapporo vid flera tillfällen. År 2012 kompletterades prideparaden i Tokyo med olika arrangemang i Yoyogiparken. 

Premiärminister Shinzo Abes hustru Akie Abe deltog i paraden 2014 tillsammans med  deltagare.

Festivalen växte år för år och besöktes av  personer 2018. Året efter deltog  mer än  personer i prideparaden och omkring  besökte  tvådagarsfestivalen i Yoyogiparken där paraden började och slutade. 

Tokyo Rainbow Pride ställdes in 2020 och 2021 på grund av Covid-19-pandemin och 2022 begränsade arrangörerna antalet deltagare. Totalt  personer besökte den tre dagar långa festivalen och  deltog i prideparaden.

Källor

Externa länkar

HBTQ-festivaler
Evenemang i Tokyo
Återkommande evenemang med premiär 2012
Återkommande evenemang i april
1997 GD15

1997 GD15 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 april 1997 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1997
Stig Freyschuss

Stig Karl Lennart Freyschuss, född den 1 juni 1922 i Göteborg, död den 28 september 2023, var en svensk mikrobiolog.

Efter studentexamen i Stockholm 1943 avlade Freyschuss filosofie kandidatexamen vid Stockholms högskola 1948 och filosofie licentiatexamen där 1952. Han blev assistent vid Kungliga Tekniska högskolan 1948, anställd vid Svenska träforskningsinstitutet 1950 och forskare vid Nynäs oljeraffinaderi i Nynäshamn 1952. Freyschuss var föreståndare för mikrobiologiska institutionen vid Svenska träforskningsinstitutet 1954–1957 och för Skogsindustrins vattenlaboratorium 1958–1965 samt verkställande direktör för Institutet för vatten- och luftvårdsforskning 1966–1982. Han invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1973.

Stig Freyschuss var son till disponent Nils Freyschuss och Lilly, född Pettersson. Han gifte sig 1958 med docent Ulla Naumburg (1932–2014), dotter till ingenjör Vitalis Naumburg och Viola, född Ede.

Källor 

  
 
 Stig Freyschuss på Familjesidan.se

Svenska mikrobiologer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Svenska biologer under 1900-talet
Forskare från Göteborg
Svenska hundraåringar
Födda 1922
Avlidna 2023
Män
Edvin Lagman

Edvin Andersson Lagman, född 3 mars 1919 i Spithamn i Estland, död 8 januari 2001 i Linköping i Sverige, var en estlandssvensk språkforskare.

Lagman föddes i Spithamn i Läänemaa i Estland 1919 som son till Anders Kristjansson Lagman (1882–1976) och Pauline Alexandersdotter Lagman (f. Blees; 1886–1967). Han gick på det svenskspråkiga gymnasiet Svenska privatgymnasiet i Hapsal där han tog examen 1937 och studerade därefter vid Tartu universitet och arbetade i början av 1940-talet som gymnasielärare vid Svenska gymnasiet i Hapsal. 

Som de flesta estlandssvenskar flydde han till Sverige efter den sovjetiska ockupationen under andra världskriget, och kom till Sverige 1943. Därefter studerade han vid Uppsala universitet 1943–1947 och blev fil. mag. vid Stockholms högskola 1947, fil. lic. 1954 och fil. dr. 1958 med avhandlingen Studier över Nuckömålets nominala ordbildning och blev sedan docent där. Ursprungligen behandlade hans licentiatavhandling slaviska språk, men en bit in i licentiatstudierna bytte han ämne till nordiska språk i stället. Under 1940- och 1950-talet arbetade han som gymnasielärare i svenska, tyska och franska på Gubbängens gymnasium i Stockholm. Han var ordförande för den estlandssvenska kulturföreningen Svenska Odlingens Vänner åren 1957–1966 och var under många år redaktör för tidskrifterna Kustbon och Estlandssvenskarna.

1967 etablerades en filial till Stockholms universitet i Linköping (sedermera Linköpings högskola och sedan Linköpings universitet) och Lagman blev då filialens förste lektor. Lagman var även drivande i att högskolan skulle få en självständig filosofisk fakultet jämte den tekniska fakulteten och den medicinska fakulteten när högskolan bildades 1967.

Lagman hade själv nuckömål som modersmål, en estlandssvensk dialekt, och arbetade med dialekterna på Nuckö, Nargö samt Vippal och Korkis. Brodern Herbert Lagman (1916–2007) blev även han fil. dr. vid Stockholms universitet 1971 med avhandlingen Svensk-estnisk språkkontakt. Edvin Lagman gifte sig 1947 med Elna Lagman (f. Pettersson; 1924–2013). De ligger begravda på Östra griftegården i Linköping.

Publikationer (urval) 
 Oras, Ants & Lagman, Edvin (1945). Eesti-rootsi sõnaraamat = Estnisk-svensk ordbok
 Lagman, Edvin (1958). Studier över Nuckömålets nominala ordbildning.
 Lagman, Edvin, Bergman, Gösta & Hultman, Charles (1964). Bergvalls ordlista för grundskolan.
 Aman, Viktor & Lagman, Edvin (red.) (1961). En bok om Estlands svenskar 1 Bosättningsområde, historia, andra världskriget och överflyttningen till Sverige, folklig kultur.
 Aman, Viktor & Lagman, Edvin (red.) (1979). En bok om Estlands svenskar 3 A Estlandssvenskarnas språkförhållanden.
 Aman, Viktor & Lagman, Edvin (red.) (1990). En bok om Estlands svenskar 3 B Estlandssvenskar berättar : dialekttexter med översättning och kommentar

Utmärkelser 
 1993 – Stipendium till Harry Martinsons minne

Referenser 

Födda 1919
Avlidna 2001
Män
Personer från Läänemaa
Estlandssvenskar
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Alumner från Stockholms universitet
Estländska forskare under 1900-talet