kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ragnar Schlyter (ämbetsman)

Ragnar Olof Oscar Ragnarsson Schlyter, född den 3 september 1890 i Karlskrona, död den 11 februari 1954 på Lidingö, var en svensk ingenjör och ämbetsman. Han var son till Ragnar Schlyter.

Schlyter avlade avgångsexamen vid Kungliga tekniska högskolan 1914. Han var arbetschef vid kraftstationsbyggnad 1914–1916 och avdelningschef vid Statens provningsanstalt 1917–1939 samt grundare av dess väglaboratorium och brand- och trätekniska laboratorium. Schlyter var överdirektör och chef för Statens hantverksinstitut från 1939. Han var sekreterare i Tekniska museet 1923–1932 och speciallärare vid Kungliga tekniska högskolan 1933–1948. Schlyter var ordförande i Genealogiska föreningen i Stockholm (hedersledamot 1948), i Blekinge gille (hedersledamot 1946) och i Blekinge gille i Saint Paul i Minnesota (hedersledamot 1950) samt styrelseledamot i Svenska eldbegängelseföreningen och i Norra krematoriet. Schlyter publicerade uppsatser i svenska och utländska facktidskrifter (sammanförda i Samlade skrifter I–III, 1928–1940), medarbetade i Nordisk familjebok och redigerade Lidingöboken 1932–1936, Hantverk och kultur årligen från 1942 samt Blekingsekan 1946 med mera. Han blev Doktor-Ingenieur honoris causa vid Tekniska högskolan i Braunschweig 1941. Schlyter var ledamot av Svenska uppfinnareföreningen och av Deutsche Akademie für Bauforschung i Berlin samt hedersledamot av vetenskapliga sällskapet i Braunschweig från 1948. Han blev riddare av Vasaorden 1926 och av Nordstjärneorden 1935. Schlyter är begravd på Lidingö kyrkogård.

Källor 

 
 
 
 
 
 Ragnar R:son Schlyter på Gravar.se

Externa länkar 

 

Svenska överdirektörer
Hedersdoktorer vid Tekniska universitetet i Braunschweig
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Ämbetsmän från Karlskrona
Ingenjörer från Karlskrona
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1890
Avlidna 1954
Män
Alessandra Macinghi Strozzi

Alessandra Macinghi Strozzi, född 1408 i Florens, död där 11 mars 1471, var en italiensk köpman och brevskrivare. Hon var gift med köpmannen Matteo di Simone Strozzi och mor till bankiren Filippo Strozzi. Efter sin makes död 1435 förvaltande hon framgångsrikt familjeföretaget. Hon är främst känd i historien på grund av sin efterlämnade korrespondens, som beskriver livet i renässansens Florens och betraktas som ett viktigt historiskt vittnesmål.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1408
Avlidna 1471
Personer i Italien under 1400-talet
Italienska författare under 1400-talet
Brevskrivare
Personer under renässansen
Personer inom näringslivet under 1400-talet
Personer från Florens
Rosbalt

Rosbalt är en rysk nyhetsbyrå med huvudkontor i Moskva, som grundades 2001 i Sankt Petersburg av Natalia S. Cherkova, född Chaplina 1958). 

Rosbalts ägarföretag RS-Balt i Sankt Petersburg är sedan 2021 av det ryska justitieministeriet registrerat som utländskt massmedium som "utländsk agent".

Rosbalt bedömdes på 2010-talet ha goda förbindelser med ryska säkerhetstjänster. Dess grundare Natalia S. Cherkesova (född 1957) är gift med den tidigare generalen Viktor Cherkesov, som efter Sovjetunionens fall blev chef för Ryska federationens federala säkerhetstjänst (FSB) i Sankt Petersburg och senare promoverades av den tillträdande presidenten Vladimir Putin år 2000.

Källor

Noter

Externa länkar
Rusbalts webbplats

Ryska nyhetsbyråer
Ryska företag
Företag bildade 2001
Sankt Petersburg
Jevhen Malysjev

Jevhen Valentynovytj Malysjev (), född 10 mars 2002 i Charkiv, Ukraina, död 1 mars 2022 i närheten av Charkiv, var en ukrainsk skidskytt i Ukrainas juniorlandslag. År 2021 tog han värvning i Ukrainas armé.

Malysjev stupade i strid mot ryska trupper i närheten av Charkiv i mars 2022.

Källor 

Ukrainska skidskyttar
Födda 2002
Avlidna 2022
Män
Personer från Charkiv
Personer som stupat i strid
Ukrainska idrottare under 2000-talet
Ukrainska militärer
Bienàle Ilustrácií Bratislava

Bienàle Ilustrácií Bratislava (BIB) är en illustrationsutställning för barnboksillustrationer som organiseras av Slovakiska nationalgalleriet i Bratislava, instiftad 1967, som hålls vartannat år.

I samband med utställningen utdelas ett Grand Prix, fem gyllene äpplen och tio plaketter.

Vinnare av Grand Prix har varit:

1967 Yasuo Segewa (för Fushigi-na-takenoko)
1969 Eva Bednářová (för Chinesische Volksmärchen)
1971 Andrzej Strumillo (för Nazeczony z morza)
1973 Liselotte Schwarz (för Der Traummacher)
1975 Nicolay Popov (för Robinson Kruzo)
1977 Ulf Löfgren (för Harlekin)
1979 Klaus Ensikat (för Der kleine Däumling und andere Märchen och Taipi. Abenteuer in der Südsee
1981 Roald Als (för Kristoffers rejse)
1983 Dušan Kállay (för Alica v krajine zázrakov)
1985 Frédéric Clément (för Bestiaire fabuleux)
1987 Hannu Taina (för Herra Kuningas)
1989 Marian Murawski (för Ksiega bajek polskich)
1991 Stasys Eidrigevicius (för Der gestiefelte Kater)
1993 Lorenzo Mattotti (för Eugenio)
1995 John Rowe (för Die Entstehung der Gürteltiere och Raben-Baby)
1997 Martin Jarrie (för Le colosse machinal och Toc, Toc! Monsieur Cric-Crac!)
1999 Etsuko Nakatuji (för In the night kindergarten)
2001 Eric Battut
2003 Iku Dekune
2005 Ali Reza Goldouzian
2007 Einar Turkowski
2009 Josep Antoni Tássies Penella
2011 Eunyoung Cho
2013 Evelyne Laube och Nina Wehrle (för Die Grosse Flut)
2015 Laura Carlin
2017 Ludwig Volbeda
2019 Hassan Moosavi
2021 Elena Odriozola (för Sentimientos encontrados)

Källor 

Konstpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1967
Museum Folkwang

Museum Folkwang är ett konstmuseum i Essen i Tyskland med inriktning på modern konst, fotografier och affischer. 

Det grundades 1902 i Hagen som Folkwang Museum av den tyske konstmecenaten Karl Ernst Osthaus (1874–1921). Året efter Osthaus död slogs museet samman med det 1906 grundade Essener Kunstmuseum och dess samling flyttades till Essen. Under 1920-talet var Ernst Gosebruch (1872–1953) museichef och 1929 invigde han den nya museibyggnaden. Han tvingades bort 1933 i samband med nazisternas maktövertagande som senare avyttrade cirka 1400 verk som ansågs vara entartete Kunst, däribland Vasilij Kandinskijs Improvisation (1910). Under andra världskriget flyttades konsten till skyddsrum och museibyggnaden förstördes i de allierades bombningar av staden 1944–1945. Museet kunde återöppnas i nya lokaler 1960 vars utställningsareal utökades efter David Chipperfield uppmärksammade tillbyggnad 2007–2010.  

Namnet togs från den nordiska mytologin där Folkvang var gudinnan Frejas jättelika boning i Asgård.

Urval från samlingen 
Alfabetisk lista över målningar på museet

Museidirektörer

Källor 
Museets webbplats

Externa länkar 

Konstmuseer och konsthallar i Tyskland
Kultur i Essen
Museer invigda 1902
Museer i Nordrhein-Westfalen
1902 i Tyskland
Kentucky Derby 1920

Kentucky Derby 1920 var den fyrtiosjätte upplagan av Kentucky Derby. Löpet reds den  över . Löpet vanns av Paul Jones som reds av Ted Rice och tränades av William M. Garth.

Förstapriset i löpet var  dollar. Sjutton hästar deltog i löpet efter att hästarna Golden Broom, Kinnoul, Simpleton, Ethel Gray och Westwood strukits innan löpet.

Resultat 
Segrande uppfödare: John E. Madden; (KY)

Referenser

Noter 

1920 i USA
Kentucky Derby
Kentucky Derby 1921

Kentucky Derby 1921 var den fyrtiosjunde upplagan av Kentucky Derby. Löpet reds den  över . Löpet vanns av Behave Yourself som reds av Charles Thompson och tränades av Herbert J. Thompson.

Förstapriset i löpet var  dollar. Tolv hästar deltog i löpet efter att hästarna Billy Barton, Grey Lag och Firebrand strukits innan löpet.

Resultat 
Segrande uppfödare: Edward R. Bradley (KY)

Referenser

Noter 

1921 i USA
Kentucky Derby
Behave Yourself (häst)

Behave Yourself, född 1918 i Kentucky, död 1937, var ett engelskt fullblod, mest känd för att ha skrällvunnit 1921 års upplaga av Kentucky Derby över stallkamraten Black Servant. Han var en av fyra Kentucky Derby-vinnare som ägdes av Edward R. Bradley.

Bakgrund 
Behave Yourself var en brun hingst efter Marathon och under Miss Ringlets (efter Handball). Han föddes upp och ägdes av Edward R. Bradley. Han tränades av Herbert J. Thompson.

Behave Yourself sprang in totalt  dollar på 18 starter, varav 4 segrar, 2 andraplatser och 1 tredjeplats. Han tog karriärens största seger i Kentucky Derby (1921). Han segrade även i Queen City Handicap (1920).

Karriär 
Jämfört med stallkamraten Black Servant (som segrat i Blue Grass Stakes) var Behave Yourself en medioker kapplöpningshäst som bara vann fyra löp under sin karriär. Då Behave Yourself segrade i Kentuckt Derby var det mycket jämnt, och Black Servant som blev tvåa kan ha blivit distraherad av en åskådarmössa som kastades in på banan, eller möjligen av att Behave Yourselfs jockey Lawrence Lyke var för ivrig att vinna.

Det ryktades att ägaren och uppfödaren Edward R. Bradley var missnöjd med att Behave Yourself segrade i löpet, eftersom han till slut förlorade pengar på segern (då han satsat mycket pengar på Black Servant). Bradley ägde också fadern till Black Servant, Black Toney, och kan ha förlorat avelsavgifter då Behave Yourself segrade.

Som avelshingst 
Behave Yourself ansågs inte vara en bra avelshingst. Han fick sällan möjlighet att verka i avel, eftersom Bradley tyckte att han hade dåligt formade ben och inte ville att egenskapen skulle bibehållas hos hans avkommor. Bradley donerade Behave Yourself till den amerikanska armén 1930. Han tillbringade sina återstående år, fram till sin död 1937, med kavallerihästar i armén. Han är begravd i Cheyenne, Wyoming på Mark T. Cox ranch.

Referenser 

Hästar födda 1918
Hästar avlidna 1937
Amerikanska galopphästar
Hästar som vunnit Kentucky Derby
Hästar uppfödda i Kentucky
Fullblodsfamilj A27
Georg Planting-Gyllenbåga

Georg Planting-Gyllenbåga, född 1 februari 1682, död 21 juli 1747 på kaptensbostället i Tibble, Vassunda socken, var en svensk militär.

Georg Planting-Gyllenbåga var son till majoren och jägmästaren Gustaf Planting-Gyllenbåga. Han studerade fyra år vid universitetet i Uppsala, varefter han blev anställd som page hos riksrådet Fabian Wrede. Vid stora nordiska krigets utbrott blev Planting-Gyllenbåga militär. År 1701 utnämndes han till fänrik för visad tapperhet i slaget utanför Riga. Han deltog i slaget vid Kliszów 1702 och var med om belägringen av Thorn 1703. År 1704 blev han löjtnant och 1707 regementskvartermästare. En stor militär insats gjorde han i slaget vid Poltava. Sedan såväl hans regementschef som kompanicheferna stupat, tog Planting-Gyllenbåga, då kapten, befälet och bjöd motstånd inför den mångdubbelt starkare motståndare. Han blev tillfångatagen och var i rysk fångenskap till 1722. År 1723 fick han överstelöjtnants värdighet med kaptens indelning vid Sigtuna kompani, varifrån han erhöll avsked med pension 1732. Efter hemkomsten var Planting-Gyllebåga bosatt på Edeby i Rasbokils socken till 1728, då han flyttade till Tibble i Vassunda socken.

Källor 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Födda 1682
Avlidna 1747
Män
Georg
Harry Payne Whitney

Harry Payne Whitney, född 29 april 1872, död 26 oktober 1930, var en amerikansk affärsman, hästuppfödare och medlem av den framstående familjen Whitney.

Biografi 
Whitney föddes i New York den 29 april 1872, som den äldsta sonen till Flora Payne och William C. Whitney (1841–1904), som var en mycket rik affärsman och amerikanska flottans sekreterare. Han hade tre syskon.

Whitney studerade vid Groton School i Groton, Massachusetts, och gick sedan på Yale University där han tog examen 1894. Han var medlem i ordenssällskapet Skull and Bones. Efter Yale tillbringade han två år på Columbia Law School, men han avslutade aldrig kursen och bestämde sig för att ge sig in i sport- och affärsvärlden. 1904, efter sin fars död, ärvde han 24 000 000 dollar och 1917 ärvde han cirka 12 000 000 dollar tillsammans med den stora ångyachten Aphrodite av sin farbror, Oliver Hazard Payne.

Sportintresse 
Whitney hade ett stort sportintresse, vilket han ärvde från sin far, som hade varit involverad i polo när den först organiserades i USA 1876 av James Gordon Bennett, Jr. Whitney organiserade det amerikanska pololaget som slog England 1909. Polofältet "Whitney Field" nära Saratoga Springs, New York, är uppkallat efter honom.

Galoppsport 

Whitney var en stor aktör inom galoppsport och röstades 2018 fram till en av National Museum of Racing och Hall of Fames mest prestigefyllda utmärkelser Pillars of the Turf.

Harry Whitney ärvde ett stort stall från sin far, inklusive hästar som Artful och Hamburg, och 1915 etablerade han ett stuteri i Lexington, Kentucky. Han utvecklade den amerikanska poloponnyn genom att korsa quarterhästar med fullblodsston. Han var ledande ägare i USA vid åtta tillfällen och födde upp nästan tvåhundra stakesvinnare. Han ägde också Upset, som blev den enda hästen som lyckades besegra Man o' War.

Större segrar i urval 
Whitneys stall segrade i följande Triple Crown-löp:

 Kentucky Derby:
 1915 : Regret (framröstad till Horse of the Year)
 1927 : Whiskery
 Preakness Stakes:
 1908 : Royal Tourist
 1913 : Buskin
 1914 : Holiday
 1921 : Broomspun
 1927 : Bostonian
1928 : Victorian
Belmont Stakes:
1905 : Tanya (sto)
1906 : Burgomaster (framröstad till Horse of the Year)
1913 : Prince Eugene
1918 : Johren

Hans stuteri i Lexington, Kentucky gick i arv till hans son, CV Whitney, som ägde den fram till 1989 då det blev en del av Gainesway Farm.

Harry Whitney avled 1930 vid 58 års ålder. Han och hans fru Gertrude Vanderbilt Whitney är begravda på Woodlawn Cemetery i The Bronx.

Referenser 

Alumner från Yale University
Amerikanska hästägare och uppfödare
Avlidna 1930
Födda 1872
Män
Amerikanska filantroper
Familjen Whitney

Familjen Whitney är en amerikansk familj som är känd för sina affärsföretag och filantropi. Den grundades av John Whitney (1592–1673), som 1635 kom från London, England till Watertown, Massachusetts. Den historiska familjeherrgården i Watertown, känd som The Elms, byggdes för familjen 1710.

Från och med William Collins Whitney (1841–1904)  var medlemmar av familjen Whitney under mer än ett sekel stora aktörer inom fullblodsavel och galoppsport.

Framstående ättlingar till John Whitney 

Amos Whitney (1832–1920)
Anne Whitney (1821–1915)
Antony Whitney
Asa Whitney (1797–1872)
Benson Whitney (född 1956)
Charlotte Anita Whitney (1867–1955)
Charles Andrew Whitney (1834–1912)
Cornelius Vanderbilt Whitney (1899–1992)
Courtney Whitney (1897–1969)
Dorothy Payne Whitney (1887–1968)
Edward Baldwin Whitney (1857–1911)
Eli Whitney (1765–1825)
Eli Whitney Debevoise II (född 1953)
Flora Payne Whitney (1897–1986)
Whitney Tower (1923–1999)
Flora Miller Biddle (född 1928)
Harry Payne Whitney (1872–1930)
Hassler Whitney (1907–1989)
Henry Melville Whitney (1839–1923)
James Scollay Whitney (1811–1878)
Joan Whitney Payson (1903–1975)
John Hay Whitney (1905–1982)
Josephine Whitney Duveneck (1891–1978)
Josiah Dwight Whitney (1819–1896)
Mary Watson Whitney (1847–1921)
Newel Kimball Whitney (1795–1850)
Orson F. Whitney (1855–1931)
Parkhurst Whitney (1784–1862)
Pauline Payne Whitney (1874–1916)
Olive, Lady Baillie Olive Cecilia Paget, (1899–1974)
Dorothy Wyndham Paget (1905–1960), brittisk hästägare och sponsor av motorsport
Payne Whitney (1876–1927)
Phyllis Ayame Whitney (1903–2008)
Wheelock Whitney I (1894–1957)
Wheelock Whitney, Jr. (1926–2016)
Wheelock Whitney III (född 1949)
William Collins Whitney (1841–1904)
William Dwight Whitney (1827–1894)
Willis Rodney Whitney (1868–1958)

Ingifta: 

Mary Elizabeth Altemus (1906–1988)
Charles T. Barney (1851–1907)
Kathleen Blatz (född 1954)
Betsey Cushing (1908–1998)
Henry F. Dimock (1842–1911)
Leonard Knight Elmhirst (1893–1974)
Helen Julia Hay (1876–1944)
Almeric Hugh Paget, 1:e baron Queenborough (1861–1949), brittisk industrialist och politiker
Marie Louise Schroeder (1925–2019)
Willard Dickerman Straight (1880–1918)
Whitney Willard Straight (1912–1979)
Beatrice Whitney Straight (1914–2001)
Michael Whitney Straight (1916–2004)
Adeline Dutton Train (1824–1906)
Gertrude Vanderbilt  (1875–1942)
George W. Headley (1908–1985)

Referenser

Externa länkar 
 Whitney Research Group – tillägnad den vetenskapliga forskningen av familjen Whitney runt om i världen och genom historien.
 25 juli 2008 - artikel från Bloodhorse.com med titeln "The Whitney Handicap: a look at a treasured American family"

Amerikanska släkter
Sediqeh Dowlatabadi

Sediqeh Dowlatabadi, född 1882, död 1961, var en iransk journalist, politisk aktivist och feminist. Hon betraktas som en av pionjärerna inom kvinnorörelsen i Iran. Hon var en av de första kvinnorna i det moderna Iran som visade sig offentligt utan slöja (1928). Hon var medlem i Kanun-e Banuvan, som verkade som stöd för den statliga reformen Kashf-e hejāb, avskaffandet av slöjan, under Reza Pahlavi.

Referenser

Personer i Iran under Pahlavidynastin
Iranska politiker under 1900-talet
Iranska feminister
Iranska journalister
Personer från Isfahan
Kvinnor
Födda 1882
Avlidna 1961
Hajar Tarbiat

Hajar Tarbiat (persiska: هاجر تربیت), född 1906 i Istanbul, Turkiet, död 1974 i Teheran, Iran, var en iransk politiker och feminist. Hon var en av de första kvinnorna som blev invalda i Irans parlament (majles) och den första kvinnan i landets senat.

Karriär 
Hajar Tarbiat föddes 1906 i Istanbul, där hennes far Hossein Gholi-Tarbiat arbetade på Persiens ambassad. Efter avslutad gymnasieutbildning började hon också arbeta på ambassaden. I Istanbul träffade hon Mohammad-Ali Tarbiat, som hon gifte sig med. Paret flyttade till Persien, där Tarbiat blev rektor för en skola i Tabriz. Hon arbetade sedan som rektor för Teherans lärarhögskola.

Hajar Tarbiat var ordförande i Kanun-e Banuvan, som hon etablerade 1935. Centret verkade som stöd för den statliga reformen Kashf-e hejāb, avskaffandet av slöjan, under Reza Pahlavi. 1942 grundade hon partiet Hezb-e Zanān-e Irān (Irans kvinnoparti) tillsammans med Safie Namazi och Fateme Sayyah. Hon höll tal i parlamentet, i sociala föreningar och i skolor om kvinnornas situation i landet. Hon medverkade till att Röda lejonet och solen fick en särskild kvinnoavdelning som arbetade för att hjälpa utsatta kvinnor. 1949 blev hon chef för Avdelningen för sociala frågor vid Inrikesministeriet.

Hon blev 1963 en av de första sex kvinnliga medlemmarna i Irans parlament, där hon satt 1963–1970. Hon var senator 1971–1974, och var då den första kvinnliga senator som blivit vald.

Referenser

Personer i Iran under Pahlavidynastin
Iranska politiker under 1900-talet
Iranska feminister
Iranska lärare
Iranska ämbetsmän
Personer från Istanbul
Kvinnor
Födda 1906
Avlidna 1974
Nordamerikanska mästerskapet i volleyboll för damer

Nordamerikanska mästerskapet i volleyboll för damer arrangerades av North, Central America and Caribbean Volleyball Confederation (NORCECA). Sedan det första mästerskapet 1969 har turneringen hållits vartannat år. Tävlingen har dominerats av Kuba och USA, som tillsammans vunnit 21 av 26 tävlingar. Dominikanska republiken är regerande mästare.

Historia

Medaljtabell

Mest värdefulla spelare per upplaga
2001 –  Tara Cross-Battle
2003 –  Yumilka Ruíz
2005 –  Nancy Metcalf
2007 –  Nancy Carrillo
2009 –  Prisilla Rivera
2011 –  Bethania de la Cruz
2013 –  Kelly Murphy
2015 –  Nicole Fawcett
2019 –  Brayelin Martínez
2021 –  Gaila González

Noter

Referenser

Externa länkar
 NORCECA
Aslan Karatsev

Aslan Kazbekovitj Karatsev (), född 4 september 1993 i Vladikavkaz, är en rysk tennisspelare. Han har som högst varit rankad på 14:e plats på ATP-singelrankingen och på 86:e plats på dubbelrankingen. Karatsev har vunnit tre singeltitlar och en dubbeltitel på ATP-touren.

Karriär
I januari 2022 tog Karatsev sin tredje singeltitel efter att ha besegrat Andy Murray i finalen av Sydney International.

Titlar och finaler

Grand Slam-finaler

Mixed dubbel: 1 (andraplats)

OS

Mixed dubbel: 1 (silvermedalj)

ATP Masters 1000

Dubbel: 1 (1 andraplats)

ATP-finaler

Singel: 4 (3 titlar, 1 andraplats)

Dubbel: 2 (1 titel, 1 andraplats)

Källor

Noter

Ryska tennisspelare
Ryska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Ryssland
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1993
Levande personer
Män
Ryska idrottare under 2000-talet
Personer från Vladikavkaz
Maja Kristalinskaja

Maja Vladimirovna Kristalinskaja (), född 24 februari 1932 i Moskva, död 19 juni 1985 i Moskva,  var en sovjetisk-rysk sångerska av judisk börd. 

År 1957 uppträdde hon på 6:e världsungdomsfestivalen i Moskva med en amatörensemble under ledning av Jurij Saulskij och belönades med ett pris. Senare började hon uppträda på egen hand. Hon nådde stor popularitet i början av 1960-talet när hon spelade in låten "Dva Berega" ("Två stränder") ur filmen Zjazjda från 1959. Vinylinspelningen av låten sålde 7 miljoner exemplar. Kristalinskaya var den första artisten att spela in låten "Nezjnost" (”Ömhet”) (1966) som anses utgöra symbolen för hennes sångtalang. Hon tilldelades hederstiteln Zasluzjennaja artistka RSFSR (Förtjänstfull artist av Ryska SFSR) 1974. År 2002 fick Kristalinskaja postumt en stjärna uppkallad efter sig på Stjärntorget i Moskva.

År 1985 avled Maja Kristalinskaja till följd av lymfom 53 år gammal.

Referenser

Externa länkar 

 Песни Майи Кристалинской
 В песне жизнь моя

Födda 1932
Avlidna 1985
Sovjetiska sångare
Kvinnor
Musiker från Moskva
FK Kolubara

FK Kolubara (serbiska:ФК Колубара) är en professionell fotbollsklubb från Lazarevac, Belgrad, Serbien. De spelar för närvarande i den serbiska superligan.

Historia 
Under Jugoslavien-tiden tillbringade klubben två säsonger i rad i näst högsta divisionen, men spelade för det mesta längre ner i seriesystemet. I den av NATO:s bombningar förkortade säsongen 1998–99 så spelade man i andra divisionens östra gren och slutade där på femte plats. Klubben tillbringade de kommande tre åren i andra divisionen, för att sedan återigen degraderas. De nådde sin största framgång genom att nå semifinal i Serbien och Montenegros inhemska cup säsongen 2005–06 där de förlorade med 4–1 borta mot OFK Beograd. Efter att ha tillbringat sex säsonger i division 3 vann klubben sin uppflyttning. Sedan säsongen 2021-2022 spelar klubben för första gången i serbiska superligan.

Meriter 
 Serbiska Ligan Belgrad (nivå 3)
 2007–08, 2013–14

Belgrad Zonens Liga (Nivå 4)
 2003–04

Placering senaste säsonger

Färger 
FK Kolubara spelar i svart och grön trikåer, bortastället är vit.

Dräktsponsor
 20??–nutid SVN7

Trikåer

Källor

Externa länkar 
 Officiell Hemsida
FK Kolubara på Soccerway
FK Kolubara på Soccerway
FK Kolubara på Flashscore
FK Kolubara på foot.dk arkiv
FK Kolubara på Transfermarkt
FK Kolubara på Globalsportsarchive

Fotbollsklubbar i Serbien
Sportklubbar bildade 1919
Sport i Belgrad
Svjatosjyns flygplats

Svjatosjyns flygplats (), tidigare benämnd Svjatosjyno, är en privatägd flygplats industrial i Kiev i Ukraina, som ligger 11 kilometer nordväst om stadens centrum. Den ägs och används av Antonov Serial Production Plant och omges av distrikten Svjatosjyn, Nyvky och Bilychi.

Svjatosjyns flygplats är ibland platsen för flygarrangemang i Kiev och är i övrigt inte tillgänglig för allmänheten.

Källor
Kiev Air Control Centers webbplats

Externa länkar

Flygplatser i Kiev
Annika Sieff

Annika Sieff, född 27 oktober 2003 i Cavalese, är en italiensk utövare av nordisk kombination.

Karriär
Sieff debuterade i världscupen den 18 december 2020 i österrikiska Ramsau. Hon slutade på totalt nionde plats under säsongen 2020/2021.

Vid junior-VM 2022 i Zakopane tog Sieff guld individuellt i nordisk kombination.

Källor
  – Nordisk kombination
  – Backhoppning

Noter

Italienska utövare av nordisk kombination
Tävlande i olympiska vinterspelen för ungdomar 2020
Födda 2003
Levande personer
Kvinnor
Personer från Cavalese
Italienska idrottare under 2000-talet