kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rauma-Repola Oceanics

Rauma-Repola Oceanics var ett finländskt teknologi- och varvsföretag. Det var Rauma-Repola Oy:s undervattensteknikgrupp, senare ett dotterbolag, som i slutet av 1987 levererade Mir-1 och Mir-2-ubåtarna till den sovjetiska vetenskapsakademin.

Rauma-Repola Oceanics utvecklade civila forskningsubåtar under 1980-talet på uppdrag av och i samarbete med Sovjetunionens vetenskapsakademi. Sovjetunionen hade ursprungligen försökt beställa fartygen från Kanada, men detta hade hindrats av Nato-ländernas teknologiexport

Mir-ubåtarna tillverkades av Lokomo-fabriken i Rauma-Repola. Fartygens tryckkammare var gjorda av specialstål utvecklat av Lokomo, som ersatte det svårhanterliga titanet.

Oceanics-gruppen var en del av Rauma-Repolas offshoreindustri, men slogs i slutet av 1988 samman till företagets Development Units-grupp.

I Oceanics-gruppen ingick dyksystemstillverkaren Drass S.p.A. köpt av Rauma-Repola från Italien, det Helsingfors-baserade designkontoret Malmari & Winberg Oy och det brittiska dotterbolaget Osel Group Ltd. Koncernen verkade under några år efter färdigställandet av Mir-fartygen och levererade bland annat dyksystem till Sydkorea. I början av 1990-talet bytte Rauma Oceanics namn till Rauma Ecoplanning Oy, som fokuserade på miljöteknik. Kunskapen som förvärvats inom djuphavsteknik tillämpades på högtrycksteknik och företaget började utveckla superkritisk koldioxidteknologi i samarbete med VTT och i den paneuropeiska forskningsorganidationen Eureka. Företaget skötte även underhållet av Mir-fartygen i Tammerfors.  Verksamheten avbröts efter på tryckningar av USA och den återstående finländska verksamheten i Mir-projektet såldes till Rysslands vetenskapsakademi.

Under andra hälften av 1990-talet såldes Rauma-Repola Ecoplanning Oy till det svenska kemiteknikföretaget Chematur Engineering AB.

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Rauma-Repola Oceanics på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Ej längre existerande finländska företag
Företag i Raumo
Torben Harder

Torben Harder, född 1970, är en dansk vattenpolospelare. Han har vunnit 24 danska mästerskap med Frem Odense, fler danska mästerskap än vad någon annan har vunnit i en lagsport.

Referenser

Noter 

Danska vattenpolospelare
Danska idrottare under 1900-talet
Danska idrottare under 2000-talet
Födda 1970
Levande personer
Män
Danska mästare
Rodrigo Lara

Rodrigo Lara Bonilla, född 11 augusti 1946 i Neiva, död 30 april 1984 i Bogotá, var en colombiansk advokat och politiker. Han tjänstgjorde som justitieminister under president Belisario Betancur och mördades på order av Pablo Escobar för att ha åtalat kokainhandlare, främst medlemmar av Medellínkartellen.

Referenser 

Födda 1946
Avlidna 1984
Personer som blivit mördade i Colombia
Män
Colombianska jurister
Personer i Colombia under 1900-talet
Fondtorgsnämnden

Fondtorgsnämnden är en svensk statlig förvaltningsmyndighet med uppgift att upphandla, granska och kvalitetssäkra fonderna i det svenska premiepensionssystemet.

Fondtorgsnämnden är en nämndmyndighet som leds av en nämnd med sju ledamöter som utses av regeringen. Mats Sjöstrand är nämndens ordförande. Nämnden biträds av ett kansli som som ansvarar för den löpande verksamheten och leds av en kanslichef Erik Fransson. Pensionsmyndigheten är värdmyndighet till Fondtorgsnämnden och upplåter lokaler samt sköter adminsitrativa och handläggande uppgifter åt Fondtorgsnämnden.

Fondtorgsnämnden ska upphandla ett brett urval av fonder med hög kvalitet och olika riskprofil till premiepensionens fondtorg samt ingå fondavtal med fondförvaltare som erbjuder fonder på fondtorget. Fondtorgsnämndens uppgifter regleras i lag: lagen (2022:759) om Fondtorgsnämnden, lagen (2022:760) om upphandling av fonder till premiepensionens fondtorg samt 64 kap. socialförsäkringsbalken.

Fondtorgsnämnden inledde sin verksamhet den 20 juni 2022, då den lagstiftning som reglerar nämndens verksamhet trädde i kraft.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Myndigheter i Stockholm
Högskärsvraket

Högskärsvraket är ett vrak utanför Högskär i Oxelösunds kommun. Fartyget är identifierat som den holländska flöjten Jungfru Catharina, som sjönk 1747.

Det är okänt när Jungfru Katarina byggdes, hon är identifierad i skeppsarkiven första gången 1740. Med sin kapten Dirck Pietersen Reuwekamp gjord hon flera resor mellan Amsterdam och hamnar i Baltikum, bland annat Narva, Danzig, Pärnu, Königsberg, Stettin och Sankt Petersburg. I juli 1747 styrde hon in i Östersjön för sin sista resa. En tidningsartikel noterar att hon efter att ha nått Sankt Petersburg 13 oktober låg vid Kronstadt i väntan på bättre väder då hårda nordliga vindar. I protokollen dokumenterades senare att hon 28 oktober gått på Salvorev. Besättningen verkar ha fått iland henne på Fårö, där lasten delvis lossats. Fartyget slet sig dock och drev ut till havs, över till Nyköpingsskäret, där fartyget sjönk. Dirck Pietersen Reuwekamp kom i brev att beklaga sig över hur bärgningen av vax och hampa från fartyget skett på Gotland. Andra delar av lasten bärgades från vraket 1748. Ombord på vraket har senare päträffats kalk och stångjärn i lastutrymmet.

Vraket påträffades på 1970-talet och fick först namnet Högskärsryssen, då det först antogs vara ett fartyg ur den ryska flottan som sjunkit under rysshärjningarna 1719. Noggrannare undersökningar visade dock på 1980-talet att det troligen rörde sig om ett fartyg av holländskt ursprung, och fortsatta arkivstudier gjorde att vraket på 1990-talet kunde identifieras som Jungfru Catharina. I dag ligger vraket halvt begravt i sanden på botten.

Källor 
 Rönnby, J & Adams, J. 1994. Expedition Högskär. i: Östersjöns sjunkna skepp. Tiden. Stockholm. Sid 90-101. 
 Rönnby, J. 1986. Marinarkeologisk rapport. Högskärsvraket, Oxelösund, Södermanland. Undersökningsetapp I. Högskärsprojektet / Baltic Divers DK.  
 Rönnby, J. 1987. Marinarkeologisk rapport. Högskärsvraket, Oxelösund, Södermanland. Undersökningsetapp II. Högskärsprojektet / Baltic Divers DK.  
 Rönnby, J. 1988. Marinarkeologisk rapport. Högskärsvraket, Oxelösund, Södermanland. Undersökningsetapp III. Högskärsprojektet / Baltic Divers DK.  
 Rönnby, J. 2004. En flygande Holländaren i Oxelösund. Kulturell mångfald i Södermanland del 2. Länsstyrelsen Södermanland. 2004.  
 Rönnby, S-E. 2002. Jungfru Catharina –en flygande holländare vid sörmlandskusten. Sörmlandsbygden. Södermanlands hembygdsförbunds årsbok.  
 Rönnby, J. 2023. Kapitalismens kajuta. i: Douglas, Carl (red). Vrak: havets rika historia. [Stockholm]: Bokförlaget Max Ström

Externa länkar 
 L1982:3147 Fartygs-/båtlämning, Fornlämning, RAÄ-nummer:Oxelösund 137

Skeppsvrak i Östersjön
Länsbyggmästare

Länsbyggmästare var en byggmästare inom ett län.

Länsbyggmästare i Sverige

Gävleborgs län
1841 Carl Axel Setterberg

Jönköpings län
Petter Georg Selvin

Kronobergs län
1852 Theodor Anckarsvärd

Skaraborgs län
Karl Johan Oskar Hedvall

Södermanlands län
Anders Sundström

Uppsala län
Nils Petter Bordin

Östergötlands län
1796 Mårten Olaus Beurling
1802–1808 Casper Seurling
1821–1837 Johan Holmberg
Gustav Wetterstedt

Övriga
Gustaf Rudvall
Oscar Sjöström
G Soffel
Olof Olsson
1834–1839 Carl Robert Palmér

Referenser

Byggmästare
Mårten Olaus Beurling

Mårten Olaus Beurling, född 1744 i Norrköping, Östergötlands län, död 6 oktober 1796 i Norrköping (Sankt Olof), Östergötlands län, var en svensk länsbyggmästare.

Biografi
Mårten Olaus Beurling föddes 1744. Han var son till järnsmeden Håkan Beurling och Anna Beata Boman i Norrköping. Beurling var gift med Hedvig Maria Planér och arbetade som länsbyggmästare i Östergötlands län. Han avled 1796 i Norrköping.

Utförda arbeten (urval)
Strå kyrka (1771).
Loftahammars kyrka (1775–1777).
Ringarums kyrka (1777–1779).
Tryserums kyrka (1782–1784).
Regna kyrka (1785–1787).

Referenser

Noter

Svenska byggmästare under 1700-talet
Födda 1744
Avlidna 1796
Män
Personer från Norrköping
Elitserien i bandy 2022/2023

Elitserien i bandy 2022/2023 inlleddes 28 oktober 2022 och är Sveriges högsta division i bandy för herrar säsongen 2022/2023. Villa Lidköping BK vann grundserien, men förlorade SM-finalen mot Västerås SK.

Förlopp
 Bollnäs GIF började inför säsongen spela sina hemmamatcher inomhus, då SBB Arena invigts oktober 2022 och ersatt Sävstaås IP.
 2 november 2022 beslutade sig AIK för att dra sig ur serien på grund av ekonomiska problem. Lagets matcher ströks ur serietabellen, som därmed blev ständigt haltande eftersom inget ersättningslag sattes in, trots att det hela skedde tidigt under säsongen.

Klubbar
Lag 1–13 från grundserien av Elitserien 2021/2022, segraren i Allsvenskan 2021/2022 kvalificerade sig direkt för vidare spel i högsta divisionen.

* – inomhus (bandyhall)

Tabell

Slutspel 
Lag 7–10 spelar åttondelsfinaler efter UEFA-modell (med hemma- och bortamål). Lag 1–6 är direktkvalificerade till kvartsfinal. Kvartsfinaler och semifinaler avgörs i bäst av fem matcher medan finalen avgörs i en match.

Slutspelsträd

Åttondelsfinaler

IK Sirius - IFK Motala

Hammarby IF - Vetlanda BK

Kvartsfinaler

Villa Lidköping BK - IK Sirius

Bollnäs GoIF - Broberg/Söderhamn IF

Västerås SK - Vetlanda BK

Sandvikens AIK - Edsbyns IF

Semifinaler

Villa Lidköping BK - Bollnäs GoIF

Västerås SK - Edsbyns IF

Final

Villa Lidköping BK - Västerås SK

Kval till Elitserien 2023/2024 

I kvalet deltar lag 12-13 från Elitserien och lag 2-3 från Allsvenskan. De fyra lagen spelar ett gruppspel där de två främsta kvalificerar sig för Elitserien 2023/2024.

Resultattabell

Källor

Externa länkar

Sport i Sverige 2022
Sport i Sverige 2023
Bandysäsongen 2022/2023
2022/2023
ST Camelopardalis

ST Camelopardalis är en ensam stjärna i mellersta delen av stjärnbilden Giraffen. Den har en skenbar magnitud som varierar 6,3 – 8,5 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 1,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 2 000 ljusår (ca 600 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -12 km/s.

Egenskaper
ST Camelopardalis är en röd till orange jättestjärna  av spektralklass C5,4(N5), och är en kolstjärna. Den har en radie som är ca 244 solradier och har ca 4 500 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 3 400 K.

ST Cam är en halvregelbunden variabel stjärna. Det är dubbelperiodisk, med de två pulseringsperioderna P0 och P1 lika med 368,6 respektive 201 dygn.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/22552/stcamelopardalis.

		
Stjärnbilden Giraffen
HD-objekt
Röda jättar
Halvregelbundna variabler
Kolstjärnor
Petter Andersson Lindstrand

Petter Andersson Lindstrand, född 6 januari 1726 i Västra Stenby församling, Östergötlands län, död 12 december 1817 i Västerlösa församling, Östergötlands län, var en svensk byggmästare.

Biografi
Petter Andersson Lindstrand arbetade som byggmästare och utsågs omkring 1775 till stiftsbyggmästare. Han arbetade ofta tillsammans med murmästaren Måns Månsson Lindgren som kom att utses till stiftsmurmästare. De byggde minst sju kyrkor tillsammans. Lindstrand byggde fem kyrkor på egen hand.

Utförda arbeten (urval)
Västerlösa kyrka.
Sya kyrka (1774).
Grebo kyrka (1772–1773).
Tjärstads kyrka (1775–1778).
Viby kyrka (1776–1777).
Rystads kyrka (1780–1783).
Normlösa kyrka (1784).
Herrberga kyrka (1795–1797).

Referenser

Noter

Svenska byggmästare under 1700-talet
Födda 1726
Avlidna 1817
Män
Personer från Västra Stenby socken
Måns Månsson Lindgren

Måns Månsson Lindgren, född 1726 i Sankt Lars församling, Östergötlands län, död 6 juni 1790 i Linköpings församling, Östergötlands län, var en svensk murmästare.

Biografi
Måns Månsson Lindgren arbetade som murmästare och utsågs omkring 1775 till stiftsmurmästare. Han arbetade ofta tillsammans med byggmästaren Petter Andersson Lindstrand som kom att utses till stiftsbyggmästare. De byggde minst sju kyrkor tillsammans.

Utförda arbeten (urval)
Sya kyrka (1774).
Viby kyrka (1776–1777).
Tjärstads kyrka (1775–1778).
Rystads kyrka (1780–1783).

Referenser

Noter

Födda 1726
Avlidna 1790
Män
Personer från Sankt Lars socken
Personer i Sverige under 1700-talet
Rubbestad

Rubbestad är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Axel Rubbestad (1888–1961), svensk riksdagspolitiker
 Michael Rubbestad (född 1980), svensk riksdagspolitiker

Svenska efternamn
Gérard Marciano

Gérard Marciano är en person som förekommer i två romaner av den franske författaren Patrick Modiano. Han omnämns första gången kort i En stamtavla (2005, utgiven på svenska 2015 i översättning av Kristoffer Leandoer) och är en av flera återkommande bifigurer i Nätternas gräs (2012, utgiven på svenska 2013 i översättning av Anna Säflund-Orstadius). Med tanke på att En stamtavla är ett självbiografiskt verk är det möjligt att Marciano är en person som existerar eller har existerat. Han nämns närmast i förbigående mot slutet av berättelsen. Året är 1966 och Marciano syns på ett förbrytarfoto som visas upp för författaren under ett polisförhör.

Marciano förekommer desto oftare i Nätternas gräs. Han nämns genomgående i berättelsen, ungefär tjugofem gånger. Likväl är det ytterst lite man som läsare får veta om honom. Det rör sig om till synes ovidkommande detaljer – kortväxt, mörkhårig, ljushylt, litet ärr i ansiktet, född i Casablanca, vissa konstnärsdrömmar – och att han tycks tillhöra en grupp människor som möts på Hotel Unic i Montparnasse, ett slags kriminellt gäng som har varit inblandat i en "otäck historia" som bär vissa likheter med Mehdi Ben Barkas försvinnande i oktober 1965. Marciano är en av flera personer i både berättelsens och samhällets utkant, "gestalter som har suddats ut med tiden, vars röster har blivit ohörbara". Hans roll i handlingen förblir oklar, han är närmast att betrakta som en statist, men en statist som enligt berättaren inte ska glömmas bort, hur diffust minnet av honom än är.

Referenser

Franska litterära figurer
Litterära figurer av Patrick Modiano
Navigatori-klass

Navigatori-klassen var en klass av italienska jagare som byggdes 1928-1929 för Regia Marina (kungliga italienska flottan) och som var uppkallade efter italienska upptäcktsresande. De deltog i andra världskriget. Endast ett fartyg, Nicoloso Da Recco, överlevde kriget.

Design 
Dessa fartyg byggdes för Regia Marina som ett svar på de stora "contre-torpilleurs" jagarna av Jaguar- och Guépard-klasserna som byggdes för den franska flottan. Fartygen var betydligt större än andra samtida italienska jagare och klassades till en början som spaningskryssare ("esploratori"). De omklassades som jagare 1938.

Huvudbestyckningen bestod av 12-centimeterkanoner av en ny modell i tre dubbeltorn som kunde höjas i 45°. Torpedtuberna bestod av två trippelmontage, var och en ovanligt nog bestående av två 53,3 cm separerade av en 45 cm.

Maskineriet bestod av fyra pannor i två pannrum med stort avstånd till varandra samt två turbinrum. Den främre enheten drev babords axel och den bakre enheten drev styrbords axel. Fartygens sjötester genomfördes med överbelastat maskineri, vilket ledde till hastigheter på upp till 43,5 knop (80,6 km/h) som inte kunde uppnås under driftsförhållanden.

Fartygen var snabba, men visade sig sakna stabilitet och byggdes om i slutet av 1930-talet med klipperbågar, ökad bredd och en lägre överbyggnad.

Under kriget ersattes torpederna med tre 53,3 cm torpedtuber och extra luftvärnskanoner lades till.

Skepp i klassen

Referenser

Noter

Källförteckning 
 
 
 
 
 
 
 Shores, Cull & Malizia (1991). Malta: The Spitfire Year 1942. Grub Street. ISBN 0-948817-16-X

Vidare läsning

Externa länkar 

 "Navigatori class" from Uboat.net

Jagarklasser
Italienska örlogsfartyg under andra världskriget
Italienska örlogsfartyg
Italienska jagare
Italienska jagare under andra världskriget
Butaganzwa

Butaganzwa kan syfta på två kommuner i Burundi:
Butaganzwa, Kayanza
Butaganzwa, Ruyigi
Elias Andersson (ishockeyspelare)

Elias Andersson, född 22 maj 2002 i, är en svensk ishockeyspelare som säsongen 2022/23 spelar för Mörrums GoIS IK i Hockeyettan på lån från Tingsryds AIF. Anderssons moderklubb är Sörhaga/Alingsås HK och det var med dem som han började spela som junior. Efter ett par säsonger gick han vidare till Rögle BKs juniorer. Säsongen 2021/22 skrev han kontrakt med Tingsryds AIF och spelade med dem i Hockeyallsvenskan. Säsongen därpå lånades han ut till Nybro Vikings för spel i Hockeyettan och senare till Mörrums GoIS IK i samma liga.

Klubbkarriär

Referenser 
 

Födda 2002
Levande personer
Män
Spelare i Mörrums GoIS
Spelare i Nybro Vikings
Spelare i Tingsryds AIF
Svenska idrottare under 2000-talet
Svenska ishockeyspelare
Presens Impro

Presens Impro är en improvisationsteater som drivs av My Gudmundsdotter och Erik Broström.

Presens Impro driver podden Improsnack, där man diskuterar impro som humorform.

År 2022 var Presens Impro värd för komediprogrammet på Stockholm Fringe festival.

Källor 

Teater i Stockholm
Teatergrupper i Sverige
Marianne Bursie Wahlman

Marianne Bursie Wahlman, född 3 juli 1931, är en svensk textilformgivare.

Bursie Wahlman är född i Boden. Hon studerade vid Konstfack i Stockholm 1958–1963.

Offentlig konst
 Altarprydnad för kapell (Mölndals Lasarett)
 Mässhake ”Grön” (Mariakyrkan, Enebyberg)
 ”Blå Eld”, (SE-Banken, Uppsala)
 ”Horisont” (Andaktsrum Danderyds Sjukhus)
 ”Änglamark” (Mjölby Stadsbibliotek)
 ”Ringlek i Bodals Gård” (Föreningsgården Lidingö Kommun)
 Gobelin ”Stjärnan” (Danderyds Kyrka)

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 Atelje Bursie, egen webbplats
 Digitalt Museum, Upplands museum, Upplands Kungsängslilja Fritillaria Melagris

Svenska formgivare
Kvinnor
Födda 1931
Levande personer
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
My Gudmundsdotter

My Gudmundsdotter, född den 28 april 1984, är en svensk improvisationskomiker och skådespelare som driver improvisationsteatern Presens Impro tillsammans med Erik Broström. Hon gör en av rösterna och agerar som dockspelare i satirprogrammet Herr Talman på SVT. Gudmundsdotter gör tillsammans med Erik Broström och Amanda Lindmark podden Improsnack, där man diskuterar impro som humorform.

Källor 

Svenska komiker
Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1984
Levande personer
Kvinnor
Erik Broström

Erik Broström, född den 13 oktober 1981 i Stockholm, är en svensk improvisationskomiker och skådespelare. Han driver improvisationsteatern Presens Impro tillsammans med My Gudmundsdotter. Han gör en av rösterna och agerar som dockspelare i prisbelönta satirprogrammet Herr Talman på Sveriges Television.

Broström gör podden Improsnack tillsammans med My Gudmundsdotter och Amanda Lindmark där de diskuterar impro som humorform. Han gör också historiepodden Teach me Sweden tillsammans med Jonathan Rollins och filmpodden Håller den med Martin Soneby, Fanny Agazzi och Ola Aurell.

Källor 

Svenska komiker
Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1981
Levande personer
Män
Skådespelare från Stockholm
Tom Glynn-Carney

Tom Glynn-Carney, född 7 februari 1995 i Salford, är en engelsk skådespelare och sångare. Han är bland annat känd för rollerna som Peter Dawson i Dunkirk och som Aegon II Targaryen i House of the Dragon.

Biografi 
Glynn-Carney gick i skolan på Canon Slade School i Bolton och studerade därefter musikallinjen vid Pendleton College of Performing Arts. Han gick sedan på scenskolan Guildhall School of Music and Drama, medan han samtidigt deltog i professionella uppsättningar av Peter Pan och Macbeth.

Han fick sin första TV-roll 2013 då han medverkade i två avsnitt av Casualty. Därefter fick han huvudrollen som korpral Tony Armstrong i militärdramat The Last Post på BBC1. 

Glynn-Carney spelade 2017 Shane Corcoran i Jez Butterworth-pjäsen The Ferryman på Royal Court Theatre. Senare kom hela produktionen att flytta till West End och Gielgud Theatre, där han lämnade uppsättningen i oktober 2017. Samma år vann han en Emerging Talent Award på Evening Standard Theatre Awards för rollen.

Glynn-Carney gjorde sin långfilmsdebut i Christopher Nolan-filmen Dunkirk (2017), där han spelar Peter, sonen till en småbåtskapten som medverkade i räddningsaktionen för de instängda brittiska soldaterna vid Dunkerque. Sedan 2022 spelar han prins Aegon Targaryen i fantasyserien House of the Dragon på HBO.

Glynn-Carney är även sångare i ett indieband, Sleep Walking Animals.

Referenser

Externa länkar

Engelska skådespelare
Födda 1995
Levande personer
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Personer från Salford
Män
Prinsessan Estelles kulturstiftelse

Prinsessan Estelles kulturstiftelse, PREKS, är en allmännyttig stiftelse som bildades hösten 2019 på initiativ av Kronprinsessan Victoria och Prins Daniel. Prinsessan Estelles kulturstiftelse etablerar Prinsessan Estelles skulpturpark och arrangerar aktiviteter och konstpedagogiska program i samband med nya verk. Prinsessan Estelles kulturstiftelse verksamhet finansieras genom privata donationer. En grupp privatpersoner har tillsammans byggt upp ett grundkapital som möjliggjort stiftelsens existens.

Den konstnär som ges uppdraget att skapa verk för parken väljs av Prinsessan Estelles kulturstiftelse styrelse, som biträds av ett konstnärligt råd bestående av Richard Julin, konstnärlig ledare Accelerator i Stockholm, Lars Nittve, f.d. chef Tate Modern i London, Moderna Museet i Stockholm och M+ i Hong Kong, och Ann-Sofi Noring, ledamot av Konstakademien och f.d. vice museichef Moderna Museet i Stockholm. Prinsessan Estelles kulturstiftelse verksamhetsledare är 2022 Sara Sandström Nilsson f.d. gallerist och styrelseledamot för Statens Kulturråd.

Prinsessan Estelles skulpturpark är belägen i området Rosendal på Kungliga Djurgården.

Prinsessan Estelles skulpturpark 
2020 presenterade Prinsessan Estelles kulturstiftelse den amerikanska konstnären Alice Aycock. Utställningen var den första som arrangerades i Prinsessan Estelles kulturstiftelse regi och var konstnärens första separatutställning i Skandinavien. Under utställningen visades sex verk från skulpturserien Turbulences. Verket Hoop-La förvärvades av Prinsessan Estelles kulturstiftelse och blev det första permanenta verket i skulpturparkens samling, verket är beläget i närheten av Folke Bernadottes bro.

2021 valde Prinsessan Estelles kulturstiftelse den Dansk-Norska konstnärsduon Elmgreen & Dragset som årets konstnärer. Deras verk Life Rings förvärvades och är permanent placerat vid De Beesches väg intill vattnet mittemot Sjöhistoriska Museet.

2022 förvärvades skulpturparkens tredje permanenta verk, Wind Sculpture in Bronze I av den Brittisk-Nigerianska konstnären Yinka Shonibare. Verket invigdes den 2 juni 2022. Verket är placerat mellan Rosendals slott och Ståthållarängen. Under året samarbetade Prinsessan Estelles kulturstiftelse med 13 institutioner och det resulterade i parallella utställningar och konstpedagogiska program samt dans- och filmprojektet Captured Moments.

I oktober 2022 offentliggjorde Prinsessan Estelles kulturstiftelse att Charlotte Gyllenhammar valts ut som 2023 års konstnär. Verket blir det fjärde i skulpturparkens samling och det första att representera ett svenskt konstnärskap.

Referenser 

Skulpturparker i Sverige
Skulpturer på Djurgården

Stiftelser i Sverige