kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Peter Blake

Peter Blake, född 25 juni 1932 i Dartford i Kent, är en brittisk konstnär. Han utbildade sig vid Gravesend Technical College och Royal College of Art, varefter han med hjälp av ett stipendium kunde studera folkkonst runt om i Europa. Han etablerade sig som popkonstnär och blev känd för den breda allmänheten när han skapade omslaget till The Beatles' album Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band från 1967. År 1969 flyttade han till Wellow utanför Bath. År 1975 var han medgrundare av Brotherhood of ruralists, en grupp på sju målare som premierade landsbygdens traditionella kultur och motiv från folktron. Han flyttade tillbaka till London 1979 och har sedan dess växlat mellan samtida och fantastiska ämnen. Han valdes in i Royal Academy of Arts 1981.

Källor

Externa länkar

 
 

Popkonstnärer
Brittiska målare under 1900-talet
Brittiska målare under 2000-talet
Engelska målare
Födda 1932
Ledamöter av Royal Academy
Levande personer
Personer från Dartford
Män
Teak

Teak (Tectona grandis) är ett träd i familjen kransblommiga växter (Lamiaceae) som förekommer i södra och sydöstra Asien. Artepitet grandis i det vetenskapliga namnet är latin för stor.

Utseende 
Arten är ett lövfällande träd som kan nå en höjd av 45 meter. I odlingar blir trädet sällan högre än 24,5 meter. Teak har en grå till gråbrun bark, äggformiga gröna blad med en yta som påminner om grovt läder, vita blommor samt runda frukter omslutna av kapslar. Hos bladens undersida och frukterna förekommer små håriga utväxter (trikom). Det gulbruna träet får gradvis en intensiv rödbrun färg när det exponeras för solljus. Trädets rötter ligger vanligen tätt under markytan och sällan djupare än 50 cm. Hos stora träd har rotsystemet en radie av 15 meter.

Utbredning 
Teakträdets ursprungliga utbredningsområde sträcker sig från Indien över det sydostasiatiska fastlandet till indonesiska öar och västra Nya Guinea. Arten introducerades i flera stater med tropiskt klimat över hela världen. Teak föredrar tropikerna med en tydlig avgränsning mellan regntider och torra perioder. Anpassningsförmågan är däremot bra och teak växer till och med i landskap med endast 600 mm nederbörd per år.

I södra Asien hittas trädet ofta i lövskogar tillsammans med växter av släktena respektive arterna Xylia, Afzelia xylocarpa, Terminalia och lagerströmiasläktet.

Ekologi 
Teakträdet tappar löven under senare delen av den torra perioden och de bildas efter 3 till 4 månader på nytt. Trädet blommar på Sydostasiens fastland under sommaren (juli till augusti) och frukterna mognar mellan september och december. På sydostasiatiska öar som Java sker blomningen senare (oktober/november) men likaså under regntiden. I varje frukt förekommer upp till fyra frön. Under naturliga förhållanden blir bara 0,5 till 5 procent av blommorna mogna frukter. Andelen kan ökas till 60 procent med hjälp av konstgjord pollinering. Trädets fröspridning sker främst med hjälp av vinden och delvis via vatten.

Användning 
Trädets olika delar används i den traditionella asiatiska medicinen. Till exempel används träet mot hemorrojder och dysenteri, blommorna brukas för behandling av bronkit samt mot sjukdomar av gallblåsan och urinsystemet och blommornas olja används mot skabb. Som virke är teak hårt och beständigt mot röta, men är också mycket dyrt.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Kransblommiga växter
Träd
Where Pigeons Go to Die

Where Pigeons Go to Die är en amerikansk TV-film från 1990 med manus och regi av Michael Landon. Filmen är baserad på R. Wright Campbells roman. I huvudrollen ses Art Carney. Filmen blev nominerad till två Emmys.

Handling 
En man blickar tillbaka på när han som barn, vid 1950-talets mitt, tillbringade tid tillsammans med sin farfar och bland annat hjälptes åt med att träna brevduvor.

Rollista i urval 
Carol Barta - sekreterare 
Richard Bull - Dr. Sand
Art Carney - Da
Cliff De Young - Henry
Caroll Denning - Fancier 	
Michael Faustino - Donnie
Bruce French - Denis Corn
Robert Hy Gorman - Hugh
Kurt Christopher Kinder - Arnie
Michael Landon - Hugh, som vuxen
Anthony Mockus Sr. - John Pauley

Externa länkar 
 

Amerikanska dramafilmer
Filmer 1990
Amerikanska TV-filmer
Filmer baserade på böcker
Engelskspråkiga filmer
2369 Chekhov

2369 Chekhov eller 1976 GC8 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 april 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den ryske författaren och läkaren Anton Tjechov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer.

Se även 
 Chekov (krater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
Anton Tjechov
Der Ring des Polykrates

Der Ring des Polykrates (Polykrates ring) är en tysk komisk opera (heitere Oper) i en akt med musik av Erich Wolfgang Korngold. Librettot skrevs av tonsättarens fader Julius Korngold och Leo Feld efter ett lustspel av Heinrich Teweles (1888).

Historia 
Korngold var endast 17 år när han komponerade sin första opera 1914. Den uppvisade hans naturliga talang för dramatik medan musiken delvis var inspirerad från diverse andra källor: det senromantiska musiken har likheter med Richard Wagners kromatik och Richard Strauss måleriska tonkonst. Användandet av ledmotiv var säkerligen ett element som Korngold lärt av sin lärare Alexander von Zemlinsky. Korngolds tidiga framgångar gjorde att hans första opera sågs emot med stora förväntningar. Bruno Walter dirigerade premiären den 28 mars 1916 på Nationalteatern i München tillsammans med Korngolds andra enaktare Violanta, som var en tragisk opera. Båda operorna sattes senare upp i Wien med Selma Kurz och Alfred Piccaver i Polykrates och Maria Jeritza som Violanta. I november 1916 gavs operan på Semperoper med Richard Tauber och Elisabeth Rethberg i de ledande rollerna.

Svensk premiär den 19 september 1918 på Kungliga Operan i Stockholm där den spelades fyra gånger. Vid samma tillfälle hade även Korngolds opera Violanta svensk premiär.

Personer

Handling 
Wilhelm Arndt har just blivit utnämnd till hovkapellmästare, och hans hustru Laura gläds med honom. De får ett brev från Wilhelms gamle vän Peter Vogel, som Laura en gång i tiden svärmat för, om att han ämnar hälsa på dem. Han kommer mycket riktigt och konstaterar Wilhelms framgång med sin egen olyckliga situation. Han citerar Schillers ballad Der Ring des Polykrates för att få Wilhelm att offra sin äktenskapliga lycka. Wilhelm råkar i gräl med Laura, som han beskyller för otrohet, men så hör de hur tjänareparet Florian och Lieschen härmar dem. De inser att Vogel är en fridstörare och kör honom på porten.

Källor

Operor av Erich Wolfgang Korngold
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1916
Twin Peaks: The Final Dossier

Twin Peaks: The Final Dossier är en roman av Mark Frost utgiven i oktober 2017, efter att TV-serien Twin Peaks tredje säsong avslutats.

Bakgrund 
Boken är en uppföljare till The Secret History of Twin Peaks som gavs ut ett år tidigare. Där den sistnämnda i huvudsak utgjorde en historisk redogörelse för orten Twin Peaks och dess invånare, berör Twin Peaks: The Final Dossier främst personer och händelser mellan åren 1991 och 2017, det vill säga både tiden mellan säsong 2 och säsong 3 men även en del händelser som utspelar sig under - och efter - säsong 3.

Handling 
FBI-agenten Tamara Preston, som var den agent som i den första boken fick i uppdrag att analysera inkommet material som relaterade till orten Twin Peaks och dess invånare, fortsätter i denna bok sin analys av personer och händelser i Twin Peaks. Redogörelsen beskriver bland annat vad som hände Annie Blackburne, Leo Johnson, Donna Hayward, Windom Earle m.fl. efter den andra säsongens avslutning år 1991.

Se även 
 TV-året 2017
 Mark Frost
 Postmodernism

 
Fiktiva orter i USA
Washington i fiktion
Skönlitteratur 2017
Stephen McKenna

Stephen McKenna, född 20 mars 1939 i Ashford, Middlesex, död 4 maj 2017, var en brittisk målare. Han målade figurativt med influenser från klassicism och metafysiskt måleri.

Liv och gärning
Stephen McKenna föddes i Ashford, Middlesex med en far från Nordirland och en skotsk mor. Han utbildade sig vid Slade School of Fine Art och anammade till en början en påbjuden abstrakt och modernistisk stil. När han övergick till att måla figurativt hamnade han plötsligt utanför det brittiska konstetablissemanget. År 1971 besökte han Tyskland, där figurativ konst var mer accepterad, och bestämde sig för att bosätta sig där. Han tog till sig koncept från det metafysiska måleriet och dess företrädare Carlo Carrà, Giorgio de Chirico och Giorgio Morandi, samt från franska klassicistiska målare. I slutet av 1970-talet flyttade han till Belgien och därefter till Italien. Från och med 1973 tillbringade han också mycket tid i Donegal i norra Irland där hans far hade bosatt sig. I slutet av 1990-talet bosatte han sig permanent i Muine Bheag i Carlow, Irland.

Omkring skiftet mellan 1970- och 1980-tal slutade McKennas uttryck att betraktas som alltför långt utanför mittfåran och 1986 var han kortlistad till Turnerpriset. År 1997 bjöds han in att kuratera en stor utställning på Irish Museum of Modern Art, The pursuit of painting, där han visade upp 26 konstnärer som hade betytt mycket för honom. Han valdes in i irländska Aosdána 1999 och var ordförande för Royal Hibernian Academy 2005–2009.

Källor

Avlidna 2017
Brittiska målare under 1900-talet
Brittiska målare under 2000-talet
Födda 1939
Personer från Ashford, Surrey
Män
Jacopo Facciolati

Jacopo Facciolati, född den 4 januari 1682 i Torreglia, död den 26 augusti 1769 i Padua, var en italiensk lexikograf.

Facciolati, som vid sin död var professor i logik vid universitetet i Padua, var mycket verksam för återupplivandet av den klassiska litteraturens studium samt utgav i detta syfte, med biträde av Egidio Forcellini, en ny upplaga av Ambrogio Calepinos Lexicon septem linguarum (1718; 7:e upplagan 1723) och av Marius Nizolius Lexicon ciceronianum (1734). Han offentliggjorde dessutom tre samlingar latinska tal (1723–1767). Av hans korrespondens utgavs 1843 en volym under titeln Clarorum germanorum, hungarorum et cetera ad Facciolatum epistolae. Hans biografi skrevs av Giovanni Battista Ferrari (1799) och Giuseppe Gennari (1818).

Källor 

 
 

Italienska klassiska filologer
Italienska lexikografer
Italienska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Padua
Filologer under 1700-talet
Italienska forskare under 1700-talet
Personer från provinsen Padova
Födda 1682
Avlidna 1769
Män
Ugglan
Internationella Yogadagen

Internationella Yogadagen (International Day of Yoga), ”Yogadagen”, firas sedan 2014 årligen den 21 juni efter ett beslut i FN:s generalförsamling (UNGA).

Yoga är en fysisk, psykisk och andlig praktik, som framför allt förknippas med Indien. Som internationell Yogadag hade den indiska premiärministern Narendra Modi föreslagit den 21 juni, årets längsta dag på norra halvklotet, och en dag som dessutom anses ha speciell betydelse i många delar av världen. Den 11 december 2014, tog generalförsamlingen ett enhälligt beslut om en resolution för att göra 21 juni till en "International Day of Yoga". 

Firandet av den första Yogadagen fick den 21 juni 2015 stor internationell uppmärksamhet. Omkring 35 000 personer, inklusive premiärminister Narendra Modi och en mängd andra dignitärer, utförde 21 asanas (yogaställningar) under 35 minuter på Rajpath i New Delhi, och dagen uppmärksammades på många platser globalt. 

Samlingen vid Rajpath skapade dessutom två Guinness rekord – ”largest Yoga Class” med 35 985 personer och rekordet för flest deltagande nationer - 84.

Sommarsolståndet infaller omkring den 21 juni på norra halvklotet, men exakt datum (normalt 20 eller 21) kan variera år från år, beroende på årets plats i den fyraåriga skottårsperioden och ortens longitud. Den 21 juni är också: 

 Långsamhetens dag
 Världsmusikdagen
 Giraffens dag
 Världshumanistdagen
 Hike Naked day

Se även
Förenta nationernas internationella dagar
Sommarsolståndet
Yoga

Källor

Externa länkar
FN Information om Internationell Yogadag

Temadagar i juni
Återkommande evenemang med premiär 2015
Förenta nationernas internationella dagar
Sigvard Berglöf

John Sigvard Carl Didrikson Berglöf, född 5 augusti 1929 i Stockholm, död 21 april 2014, var en svensk jurist.

Sigvard Berglöf blev jur.kand. 1957 och arbetade en period vid Överståthållarämbetet 1956–1958, innan han gjorde tingstjänstgöring 1958–1960. Berglöf blev fiskal i Kammarrätten 1962 och utnämndes till assessor 1968. Han tjänstgjorde i Finansdepartementet 1967–1975, var skattedirektör vid Riksskatteverket 1975–1980 och ordförande i Nämnden för rättsärenden 1980–1984. Sigvard Berglöf var regeringsråd 1984–1996.

Sigvard Berglöf var ordförande för Stockholms akademiska orkesterförening 1982–1992.

Referenser 
 

Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Män
Födda 1929
Avlidna 2014
Jurister från Stockholm
5570 Kirsan

5570 Kirsan eller 1976 GM7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 april 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter 

Asteroiden har en diameter på ungefär 15 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
Violanta (opera)

Violanta är en tysk opera i en akt med musik av Erich Wolfgang Korngold och libretto av Hans Müller-Einigen.

Historia 
Av rädsla för att hans enaktsopera Der Ring des Polykrates skulle paras ihop med ett olämpligt operaval vid premiären beslöt sig Korngold för att själv skriva ett medföljande stycke. Tyska operor med renässansmotiv var på modet under första världskriget: Max von Schillings Mona Lisa hade haft premiär 1915, och skulle följas av Alexander von Zemlinskys Eine florentinische Tragödie 1917 och Franz Schrekers Die Gezeichneten 1918. 

Redan vid 17 års ålder bemästrade Korngold musikens alla olika element och lyckades frambringa ett partitur med förtätad kromatik och djupa känslor. De vokala inslagen innehöll en hög tessitura vilket bidrog till den intensiva stämningen. Bruno Walter dirigerade premiären den 28 mars 1916 på Nationalteatern i München tillsammans med Korngolds andra enaktare Der Ring des Polykrates, som var en komisk opera. 

Svensk premiär den 19 september 1918 på Kungliga Operan i Stockholm där den spelades sex gånger. Vid samma tillfälle hade även Korngolds opera Der Ring des Polykrates svensk premiär.

Personer

Handling 
Violanta har beslutat hämnas på don Alfonso som förförde hennes syster så att hon tog sitt liv. Under karnevalen i Venedig lyckas hon spåra upp honom och bjuder in honom till sitt hus. När hon sjunger en viss sång skall hennes man Simone Trovai stiga fram och döda don Alfonso. Gästen närmar sig i en båt, och när han står framför Violanta avslöjar hon vem hon är och säger till honom att han skall dö. Han svarar att det värsta som kan hända honom inte är döden utan att Violanta hatar honom, och plötsligt förvandlas hennes hat till passion. Hon förmår inte sjunga den överenskomna sången och de faller i varandras armar. Simone kommer ändå för att döda don Alfonso. Då han förstår att hans hustru älskar denne kastar han sig över honom, men Violanta ställer sig beskyddande framför sin älskade och blir dödad. En skara karnevalsgäster kommer skrattande in i salen och varseblir tragedin.

Källor

Operor av Erich Wolfgang Korngold
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1916
Paul Kornfeld

Paul Kornfeld, född den 11 december 1889 i Prag, död den 25 april 1942 i Łódź, var en tysk författare.

Kornfeld var från 1914 i många år bosatt i Frankfurt am Main och Kronberg im Taunus, senare i Berlin och Darmstadt. År 1932 återvände han till Prag, varifrån han 1941 på grund sin judiska börd deporterades till Łódź getto. Kornfeld tillhörde de expressionistiska dramatikerna. I hans abstrakta skådespel Die Verführung (1916) och Himmel und Hölle (1919) finns inga karaktärer, endast själar. Ruben Berg skriver i Nordisk familjebok: "afsiktligt vänder han sig ifrån den psykologiska sannolikhetsdramatiken, ty 'psykologien säger om människans väsen lika litet som anatomien', och kräfver en ny skådespelartyp, som i sitt spel undviker att imitera kroppsliga realiteter, öfverjordisk förklaring, sträfvan efter mer än mänsklig godhet och kärlek, förbindas med skräckromantiska och spökfantastiska scenkontraster". Legende (1917) slutar med upprättandet av en asyl av salig frid och utopisk ödmjukhet. Komedin Der ewige Traum (1922) åter visar skepticism genom att teckna det evigt komiska och fruktlösa i alla revolutioner. Bland Kornfelds verk märks även lustspelet Palme oder Der Gekränkte (1924) och tragedin Jud Süss (1930).

Källor

Noter

Tyska dramatiker under 1900-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska författare under 1900-talet
Personer från Prag
Män
Födda 1889
Avlidna 1942
Personer i Nazityskland
Łódź getto
Ugglan
2362 Mark Twain

2362 Mark Twain eller 1976 SH2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Mark Twain, pseudonym för Samuel Langhorne Clemens.

Asteroiden har en diameter på ungefär 15 kilometer.

Se även 
 Mark Twain (krater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
Mark Twain
Sölvesborgs ridklubb

Sölvesborgs ridklubb grundades 1971 som en ideell förening i Sölvesborg, Blekinge och har idag runt 280 medlemmar och är därmed en av kommunens största föreningar. Föreningen håller till vid den egna ridanläggningen Bokeslätt. Ridklubben driver tävlingsverksamhet samt verksamhet för barn och unga.

Tävlingsverksamhet 
Klubben har vunnit Ridsportallsvenskan fyra gånger, 2001, 2002, 2003 och 2005. Säsongen 2015 föll man ur elitserien av Ridsportallsvenskan och ner i division 1.

Meriterade ryttare 
 Royne Zetterman
 Alexander Zetterman
 Daniel Zetterman

Referenser 

Ridsport i Sölvesborgs kommun
Sportklubbar bildade 1971
Die Kathrin

Die Kathrin är en tysk opera i tre akter med musik av Erich Wolfgang Korngold och libretto av Ernst Decsey efter romanen Die Magd von Aachen av Heinrich Eduard Jakob.

Historia 
Korngold komponerade operan 1931-37 och den var tänkt att uppföras i Wien mars 1938 men på grund av Österrikes anslutning till det nazistiska Tyskland samma månad kunde Korngold inte få sin sista opera uppförd i sitt hemland. Premiären ägde i stället rum den 8 oktober 1939 på Kungliga Operan i Stockholm där den spelades sju gånger.

Personer

Handling 
Kathrin älskar en soldat. När han förflyttas till Afrika förleds hon av en nattklubbsägare men motstår hans närmanden. Hans svartsjuka älskarinna skjuter honom. Soldaten som letar efter Kathrin blir vittne till mordet. Kathrin och soldaten arresteras. Båda två erkänner dådet för att rädda den andre. Soldaten sätts i fängelse i sex år. När han friges söker han upp Kathrin som hela tiden har väntat på honom.

Källor

Operor av Erich Wolfgang Korngold
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1939
Times Square Church

Times Square Church är en icke samfundsbunden församling som ligger vid 237 West 51st Street i Theatre District på Manhattan i New York. Ett stort antal människor från över hundra nationaliteter samlas varje vecka för att be. Volontärer från församlingen deltar i över fyrtio olika arbeten, allt från att ge mat till de hemlösa i New York till att bemanna ett barnhem i Sydafrika. Times Square Church lägger stor vikt till att ge stöd åt de missgynnade.

Församlingens historik
Times Square Church grundades år 1987 av pastor David Wilkerson. Vid den tiden var Times Square känt som ett centrum för barnförbjudna filmer, porrklubbar, prostitution och drogmissbruk. Pastor Wilkerson grundade församlingen som svar på vad han beskrev som "de fysiskt ömtåliga och andligt döda människorna" som han såg bland hallickar, rymlingar och droghandlare som uppehöll sig i området. Times Square Church höll under en kort tid sina gudstjänster i Town Hall på 43rd Street på Manhattan och därefter i Hollander Theatre på 41st Street. År 1989 flyttade kyrkan till sin nuvarande plats Mark Hellinger Theater på 51st Street.

Byggnadens historik
Församlingen har sitt högkvarter i en teaterbyggnad som ursprungligen uppfördes år 1930 av Warner Bros. som ett filmpalats, Warner Hollywood Theatre, som senare omvandlades till en Broadwaymötesplats med namnet Mark Hellinger Theatre. Kända Broadwaymusikaler som har spelats på teatern är My Fair Lady, Jesus Christ Superstar och Katharine Hepburns musikal Coco. Times Square Church köpte byggnaden från Nederlander Organization för ett hemligt belopp år 1991. Vid denna tidpunkt uppskattades byggnaden vara värd runt 15 till 18 miljoner dollar. Vid inköpet förklarade pastor Donald W. Wilkerson, bror till David Wilkerson och en av kyrkans ledare, att teatern inte skulle förändras: "Teatern är ett landmärke och kommer förbli densamma".

Referenser

Noter

Externa länkar
 Församlingens webbplats
 World Challenge grundad av David Wilkerson
 Artikel på webbplatsen CinemaTreasures.org

Kyrkobyggnader i USA
Manhattan
Kyrkobyggnader invigda 1989
1989 i USA
Storstadsdistrikt

Ett storstadsdistrikt (Metropolitan borough) är en typ av kommun i England, och var en underavdelning av en storstadsregion (Metropolitan county). De tillkom genom 1972 års kommunallag och definieras som storstadsområden (Metropolitan districts). Men alla storstadsområden som tillkommit har fått kungliga privilegiebrev som storstadsdistrikt. Genom kommunallagen 1985 avskaffades storstadsregionerna och storstadsdistrikten utgör därmed enhetskommuner.

Referenser

Se även
 Storstadsområde, på engelska: Metropolitan area
 Storstadsområde (England). på engelska: Metropolitan county
 Storstadsområde (Kina)

Brittiska kommuntyper
Den sju-procentiga lösningen

Den sju-procentiga lösningen (; i Finland: Gåtornas tåg) är en brittisk-amerikansk film från 1976 i regi av Herbert Ross. Filmen är baserad på Nicholas Meyers roman Den sjuprocentiga lösningen från 1974, gjord som en pastisch på Sherlock Holmes äventyr. I huvudrollerna ses Nicol Williamson, Robert Duvall, Alan Arkin och Laurence Olivier. Filmen nominerades till två Oscars, för bästa manus efter förlaga och bästa kostym.

Handling 
Dr. Watson blir övertygad om att hans vän Sherlock Holmes lider av vanföreställningar, särskilt beträffande hans övertygelse om att professor James Moriarty är ett kriminellt geni, detta som ett resultat av hans kokainberoende. Moriarty beklagar sig för Watson och menar att han trakasseras av Holmes. Watson tar då hjälp av Sherlocks bror, Mycroft för att kunna lura med Holmes på en resa till Wien, där han ska få hjälp av Sigmund Freud. Men även från psykologsoffan kallar mysterierna på Holmes...

Rollista i urval 
 Nicol Williamson – Sherlock Holmes
 Robert Duvall – Dr. Watson
 Alan Arkin – Dr. Sigmund Freud
 Laurence Olivier – Professor Moriarty
 Charles Gray – Mycroft Holmes (en roll han repriserade i TV-serien med Jeremy Brett)
 Samantha Eggar – Mary Watson
 Vanessa Redgrave – Lola Devereaux
 Joel Grey – Lowenstein
 Jeremy Kemp – Baron Karl von Leinsdorf (han spelade sedan Dr. Grimesby Roylott i serien med Jeremy Brett)
 Jill Townsend – Mrs. Holmes (Townsend var Williamsons hustru i verkliga livet)

Externa länkar 
 
 
 
 Gåtornas tåg på Elonet

Filmer 1976
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska mysteriefilmer
Sherlock Holmes-filmatiseringar
Tennisfilmer