kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Accelerator (konsthall)

Accelarator är en svensk konsthall, som ligger i det tidigare Manne Siegbahnlaboratoriet i Frescati på Norra Djurgården i Stockholm. Utställningssalarna var tidigare  ett underjordiskt laboratorium för forskning inom acceleratorfysik. 

Accelerator invigdes i september 2019 med konceptkonstevenemanget “This progress” av den tysk-brittiske konstnären Tino Sehgal. Det drivs av Stockholms universitet och definierar sig som "en konsthall där konst, vetenskap och samhällsfrågor möts". Konsthallen samarbetar med bland andra Magasin III.

Källor
Nu invigs Accelerator – universitetets konsthall! på Stockholms universitets webbplats den 29 augusti 2019

Externa länkar
Accelerators webbplats
Konsthall möter universitet när Accelerator slår upp portarna på Sveriges Televisions webbplats den 6 september 2019

Konstmuseer och konsthallar i Stockholm
Djurgården
Stockholms universitet
Organisationer bildade 2019
1990 DU3

1990 DU3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 februari 1990 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1990
J-Tull Dot Com

J-Tull Dot Com är det 20:e studioalbumet med det brittiska bandet Jethro Tull. Det släpptes av skivbolaget Varèse Sarabande, fyra år efter deras senaste studioalbum, Roots to Branches från 1995, och fortsätter i samma ånd och blandar hårdrock med östlig musikinflytande. Det är det första albumet med både Andrew Giddings på keyboard och Jonathan Noyce på basgitarr.

Låtlista
"Spiral" – 3:50
"Dot Com" – 4:25
"AWOL" – 5:19
"Nothing @ All" (instrumental) (Andrew Giddings) – 0:56
"Wicked Windows" – 4:40
"Hunt by Numbers" – 4:00
"Hot Mango Flush" (Martin Barre/Ian Anderson) – 3:49
"El Niño" – 4:40
"Black Mamba" – 5:00
"Mango Surprise" – 1:14
"Bends Like a Willow" – 4:53
"Far Alaska" – 4:06
"The Dog-Ear Years" – 3:34
"A Gift of Roses" – 3:54

Alla låtar skrivna av Ian Anderson där inget annat anges.

Medverkande
Jethro Tull
Ian Anderson – sång, flöjt, akustisk gitarr, bouzouki
Martin Barre – akustisk gitarr, elektrisk gitarr
Jonathan Noyce – basgitarr
Andrew Giddings – piano, keyboard, hammondorgel, dragspel
Doane Perry – trummor, percussion

Bidragande musiker
Najma Akhtar – bakgrundssång (på "Dot Com")

Produktion
Ian Anderson – musikproducent, ljudtekniker
Tim Matyear – ljudtekniker
Andrew Giddings – assisterande ljudtekniker
Declan Burns – mastering
Martyn Goddard – foto

Externa länkar
J-Tull Dot Com på Discogs
J-Tull Dot Com på AllMusic

Musikalbum 1999
Album av Jethro Tull
5435 Kameoka

5435 Kameoka eller 1990 BS1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 21 januari 1990 av den japanske amatörastronomen Atsushi Sugie i Dynic-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanska staden Kameoka.

Asteroiden har en diameter på ungefär 26 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av A Sugie
Astronomiska upptäckter 1990
5440 Terao

5440 Terao eller 1991 HD är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 16 april 1991 av den japanske amatörastronomen Atsushi Sugie i Dynic-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanske astronomen Hisashi Terao.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Sugie
Astronomiska upptäckter 1991
5441 Andymurray

5441 Andymurray eller 1991 JZ1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 8 maj 1991 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter den brittiske tennisspelaren Andy Murray.

Asteroiden har en diameter på ungefär 15 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1991
Caroline Burckle

Caroline Stillwell Burckle, född 24 juni 1986 i Louisville i Kentucky, är en amerikansk simmare.

Burckle blev olympisk bronsmedaljör på 4 × 200 meter frisim vid sommarspelen 2008 i Peking.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från USA
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Alumner från University of Florida
Slaget vid Otumba

Slaget vid Otumba ägde rum i Otumba de Gómez Farías (strax nordväst om dagens Mexico City) den 7 juli 1520 och utkämpades mellan de spanska Hernan Cortes-ledda conquistadorerna tillsammans med tlaxcalaner och aztekerna ledda av Matlatzincatl, och slutade med en övertygande seger för conquistadorerna och tlaxcalanerna.

Slaget ägde rum en vecka efter den så kallade sorgenatten i Tenochtitlan (dagens Mexico City) där conquistadorerna och tlaxcalanerna blivit besegrade av aztekerna.

Referenser
 Díaz del Castillo, Bernal. Historia verdadera de la conquista de la Nueva España. (1632). (Mexicos erövring, 1965).

Noter

Mexiko under 1500-talet
Aztekerna
Spanska koloniseringen av Amerika
1520
Spanska slag
Cristóbal de Olid

Cristóbal de Olid, född 1487 i Spanien, död 1524 i Honduras, var en spansk conquistador som deltog i Spaniens erövring av Mexiko vid Hernan Cortes sida.

Biografi
Cristóbal de Olid deltog både i Slaget vid Otumba 1520 samt vid belägringen av Tenochtitlan 1521 där han var en av Hernan Cortes nyckelsoldater.

Skildringarna av hur de Olid gick döden till mötes skiljer sig något. Enligt conquistadoren Bernal Díaz del Castillo (i sin Historia verdadera de la conquista de la Nueva España från 1632) lät conquistadoren Francisco de las Casas y Saavedra (1461–1536) halshugga honom i Naco, Honduras medan den spanske historikern Antonio de Herrera y Tordesillas (1549–1626) menar att de Olids egna soldater reste sig upp mot honom och mördade honom.

Referenser 
 Díaz del Castillo, Bernal. (1963) The Conquest of New Spain, London: Penguin Books, ,

Noter

Spanska upptäcktsresande
Födda 1487
Avlidna 1524
Män
Montoro, Kampanien

Montoro är en kommun i provinsen Avellino i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017) och bildades den 3 december 2013 genom en sammanslagning av kommunerna Montoro Inferiore och Montoro Superiore.

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Avellino
SU Ursae Majoris-variabel

SU Ursae Majoris-variabeln är en typ av kataklysmisk variabel, en undergrupp till dvärgnovorna (UG). Det är frågan om stjärnor som karaktäriseras av att ha två typer av utbrott.

Den ena typen, ”vanliga utbrott”, är korta utbrott som liknar utbrotten hos SS Cygni-variabler (UGSS). Den andra typen, ”superutbrott”, är starkare, med ungefär 2 magnituder, och har en varaktighet som är minst fem gånger längre. Superutbrotten är inte lika ofta förekommande. Under superutbrotten uppvisar ljuskurvan periodiska variationer med 0,2-0,3 magnituder, som ganska väl överensstämmer med omloppstiden för dubbelstjärnans komponenter. Omloppstiden är kortare än 0,1 dygn.

Också SS Cygni-variablerna och Z Camelopardalis-variablerna räknas till dvärgnovorna.

Till SU Ursae Majoris-variablerna (UGSU) hör också två undertyper, ER Ursae Majoris-variablerna (UGER) och WZ Sagittae-variablerna (UGWZ). 

Prototypstjärnan SU Ursae Majoris varierar mellan visuell magnitud +10,8 och 16,0 under sina superutbrott. Perioden för dess ”normala” utbrott är 0,0763754 dygn eller 109,9806 minuter.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Variabeltyper
Astrofysik
ER Ursae Majoris-variabel

ER Ursae Majoris-variabeln är en typ av kataklysmisk variabel bland dvärgnovorna (UG). 

Variabeltypen är en undergrupp till SU Ursae Majoris-variablerna och kännetecknas som sådan av två typer av utbrott. Den ena typen, ”vanliga utbrott”, är korta utbrott som liknar utbrotten hos SS Cygni-variabler (UGSS). Den andra typen, ”superutbrott”, är starkare, med ungefär 2 magnituder, och har en varaktighet som är minst fem gånger längre. Superutbrotten är inte lika ofta förekommande. Under superutbrotten uppvisar ljuskurvan periodiska variationer med 0,2-0,3 magnituder, som ganska väl överensstämmer med omloppstiden för dubbelstjärnans komponenter. Omloppstiden är kortare än 0,1 dygn.

ER Ursae Majoris-variablerna tillbringar till skillnad från övriga UGSU-stjärnor så mycket som en tredjedel av sin tid i ”superutbrott” med en period av 20-90 dygn. Utöver superutbrotten har de ”normala” utbrott i snabb följd. Amplituden i utbrotten är mindre än hos andra dvärgnovor, vanligtvis 3 magnituder.

Till SU Ursae Majoris-variablerna (UGSU) hör också undertypen WZ Sagittae-variablerna (UGWZ). 

Prototypstjärnan ER Ursae Majoris varierar mellan visuell magnitud +12,4 och 15,2 under sina superutbrott. Perioden för dess ”normala” utbrott är 0,06366 dygn eller 91,67 minuter.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Variabeltyper
Astrofysik
WZ Sagittae-variabel

WZ Sagittae-variabeln är en typ av kataklysmisk variabel bland dvärgnovorna (UG). 

Variabeltypen är en undergrupp till SU Ursae Majoris-variablerna och kännetecknas som sådan av två typer av utbrott. Den ena typen, ”vanliga utbrott”, är korta utbrott som liknar utbrotten hos SS Cygni-variabler (UGSS). Den andra typen, ”superutbrott”, är starkare, med ungefär 2 magnituder, och har en varaktighet som är minst fem gånger längre. Superutbrotten är inte lika ofta förekommande. Under superutbrotten uppvisar ljuskurvan periodiska variationer med 0,2-0,3 magnituder, som ganska väl överensstämmer med omloppstiden för dubbelstjärnans komponenter. Omloppstiden är kortare än 0,1 dygn.

WZ Sagittae-variablerna har till skillnad från övriga UGSU-variabler ovanligt långa intervall mellan superutbrotten, mer än 4 år. De normala utbrotten är vidare ovanliga eller uteblir helt. Komponenterna hos WZ Sge-variablerna har en omloppstid på mellan 0,5 och 0,8 dygn. Ljusvariationernas amplitud överstiger 7 magnituder.

Till SU Ursae Majoris-variablerna (UGSU) hör också undertypen ER Ursae Majoris-variablerna (UGER). 

Prototypstjärnan WZ Sagittae är även förmörkelsevariabel och pulserande vit dvärg av ZZ Ceti-typ och har därför GCVS-beteckningen (UGWZ+E+ZZ). Den varierar mellan bolometrisk magnitud +7-15,53 under sina superutbrott. Perioden för dess ”normala” utbrott är 0,056687846 dygn eller 81,630498 minuter.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Variabeltyper
Astrofysik
London City Lionesses

London City Lionesses är en engelsk damfotbollsklubb från London. Klubbens smeknamn är "Lionesses" (Lejonhonorna).

I maj 2019 tillkännagavs att Lionesses skulle dela sig från Millwall FC, strax efter avslutningen av FA Women's Championship 2018–19. bildar en  ny klubb som heter London City Lionesses och sluta kallas Millwall LFC. Klubben fick ta över  Millwall LFC plats i FA Women's Championship.

Placering tidigare säsonger

Spelare

Spelare 2019/2020

Källor

Länkar
 
 London City Lionesses på Soccerway

Fotbollsklubbar i England
Sport i London
Sportklubbar bildade 2019
Pietradefusi

är en ort och kommun i provinsen Avellino i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Avellino
Tlaxcaltec

Tlaxcaltec eller tlaxcalan är ett indianfolk av nahuahärstamning i Mexiko som utgjorde och bebodde den förcolumbianska staden och staten Tlaxcala. Det finns idag fortfarande både en stad och en delstat med samma namn i Mexiko.

Historia
När Hernan Cortes och hans spanska conquistadorer besegrade aztekerna vid Slaget vid Otumba (1520) och vid erövringen av Tenochtitlán (1521) var tlaxcalanerna en viktig allierad kraft. De hjälpte bland annat Cortes styrkor att inta Valle de México (Mexikodalen).

Innan tlaxcalanerna och conquistadorerna allierade sig med varandra så utkämpade de även ett slag mot varandra. Conquistadoren Bernal Díaz del Castillo, som stred bredvid Cortes, beskriver i sitt verk Historia verdadera de la conquista de la Nueva España att det var en överraskande tuff strid och att spanjorerna förmodligen inte hade överlevt om inte Xicotencatl I och Maxixcatl hade övertygat deras ledare Xicotencatl II om att istället alliera sig med de nyanlända främlingarna mot aztekerna.

Referenser
 Díaz del Castillo, Bernal. The Conquest of New Spain. (Penguin Books, 1963). .

Noter

Mexikos historia
Förcolumbianska kulturer
Mesoamerikanska kulturer
Fartblinda

Fartblinda är en svensk TV-serie bestående av åtta avsnitt i regi av Jens Jonsson och Johan Lundin. Serien hade premiär on demand i augusti 2019 och på TV4 den andra september 2019. Den bygger på ekonomijournalisten och författaren Carolina Neuraths spänningsroman i finansmiljö med samma namn från 2016. Huvudrollerna i serien spelas av Julia Ragnarsson och Matias Varela.

Rollista i urval

Huvudroller 
Julia Ragnarsson - Bea Farkas
Matias Varela - Peder Rooth
Julia Dufvenius - Sophie Rooth
Albin Grenholm - Markus Thulin
Vincent Wettergren - Hampus Rooth
Christian Wennberg - Bjarne Rasmussen
Lisette Pagler - Nina Vojnovic
Johan H:son Kjellgren - Anders Rapp
Edvin Endre - Carl Rehnskiöld
Claes Månsson - Otto Rehnskiöld

Återkommande roller 

 Oskar Thunberg - Henrik Beijer (säsong 1)
 Ania Chorabik - Eleonor Björnor (säsong 1)
 Björn Elgerd - Adam Berg (säsong 1)
 Christel Elsayah - Irene Lindh (säsong 1)
 Mats Blomgren - Sten Waltin (säsong 1)
 Arvin Kananian - Nico Karamanlis (säsong 1)
 Philip Oros - Herdi Kader (säsong 1)
 Kajsa Ernst - Birgitta Kerchinsky (säsong 1)
 Claes Ljungmark - Torbjörn Ask (säsong 1)
 Gabriella Repic - Eszti Farkas
 Filip Wolfe Sjunnesson - Pierre Eckervik
 Martin Eliasson - J-A
 Peter Eggers - Ulf Klingspor
 Urban Bergsten - Fotografen Björn
 Vera Vaindorf - Hedda Rooth
 Robert Sjöblom - Sven-Ivan Segerfält
 Ane Dahl Torp - Susanne Jonsson (säsong 2)
 Peter Gantzler - Aksel Bonnesen (säsong 2)
 Rosemarie Mosbæk - Louise Bonnesen (säsong 2)
 Maja Kin - Christina Rasmussen (säsong 2)
 Klas Wiljergård - Klas Ygren (säsong 2)

Källor 
Fartblidna på MovieZine

Noter

Externa länkar

Svenska thriller-TV-serier
Svenska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2019
Svenskspråkiga TV-serier
5439 Couturier

5439 Couturier eller 1990 RW är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 september 1990 av den amerikanske astronomen Henry E. Holt vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter den franske fysikern Pierre Couturier.

Asteroiden har en diameter på ungefär 22 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hilda.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hilda-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av HE Holt
Astronomiska upptäckter 1990
Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio

Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio är en titelkyrka och mindre basilika i Rom, helgad åt Jesu heliga hjärta. Kyrkan är belägen vid Via Marsala i Rione Castro Pretorio och tillhör församlingen Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio.

Historia
Kyrkan uppfördes på initiativ av Giovanni Bosco (1815–1888; helgonförklarad 1934), grundare av Salesianorden.

Kyrkan uppfördes åren 1879–1887 i nyrenässans efter ritningar av arkitekten Francesco Vespignani. Den första stenen lades den 16 augusti 1879 av kardinal Raffaele Monaco La Valletta och kyrkan konsekrerades den 14 maj 1887 av kardinal Lucido Maria Parocchi.

Fasaden har två våningar; den nedre har tre axlar, medan den övre har en axel. Portalbyggnaden har en lynett med en mosaik som framställer Jesu heliga hjärta. Sidoportalerna har mosaiker föreställande Josef från Nasaret respektive Frans av Sales; den senare håller i sin bok Filotea. Nedervåningens balustrad bär två statyer: den ena föreställer Augustinus (av Adolfo Pantorese) och den andra Frans av Sales (av Costantino Baroni). Kyrkans kampanil kröns av en förgylld kolossalstaty, föreställande Frälsaren, utförd efter en bozzetto av Enrico Cattaneo.

Interiörens grundplan har formen av ett latinskt kors; de tre skeppen avdelas av kolonner i Bavenogranit. Mittskeppets innertak är särskilt rikt dekorerat. I sakristian finns Orazio Borgiannis Jungfru Marie himmelsfärd. Högaltarmålningen utgörs av Francesco de Rohdens Jesu heliga hjärta.

I sidoskeppen finns sidoaltaren; tre på var sida.

Det första sidoaltaret på höger hand är invigt åt den heliga Maria Domenica Mazzarello, grundare av Salesiansystrarna; altarmålningen är ett verk av Paolo Giovanni Crida. Det andra sidoaltaret är invigt åt den helige Frans av Sales med en altarmålning av Attilio Palombi. Det tredje sidoaltaret är invigt åt den helige Josef. Målningen av Giuseppe Rollini framställer Josef som den universella Kyrkans beskyddare.

Det första sidoaltaret på vänster sida är invigt åt Jungfru Marias föräldrar, Anna och Joakim, och Guido Guidis målning från 1914 visar hur de lär sin dotter att läsa. Det andra altaret, invigt åt de heliga Giovanni Bosco och Domenico Savio, har en målning av Paolo Giovanni Crida. Det tredje altaret är invigt åt Jungfru Maria, de kristnas hjälp (Santa Maria Ausiliatrice). Målningen föreställande Jungfru Maria och Jesusbarnet kröntes den 31 maj 1963.

Titeldiakonia
Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio stiftades som titeldiakonia av påve Paulus VI år 1965.

Kardinaldiakoner
 Maximilien de Fürstenberg, titulus pro illa vice: 1967–1988
 Giovanni Saldarini, titulus pro illa vice: 1991–2011
 Giuseppe Versaldi: 2012–

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Castro Pretorio)
Kyrkobyggnader helgade åt Jesu heliga hjärta
Rione Castro Pretorio
Titelkyrkor i Rom
Basilica minor
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1887
Kyrkobyggnader ritade av Francesco Vespignani
Kyrkobyggnader i nyrenässans
1887 i Italien
Gunnar Henricson

Gunnar Henricson, född 7 november 1909 i Engelbrekts församling i Stockholms stad, död 11 juli 1990 i Strängnäs domkyrkoförsamling i Södermanlands län, var en svensk militär.

Biografi
Henricson avlade studentexamen i Djursholm 1929. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1932 och utnämndes samma år till fänrik vid Södermanlands regemente, där han befordrades till löjtnant 1936. Han utbildade sig vid Krigshögskolan 1941–1943 och utnämndes till kapten vid Södermanlands pansarregemente 1942. Han inträdde i Generalstabskåren 1946, var lärare i krigskonst (strategi) vid Artilleri- och ingenjörhögskolan 1946–1948 och överfördes till Norra Smålands regemente 1948, varefter han befordrades till major i Generalstabskåren 1950, studerade vid Försvarshögskolan 1951 och var lärare vid Krigshögskolan. Han tjänstgjorde vid Västernorrlands regemente 1953–1956 och befordrades till överstelöjtnant 1955. År 1958 befordrades han till överste, varpå han var stabschef vid staben i VI. militärområdet 1958–1963 och chef för Södermanlands regemente 1963–1970. Åren 1971–1976 tjänstgjorde Henricson vid staben i Östra militärområdet. Han är begravd på Södra kyrkogården i Strängnäs.

Utmärkelser
  Riddare av första klass av Svärdsorden, 1950.
  Kommendör av Svärdsorden, 21 november 1963.
  Kommendör av första klass av Svärdsorden, 11 november 1966.

Referenser

Män
Födda 1909
Avlidna 1990
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Sant'Angelo all'Esca

är en ort och kommun i provinsen Avellino i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Avellino
Karl Gilck

Karl Fredrik Sven Gilck, född 8 december 1867 i Borås, död 21 januari 1923 i Malmö, var en svensk tandläkare.

Gilck, som var son till färgerifabrikören Eduard Gilck och Bertha Schäller, avlade mogenhetsexamen vid Königstädtischer Realschule i Berlin 1887, blev student vid Berlins universitet 1888, student i Uppsala 1892, elev hos tandläkaren Axel Petersson i Uppsala samma år samt avlade tandläkarkandidatexamen 1893 och tandläkarexamen 1894. Han var praktiserande tandläkare i Malmö från 1895 samt tandläkare vid hälsovårdsnämndens i Malmö poliklinik för mindre bemedlade barn och minderåriga från 1906–1917. Han var även verksam som författare och kompositör, bland annat av operetterna Fortunas gunstling och Dagens lejoninna.

Källor

Noter

Externa länkar

 

Svenska tandläkare under 1900-talet
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Personer från Borås
Födda 1867
Avlidna 1923
Män
Thyreus batelkai

Thyreus batelkai är en biart som först beskrevs av Jakup Straka och Michael S. Engel 2012. Den ingår i släktet Thyreus och familjen långtungebin. Arten finns endast på Kap Verde-öarna.

Beskrivning 
Arten är mycket lik den nära släktingen Thyreus denolii och är som den övervägande svart utom på mundelarna, fötterna, främre delen av sjunde tergiten hos hanen samt främre delen av sterniterna, som är mörkbruna. Arten har dessutom vita hårfläckar på tergiternas sidor. Vingarna är lätt rökfärgade med mörkbruna till svarta ribbor. Behåringen är svart till gråbrun över större delen av kroppen, utom på delar av ansiktet, benen och mellankroppen, som har fjäderliknande, vit behåring. Kroppslängden är 8 till 13,7 mm hos hanen, 7,5 till 13,6 cm hos honan.

Arten är mycket lik de övriga Thyreus-arterna. Hanen kan emellertid skiljas från övriga arter genom att de vita markeringarna på sidorna av tergit 6 är mycket små.

Utbredning 
Arten är endemisk för Kap Verde-öarna, och förekommer där på Santo Antão och São Vicente.

Ekologi 
Thyreus batelkai är en boparasit, honan lägger sina ägg i bon av solitära bin ur släktet Amegilla där larven lever på det insamlade matförrådet efter det att värdägget eller -larven dödats. På Kap Verde-öarna finns ytterligare tre arter från samma släkte, Thyreus denolii, Thyreus schwarzi och Thyreus aistleitneri. Även dessa är boparasiter, med samma värdarter som Thyreus batelkai.

Etymologi  
Arten är uppkallad efter Jan  Batelka, en entomolog som i synnerhet studerar skalbaggar och är en vän till auktorerna.

Anmärkningar

Källor

Externa länkar 

Långtungebin
batelkai
Insekter i etiopiska regionen
Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio (församling)

Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio är en församling i Roms stift.

Till församlingen Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio hör följande kyrkobyggnader:

Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio
Santissimo Crocifisso alla Stazione Termini

Källor 

Församlingar i Roms stift
Rione Castro Pretorio
Prioksko-Terrasnys avelsstation

Prioksko-Terrasnys avelsstation ligger i ett naturreservat i Moskva oblast i Ryssland, som grundades 1945. Det ligger på ett 5.000 hektar stort område vid floden Oka, mitt emot staden Pusjkino, omkring 100 kilometer söder om Moskva. Området är känt för en speciell stäppflora på ett 36 hektar stort område, som benämns Oka-flora och som upptäcktes vid mitten av 1800-talet.

Naturreservatet började som ett botaniskt reservat, men senare blev viltreservatet den dominerande delen. Tanken att återinföra visent i Sovjetunionen utvecklades under 1930-talet, men andra världskriget stoppade  planerna. Den ursprungliga tanken var att avla visenter i Belavezjskajaskogen i Vitryssland, granne tvärs över gränsen till den polska Bialowiezaskogen, vilken var det sista utbredningsområdet för underarten Bison bonasus bonasus innan den utrotades. Direkt efter kriget infördes istället visenter från Polen till den nya avelsstationen i Moskvaregionen.

Avelsstationen i Prioksko-Terrasnys naturerservat genomförde under ledning av Mikail Zablotskij avel både med visent och bison. Den är uppdelad i åtta inhägnader, varav de flesta inhyser en hjord. Varje hjord består av en tjur och fem–sex kor samt deras avkomma upp till tio månaders ålder.

De visenter som föds på Prioksko-Terrasnys avelsstation namnges med första bokstaven "M" för Moskvaregionen och andra bokstaven "o" eller "u", den förra för djur som härstammar från Låglandslinjen och den senare som härstammar från Låglands-Kaukasuslinjen. Namnen för djur med härstamning från amerikansk bison börjar med "Ma".

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Prioksko Terrasny Nature Reserve på engelskspråkiga Wikipedia.

Visenter
Naturreservat i Ryssland
Moskva oblast