kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel Thue (matematiker)

Axel Thue, född den 19 februari 1863 i Tønsberg, död den 7 mars 1922 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk matematiker känd för sina arbeten rörande diofantiska approximationer och kombinatorik.

Thue blev student 1883 och candidatus realium 1889. Han ägnade redan som ung student de mer filosofiska och metafysiska sidorna av matematiken ett ingående självständigt studium, något som tilldrog honom Sophus Lies uppmärksamhet. Efter att ha fullbordat sina studier vid Kristiania universitet med Elling Holst som handledare vistades han under ett par år i Tyskland och hade kontakt med Lie och Mayer i Leipzig, och med Kronecker, Helmholtz och Fuchs i Berlin. 

Thue var universitetsstipendiat 1891–1894, blev därefter overlærer i mekanik vid Trondhjems Tekniske Læreanstalt och 1903 Cato Guldbergs efterträdare som professor i tillämpad matematik vid universitetet i Kristiania. 

Han tilldelades Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning 1913. 

Av hans arbeten, som nästan alla har inriktning mot antingen geometri eller talteori, och som utmärks av ett originellt sätt att angripa problemen på, kan nämnas till exempel Et Theorem om netformige Figurer, Om en pseudomekanisk Methode i Geometrien och Om Legemers Opstykning i de samme Dele. 

År 1908 påbörjades ett nytt avsnitt i Thues matematiska produktion, som inleddes med monografin Om en generel i store hele Tal uløsbar Ligning (1908), i vilken en ny fruktbar metod för studium av algebraiska tals aritmetiska egenskaper offentliggjordes. I anslutning till denna monografi publicerade Thue senare en rad andra artiklar, dels i Kristiania Videnskabs Selskabs skrifter, dels i Crelles Journal. De sista uppsatserna, Über Annäherungswerthe algebraischer Zahlen (1909), väckte berättigat uppseende bland sakkunniga.

Thue har givit upphov till flera satser och liknande inom matematiken, som benämns efter honom:
 Thues ekvation, som har ändligt många heltalslösningar.
 Thues lemma, som anger att varje modulärt heltal kan skrivas som en modulär kvot med täljare och nämnare begränsade av kvadratroten av modulen.
 Thue, Siegel och Roths teorem, ofta bara benämnt Roths teorem, som anger diofantisk approximation till algebraiska tal.
 Den 2-dimensionella analogin till Keplers förmodan, som anger att hexagonal packning utgör den tätaste cirkelpackningen i planet (1890).

Thue sysselsatte sig också med mekanik. Vid sidan av detta utgav han enstaka arbeten om teman tillhörande gränsområdena mellan matematik och filosofi.

Han efterlämnade en betydande mängd manuskript, som av hans änka skänktes till universitetsbiblioteket.

Publikationer

Källor 
 
 Presentation av Axel Thue i Store norske leksikon
 Presentation av Axel Thue i Store norske leksikon (utvidgad version)
 Axel Thues privata arkiv,  finns vid NTNU Universitetsbibliotek
 
 Mathematics Genealogy Project: Axel Thue

Noter 

Norska professorer i matematik
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Matematiker under 1800-talet
Matematiker under 1900-talet
Norska forskare under 1800-talet
Norska forskare under 1900-talet
Personer från Tønsberg
Födda 1863
Avlidna 1922
Män
Salmonsens
Sankta Gertruds kyrka, Kungsbacka

Sankta Gertruds kyrka, även Sankta Gertruds kapell är en kyrkobyggnad i småhusområdet Hammerö i centralorten i Kungsbacka kommun. Den tillhör sedan 2015 Kungsbacka-Hanhals församling (tidigare Kungsbacka församling) i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden 
Byggnaden uppfördes 1987 efter ritningar av arkitekten Hans Rydbeck och var först endast församlingshem. 

Kyrkan invigdes 1993. Byggnaden är mycket enkel och består av två typhus från Onsalavillan. De är sammanbyggda så att kyrksalen ligger i mittpartiet. Det finns även församlingssal och barnrum. 

Fasaderna har ljust gråblå lockpanel och sadeltaken betongpannor. På den nordvästra gaveln finns ett kors, vilket förtydligar anläggningens funktion som kyrka. Koret markeras med en absid i söder. 

Kyrkorummet har vitmålade väggar och furupanel i taket. Korfönstret har blyinfattat färgat glas, ritat av Roland Andersson i Alingsås.

Inventarier
Den mekaniska orgel är tillverkad 1992 av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Den har sju stämmor fördelade på manual och pedal.

Referenser 
Bebyggelseregistret

Svenska kyrkan:Kungsbacka-Hanhals församling

Noter

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Kungsbacka kommun
Kyrkobyggnader invigda 1993
1993 i Sverige
Ribben

Ribben är en utdöd svensk adelssläkt, adlad 1776 under nummer 2086 och utdöd 1811, vilken hade gemensamt ursprung med den ännu levande adelsätten Riben med nummer 1476, vilken har en snarlik vapensköld.

Mattias Ribe, son till Carl Fredrik Ribe, var livdrabant och löjtnant i armén.
Ribben var i tjänst vid Gustav IIIs revolution den 19 augusti 1772, och belönades av kungen med att bli riddare och han förlänades Hummelmora säteri i samband med att han adlades 1776 under nummer 2086, tillsammans med sina kusiner Evald och Carl Ribe (Carl Ribben). 

Kusinen Evald Ribben fick två söner vilka dog före fadern. Två döttrar, Sara Johanna Ribben och Sofia Augusta Ribben giftes in i ätten Posse af Säby medan dottern Margareta Elisabet gifte sig Leijonmarck. 
Den yngre kusinen Carl Ribben dog barnlös 1807 i Stockholm.

Mattias Ribe tog avsked ur armen 1793, och avled 1811. Då hade all manliga medlemmar i ätten avlidit, inklusive hans son son Charles Alexander som dog vid ett års ålder, varför ätten Ribben utslocknade.

Källor 
Ätten Ribben på Adelsvapen.com

Referenser 

Svenska adelsätter
Jota Lupi

Jota Lupi (ι Lupi, förkortad Jota Lup, ι Lup), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i västra delen av stjärnbilden Vargen. Den har en skenbar magnitud av 3,54 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 9,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 340 ljusår (104 parsek) från solen. På det beräknade avståndet minskar stjärnans skenbara magnitud med en skymningsfaktor på 0,23 enheter beroende på interstellärt stoft. Stjärnan verkar ingå i Scorpio-Centaurus OB-gruppen.

Egenskaper
Jota Lupi är en blå till vit underjättestjärna av spektralklass B2.5 IV,, vilket kan tyda på att den har förbrukat sitt förråd av väte och har börjat expandera från huvudserien. Den har en massa som är ca 7 gånger solens massa, en radie som är ca 4 gånger solens radie och avger ca 2 100 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 18 600 K.

Jota Lupi roterar snabbt med en projicerad rotationshastighet på 370 km/s, vilket ger den en något tillplattad form med en ekvatorialradie som uppskattas vara 12 procent större än polarradien.

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/iotalupi
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/iotalup.html

Stjärnbilden Vargen
Bayerobjekt
Blå-vita underjättar
HD-objekt
Sankt Lars kyrka, Åsa

Sankt Lars kyrka är en kyrkobyggnad i Åsa i Kungsbacka kommun. Den tillhör Ölmevalla församling i Göteborgs stift.

Historia
Åsa samhälle växte efter att Västkustbanan där fått en station. Åsa som badort är också en av de ursprungliga orsakerna till att järnvägsstationen byggdes. Sommargäster i det växande samhället bildade 1954 Åsa kapellstiftelse och samlade in medel för att uppföra en kyrkobyggnad. En sådan tillkom redan 1955 på en skänkt tomt mitt i samhället.

Kyrkobyggnaden 
I en småkyrkotävling 1954 vann arkitekt Johannes Olivegren segern och Sankt Lars kyrka blev den första av totalt arton kyrkor som Olivegren skulle komma att bygga. Flera småkyrkor i Göteborg byggdes i början av 1950-talet av överblivna militärbaracker och så även Sankt Lars. Stommen består av en barack, som tidigare tjänstgjort som manskapsbod på Hisingen och är i övrigt en enkel träkonstruktion i gran.

Byggnaden, som uppfördes på 22 dagar, bestod då av två rektangulärt planerade kroppar som med en sidledsförskjutning sammanbyggts till en långsträckt anläggning. I den högra västra delen ligger kyrkorummet. Den östra innehöll ursprungligen en bostad, men är numera sakristia och arbetsrum. Kyrkorummets fasad har gråbrun träpanel och ett brant sadeltak. En något lägre utbyggnad mot söder i samma stil tillkom 1961 efter ritningar av Olivegren. År 1961 byggdes även en församlingssal söder om och pararellt med den äldre delen.

Kyrkorummet har ett stort färgglasfönster i gaveltriangeln och det helt dominerande materialet, från golv till tak och i alla inredningsdetaljer, är trä i olika nyanser. Fyra limträbågar bär upp det branta taket. Altaret är placerat mot korväggen med ett fast skrank framför. Förutom fönstermosaiken finns sex fönster som sitter parvis mellan limträbågarna på den norra väggen.

Inventarier
Färgglasfönstret i gaveltriangeln, med korset och treenigheten, utformat av Ralph Bergholtz.
Klockan har tidigare hängt på Åsa gård.
Orgeln är elektronisk och placerad längst bak på södra sidan.

Referenser 

Bebyggelseregistret

Svenska kyrkan: Löftadalens pastorat 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Kungsbacka kommun
Kyrkobyggnader invigda 1955
1955 i Sverige
Britt-Marie var här (film)

Britt-Marie var här är en svensk dramafilm som hade biopremiär i Sverige den 25 januari 2019. Den är regisserad av Tuva Novotny och bygger på Fredrik Backmans roman med samma namn från 2014. I rollen som Britt-Marie ses Pernilla August och i övriga roller bland andra Anders Mossling, Peter Haber, Malin Levanon, Vera Vitali och Olle Sarri.

Rollista 

Pernilla August − Britt-Marie
Ella Juliusson Sturk − Unga Britt-Marie	
Peter Haber − Kent		
Anders Mossling − Sven		
Malin Levanon − Bank		
Vera Vitali − Anna		
Olle Sarri − Fredrik		
Mahmut Suvakci − Mehmet		
Lance Ncube − Sami
Elliot Alabi Andersson − Omar
Stella Oyoko Bengtsson − Vega
Cecilia Milocco − Mamma
Sigrid Högberg − Ingrid
Wilhelm Siverbo − Max
Princess Wesseh − Wilma
Dion Llapashtica − Paddan
Hans Brorson − Pappa
Nils Magnusson − Magnus
Johanna Westfelt − Läkare
Kevin Wesseh − Dino
Abdouile Sise − Piraten

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska filmer 2019
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Tuva Novotny
Svenskspråkiga filmer
Mikkelmuseet

Mikkelmuseet, , är ett statligt konstmuseum i Tallinn i Estland. Museet är beläget i den tidigare köksbyggnaden i slottsparken vid Kadriorgs slott. 

Mikkelmuseet inrymmer en konstsamling från 1500-talet till 1800-talet av västerländsk konst och keramik samt av kinesiskt porslin. Samlingen donerades till det statliga Estlands konstmuseum av antikhandlaren och samlaren Johannes Mikkel 1994. Museet drivs idag som del av Estlands konstmuseums organisation.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Museer i Tallinn
Byggnader och anläggningar i Tallinn
Konstmuseer och konsthallar i Estland
Kadriorg
Kesklinn
Nils Holm

Nils Gustav Holm, född 9 april 1943 i Jomala, är en finländsk religionsvetare.

Holm blev teologie doktor 1976. Han har sedan 1969 varit knuten till Åbo Akademi, där han 1981–2008 var professor i religionsvetenskap. Dessutom verkar han som docent i religionspsykologi vid Uppsala universitet och Helsingfors universitet. I sin forskning har Holm främst behandlat religiösa rörelser med tonvikt på pingströrelsen. Bland hans böcker märks en religionspsykologisk analys av den åländske författaren Joel Petterssons verk Joels Gud (1987).

Källor

Personer från Jomala
Män
Finländska professorer
Professorer i religionsvetenskap
Födda 1943
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Levande personer
Agil (olika betydelser)

Agil, agile eller agilos kan syfta på:

 Agile (häst) – ett engelskt fullblod
 Giraffe Agile Multi Beam – en 3D-radar utvecklad av Saab i Sverige, se Giraffe AMB
 Lapin Agile –  en kabarékrog i Paris

Fordon 
 Chevrolet Agile – en bil utvecklad i Brasilien och byggd i Argentina
 Opel Agila – en småbil från Opel

Geografi 
 Agil – en ort i Mexiko

IT 
 Agil systemutveckling – ett samlingsnamn för ett antal systemutvecklingsmetoder som kan användas vid programvaruutveckling
 Agilt programspråk – främst nyare skriptspråk som till exempel PHP, Perl, Ruby och Python

Se även
 Agilisaurus louderbacki – en art av dinosaurier
 Agility – en hundsport där hunden skall springa en hinderbana och forcera hindren i rätt följd
 Agilent Technologies – ett amerikanskt företag
 Agilolfingerna – Bayerns äldsta hertigsläkt
Fossmotunet

Fossmotunet är ett norskt friluftsmuseum i Bardufoss i Målselvs kommun i Troms fylke. Det ingår i Midt-Troms Museum.

Fossmotunet ligger vid Bardufossen och är en gårdsbildning bestående av åtta gamla byggnader från olika platser i Målselv. Huvudbyggnaden Fossmostua var en del av den gamla Fossmogården, som byggdes 1822. Fossmotunet invigdes 1963 och bestod då av Fossmostua, brunnshuset och smedjan.

Byggnader
Fossmogården byggdes ursprungligen av Ole Johnsen och Ingeborg Olsdatter, vars föräldrar var bland de första bosättarna i Målselv. Ole Johnsens föräldrar kom från Ringsaker och Ingeborg Olsdatters mor från Stor-Elvdal i Østerdalen och hennes far från Tretten i Gudbrandsdalen. Paret fick tillstånd för att bygga i Fossmo 1822. Fossmogården blev så småningom en storgård med laxfiskerättigheter i älven. På 1860-talet byggdes den så kallade "engelskmannstua". Den hyrdes ut till engelska laxfiskare. Fossmostugan var i bruk som boningshus till 1959. 

Fossmostua är vid sidan av brunnshuset den enda byggnad som ursprungligen stod på den gamla Fossmogården. Det antas att en del av byggnadsmaterialet hämtats från det första bostadshuset på Fossmoen från 1824. Fossmostue revs 1872 och återuppbyggdes med en tillbyggnad med en andra våning i närheten av den ursprungliga platsen. Huset användes som bostadshus till 1959.

Ladugården från Sandeggen uppfördes på 1890-talet i Øvre Sandeggen i Kirkesdalen. Den är med 36,5 meters längd betydligt större än som då var vanligt i trakten. Ladugården var i bruk till 1964. Den flyttades 1982–1984 till Fossmotunet. Klocktornet på taket är en kopia av ett klocktorn från 1873 från ett bostadshus på Nedre Sandeggen. 

Smedjan har använts av smeden Jon Stengrimsen på Finbakken. Den flyttades till Fossmoen 1963. 

Härbret flyttades till Fossmotunet 1969 från Storbakken, som är prästgård i Målselv. Det byggdes ursprungligen 1854.  

Butiken, ”Koopen”, är Målselv kooperative Handelslags första butikslokal. Byggnaden uppfördes som snickarbod hos Ingbrigt Enoksen på Rognmo omkring 1900. Byggnaden var handelsbod mellan juni 1916 och november 1917 och har senare använts som boningshus. Huset revs 1981 och flyttades till Fossmotunet, där det inreddes som konsumbutik. 

Rognmo skole uppfördes i Nedre Rognmo 1900 och flyttades senare till Storskogmoen. Den var i bruk som skola där till 1963. Den revs 1976 och återuppfördes 1978 till Fossmotunet.

Källor
Fossmotunet på Midt-Troms Museums webbplats

Externa länkar
Fossmotunet på Midt-Troms Museums webbplats

Målselvs kommun
Friluftsmuseer i Norge
Museer i Troms fylke
Midt-Troms Museum
Aniara (olika betydelser)

Aniara kan syfta på:

 Aniara – svenskt rymdepos Aniara: En revy om människan i tid och rum författat av Harry Martinson, utgivet 1956.

Verk baserade på Aniara
 Aniara (opera) – svensk opera Aniara: En revy om människan i tid och rum med science-fiction-tema av Karl-Birger Blomdahl, uruppförd 1959.
 Aniara (musikalbum) – inspelning med The Swedish Radio Symphony Orchestra från 1985
 Aniara (balett) – balett från 1990 av Rolf Hepp
 31 sånger ur Aniara – musikalbum från 2004 med musik av Carl-Axel Dominique till Aniara av Harry Martinson
 Aniara (musikalbum av Andreas Kleerup) – ett musikalbum från 2012 av Andreas Kleerup
 Aniara (film) – svensk långfilm från 2019, regisserad av Hugo Lilja och Pella Kågerman.

Djur 
 Aniara (släkte) – skalbaggssläkte som enbart omfattar arten Aniara sepulchralis.
 Scopula aniara – fjärilsart beskriven av Louis Beethoven Prout 1934.
 Dithecodes aniara – fjärilsart beskriven av Louis Beethoven Prout 1934.
 Lumbrineris aniara – ringmaskart beskriven av Fauchald 1974.
 Desdemona aniara – ringmaskart beskriven av Anne D. Hutchings och Murray 1984.

Övrigt 
 Aniarakvartetten – svensk Stockholmsbaserad stråkkvartett bildad 1995.
 Aniarapriset – litteraturpris instiftat av Svensk Biblioteksförening 1974.
 Magasin Aniara – svenskspråkig kortlivad science fiction-tidskrift, utgiven i Estland mellan åren 1994 och 1995.
 M/V Aniara – svenskt biltransportfartyg byggt av Walleniusrederierna 2008.
HD 102956 - stjärna i Stora Björnens stjärnbild som 2019 döptes till Aniara.
Kramvigbrygga

Kramvigbrygga är ett tidigare affärshus för M.A. Kramvig A/S och ett norskt lokalmuseum i Sørreisa kommun i Troms fylke. Det ingår i Midt-Troms Museum. 

Byggnaden ligger i Vika, som ligger kring Straumen innerst i Reisfjorden. Handelsverksamheten startade omkring 1870 som ett producentkooperativ av traktens bönder under namnet Reisen Forbrugerforening. År 1877 öppnades en lanthandel på gården Sørstraumen med bostäder, kontor och butikslokaler. Fastigheten Kramvigbrygga byggdes av Reisen Forbrugerforening i slutet av 1880-talet och såldes 1891 till föreningens affärsföreståndare Martin Anton Martinusen Kramvig. Firma M.A. Kramvig drev därefter handelsverksamhet i byggnaden till 1975.

Handelshuset M.A. Kramvig bestod av butik, skepps- och godsexpedition, kaj och en tankanläggning för oljebolaget Esso. 

Byggnaden restaurerades med medel från regionmuseet, fylkeskommunen och kommunen och invigdes som museum 2009.

Källor
Kramvigbrygga på Midt-Troms Museums webbplats

Externa länkar 
Om Kramvigbrygga på Midt-Troms Museums webbplats
 Om Kramvigbrygga på Sørreisa kommuns webbplats

Sørreisa kommun
Lokalhistoriska museer i Norge
Museer i Troms fylke
Midt-Troms Museum
Valerij Popentjenko

Valerij Vladimirovitj Popentjenko (), född 26 augusti 1937 i Moskva, död 15 februari 1975 i Moskva, var en sovjetisk boxare.

Popentjenko blev olympisk mästare i mellanvikt i boxning vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Sovjetiska boxare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sovjetunionen
Idrottare från Moskva
Födda 1937
Avlidna 1975
Män
Les Chevaliers de la Table ronde

Les Chevaliers de la table ronde (Riddarna kring runda bordet) är en operett i tre akter med musik av Hervé och libretto av Henri Chivot och Alfred Duru.
Verket hade premiär den 17 november 1866 på Théâtre des Bouffes-Parisiens i Paris och spelades fram till 1872. Det var kompositörens första försök att skapa en fullständig opéra bouffe. Den burleska handlingen har inte mycket gemensamt med legenden om kung Artur utan presenterar snarare en fantasivision av en magisk tid av ridderlighet. Hervé och hans librettister skapade ett innehållsrik ensemblestycke med ett stort galleri av biroller inklusive fyra löjliga riddare och roller för kvinnor såsom Mélusine, Totoche och Angélique, vilka parodierar stereotypt kvinnliga drag av sensualitet, kärlek, svartsjuka och girighet. Som kontrast representerar Merlin, Rodomont, och Roland en urvattnad version av ridderligt mod.  

Musiken blandar enkla melodier, dåraktig virtuositet för solisterna, parodier på "seriös" klassisk musik och opera med vitala, energiska rytmer.

Operetten sattes upp i november 2015 av teaterkompaniet Les Brigands på Opéra National de Bordeaux, åtföljd av en turné i 15 städer.

Referenser

Operetter av Hervé
Opéra bouffe
Musikåret 1866
Dragan Čović

Dragan Čović, född 20 augusti 1956 i Mostar, Bosnien och Hercegovina (dåvarande Jugoslavien) är en bosnienkroatisk politiker som är partiordförande för Kroatiska demokratiska unionen i Bosnien och Hercegovina (HDZ BiH). Han var den kroatiske medlemmen av det roterande presidentskapet i Bosnien och Hercegovina under två perioder: 2002 till 2005 och 2014 till 2018.

Källor 

Födda 1956
Levande personer
Män
Personer från Mostar
Bosniska politiker
Maximilian Friedrich von Königsegg-Rothenfels

Maximilian Friedrich, Reichsgraf von Königsegg-Rot(h)enfels, född 13 maj 1708 i Köln, död 15 april 1784 i Bonn, var en tysk präst och kurfurste.

Från 1761 till 1784 var han ärkebiskop av Köln och därmed även kurfurste i tysk-romerska riket och ärkekansler för dess italienska nation. Han var också furstbiskop av Münster. 

Under hans tid igångsattes betydande reformer i samband med den katolska upplysningstiden. De genomfördes av ministrar som Caspar Anton von Belderbusch i Kurköln, Franz von Fürstenberg från furstbiskopsstiftet Münster och Franz Wilhelm von Spiegel, lantdrots i det till Kurköln hörande hertigdömet Westfalen.

Referenser

Romersk-katolska ärkebiskopar
Tyska hertigar
Nordrhein-Westfalens historia
Personer från Köln
Födda 1708
Avlidna 1784
Män
Bardu Bygdetun

Bardu Bygdetun är ett norskt friluftsmuseum i Salangsdalen, elva kilometer sydväst om Setermoen i Bardu kommun i Troms fylke. Det ingår i Midt-Troms Museum. 

På Bardu Bygdetun finns ett antal byggnader, de flesta från 1860-talet: manbyggnad, loge, stall, smedja, kvarn, trösklada, skolhus och härbre.

Byggnader 
Manbyggnaden är från Lundamo gård, där den uppfördes 1868 av Morten Olsen Lundamo och Barbro Nilsdatter Livelten. Barbro Nilsdatter Livelten erhöll en del av sin fars gård Livelten, och paret uppförde där Lundamo gård. Manbyggnaden har arbetade fönsterinramningar och ytterdörrar. Det är ett tvåvåningshus med vindsvåning. Det stora rummet i bottenvåningen är delat i ett kök och en stuga. I stugan finns en stor eldstad. Bakom farstun finns en sängkammare och från farstun går en brant trappa upp till ovanvåningen. I köket finns ytterligare en trappa upp till ovanvåningen, som har tre kammare.

På den ursprungliga Lundamogården fanns manbyggnad, stall, ladugård, härbre och trösklada. Tunet har utökats med Skolhuset 1975 och Toftakerstugan 1976. Bardu kommun köpte tunet 1969.
Stallet byggdes på Lundamo omkring 1875, men blev senare flyttat till Nesmoen, där en syster till Morten Olsen bodde. Det återuppfördes 1974-1975 på Lundamo. Det restaurerades 1999. Det har ett tak med näver och torv. 
Härbret byggdes 1868 av Morten Olsen Lundamo. 
Skolhuset i Kobberyggen är från Nerli gård i Midtli och byggdes 1895. Det är ett timmerhus med tak av näver och torv. Vid sekelskiftet 1800/1900 gick åtta-tio elever i skolan. När skolhuset 1975 flyttades till Bardu Bygdetun, inreddes det med skolbänkar från Fredly skole i Salangsdalen och med skolbänkar och kateder från Breidablikk skole i Østerdalen. Kaminen är från 1900 och har tidigare stått i Bergstad i Sørskogen.
Toftakerstua byggdes 1870 av skräddaren Sivert Toftaker (född 1834) från Oppdal. Dess timmer är delvis av grov storlek. Sålunda har den norra gaveln endast en stock under fönstret, vilken är närmare 70 centimeter bred. Försvarsmakten flyttade Toftakerstua från Toftakerlia till 1. bataljon 1905. Där användes den som bostadshus, verkstad och kontor till 1976, då den flyttades till Lundamo.

Källor
Bardu Bygdetun på Midt-Troms Museums webbplats

Externa länkar 
Bardu Bygdetun på Midt-Troms Museums webbplats

Målselvs kommun
Friluftsmuseer i Norge
Museer i Troms fylke
Midt-Troms Museum