kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gustaf Fredrik Olof Burenstam

Gustaf Fredrik Olof Burenstam, född 25 april 1812 i Lerbäcks församling, Örebro län, död 7 april 1901 i Riga, var en svensk militär.

Biografi
Gustaf Fredrik Olof Burenstam föddes 1812 på Skyllbergs bruk i Lerbäcks församling. Han var son till överstelöjtnanten Johan Daniel Burenstam och Mariana Beata von Rosen. Burenstam var student vid Uppsala universitet och avlade 1829 kansliexamen. Han blev 20 augusti 1830 kornett vid livgardet till häst.
 
Burenstam blev 25 maj 1842 ryttmästare vid Pskovska kyrassiärregementet i Ryssland. Han flyttade över 1 september 1843 till Petersburgska ulanregemente. Burenstam avled 1901 i Riga.

Familj
Burenstam gifte sig 1847 med Teresia Kreitel (1823–1888). De fick tillsammans barnen Augusta Terestia Valentina Burenstam (född 1850) som var gift med översten Alexanders Glasco i ryska armén, översten Fritz Axel Johan Burenstam (född 1851), Alexandra Burenstam (född 1854) som var gift med översten Johan Radzievsky vid ryska armén och Maria Burenstam (född 1856) som var gift med kaptenen Johan Dikovsky i ryska armén.

Utmärkelser
1859 – RSO.

Referenser

Noter 

Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Lerbäcks socken
Födda 1812
Avlidna 1901
Män
Visholmen

Visholmen är en stadspark och halvö belägen i centrala Strängnäs. Halvön hette tidigare Notholmen och var ursprungligen en grusås fram till dess att sundet fylldes igen 1893. Visholmens första verksamhet var en tändsticksfabrik som etablerades under 1880-talet. Idag marknadsförs den som en "multifunktionell stadspark" som erbjuder bland annat badplatser, bangolf, tennisbanor samt en fotbollsplan.

Historia

Strandbadet 
Badförbud rådde från och med 1908 vid Visholmen på grund av oro för förorening i det närliggande vattenledningsverket. Samma år dömdes tre män anställda i Strängnäs till att böta två kronor var för att ha badat vid halvön.  

Strandbadet på den nordvästra udden installerades 1925 och består idag av totalt tre badstränder varav två är utrustade med bryggor och den ena med hopptorn. Den tredje stranden har handikappramp. Toaletter, omklädningsrum och grillplats finns även intill Strandbadet.

Övrig verksamhet 
År 1899 byggdes ett vattenledningsverk på Visholmen. Det lades ned 2009 men byggnaden kvarstår 2023.

Mellan 1920 och 1980 använde Strängnäs Segelsällskap holmens västra udde som slipanläggning.  

Under 1940-talet tillkom golfbanan. Fotbollsplanen och tennisbanorna byggdes 1983.

Referenser 

Strängnäs
Strängnäs kommun
Mabel Strickland

Mabel Strickland, född 1899, död 1988, var en maltesisk feminist. Hon spelade en ledande roll inom rörelsen för rösträtt för kvinnor i sitt land. 

Hon var dotter till Maltas premiärminister. Hon var från 1935 redaktör för tidningen Times of Malta.  

Mabel Strickland, assistant secretary of Constitution Party, lämnade 1931 in en petition undertecknad av 428 kvinnor till Royal Commission on Maltese Affairs där hon krävde att rösträtt för kvinnor skulle införas i 1921 års konstitution med hänvisning till att maltesiska kvinnor borde omfattas av den rösträtt för kvinnor som hade införts i andra delar av det brittiska imperiet, men ansökan nekades eftersom inget politiskt parti stödde det och de brittiska myndigheterna inte ansåg att Malta var redo för reformen. Malta hade vid denna tid begränsad rösträtt även för män, och Strickland krävde rösträtt för kvinnor på samma villkor, det vill säga rösträtt för kvinnliga jordägare. Hon stödde som journalist Women of Malta Association i kampen för kvinnlig rösträtt 1944–1947. Kvinnlig rösträtt infördes 1947. 

Hon blev 1950 en av tre kvinnor som valdes in i parlamentet, och satt som parlamentsledamot 1950–1953 och 1962–1966. Hon motsatte sig Maltas självständighet från Storbritannien, och försvarade pressfriheten.

Källor

Kvinnor
Födda 1899
Avlidna 1988
Rösträttskvinnor
Maltesiska politiker under 1900-talet
Josephine Burns de Bono

Josephine Burns de Bono, född Burns 1908, död 1996, var en maltesisk feminist. 

Hon var dotter till Hugh Burns och Laura Rosina Ada Agius. Hon gifte sig 1931 med läkaren Joseph de Bono, och blev mor till Edward de Bono. Hon var verksam som journalist i London och sedan Times of Malta. 

Hon spelade en ledande roll inom rörelsen för rösträtt för kvinnor i sitt land. Hon var en av grundarna och verksam inom Women of Malta Association, och var dess ordförande 1944-1947. Kampanjen lyckades och kvinnlig rösträtt inkluderades i MacMichael Constitution, som trädde i kraft 5 september 1947. Josephine Burns de Bono avgick sedan som ordförande för Women of Malta Association, med förklaringen att föreningen nu hade uppnått sitt mål.

Källor

Kvinnor
Födda 1908
Avlidna 1996
Rösträttskvinnor
Personer på Malta under 1900-talet
Helen Buhagiar

Helen Buhagiar, född 1888, död 1975, var en maltesisk feminist. 

Hon var dotter till järnvägsdirektören Nicola Buhagiar. Hon var engagerad i Maltas konstvärld, och blev 1916 ordförande i Malta Art Association.

Hon spelade en ledande roll inom rörelsen för rösträtt för kvinnor i sitt land. Hon var en av grundarna och verksam inom Women of Malta Association, vars generalsekreterare hon var 1944-1947. Kampanjen lyckades och kvinnlig rösträtt inkluderades i MacMichael Constitution, som trädde i kraft 5 september 1947. I valet följande sommar blev hon en av de två första kvinnorna som deltog i ett parlamentsval på Malta, dock utan att vinna.

Källor

Kvinnor
Födda 1888
Avlidna 1975
Rösträttskvinnor
Personer på Malta under 1900-talet
Polyxeni Loizia

Polyxeni Loizia, född 1855, död 1942, var en cypriotisk feminist. Hon betraktas som en av feminismens pionjärer på Cypern. 

Hon var utbildad i Konstantinopel och Smyrna och blev rektor på Limassol School for Girls, öns första skola för högre utbildning för kvinnor (grundad 1859). Hon var känd för sitt stöd för ökade möjligheter för utbildning för flickor: genom sitt författarskap förespråkade hon kvinnors rätt till utbildning, studier och yrkesarbete, startade en lärarutbildning för vuxna kvinnor, och sände flickor för att studera vidare i Grekland, där universitet hade öppnat för kvinnor.  

Hon betraktas också som en av Cyperns tidigaste kvinnliga författare.

Källor

Kvinnor
Födda 1855
Avlidna 1942
Personer på Cypern under 1900-talet
Feminister
Skolledare under 1800-talet
Skolledare under 1900-talet
Persophone Papadopulou

Persophone Papadopulou, född 1887, död 1948, var en cypriotisk feminist. Hon betraktas som en av feminismens pionjärer på Cypern. 

Hon grundade och drev öns första feministiska tidskrift, Estiades (1913-1915). Denna tidning tog upp de internationella frågorna inom den internationella kvinnokampen som just då drevs, men den den hade begränsad framgång på Cypern, där majoriteten kvinnor vid denna tid ännu inte ens kunde läsa, långt mindre tillägna sig politiska intressen.

Källor

Kvinnor
Födda 1887
Avlidna 1948
Personer på Cypern under 1900-talet
Feminister
Cypriotiska journalister
Sappho Leontias

Sappho Leontias, född 1832, död 1900, var en cypriotisk feminist. Hon betraktas som en av feminismens pionjärer på Cypern. 

Hon föddes i Nicosia på Cypern. Hon fick en god utbildning i Istanbul. Hon var verksam som rektor på flera flickskolor på de grekiska öarna. Hon grundade 1854 en flickskola i Samos, var rektor för en flickskolan Agia Foteini i Smyrna 1863-1875 och 1887-1891. 

Hon var välkänd som en förebild för en utbildad kvinna i Grekland. Hon förespråkade kvinnors rätt till utbildning för att höja deras status i det grekiska samhället, både i skrifter och föreläsningar. 

Hon utgav den litterära tidskriften Euridice, som publicerade kvinnors verk i vanlig grekiska snarare än i den då klassiska grekiska katharevousa, som den litterära världen då ännu föredrog men som inte förstods av de flesta greker. Hon deltog i den då viktiga debatten om en språkreform och lärde ut de grekiska klassikerna på modern grekiska i sina skolor. Hon översatte Aeschylus till modern grekiska och Racines Esther från franska. Hon skrev flera verk om utbildning.

Källor

Kvinnor
Födda 1832
Avlidna 1900
Personer i Grekland under 1800-talet
Grekiska feminister
Skolledare under 1800-talet
Valentin Judasjkin

Valentin Abramovitj Judasjkin (), född 14 oktober 1963 i Bakovka, Moskva oblast i Sovjetunionen, död 2 maj 2023 i Moskva, Ryssland, var en rysk modeskapare.
Judasjkin dog av njurcancer den 2 maj 2023, 59 år gammal.

Referenser 

 

Sovjetiska modeskapare
Ryska modeskapare
Personer från Moskva oblast
Män
Födda 1963
Avlidna 2023
Stella Soulioti

Stella Soulioti, född 1920, död 2012, var en cypriotisk politiker och advokat. 

Hon var Cyperns första kvinnliga minister. Hon var justitieminister 1960-70 och hälsominister 1964-66.

Källor

Kvinnor
Födda 1920
Avlidna 2012
Cypriotiska politiker under 1900-talet
Kadriye Hulusi Hacıbulgur

Kadriye Hulusi Hacıbulgur, född 1905, död 1988, var en cypriotisk politiker. 

Hon var den första kvinna som valdes till en lagförsamling på Cypern (1960).

Källor

Kvinnor
Födda 1905
Avlidna 1988
Cypriotiska politiker under 1900-talet
Ayla Halit Kazım

Ayla Halit Kazım, född 1934, är en cypriotisk politiker.

Hon var den första kvinna som valdes till Cyperns parlament (1963).

Källor

Kvinnor
Födda 1934
Cypriotiska politiker under 1900-talet
Porträtt av Hieronymus Holzschuher

Porträtt av Hieronymus Holzschuher är en oljemålning av den tyske renässanskonstnären Albrecht Dürer. Tavlan målades 1526 och var i den porträtterades familjs ägo till 1884 då den förvärvades av Gemäldegalerie i Berlin. 

Målningen är ett porträtt av  (1469–1529), framgångsrik köpman och borgmästare i konstnärens hemstad Nürnberg. Han var nära vän till Dürer och den som 1499 beställde Kristi begråtande till familjealtaret i Sankt Sebaldskyrkan. Inskriptionen upp till vänster ("HIERONIM HOLTZSCHVER ANNO DO(MI)NI 1526. ETATIS SVE. 57") förklarar att verket färdigställdes 1526 då Holzschuher var 57 år gammal. Konstnärens signatur återfinns till höger om den porträtterades huvudet. Tavlan är ett sent verk i Dürers oeuvre; samma år tillkom också porträtten av Jakob Muffel och Johann Kleeberger — det förra även utställt på Gemäldegalerie.

Det realistiska porträttet var sannolikt tänkt att användas privat snarare än representativt. Till skillnad från flertalet andra av Dürers porträtt möter här Holzschuhers blick betraktaren, en blick som är skeptisk men inte ovänlig.

Bildgalleri

Referenser 
Staatliche Museen zu Berlin
Web Gallery of Art
bildindex.de

Externa länkar 

Målningar av Albrecht Dürer
Målningar från 1500-talet
Målningar i Gemäldegalerie 
Porträttmålningar
Lojo pappersbruk

Lojo pappersbruk (finska: Lohjan paperitehdas) var ett pappersbruk i Lojo i landskapet Nyland i Finland. Pappersbruket, som  bland annat tillverkade specialpapper, var i drift mellan 1906 och 2015. De sista ägarna var sydafrikanska Mondi Group som ägde bruket mellan 2008 och 2015.

Historia 
Kammarherre Hjalmar Linder  grundade en sulfatcellulosafabrik i Pitkäniemi i Lojo år 1906, som  fick namnet Lojo Cellulosafabriks Ab. Linder lät också bygga en liten järnväg till fabriken.

Fabriken övertogs av släkten Haarla  år 1929 och 1938 installerades den första pappersmaskinen. Bruket bytte namn till Lohja-Kotka Oy 1938 och började konvertera papper år 1963. År 1968 övertogs företagets aktier av Joutseno-Pulp och namnet ändrades till Joutseno-Pulp Lohjan tehtaat.

Tillverkning av pappersmassa upphörde år 1979. År 1980 fusionerade Joutseno-Pulp med Rauma-Repola. Namnet Lohja-Kotka Oy ändrades till Lohjan Paperi Oy år 1983. Företaget blev en del av UPM-Kymmene Oy tillsammans med moderbolaget år 1995.

År 2005 sålde UPM-Kymmene Lojo pappersbruk tillsammans med Loparex Group till den nederländska investmentbanken ABN AMRO.  
Loparex Group sålde Loparex Oy och Lojo pappersbruk, som då var en del av Loparex Oy, till sydafrikansk Mondi Group år 2008. I april 2008 var det cirka 350 anställda vid fabriken och omsättningen var ungefär 100 miljoner euro årligen. I september samma år började Mondi Group samarbetsförhandlingar vid Lojo pappersbruk med syftet att överföra delar av verksamheten utomlands och antalet anställda minskades till 180 personer. År 2015 sade Mondi Group upp alla anställda vid Lojo pappersbruk och stängde fabriken på grund av stora ekonomiska förluster.

Se även 

 Gerknäs pappersbruk

Källor 

Byggnader och anläggningar i Lojo
Företag i Lojo
Papperstillverkning
Plutos kalla kalkon

Plutos kalla kalkon (även Plutos kalkon) (engelska: Cold Turkey) är en amerikansk animerad kortfilm med Pluto från 1951.

Handling 
Efter att sett en reklamfilm i TV om kalkon beslutar sig Pluto för att söka i kylskåpet efter en kalkon och hittar snart en frusen kalkon, men den vill katten Milton också ha. Det blir så småningom Milton som får den och försöker sedan på flera sätt att värma upp den.

Om filmen 
Filmen hade svensk biopremiär den 15 maj 1954 och visades på biografen Spegeln i Stockholm.

Filmen har getts ut på svenskspråkigt VHS.

Rollista 
 Pinto Colvig – Pluto

Källor 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1951
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1951
Filmer i regi av Charles August Nichols
Animerade filmer med katter
Kortfilmer med Pluto
Lojo pedagogi

Lojo pedagogi (finska: Lohjan pedagogio) var en läroanstalt som fungerade i Lojo åren 1659 till 1816.  Nuförtiden fungerar byggnaden som Lojo museums utställningsutrymme.

Historia 
År 1659 fick Henricus Erici lov från Åbo domkapitel att undervisa barn i området kring Lojo och grundade då Lojo Pedagogi. Skolan var en av de första landsbygdsskolorna i Sveriges östra rikshalva Finland. Skolan hade då bara en lärare som undervisade ungefär 20 elever. 

Pedagogins första skolbyggnad låg i Lojoby nära S:t Lars kyrka. 1749 började planeringen av en ny skolbyggnad, som blev verklighet 1769. Här fortsatte sedan verksamheten fram till dess upplösning 1816. 1971 flyttades den ursprungliga skolbyggnaden till Lojo prästgårds museiområde. 

Efter upplösningen ersattes skolan med en gemensam skola för barn från både Lojo och Sjundeå.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Lojo
Utbildningsinstitutioner bildade 1659
1659 i Finland
Ej längre existerande skolor i Finland
1990 VN1

1990 VN1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 november 1990 av de båda japanska astronomerna Seiji Ueda och Hiroshi Kaneda i Kushiro.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av S Ueda
Astronomiska upptäckter av H Kaneda
Astronomiska upptäckter 1990
Bo Beskow (jurist)

Bo Gunnar Beskow, född den 6 oktober 1908 i Lund, död den 21 april 2000 i Stockholm, var en svensk jurist. Han var son till Gunnar Beskow och måg till Thorolf Hedborg.

Beskow avlade studentexamen i Malmö 1927 och avlade juris kandidatexamen vid Lunds universitet 1932. Han genomförde tingstjänstgöring 1932–1935. Beskow blev extra fiskal vid Göta hovrätt 1935, assessor 1944, hovrättsråd 1948, tillförordnad revisionssekreterare 1949 och lagman 1961. Han var häradshövding i Södertörns domsaga 1961–1970 och lagman i Södertörns tingsrätt 1971–1975. Beskow biträdde i Justitiedepartementet 1936, i Livsmedelskommissionen 1941–1942, var sekreterare i 1944 års trafikförfattningssakkunniga 1944–1949, kanslichef i Likvidationsnämnden 1950–1956 samt expert i delegationen för atomenergifrågor 1957–1958 och i atomskadeutredningen 1958–1962. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1952 och kommendör av samma orden 1966.

Källor 

 
 
 Kommendörer av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 
 

Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättslagmän
Svenska revisionssekreterare
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Lund
Ämbetsmän från Lund
Bo
Födda 1908
Avlidna 2000
Män
Pusula församling

Pusula församling (finska: Pusulan seurakunta) var en luthersk församling i Pusula i det finländska landskapet Nyland. Församlingen, som var en del av Nummis och Pusula kyrkliga samfällighet, uppgick i Lojo församling år 2013 när Nummi-Pusula kommun lades samman med Lojo stad.

Historia 
Pusula församling grundades som en kapellförsamling till Lojo församling år 1637. Då hette församlingen Metsäkansa. Pusula församling blev en självständig församling år 1887. När Nummis och Pusula kommuner sammanlades bildades Nummis och Pusula kyrkliga samfällighet av Nummis och Pusula församlingar. Kyrkliga samfälligheten hade hand om bland annat gemensamma tjänster och fastigheter. Pusula församlings huvudkyrka var Pusula kyrka. Församlingen hade också en annan kyrka, Kärkölä bykyrka i byn Kärkölä. Omkring båda kyrkorna finns en egen begravningsplats.

Kyrkoherdar 
Lista över Pusula församlings kyrkoherdar:

 Karl Henrik Lindfors (1888–1904)
 Anton Malakias Havonen (1905–1925)
 Urho Peltonen, valdes 1926 (valet upphävdes)
 William Oskari Aarnio f.d. Grip (1927–1952)
 Olavi Tuulio (1952–?)

Källor 

Pusula (Nyland)
Före detta finländska församlingar
Äldre futhark

Äldre futhark (från Fuþark), även känd som urnordiska runraden, äldre runraden eller samgermanska runraden, är den äldsta runraden. Det nyttjades som skriftsystem av de Germanska folken för de nordgermanska och västgermanska dialekterna under folkvandringstiden. Inristningar har hittats på fynd som smycken, söljor, verktyg, vapen, och även runstenar i Skandinavien, från 100-talet e.Kr till 900-talet e.Kr.

I Skandinavien började runraden förenklas till den Yngre runraden under sena 700-talet, medan Anglo-saxer och Frisier istället utökade den, vilket gav upphov till den Anglo-saxiska futhorcen. Både Anglo-saxisk futhorc och Yngre runraden var i bruk under tidiga medeltiden och högmedeltiden respektive, men kunskap om hur man läste och skrev med äldre runraden glömdes sedan bort fram till 1865 när det avkodades av den norske akademikern Sophus Bugge.

Beskrivning 

Äldre futhark (döpt efter ljuden av de första sex runorna: F, U, Þ, A, R, K) har 24 runor, ofta tilldelade tree grupper med åtta runor var; varje grupp kallas en ætt (plural ættir; med betydelsen "ätt"). 

Den tidigast kända följande listan av runraden kan spåras till cirka 400 e.Kr och hittas på Kylverstenen på Gotland, där endast [ᚠ] och [ᚹ] är delvist inristade men erkända:

þ motsvarar [θ] eller [ð] (som engeska diagrafen -th-).

ï översätts som æ och kan ha varit en diftong eller vokal såsom [ɪ] eller [æ]. z var proto-germanska [z] och utvecklades till urnordiskans /r₂/ och översätts som ʀ.  Resten av bokstäverna motsvarar runornas uttalade ljud.

Två fynd av andra tidigare inristningar finns på Vadstenabrakteaten (numera försvunnen efter stöld från Statens historiska museum) och Mariedammbrakteaten, båda från 500-talet e.Kr. Båda uppvisar den äldre futharken och uppdelningen i tre ätter, med positionerna av ï, p och o, d växlade jämfört med Kylverstenen.

 f u þ a r k g w; h n i j ï p z s; t b e m l ŋ o d

Grumpanbrakteaten från 500-talet e.Kr uppvisar futharken och dess tre ätter som funnits på tidigare brakteater, men är delvis ofullständig:

 f u þ a r k g w ... h n i j ï p (z) ... t b e m l (ŋ) (o) d

Referenser

Runologi
David Lenneman

John David Mikael Lenneman, född 2 maj 1973 i Umeå, är en svensk skådespelare, röstskådespelare och regissör. Han är bland annat känd för att spela rollen som Update i den tysk-amerikanska skräckfilmen Deep Freeze, Fred i TV-serien Äkta människor och David Grossman i TV-serien Blå ögon (två avsnitt). År 2023 syntes han i rollen som Torbjörn i Viaplay-serien Strandhotellet (tre avsnitt).

Filmografi (i urval)

 (röstroll)
 (röstroll)

 2012 – Arne Dahl: Europa Blues (miniserie)

 (röstroll)

 (röstroll)

 (röstroll)

 (röstroll)
 (röstroll)

Källor

Externa länkar

 

Födda 1973
Män
Svenska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Skådespelare från Umeå
Maggie De Block

Maggie Celine Louise De Block, född 28 april 1962 i Merchtem, är en belgisk politiker. Hon är medlem av det belgiska liberala partiet Öppna VLD och var social- och hälsominister från 2014 till 2020 under regeringarna Charles Michel och Sophie Wilmès. 

De Block är i grunden utbildad läkare. År 1999 valdes hon in som parlamentsledamot. Mellan 2011 och 2014 var hon statssekreterare med ansvar för asyl och migration, social integration och fattigdomsbekämpning. Under 2014 var hon Belgiens justitieminister en kortare period innan hon utsågs till social- och hälsominister, en post hon satt på fram till 2020. Från 2018 och framåt utökades ministerposten även med ansvar för asyl- och migrationsfrågor.

I samband med att De Block utseddes till hälsominister uppstod diskussion i medierna då hon är överviktig. Vissa ansåg att hon som politiskt ansvarig för hälsofrågor också borde vara en förebild och att hennes trovärdighet som hälsominister påverkades av att hon själv var överviktig. De Block bemötte skriverierna med att konstatera att hon var medveten om sin övervikt men ansåg att "det viktiga inte var förpackningen utan vad som fanns där i".

Under 2015 var hon den mest populära politikern i stora delar av Belgien.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Levande personer
Födda 1962
Kvinnor
Personer från Flamländska Brabant
Belgiska liberaler
Belgiens justitieministrar
Belgiens ministrar
Belgiska politiker under 2000-talet
Belgiska politiker under 1900-talet
En resa i Finland

En resa i Finland är en bok av Zacharias Topelius utgiven i tolv band mellan 1872 och 1874, som handlar om Finland, dess folk och orter. Verket är illustrerat med 36 stålstick.

Motiven är i första hand hämtade från södra Finlands kusttrakter, men Tavastland, Karelen och Savolax är också representerade. I verket ingår också en statistisk översikt av chefen för Statistiska centralbyrån, K. E. F. Ignatius. Avsikten var att ge ut ytterligare häften om de nordligare delarna av landet, men då det låga antalet prenumeranter gjorde utgivningen olönsam, utkom inga fler serier.

En resa i Finland översattes och utgavs samtidigt på finska under titeln Matkustus Suomessa av Julius Krohn. Översättningar till tyska utkom 1874 och ryska utkom 1875.

En resa i Finland återutgavs av Svenska litteratursällskapet i Finland år 2013. Till Topelius liknande historisk-geografiska verk hör Finland framstäldt i teckningar (1845-1852) och Boken om vårt land (1875).

Illustrationer 
Utvalda illustrationer från boken:

Källor

Externa länkar 

 Illustrationerna på karta

 En resa i Finland utgiven 2013, på topelius.sls.fi

Svenskspråkig litteratur
Verk av Zacharias Topelius
Uefa Women's Nations League A 2023/2024

| mål        = {{#expr:
 22 +
 19 +
 25 +
 24}}
| publik     = {{#expr:
 128291 +
 72152 +
 55120 +
 76951 }}
| flest mål  =  Amalie Vangsgaard Pernille Harder Lea Schüller(3 mål vardera)
| bästspelare= 
| nedflyttade= 
| föregående = 
| följande   = 2025/2026
}}
Uefa Women's Nations League A 2023/2024 spelas mellan 22 september och 5 december 2023, med slutspelet .

Nationer

Grupper

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Källor
Officiell hemsida

Referenser

A
Uefa Women's Nations League B 2023/2024

| mål        = {{#expr:
 24 +
 18 +
 23 +
 17 }}
| publik     = {{#expr:
 41664 +
 19127 +
 15361 +
 8891 }}
| flest mål  =  Katie McCabe Kyra Carusa Ewa Pajor(4 mål vardera)
| bästspelare= 
| uppflyttade= 
| nedflyttade= 
| föregående = 
| följande   = 2025/2026
}}
Uefa Women's Nations League B 2023/2024 spelas mellan 22 september och 5 december 2023.

Nationer

Grupper

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Ranking av grupptreor

Källor
Officiell hemsida

Referenser

B
Uefa Women's Nations League C 2023/2024

| mål        = {{#expr:
 29 +
 17 +
 14 +
 19 +
 7}}
| publik     = {{#expr:
 3720 +
 22208 +
 2903 +
 1483 + 
 893 }}
| flest mål  =  Haley Bugeja (8 mål)
| bästspelare= 
| uppflyttade= 
| föregående = 
| följande   = 2025/2026
}}
Uefa Women's Nations League C 2023/2024 spelas mellan 21 september och 5 december 2023.

Nationer

Grupper

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Grupp 5

Ranking av grupptvåor

Anmärkningslista

Källor
Officiell hemsida

Referenser

C