kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anthem (kyrkomusik)

Anthem (ursprung från grekiska antifona, till anti, emot, och foné, ljud, ton) är inom den anglikanska kyrkan en benämning på äldre kyrkokompositioner till bibliska texter, närmast av motettens typ. Liksom denna ombildades anthem under inflytande från monodien till kyrkokonsert och kantatmässiga former, dock utan att - som den tyska motsvarigheten - någonsin gå utanför bibelordets textliga ram.

Mot 1600-talets slut kan man särskilja tre typer: full anthems (anthem för kör), full anthems with verses (anthems för solist och kör) och verse anthems (anthems för solo) med eller utan instrumentalackompanjemang. Särskilt betydande tonsättare av anthems var Purcell och Händel. Texterna var vanligen på antingen engelska eller latin.

Källor
 ''Svensk Uppslagsbok’’, Band 1, 1947–1955. (spalt 1165)

Referenser

Kyrkomusik
Musik i England
Svenska Häftstiftsfabriken

AB Svenska Häftstiftsfabriken, senare AB Svenska Häftstift, grundades 1936 med fabrik i Pålsboda och säte i Örebro av grosshandlaren i Örebro Fritz Johansson (1885– ). Företaget tillverkade häftstift, gem och påsklämmor. Det leddes från 1955 av Fritz Johanssons son Gunnar Bermark (1913–?) och senare av dennes son Christer Bermark (född 1942).

Tillverkningen skedde länge vid fabriken i Pålsboda som på 1980-talet hade 25-30 anställda, men bolagsledningen var placerad i Örebro. Företaget ägdes då av Gunnar Bermark.

I början av 2000-talet hade företaget namnet till trots slutat tillverka häftstift på grund av ökad konkurrens från Asien, men tillverkade fortfarande gem. Företaget flyttade år 2012 säte och kvarvarande tillverkning av gem till Mariannelund. Thure Bünger AB i Alvesta övertog 2013 AB Svenska Häftstifts tillverkning av gem.

AB Svenska Häftstift hade 2017 ingen verksamhet. Det ägdes 2014 av fastighetsbolaget Bruzahem AB i Mariannelund.

Referenser

Externa länkar
Fotografi från fabriken 1969 föreställande galvanisatör i arbete, Örebro läns museum
Foto av Svenska Häftstiftsfabriken i Pålsboda 2012

Företag bildade 1936
Svenska tillverkningsföretag
Hallsbergs kommun
Gunnar Moberger

John Gunnar Viktor Moberger, född 27 mars 1918 i Stockholm, död 24 maj 2009 i Stockholm, var en svensk läkare och cancerforskare. Han utnämndes till professor i tumörpatologi vid Karolinska institutet 1972 och var klinikchef för tumörpatologin vid Karolinska sjukhuset 1976–82. Han hade förtroendeuppdrag bland annat inom Riksföreningen mot cancer, Cancerföreningen i Stockholm och Konung Gustaf V:s Jubileumsfond. Efter sin pensionering 1982 var han verksam vid University of Kuwait fram till 1988, och senare vid Sabbatsbergs och Huddinge sjukhus. Han publicerade ett hundratal skrifter i experimentell och klinisk cancerforskning, tumör- och strålpatologi samt tumörcytologi. Gunnar Moberger var son till John Moberger.

Källor

Noter

Män
Födda 1918
Avlidna 2009
Svenska professorer i patologi
Läkare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Jätten (finländsk film, 2016)

Jätten () är en finsk spänningsfilm från 2016 i regi av Aleksi Salmenperä, med Joonas Saartamo, Jani Volanen, Peter Franzén och Saara Kotkaniemi i huvudrollerna. Den handlar om en tjänsteman som upptäcker svåra miljöproblem som har mörkats av ett gruvbolag och korrupta myndigheter. Filmens förlaga är den verkliga skandalen kring nickelgruvan Talvivaara.

Medverkande
 Joonas Saartamo som Jussi Karevuo
 Jani Volanen som Pekka Perä
 Peter Franzén som Raimo
 Saara Kotkaniemi som Ada Koljonen
 Elena Leeve som Eeva

Tillkomst
Berättelsen är inspirerad av miljöskandalen kring nickelgruvan Talvivaara. Arbetet med filmen började före de sista avslöjandena som år 2014 ledde till att den finländska staten tog över gruvbolaget som då gått i konkurs. I det tidiga arbetet med filmen intervjuade manusförfattaren Pekko Pesonen gruvans VD Pekka Perä i tre timmar. Pesonen använde många av de saker som Perä hade sagt i intervjun som direkta repliker i filmen. Mycket i filmens handling är dock fiktivt, i synnerhet skildringar av samarbete och möten mellan korrupta tjänstemän, där ingen dokumentation från verkligheten finns att studera. Enligt Pesonen var den svåraste utmaningen att hitta rätt filmstil och rätt balans mellan fakta och fiktion. I ett tidigt skede försökte han att skriva filmen som en satir, men övergav detta och omarbetade materialet till en spänningsfilm.

Jätten är producerad av Helsinki-filmi med samproduktionsstöd från Yle. Finlands Filmstiftelse gav den 10 000 euro i manusstöd, 30 000 euro i utvecklingsstöd och 690 000 euro i produktionsstöd.

Visningar
Filmen hade finländsk premiär den 22 januari 2016. Den tävlade vid Göteborgs filmfestival samma år. Den turnerade i Sverige under hösten 2016 med Finlandsinstitutets projekt Ny finsk film.

Mottagande
Silja Sahlgren-Fodstad på Svenska Yle skrev att filmen lyckas balansera mellan intrig och hot om våld på det sätt som krävs i en spänningsfilm. Hon berömde hur regissören fått "skådespelarna att tona ner sitt spel", och lyfte fram Jani Volanens insats i den enda riktigt utagerande rollen, Joonas Saartamo i rollen som identifikationsobjekt och hur Peter Franzén med endast små medel lyckas att förmedla sin hotfulla rollfigur.

Filmen tilldelades Jussistatyetten för bästa manus och bästa manliga biroll (Jani Volanen).

Källor

Finländska filmer 2016
Filmer baserade på verklighet
Finland på film
Finländska dramafilmer
Finländska thrillerfilmer
Finskspråkiga filmer
Miljöfilmer
Politiska filmer
1281 Jeanne

1281 Jeanne eller 1933 QJ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 augusti 1933 av den belgiske astronomen Sylvain Arend i Uccle. Den har fått sitt namn efter dottern till upptäckaren.

Asteroiden har en diameter på ungefär 25 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av S Arend
Astronomiska upptäckter 1933
1286 Banachiewicza

1286 Banachiewicza eller 1933 QH är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 augusti 1933 av den belgiske astronomen Sylvain Arend i Uccle. Den har fått sitt namn efter den polske astronomen Tadeusz Banachiewicz.

Asteroiden har en diameter på ungefär 21 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av S Arend
Astronomiska upptäckter 1933
Arttu Brummer

Kaarle Arttu Brummer, född 10 maj 1891 i Tavastehus, död 4 mars 1951 i Helsingfors, var en finländsk formgivare, författare, kritiker och lärare. Han var gift första gången 1921–1923 med konstmålaren och textilkonstnären Eva Anttila och andra gången från 1926 med textilkonstnären Eva Brummer, född Martio. Han anses ha haft en avgörande inverkan på finländsk konstindustri från 1910-talet och fram till sin död.

Efter att ha avslutat sin utbildning till möbelformgivare i Helsingfors 1913 etablerade Arttu Brummer ett eget inredningsföretag. Han ritade möbler  för privatkunder, men utförde också uppdrag inom den offentliga sektorn. Bland hans offentliga uppdrag kan nämnas inredningen av Riksdagshuset i Helsingfors 1930, huvudbyggnaden vid Helsingfors universitet 1936-1939 och Posthuset 1938. Hans stil var funktionalistisk.

Han ägnade sig alltmer åt formgivning av glas efter att ha vunnit första priset i en tävling utlyst av glasbruket Karhula-Iittala. Han skapade senare glas för Riihimäki glasbruk, ett samarbete som fortgick fram till hans död. 1919 deltog han i en tävling i Riihimäki glasbruks regi och vann då över sin tidigare elev Timo Sarpaneva.

Från år 1919 och fram till sin död var Arttu Brummer lärare i flera olika ämnen vid Centralskolan för konstflit i Helsingfors, från 1949 kallat Konstindustriella läroverket. Han var också skolans konstnärlige ledare från 1944. Arttu Brummer anses ha haft en avgörande betydelse för de finska formgivarnas framgångar på 1950-talet. Kaj Franck, Gunnel Nyman, Tapio Wirkkala och Timo Sarpaneva är några av hans namnkunniga elever.

Han var intendent för Konstindustriella museet under ett tjugotal år och ingick också i ledningen för Industrikonstförbundet Ornamo, och Finska handarbetets vänner.

Arttu Brunner avled under förberedelserna för Milanotriennalen 1951 och fick därmed inte uppleva sina tidigare elevers genombrott.

Källor 
 Kulvik, Barbro mm. (red.): Hundra år av finsk design ur Rafaela & Kaj Forsbloms samling. Nationalmuseum, Stockholm, 2017. 
Arttu Brummer på Finlands nationalbiografins webbplats.
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Arttu Brummer på finskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
 Ett urval glasföremål skapade av Arttu Brummer.
 

Finländska formgivare
Födda 1891
Avlidna 1951
Män
Personer från Tavastehus
1287 Lorcia

1287 Lorcia eller 1933 QL är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 augusti 1933 av den belgiske astronomen Sylvain Arend i Uccle. Den har fått sitt namn efter frun till den polske astronomen Tadeusz Banachiewicz.

Asteroiden har en diameter på ungefär 21 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av S Arend
Astronomiska upptäckter 1933
Dirbaach

Dirbaach kan syfta på följande platser:

Luxemburg 

 Dirbaach (Bavigne), vattendrag, Diekirch, 
 Dirbaach (Buderscheid), vattendrag, Diekirch,
Pasvik naturreservat (Norge och Ryssland)

Pasvik naturreservat (ryska: Пасвик заповедник, Pasvik Zapovednik] är – förutom namn på den norska Pasvik naturreservat – också en benämning för både det norska naturreservatet och det intilliggande ryska Pasvik Zapovednik tillsammans såsom en biologisk miljö, trots att det legalt består av två skilda entiteter. Gränsen mellan Ryssland och Norge, som går i djupfåran av Pasvik älv.

Gemensamma norsk-ryska diskussioner om miljön runt Pasvik älv påbörjades 1986. Reservaten inrättades i Ryssland 1992 och i Norge 1993 som pendanger till varandra. De ingår numera i Pasvik–Enare trilaterala naturskyddsområde, som omfattar områden i Norge, Ryssland och Finland.

Källor
Bente Christiansen: ''History of the Pasvik-Inari Coperation, 2014

Naturreservat i Norge
Naturreservat i Ryssland
Petsamo
Sør-Varangers kommun
Wyndham Championship

Wyndham Championship är en professionell golftävling på den amerikanska PGA Touren. Tävlingen har spelats i Greensboro sedan tävlingens inrättande 1938, då under namnet "Greater Greensboro Open". 

Tävlingen spelades förr under våren, vanligen april eller maj, för att spelas under hösten från och med 2003. När Sam Snead vann tävlingen för åttonde gången 1965, så var han 52 år, 10 månader och 8 dagar gammal. Detta gör honom till den äldsta vinnaren i PGA Tourens historia. Han satte ett ytterligare rekord 1965 som fortfarande står sig; hans vinst 1965 var den åttonde i samma tävling, ingen spelare har vunnit en och samma tävling nio gånger. Vinsten här skulle bli Sneads 82:a på touren, och således hans sista.

År 2007 bytte tävlingen namn till Wyndham Championship då Wyndham Hotels & Resorts tog över titelsponsringen från DaimlerChrysler. Tävlingen är den sista som spelas innan FedEx Cup slutspelen, vilket gör den till spelarnas sista chans att kvalificera sig in på top-125 rankingen och säkra sina spelrättigheter för kommande PGA Toursäsong. 

När Henrik Stenson vann tävlingen 2017 satte han nytt mästerskapsrekord genom att vinna på 258 slag (-22 under par).

Golfbanor 
Tävlingen har spelats runt om Greensboro under hela sin historia. Under de första fyra upplagorna spelades tävlingen på Sedgefield Country Club och Starmount Forest Country Club. Sedan 2008 är tävlingens spelplats åter Sedgefield Country Club.

Vinnare

Flerfaldiga vinnare 
Nio spelare har vunnit tävlingen mer än en gång i och med 2017.
 8 vinster
 Sam Snead: 1938, 1946, 1949, 1950, 1955, 1956, 1960, 1965
 3 vinster
 Davis Love III: 1992, 2006, 2015
 2 vinster
 Byron Nelson: 1941, 1945
 Doug Sanders: 1963, 1966
 Billy Casper: 1962, 1968
 George Archer: 1967, 1972
 Danny Edwards: 1977, 1982
 Sandy Lyle: 1986, 1988
 Rocco Mediate: 1993, 2002

Referenser 

Golftävlingar på PGA Tour
Pasvik naturreservat

Pasvik naturreservat kan avse:

Pasvik naturreservat (Norge) – det norska naturreservatet Pasvik naturreservat 
Pasvik Zapovednik – det ryska naturreservatet Pasvik naturreservat 
Pasvik naturreservat (Norge och Ryssland) – de båda norska och ryska naturreservaten tillsammans
Pasvik Zapovednik

Pasvik Zapovednik (Пасвик заповедник, "Pasvik naturreservat") är ett ryskt naturreservat utmed Pasvik älv sydväst om staden Nikel i Murmansk oblast i Ryssland.

Gränsen mellan Ryssland och Norge, som går i djupfåran av Pasvik älv, som också utgör naturreservatets gräns i väster. I öster går gränsen vid landsvägen mellan Nikel och Rajakoski, vilken på 1920-talet byggdes som Ishavsvägen i Petsamo. Naturreservatet på 147 kvadratkilometer upprättades 1992, ungefär samtidigt som, och som en pendang till, det angränsande norska Pasvik naturreservat på 19 kvadratkilometer. Detta inrättades den 15 oktober 1993. Gemensamma norsk-ryska diskussioner om miljön vid Pasvik älv hade påbörjats 1986.

Naturreservatet har ett besökscentrum i Rajakoski. I närbelägna Janiskoski finns ett naturmuseum. På ön Varlam/Varlamasaari finns en två kilometer lång vandringsled, ett fågelskådningstorn samt ruiner av bosättningar från tidigt 1900-tal. Där har också uppförts ett hus, som är en rekonstruktion av ornitologen Hans Thomas Lange Schaannings bostad från tidigt 1900-tal.

Pasvik Zapovednik bildar tillsammans med Øvre Pasvik landskapsvernområde, Øvre Pasvik nationalpark och Pasvik naturreservat i Norge, samt Vätsäri ödemarksområde i Finland, Pasvik–Enare trilaterala naturskyddsområde, som är ett sammanhängande område med omfattande naturskydd i de tre länderna.

Se även
Pasvik naturreservat (Norge och Ryssland)

Källor
Pasvik Zapovedniks
Bente Christiansen: ''History of the Pasvik-Inari Coperation, 2014

Noter

Externa länkar
Pasvik Zapovedniks webbplats
Om Pasvik Nature Reserve på visitmurmansk.info
Bilder i The Independent Barents Observer

Naturreservat i Ryssland
Petsamo
Murmansk oblast
Pasvik naturreservat (Norge)

Pasvik naturreservat är ett norskt naturreservat och ramsarområde utmed Pasvik älv norr om Treriksröset i Sør-Varangers kommun i Finnmarks fylke.

Gränsen mellan Ryssland och Norge, som går i djupfåran av Pasvik älv, som också utgör naturreservatets gräns i öster. Naturreservatet på 19 kvadratkilometer upprättades 1993 för att bevara ett förhållanevis orört, ursprungligt våtmarksområde, med en rik natur- och kulturhistoria. Det inrättades ungefär samtidigt som, och som en pendang till, det angränsande större ryska Pasvik Zapovednik (Pasvik naturreservat) på 147 kvadratkilometer. Detta inrättades den 16 juli 1992. Gemensamma norsk-ryska diskussioner om miljön vid Pasvik älv hade påbörjats 1986.

Reservatet gränsar, förutom till Pasvik Zapovednik till Øvre Pasvik nationalpark och Øvre Pasvik landskapsvernområde. Alla områdena utgör numera, tillsammans med finländska Vätsäri ödemarksområde, Pasvik–Enare trilaterala naturskyddsområde.

Se även
Pasvik naturreservat (Norge och Ryssland)

Källor
Pasvik Naturreservat i Miljøirektoratets naturbase

Naturreservat i Norge
Sør-Varangers kommun
Ramsarområden i Norge
Herman Palmgren

Johan Henrik Herman Palmgren, född 8 oktober 1865 i Forsa socken, Gävleborgs län, död 8 mars 1933 i Stockholm, var en svensk jurist.

Biografi
Herman Palmgren var son till en organist. Efter mogenhetsexamen i Hudiksvall 1883 blev han student vid Uppsala universitet, där han blev filosofie kandidat 1886 och juris utriusque kandidat 1891. Han utnämndes till vice häradshövding 1893 och sekreterare i kammarrätten 1902. Han var sekreterare i riksdagens andra kammare 1902–1908. Palmgren utnämndes till advokatfiskal 1906 och kammarrättsråd samma år. Då regeringsrätten inrättades 1909, blev han ett av de första regeringsråden. Han tjänstgjorde som ledamot i lagrådet 1915–1916 och 1924–1926. Palmgren kvarstod som regeringsråd till sin död 1933.

Palmgren hade också uppdrag i statliga utredningar, som sakkunnig vid omarbetningen av skattelagstiftningen 1906–1909 och ordförande för dyrtidstilläggskommitterade 1918. Vid sidan av juristkarriären hade han kommunala uppdrag som ledamot av Stockholms folkskoledirektion 1910–1919 och ordförande i denna 1914–1919. År 1912 blev han ordförande för Sällskapet för folkundervisningens befrämjande och var även ordförande i centralstyrelsen för Flick- och samskoleföreningen 1911–1920. Han var ordförande i Pressens opinionsnämnd 1916–1919.

Referenser 
 
 SvJT 1933 s. 179.

Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Män
Födda 1865
Avlidna 1933
Personer från Forsa socken
Alumner från Uppsala universitet
Per Emil Söderwall

Per Emil Alexander Söderwall, född 7 december 1843 i Drängsereds socken i Hallands län, död 26 juni 1925 i Lund, var en svensk läkare.

Per Emil Söderwall blev student vid Lunds universitet 1860. Han blev medicine kandidat 1867 och medicine licentiat 1871 samt disputerade för medicine doktorsgraden 1881. Söderwall var distriktsläkare i Åmmebergs distrikt i Örebro län 1872–1873 och i Ronneby distrikt 1873–1878. Han utnämndes 1878 till förste stadsläkare i Lund.

Han var son till prosten Per Söderwall och Margareta Johanna von Wachenfeldt, bror till akademiledamoten Knut Fredrik Söderwall och far till regeringsrådet Knut Söderwall.

Referenser

Noter 

Svenska läkare under 1800-talet
Alumner från Lunds universitet
Personer från Drängsereds socken
Födda 1843
Avlidna 1925
Män
Knut Söderwall

Knut Emil Söderwall, född 14 december 1874 i Ronneby, död 14 januari 1980 i Engelbrekts församling, Stockholm, var en svensk jurist.

Söderwall blev juris kandidat vid Lunds universitet 1897. Han blev notarie i Hovrätten över Skåne och Blekinge 1906, revisionssekreterare 1911, expeditionschef i lantförsvarsdepartementet 1917, tillförordnad statssekreterare i försvarsdepartementet 1920 och statssekreterare 1922. Han var regeringsråd 1923–1943. Från 1937 var han Regeringsrättens äldsta ledamot och dess ordförande.

Knut Söderwall var son till läkaren Per Emil Söderwall och brorson till akademiledamoten Knut Fredrik Söderwall samt far till Margreta Söderwall. Han blev 105 år gammal.

Referenser 
 
 SvJT 1975 s. 153 

Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Män
Födda 1874
Avlidna 1980
Personer från Ronneby
Svenska hundraåringar
Alumner från Lunds universitet
Svenska statssekreterare
Keita Baldé Diao

Keita Baldé Diao, född 12 januari 1995 i Arbúcies, är en senegalesisk professionell fotbollsspelare som spelar för Cagliari. Han är också fransk medborgare.

Klubblagskarriär 
Keita kom upp genom Barcelonas ungdomsakademi. Under 2010 reste han med ungdomslaget i Barcelona till Qatar för en turnering, under vilken han gjorde ett practical joke genom att placera en isbit i en lagkamrats säng. Detta uppskattades dock inte av klubben som till följd av det lånade ut honom till Cornellà. Lånet innebar att Cornellà hade rätt till en andel av Keitas spelarrättigheter. Efter en säsong där han gjorde 47 mål för Cornellàs ungdomslag avböjde Keita möjligheten att återvända till Barcelona, vilket ådrog intresse från Real Madrid och Manchester United.

Lazio 
Sommaren 2011 kontrakterades han av Serie A-klubben Lazio för en övergångssumma på 300 000 euro, varav 10 procent gick till Cornellà. Keita kunde inte spela officiella matcher för Lazios ungdomslag under sitt första år eftersom han väntade på att bli beviljat spanskt medborgarskap samt EU-passet som krävdes för den italienska klubben att registrera honom.

Den 15 september 2013 gjorde Keita sin ligadebut för a-laget i en 3-0-hemmavinst mot Chievo då han byttes in istället för Luis Pedro Cavanda. Fem dagar senare gjorde han sin debut i Europa League-gruppspelsmatch mot Legia Warszawa, där han spelade fram Hernanes till matchens enda mål. Den 10 november 2013 gjorde han sitt första mål i seniorfotboll i en 1-1-match mot Parma.

Keita etablerade sig i Lazios startelva till säsongen 2016-17, och gjorde första målet för säsongen i omgång sex hemma mot Empoli. Den 6 mars året därpå gjorde Keita sitt 100:e Serie A-framträdande i en 2-0-seger mot Bologna. Den 23 april 2016 gjorde han tre mål på fem minuter mot Palermo, vilket gjorde det till det snabbaste hat tricket sedan säsongen 1974-75.

Monaco 
Den 29 augusti 2017 anslöt Keita till Monaco på ett femårskontrakt. Den 29 september 2020 lånades han ut till italienska Sampdoria på ett låneavtal över säsongen 2020/2021.

Cagliari
Den 31 augusti 2021 värvades Keita av Cagliari, där han skrev på ett treårskontrakt.

Landslagskarriär 
Keita föddes i Spanien men hans föräldrar har senegalesiskt ursprung. Även om han var berättigad att spela för  Spanien valde Keita att spela för Senegal, vilka han blev uppkallad till för första gången till en kvalmatch till Afrikanska mästerskapet mot Niger.

Referenser

Noter

Senegalesiska landslagsspelare i fotboll
Katalanska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i AS Monaco FC
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i UC Sampdoria
Spelare i Cagliari Calcio
Spelare i Serie A
Spelare i Ligue 1
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2017
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2019
Födda 1995
Levande personer
Män
Personer från provinsen Girona
Tuorla observatorium

Tuorla observatorium är Åbo universitetsobservatorium i Tuorla by i S:t Karins kommun i Finland, cirka tolv kilometer öster om Åbo. Det är det största astronomiska forskningsinstitutet i Finland. Ett fyrtiotal forskare och studenter arbetar eller studerar vid institutionen. 

Inom observatieområdet verkar också det finländska företaget Opteon Oy, ett företag inom precisionsoptik. Här finns också Tuorla planetarium.

Historik 
Tuorla observatorium grundades 1952 av professor Yrjö Väisälä. Ett nytt observatorium var nödvändigt eftersom det gamla Iso-Heikkilä observatoriet i utkanten av centrala Åbo började drabbas av tilltagande ljusstörningar från staden och industriområden till söder om observatoriet. En ny plats hittades i Tuorla, en by i S:t Karins kommun.

Observatoriet omfattade till en början en huvudbyggnad och en 51 meter lång tunnel för optisk forskning. På grund av institutionens växande storlek byggdes nya delar till 1989 och 2002. Under perioden 1974-1991 var observatoriet en del av Åbo universitets fysiska institution. Därefter blev det ett självständigt forskningsinstitut vid universitetet. Under 2009 återförenades observatoriet med institutionen för fysik och är ett av de sju laboratorierna vid Institutionen för fysik och astronomi. Observatoriet har flera teleskop placerade runt sina huvudbyggnader.

Forskningsområden
Det huvudsakliga forskningsområdet, som ungefär hälften av forskarna i Tuorla arbetar med, är aktiva galaktiska kärnor. Andra områden är mörk materia, kosmologi, astrodynamik, binära stjärnor, solkvarter, solfysik och astrobiologi. Det optiska laboratoriet Opteon producerar högkvalitativ optik för teleskop.

Se även
Timetrek

Källor
Artikel Suomalaiset mukana vuosikymmenen tärkeimmällä avaruusmatkalla på yle:s webbplats, 27/5 2012
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Hotelli Seurahuone (Helsinki) på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
 Tuorla Observatorium

Byggnader och anläggningar i S:t Karins
Åbo universitet
Observatorier i Finland