kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Napier Lion

Napier Lion var en brittisk flygmotor som utvecklades av Napier & Son under första världskriget. Motorn som var en 12-cylindrig W-motor hade flera avancerade egenskaper som gjorde den till sin tids kraftfullaste flygmotor och den användes i ett flertal olika strids- och tävlingsflygplan. Den ersattes på 1930-talet av modernare motorer som Napier Dagger och Rolls-Royce Merlin.

Utveckling
Under första världskriget tillverkade Napier & Son flygmotorer på licens åt Royal Aircraft Factory och Sunbeam. Dessa tidiga flygmotorer drogs med notoriskt dålig tillförlitlighet och 1916 valde Napier & Son därför att designa en bättre motor själva. Motorn blev en 12-cylindrig W-motor på 24 liter med cylinderblock i aluminium, fyra ventiler per cylinder och dubbla överliggande kamaxlar. De första prototyperna kördes i provbänk 1917 och motorn flög första gången 1918 i en de Havilland DH.9. Prototyperna hade problem med kylningen och när motorn sattes i serieproduktion i juni 1918 var motorblocket och cylinderbankarna därför gjutna var för sig.

När den första versionen Napier Lion I lanserades levererade den 450 hk och ersatte därmed Liberty L-12 som världens kraftigaste flygmotor. Effektuttaget ökades ytterligare genom införandet av turbo 1925 och kompressor 1929. Den mest högtrimmade tvälingsvarianten Lion VIID kunde leverera  hk vid  RPM. De militära motorerna hade högre krav på tillförlitlighet och hade ungefär halva effekten och  RPM mindre. Lion-motorn blev en stor kommersiell framgång för Napier & Son, att flygplan med Lion-motor som Supermarine Sea Lion II och Supermarine S.5 vann Schneidertrofén bidrog också till framgången. Även till lands skördade Lion-motorn framgångar, bland annat Malcolm Campbell satte flera hastighetsrekord på land med sin Lion-drivna bil Bluebird.

Varianter
Lion I – (1918) Första modellen. 450 hk vid 2 000 RPM.
Lion II – (1919) 450 hk.
Lion III – (1925) Ändrad utväxling för att användas i Gloster Gorcock.
Lion V – (1925) 500 hk vid 2 225 RPM.
Lion VI – (1927) Kompressorladdad, 525 hk.
Lion VII – (1925) Tävlingsmotor tillverkad för Gloster III och Supermarine S.4, 700 hk.
Lion VIIA – (1927) Tävlingsmotor tillverkad för Gloster IV, Supermarine S.5 och Malcolm Campbells bil Bluebird III, 900 hk.
Lion VIID – (1929) Tävlingsmotor med kompressor tillverkad för Gloster VI, rekordbilen Railton Special samt racerbåten Miss Britain III,  hk.
Lion XIA – (1928) Militär motor, 580 hk vid 2 580 RPM.
Lioness – Inverterad motor.
Sea Lion – (1933) Marinkonverterad motor använd i räddningsbåtar, 600 hk.

Användning
Napier Lion har bland annat använts i följande flygplan:
Avro Bison
Blackburn Blackburn
Blackburn Dart
Blackburn Ripon
Fairey IIIF
Fairey Fawn
Felixstowe F5
Fokker C.IV
Fokker C.V-E
Fokker D.XIII
Handley Page Hyderabad
Mitsubishi B1M
Supermarine S.4
Supermarine S.5
Supermarine Southampton
Vickers Vernon
Vickers Victoria
Vickers Virginia
Westland Walrus

Källor

Externa länkar

Lion
Voxnan och Hylströmmen

Voxnan och Hylströmmen är från början till ett naturvårdsområde år 1990 enligt naturvårdslagen utsedd delsträcka i ca 10 mil inom den översta halva ca 12 mil långa outbyggda delen av älven Voxnan, som här är outbyggd med undantag för fallkraftverket Storlugnets kraftverk. Här finns sel och ett femtiotal fria forsar och med de flesta och brantaste forssträckorna i de övre milen av naturvårdsområdet. Enligt lag om införande av miljöbalken (1998:811) genom 9 § skall naturvårdsområden numera (sedan upphävandet av naturvårdslagen år 1999  som alltså ersattes av miljöbalken) räknas som naturreservat enligt miljöbalken.

Voxnans naturreservat/naturvårdsområde är 773 hektar stort, är ca 10 mil långt och har älvfåran och tio meters bredd av båda älvsidors stränder skyddade mot utbyggnad mm. Det bildades 1990 och utvidgades till sammanhängande över Storlugnet år 1994. Hylströmmen och en drygt kilometerlång nerströmsträcka breddades sedan väsentligt på bägge strandsidor som ett eget särskilt utvidgat Hylströmmens naturreservat enligt miljöbalken år 2000.

Naturreservatet/naturvårdsområdet Voxnan berör både Ljusdals kommun och Ovanåkers kommun. Inom det skyddade området, som börjar från Mjösjöns utlopp, finns utöver mellanliggande sel först ett par här ej namnkända strömmar efter Mjösjöströmmen före Rullbosjön, Rullboströmmen, Stenlugnströmmen, Rullbokanalen, Kanallugnströmmen, Högforsen, Övre Svartåströmmen, Nedre Svartåströmmen, Kontorslugnströmmen, Voxlugnströmmen, Värmlandströmmen, Kringelströmmen, Storlugnströmmen, Flaggströmmen, Styggströmmen, Övre Ålkarsströmmen, Styvströmmen, Krokströmmen, Brännslåttströmmen, Nedre Ålkarsströmmen, Anders-Mattsströmmen, sjön Malungen, Klöv(er)häll, Strandströmmen, Lappstreken, Lortviksströmmen, Stentagsströmmen, Rolugnströmmen, Vintervägsströmmen, Hylströmmen, Kilströmmen, Bodaströmmen, Länsmansströmmen, Vinströmmen, Gryckströmmen, sedan en fågelvägen ca 13 km lång starkt meandrande sammanhängande lugnvattensträcka (om ca 20 km? strandlängd) förbi Frostkilen, Kilen och Finnstuga, till sist Finnstuguströmmen samt sedan utanför det skyddade området Homnaforsen/Homnaströmmen, den sista strömmen före den första vattenutbyggnaden efter resten av Voxnan, det dämmande vattenkraftverket Vallhaga kraftverk..

Total fallhöjd för Voxnans naturreservat/naturvårdsområde är närmare 165 m. Hylströmmens fallhöjd är störst och mäktigast av alla strömmarna med sina 23 fallmeter.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Voxnan - Hylströmmen

Naturvårdsområden i Gävleborgs län
Naturreservat i Ljusdals kommun
Naturreservat i Ovanåkers kommun
Natura 2000-områden i Gävleborgs län
Naturskyddsområden bildade 1990
Ainsley Maitland-Niles

Ainsley Cory Maitland-Niles, född 29 augusti 1997 i Goodmayes, London, Storbritannien, är en engelsk fotbollsspelare. Han har representerat Englands ungdomslandslag från U17 upp till A-landslaget.

Klubbkarriär
Maitland-Niles började spela för Arsenal redan som 6-åring  och har därefter fortsatt i klubbens akademilag. Säsongen 2013–2014 spelade han för Arsenals U 21-lag och i december 2014 debuterade han – då 17 år och 102 dagar gammal – i A-laget, i 3–0-segern mot Galatasaray i Uefa Champions League . Fyra dagar senare gjorde han debut i Premier League i en match mot Newcastle.

Säsongen 2015–2016 var Niles utlånad till Ipswich Town, som då spelade i den engelska andradivisionen League Championsship. Han spelade 30 matcher i ligan och FA-cupen, gjorde sina två första mål som senior, men avslutade säsongen med skador innan han återvände till moderklubben . 

Inför säsongen 2017–2018 satt han på bänken när Arsenal tog hem FA Community Shield, efter seger mot Chelsea med 4–1 efter straffar.

12 juni 2018 skrev han på ett nytt långtidskontrakt med Arsenal. Den 1 augusti 2020 startade Maitland-Niles mot Chelsea i FA-cupfinalen. Arsenal vann med 2–1, vilket var lagets 14:e FA-cuptitel.

Den 1 februari 2021 lånades Maitland-Niles ut till West Bromwich Albion på ett låneavtal över resten av säsongen 2020/2021. Den 8 januari 2022 lånades han ut till italienska Roma på ett låneavtal över resten av säsongen 2021/2022. Den 1 september 2022 lånades Maitland-Niles ut till Southampton på ett säsongslån.

Landslagskarriär
Maitland-Niles debuterade för Englands U17-landslag 2014, fortsatte i landslaget för U18 och var med när Englands U19-landslag tog sig till semifinal i U19-Europamästerskapet i fotboll 2016. År 2017 var han med i det engelska U 20-landslag som vann U20-världsmästerskapet i Sydkorea.

Referenser

Noter 

Engelska fotbollsspelare
Engelska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Ipswich Town FC
Spelare i West Bromwich Albion FC
Spelare i AS Roma
Spelare i Southampton FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Serie A
Födda 1997
Levande personer
Män
Personer från London
Ålsjön (naturreservat)

Ålsjön är ett naturreservat i Söderhamns kommun som omfattar området omkring sjön Ålsjön. Området är skyddat sedan 1978 och är totalt 157 hektar stort. 

Ålsjön är belägen i en flack dalgång någon kilometer söder om Söderhamn och är omgiven av odlingsmarker, sankängar och kärr. Den är en näringsrik sjö stadd under stark igenväxning, men under slutet av 1900-talet genomfördes restaureringsåtgärder för att bevara sjöns öppna yta. I samband med ett vägbygge höjdes sjöns yta med 70 centimeter. Ålsjön är en betydande fågelsjö. Omkring 60 olika fågelarter häckar regelbundet här. Bland dessa märks brun kärrhök, tornfalk, svarthakedopping, brunand, vattenrall, småfläckig sumphöna, skedand, skrattmås, skäggmes, jorduggla och hökuggla. Fiskgjusen jagar ofta över de öppna vattenytorna. Vår och höst är Ålsjön en viktig rastplats för vadare och änder, däribland salskrake.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Ålsjön

Noter

Naturreservat i Söderhamns kommun
Naturskyddsområden bildade 1978
Jenne Langhout

Jenne Langhout, född 27 september 1918 i Batavia, död 29 mars 2010 i Hilversum, var en nederländsk landhockeyspelare.
Langhout blev olympisk bronsmedaljör i landhockey vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

 

Nederländska landhockeyspelare
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1918
Avlidna 2010
Män
Ton Richter

Antonius Maria "Ton" Richter, född 16 november 1919 i Blaricum, död 10 augusti 2009 i Hilversum, var en nederländsk landhockeyspelare.
Richter blev olympisk bronsmedaljör i landhockey vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

 

Nederländska landhockeyspelare
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1919
Avlidna 2009
Män
Personer från Blaricum
Joan Edelmann

Ragni Joan Elisabeth Edelmann (tidigare Harms), född 30 januari 1936 i Helsingfors, är en finländsk journalist och TV-chef. 

Edelmann blev filosofie magister 1960, var litteraturredaktör vid Finlands Rundradio 1962–1967, blev programchef för TV:s svenska avdelning 1969 och var programdirektör 1994–1996. Under hennes tid skedde en stark utveckling av den finlandssvenska programverksamheten i TV, där hon särskilt intresserade sig för kultur och samhällsdebatt.

Källor

Finlandssvenska journalister
Födda 1936
Kvinnor
Levande personer
Journalister från Helsingfors
Tau2 Serpentis

Tau2 Serpentis (τ2 Serpentis, förkortat Tau2 Ser, τ2 Ser) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Ormen, i den del som representerar ”ormens huvud” (Serpens Caput). Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på 6,22 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 7,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 430 ljusår (ca 130 parsek) från solen.

Egenskaper
Tau2 Serpentis är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B9 V. Den har en radie som är ca 2,7 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 74gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 10 000 K.

Tau2 Serpentis är en Lambda Boötis-stjärna.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/tau2serpentis

	
Stjärnbilden Ormen
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Eric Flaim

Eric Joseph Flaim, född 9 mars 1967 i Pembroke i Massachusetts, är en före detta amerikansk skridskoåkare och shorttracklöpare. Han vann silver på 1 500 meter i Calgary år 1988. Och i 1994 vann han silver i shorttrackstafett.

Referenser

Födda 1967
Levande personer
Personer från Plymouth County, Massachusetts
Amerikanska skridskoåkare
Världsmästare i skridsko
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från USA
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från USA
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från USA
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1988
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande i short track vid olympiska vinterspelen 1994
Olympiska silvermedaljörer 1988
Olympiska silvermedaljörer 1994
Män
Iida Yrjö-Koskinen

Iida Maria Fredrika Yrjö-Koskinen, född Petander 12 juni 1857 i Kuopio landskommun, död 18 mars 1937 i Helsingfors, var en finländsk skolledare och politiker. Hon ingick 1884 äktenskap med skolmannen Eino Sakari Yrjö-Koskinen.

Yrjö-Koskinen var föreståndare för Tavastehus finska flickskola 1879–1886. Hon var även känd som kvinnosakskvinna och var ledamot av Finlands lantdag/riksdag 1909–1919.

Källor

Finländska skolledare
Finländska feminister
Ledamöter av Finlands lantdag
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Födda 1857
Avlidna 1937
Kvinnor
Virkesupplag

Ett virkesupplag är en plats där man samlar virke som har avverkats för vidare transport till förädlingsindustrier såsom pappersbruk, värmeverk, pelletstillverkare, export m.m. Mindre virkesupplag finns invid den skog varifrån man har avverkat, medan större upplag kan finnas där man samlar virke från mindre upplag, men dessa kan också finnas invid lastplatser för järnväg eller i hamnar.

Att samla trämassa på detta sätt kan innebära fara för bränder, angrepp av skadeinsekter m.m. varför virkesupplagen bör inspekteras med jämna mellanrum och vid behov vattnas. Ju mer förädlat virket förväntas bli desto mindre tolerans finns för skadeangrepp.

Världens största virkesupplag? 

Efter stormen Gudrun samlades så mycket virke på en och samma plats i Byholma i Kronobergs län, att platsen 2005 utsågs till världens största virkesupplag – över en miljon kubikmeter virke räknade man till. Det är dock svårt att bekräfta att det verkligen var världens största upplag, men många tusen "turister" besökte upplagsplatsen under de första åren efter stormen.

Förvaringsanläggningar
Koos de Jong

Jacobus Hermanus Hendrik Jan "Koos" de Jong, född 7 april 1912 i Rotterdam, död 20 augusti 1993 i Capelle aan den IJssel, var en nederländsk seglare.
Han blev olympisk bronsmedaljör i segling vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

 

Nederländska seglare
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Nederländerna
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1952
Födda 1912
Avlidna 1993
Män
Korinth (olika betydelser)

Korinth kan syfta på:

 Korinth ‒ en antik och modern stad i Grekland
 Korinth (fornlämning) ‒ den antika staden Korinth
 Arkhaía Kórinthos ‒ orten vid den antika staden Korinth
 Korinth (perifereiakí enótita) ‒ en regiondel i Peloponnesos i Grekland
 Korinth, Danmark ‒ en ort i Region Syddanmark i Danmark
 Korinthkanalen ‒ en viktig sjötransportled genom Korintiska näset i Grekland

Se även
 Corinth ‒ flera
 Korint
Slottet Dwasieden

Slottet Dwasieden var ett slott vid Sassnitz på ön Rügen. Av slottet återstår enbart ruiner.

Slottet byggdes under åren 1873 till 1877 på uppdrag av Adolph von Hansemann, som ägde Disconto-Gesellschaft i Berlin och var en av Bismarckstidens rikaste personer.

Slott i Mecklenburg-Vorpommern
Sassnitz
Ursäkta, är vi gifta?

Ursäkta, är vi gifta? (engelska: Mr. Destiny) är en amerikansk komedifilm från 1990 i regi av James Orr. I huvudrollerna ses James Belushi, Linda Hamilton, Michael Caine, Jon Lovitz, Rene Russo och Courteney Cox.

Rollista i urval 
 James Belushi - Larry Joseph Burrows
 Linda Hamilton - Ellen Jane Burrows/Robertson
 Michael Caine - Mike the Bartender/Mr. Destiny
 Jon Lovitz - Clip Metzler
 Hart Bochner - Niles Pender   
 Bill McCutcheon - Leo Hansen  
 Rene Russo - Cindy Jo Bumpers/Burrows
 Jay O. Sanders - Jackie Earle Bumpers, a.k.a. Cement Head
 Maury Chaykin - Guzelman 
 Pat Corley - Harry Burrows
 Douglas Seale - Boswell
 Courteney Cox - Jewel Jagger
 Doug Barron - Lewis Flick  
 Jeff Weiss - Ludwig

Externa länkar 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1990
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Touchstone Pictures
Filmer om uppfyllda önskningar
Louise von Fersen (1816–1879)

Hedvig Wilhelmina Augusta Sofia Maria Teresia Lovisa von Fersen, född 18 mars 1816 i Stockholm, död 29 december 1879 i Stockholm, var en svensk grevinna och arvtagare. Hon var den sista medlemmen av familjen von Fersen och en av de största arvtagarna i det dåtida Sverige, och uppmärksammades för sin och makens slöseri och därpå följande gigantiska konkurs.

Biografi
Hon var dotter till greve Fabian Reinhold von Fersen och Louise von Fersen och syster till Axel (1798–1838),  Fabian (1800–1800) och Gustaf Hans von Fersen (1802–1839).  

Louise gifte sig 25 oktober 1835 på Ljungs slott med kungens adjutant, hovfunktionären greve Carl Gustaf Gyldenstolpe (1800–1872), son till Nils Gyldenstolpe (1768–1844) och Charlotta Aurora De Geer och bror till Jacquette Löwenhielm. Hon blev mor till sex barn, däribland utrikesministern August Louis Fersen Gyldenstolpe, och Ida Gyldenstolpe, gift med Audley Charles Gosling.

Louise hade tre äldre bröder, men samtliga avled officiellt sett barnlösa. När hennes yngste bror Hans Gustaf von Fersen avled "totalt décrépit" år 1839 hade han två döttrar med Carolina Brunström, men inga levande barn i det treåriga äktenskapet med Sofie Bonde.  Som den enda kvarvarande medlemmen av familjen von Fersen ärvde därmed Louise von Fersen hela hans förmögenhet, som vid den tiden var en av de största i Sverige. Arvet inbegrep flera egendomar, däribland Mälsåker, Ljungs slott och Steninge slott. I egenskap av gift kvinna var hon enligt den tidens lag omyndig och kontrollen över hennes förmögenhet tillföll därför hennes make. Även maken var förmögen. 

Louise von Fersen och hennes make beskrivs som hängivna spelare. De var kända för sin påkostade levnadsstil och tillbringade mycket tid på resor till spelbankerna i Bad Homburg, Wiesbaden och Baden-Baden. Deras livsstil ledde till en på den tiden uppmärksammad konkurs. Under en spelkväll med president Fredrik Åkerman på ångfartyget ”Gauthiod” mellan Stockholm och Lübeck 1853 spelade paret bort godset Mälsåker.  1855 tvingades de sälja Finnåker till Gammelbo bruksägare, och 1865 såldes även Fersenska palatset. År 1867 var paret slutligen totalt ruinerat och tvingades avstå all egendom till sina borgenärer, och Steninge och Ljung såldes på exekutiv auktion. Louise von Fersen ska ha protesterat mot försäljningen av lösegendomen och själv slagit sönder en servis av Sèvresporslin som Axel von Fersen fått i gåva av Ludvig XVI av Frankrike för att förhindra dess försäljning, vilket ledde till att hon hotades med fängelse. Paret beräknas ha slösat bort en förmögenhet på åtta miljoner kronor. 

Sina sista år torde Louise von Fersen ha bott hos sina barn och släktingar. Hon blev änka 1872. Hon avled av brännskador sedan ett ljus hon höll i handen fått gardinerna att fatta eld, vilket spred sig till hennes kläder.

Källor
 Carl Fredrik Lindahl, 	Svenska millionärer. Minnen och anteckningar / 3 (1897-1905)
 Svenskt biografiskt handlexikon 

Svenska grevinnor under 1800-talet
Födda 1816
Avlidna 1879
Kvinnor
Personer i Sverige under 1800-talet
Louise (von)
Aleksandr Spendiarjanmuseet

Aleksandr Spendiarjanmuseet är ett personmuseum i distriktet Kentron i Jerevan i Armenien, som är tillägnat kompositören Aleksandr Spendiarjan (1871–1928).

Museet öppnade 1967 i det hus som Spendiarjan bodde i under sina sista levnadsår. Museet visar bland annat ett porträtt av Aleksandr Spendiarjan som målats av Martiros Sarjan och en affisch som gör reklam för operan Almast, som var den första uppsättningen på Jerevans operahus 1933.

Bildgalleri

Källor
Alexander Spendiaryan Museum  på Armenian Travel Bureaus webbplats

Externa länkar

Interiörbild av museet

Personmuseer i Armenien
Museer i Jerevan
Byggnader och anläggningar i Jerevan
Kentron
Museer invigda 1967
Trubbelmakarna

Trubbelmakarna (engelska: Once Upon a Crime) är en amerikansk svart komedi-mysteriefilm från 1992 i regi av Eugene Levy. I huvudrollerna ses Richard Lewis, John Candy, James Belushi, Cybill Shepherd, Sean Young och Ornella Muti.

Rollista i urval 
 John Candy - Augie Morosco
 James Belushi - Neil Schwary
 Cybill Shepherd - Marilyn Schwary
 Sean Young - Phoebe
 Richard Lewis - Julian Peters
 Ornella Muti - Elena Morosco
 Giancarlo Giannini - kommissarie Bonnard
 George Hamilton - Alfonso de la Pena
 Roberto Sbaratto - Detective Toussaint
 Joss Ackland - Hercules Popodopoulos
 Ann Way - hembiträde
 Geoffrey Andrews - butler
 Caterina Boratto - Madame de Senneville
 Elsa Martinelli - Carla the Agent

Externa länkar 

 
 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1990
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska mysteriefilmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Matilda Kristina von Schwerin

Matilda Kristina von Schwerin, född 1818, död 1892, var en svensk godsägare. Hon var en centralfigur i de "schwerinska fideikommiss-skandalerna". 

Hon var dotter till vaktmästaren i nummerlotteriet Lorentz August Hagberg och Christina Carolina Schelin i Stockholm. Hennes mor hade redan före makens död haft ett förhållande med greve Curt Philip von Schwerin (1795-1849), och bosatte sig som änka hos denne i hans gods i Östegötland som hans hushållerska. Curt Philip von Schwerin var en av det dåtida Sveriges rikaste personer och ägare av fideikommisset innefattande Husby, Fyllingarum, Sverkersholm och Borkhults herrgård med Gobo samt Odensgöl, Ekhammar och Åketorp, men på grund av sin oförmåga att hantera sin avlidne farbrors skuldbetalningar på sin fideikommiss var hans ekonomi satt under administration under hans bror hovmarskalk Adolf Henning von Schwerin (1799-1878).  

När Curt Philip von Schwerin år 1841 förklarade att han skulle gifta sig med sin före detta älskarinnas och nuvarande hushållerskas dotter Matilda Kristina von Schwerin väckte hans bror åtal mot honom för ett planerat äktenskap i förbjudna led, då han hade haft samlag med sin blivande makas mor. Det hela ledde till en tre år lång skandalartad process, som 1844 slutade i frikännande och giftermål mellan Curt Philip von Schwerin och Matilda Kristina von Schwerin, som fick några av godsen, fideikommissegendomarna Husby i Mogata socken samt Fyllingarum och Sverkersholm i Ringarums socken, som morgongåva. 

När maken avled efter ett barnlöst äktenskap 1849 stämdes hon av hans bror, som vägrade erkänna hennes rätt till morgongåvegodsen, i en process som drog ut ända till 1856, då hon slutligen fick rätt. Processen var en skandal i det dåtida Sverige och Adolf von Schwerin skänkte 100,000 riksdaler banko till Riddarhuset för att blidka allmänna opinionen. Matilda Kristina von Schwerin beskrivs som en omtyckt arbetsgivare och använde sin förmögenhet för att gynna sina syskon och syskonbarn: "Hon var öm och välgörande mot sina underhafvande, förde ett gästfritt hus på Husby och hjälpte fram sina syskon i världen. Hon efterlämnar minnet af en i allo respektabel och god människa." Hon efterlämnade en förmögenhet till sina syskon, syskonbarn och inrättandet av ett barnhem i Söderköping.

Källor 
 Carl Fredrik Lindahl, Svenska millionärer. Minnen och anteckningar / 3 (1897-1905)

Kvinnor
Födda 1818
Avlidna 1892
Svenska godsägare under 1800-talet
U19-Europamästerskapet i fotboll för damer 2014

U19-Europamästerskapet i fotboll för damer 2014 spelades i Norge 15–27 juli 2014.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinaler

Final

Slutställning

Källor
Officiell hemsida
Rsssf.com

2014 i Norge
2014
Internationella fotbollstävlingar i Norge
Fotbollsåret 2014