kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jane Cunningham Croly

Jane Cunningham Croly, född 1829, död 1901, var en amerikansk journalist. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1829
Avlidna 1901
Amerikanska journalister under 1800-talet
Personer från Market Harborough
Myra Bradwell

Myra Bradwell, född 1831, död 1894, var en amerikansk aktivist. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1831
Avlidna 1894
Amerikanska aktivister under 1800-talet
Amerikanska advokater
Amerikanska jurister under 1800-talet
Personer från Bennington County
Lydia Moss Bradley

Lydia Moss Bradley, född 1816, död 1908, var en amerikansk bankstyrelsemedlem. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1816
Avlidna 1908
Personer i USA under 1800-talet
Personer inom amerikanskt bankväsen
Personer från Switzerland County
Emily Blackwell

Emily Blackwell, född 1826, död 1910, var en amerikansk läkare. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1826
Avlidna 1910
Amerikanska läkare under 1800-talet
Personer från Bristol
Värdinna (underhållare)

En värdinna (japanska: ホスト, hosuto; engelska: hostess) är en japansk sällskapsdam, kopplad till en bar eller nattklubb (japanska: ホストクラブ, hosutu korabu; engelska: host club). Hon konverserar och socialiserar med manliga gäster och är genom sin närvaro en del av underhållningen på etablissemanget. Motsvarande yrkesroll finns även där män underhåller kvinnliga gäster.

Värdinnor eller värdar på dylika klubbar eller barer är ofta får ofta högre lön ju mer alkohol en kund köper. De anställs för sin förmåga att locka kunder, ofta baserat på utseende eller social umgängesförmåga (charm).

Funktion och kultur 
Värdinnefunktionen handlar om att sälja en fantasi, jämförbar med att låtsas "spela flickvän" och intresserad av samvaro med kunden. Rollen och arbetet är ofta emotionellt och psykiskt krävande, och den kan föra med sig dyra frisörkostnader och hög konsumtion av alkohol under arbetstid. Den här typen av barer och klubbar är en dyr underhållning för kunden, vilket också för med sig möjligheter till hög, bonusbaserad lön för värdinnan/värden.

Värd- och värdinneklubbar är del av den så kallade mizu shōbai (japanska för: 'vattenhandel'), en vanlig nattklubbsverksamhet i urbana miljöer i Japan. Fenomenet är relaterad till flera delar av den japanska kulturen. Det handlar dels om plikttrogenheten, dels att endast visa upp sin goda sida för andra personer. Detta kan också leda till en utsatthet, där man gör sig sårbar för andras makt. Det är också relaterat till det ofta mycket formella samtalsklimatet på många japanska arbetsplatser och ett behov av en miljö där man – delvis under påverkan av alkohol – kan släppa på det formella.

Två huvudtyper 
Det finns huvudsakligen två typer av etablissemang där "värdinnor" arbetar – kurabu och kyabakura. På en kurabu (efter engelskans club, 'klubb') väljer en gäst en särskild värdinna vid sitt första besök där, alternativt så tilldelas han en särskild värdinna. Han kan inte välja någon annan värdinna på klubben och förbeställer ofta sina kommande besök, för att värdinnan ska finnas tillgänglig. En kyabakura (en portmanteau skapad efter engelskans cabaret club) utmärks å andra sidan av att värdinnorna kan väljas eller bytas ut i princip fritt.

En annan uppdelning är den mellan host club och kyabakura. Där syftar den förstnämnda typen på ett etablissemang som vänder sig till kvinnliga gäster och den sistnämnda till manliga diton.

Bakgrund och jämförelser 
Värd- och värdinnearbete kan likna den äldre och mer formaliserade geisha-traditionen, överflyttad från teceremoniernas historiska högreståndsliv till ett modernt och urbant Japan. I likhet med geisha-traditionen finns en stor mängd yrkeskoder runt kundtillvändhet och engagemang i det sociala spelet mellan värdinna och kund.

Yrket skiljer sig också från prostitution genom att arbetet handlar om socialt umgänge utan mål att leda till fysiskt sexuell samvaro. I regel är fysisk kontakt mellan värdinnan och gästen förbjuden eller olämplig, och arbetet bygger – i likhet med exempelvis striptease – på en lockelse men på distans.

Referenser 

Kultur i Japan
Martha Coffin Wright

Martha Coffin Wright, född 1806, död 1875, var en amerikansk abolitionist. 

Hon är representerad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1806
Avlidna 1875
Amerikanska abolitionister
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Boston
Harriet Williams Russell Strong

Harriet Williams Russell Strong, född 1844, död 1926, var en amerikansk konservator. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1844
Avlidna 1926
Amerikanska uppfinnare
Amerikanska rösträttskvinnor
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Personer från Buffalo, New York
Kate Stoneman

Kate Stoneman, född 1841, död 1925, var en amerikansk rösträttsaktivist. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1841
Avlidna 1925
Amerikanska rösträttskvinnor
Personer i USA under 1800-talet
Personer i USA under 1900-talet
Josephine St. Pierre Ruffin

Josephine St. Pierre Ruffin, född 31 augusti 1842, död 13 mars 1924, var en amerikansk journalist och aktivist. Hon betraktas som en pionjärfigur inom den afroamerikanska kvinnorörelsen.

Biografi
Hon var dotter till en välbärgad afroamerikansk skräddare och kyrklig ledare i Boston. Hon gifte sig 1858 med juristen och politikern George Lewis Ruffin. Under amerikanska inbördeskriget engagerade hon sig liksom sin make mot slaveriet.

Kvinnorättsaktivism
Hon engagerade sig tidigt i kvinnors rättigheter och blev 1869 medlem i American Woman Suffrage Association (AWSA).

Hon grundade 1886 The Woman's Era, den första damtidningen för afroamerikanska kvinnor i USA. Hon grundade 1892 en av USA:s första afroamerikanska kvinnoföreningar, Woman's Era Club, som 1895 höll den första afroamerikanska kvinnokonferensen, First National Conference of the Colored Women of America, och bildade 1896 den första afroamerikanska paraplyorganisationen National Association of Colored Women's Clubs.

Eftermäle
Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1842
Avlidna 1924
Amerikanska journalister under 1800-talet
Amerikanska rösträttskvinnor
Personer från Boston
Amerikanska abolitionister
Rose O'Neill

Rose O'Neill, född 1874, död 1944, var en amerikansk serietecknare. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1874
Avlidna 1944
Amerikanska serieskapare
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Wilkes-Barre
Kate Mullany

Kate Mullany, född 1845, död 1906, var en amerikansk fackföreningsaktivist. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1845
Avlidna 1906
Personer inom amerikansk fackföreningsrörelse
Personer i USA under 1800-talet
Mary Eliza Mahoney

Mary Eliza Mahoney, född 1845, död 1926, var en amerikansk sjuksköterska. 

Hon var den första formellt utbildade afroamerikanska sjuksköterskan. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1845
Avlidna 1926
Amerikanska sjuksköterskor
Personer i USA under 1800-talet
Personer i USA under 1900-talet
Juliette Gordon Low

Juliette Gordon Low, född 1860, död 1927, var en amerikansk aktivist. Hon grundade flickscouterna i USA. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1860
Avlidna 1927
Amerikanska aktivister under 1800-talet
Personer från Savannah, Georgia
Amerikanska aktivister under 1900-talet
Susette La Flesche

Susette La Flesche, född 1854, död 1903, var en amerikansk aktivist. Hon var verksam för de amerikanska ursprungsinnevånarnas rättigheter. 

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1854
Avlidna 1903
Amerikanska författare under 1800-talet
Amerikanska aktivister under 1800-talet
Författare från Nebraska
Martha Griffiths

Martha Griffiths, född 1912, död 2003, var en amerikansk politiker (demokrat). Hon satt i Representanthuset för Michigan 1955-1974. Hon har kallats modern till Equal Rights Amendment.

Hon är inkluderad i National Women's Hall of Fame.

Referenser
 
 

Kvinnor
Födda 1912
Avlidna 2003
Amerikanska politiker under 1900-talet
Ledamöter av USA:s representanthus från Michigan
Amerikanska demokrater
San Simón de Guerrero

San Simón de Guerrero är en ort i Mexiko, och administrativ huvudort i kommunen San Simón de Guerrero i delstaten Mexiko. Samhället hade 1 067 invånare vid folkräkningen 2020.

Referenser 

Administrativa huvudorter i delstaten Mexikos kommuner
Orter i San Simón de Guerrero
Fort Metal Cross

Fort Metal Cross är ett fort i närheten av fiskeläget Dixcove i västra regionen i Ghana som byggdes av britterna som Fort Dixcove år 1692.  

År 1683 började Brandenburg-Preussen att bygga Fort Groß Friedrichsburg på Brandenburgska guldkusten, omkring 15 kilometer väster om Dixcove. Fortet, som var färdigbyggt omkring 1690, blev snart en knutpunkt för handeln med guld och den handeln ville britterna överta. 

Fort Dixcove anfölls av preussarna och deras allierade vid flera tillfällen, men besegrades aldrig. Handeln med guld avbröts dock eftersom guldet från trakten var av dålig kvalitet och fortet blev reparationsvarv och senare fängelse.

År 1868 övertogs fortet av nederländarna som döpte det till Metalen Kruis efter en tilkallad kanonbåt. Försvaret av Nederländska Guldkusten var dyrt så 1872 övertogs området av britterna. De behöll det nederländska namnet på fortet men översatte det till Metal Cross.

År 1979 utsågs Fort Metal Cross tillsammans med tre befästningar och ett tiotal andra fort längs Ghanas kust till världsarv av Unesco.

Källor

Externa länkar

Befästningar i Ghana
Ghanas historia
Världsarv i Ghana
Samisk film

Samisk film, det vill säga film på de samiska språken, oftast av samiska regissörer och ofta inspelade i Sápmi, är en förhållandevis ung företeelse. Den första långfilmen var Vägvisaren från 1987 i regi av Nils Gaup.

Flera samiska filmer är flerspråkiga, som Sameblod från 2016 i regi av den sydsamiska regissören Amanda Kernell, där det både talas svenska och samiska.

Internationella samiska filminstitutet (ISFI) grundades 2007 under namnet International Sámi Film Centre i Kautokeino i Norge och ska främja samisk filmverksamhet, i första hand TV-serier, dokumentärfilmer, kortfilmer och barnfilmer.

Intresset för och produktionen av samisk film har ökat mycket under 2000-talet. År 2017 var temat för Göteborgs filmfestival samisk film, där det presenterades 14 samiska filmer och Kernells Sameblod tilldelades priset för Bästa nordiska film. 

Även internationellt finns det ett intresse av att producera samisk film. Walt Disney Animated Studios Frost 2 från 2019 var inspirerad av samisk kultur och gavs ut i en dubbad version på nordsamiska, och 2023 håller den första samiska filmproduktionen för Netflix på att göras, vilken bygger på Ann-Helén Laestadius roman Stöld.

Utöver spelfilm produceras det även uppmärksammade samiska dokumentärfilmer, som exempelvis Suvi Wests Eatnameamet – Vår tysta kamp från 2021 och Historjá från 2022, om den samiska konstnärinnan Brita Marakatt-Labba, som prisades med Guldbagge för bästa dokumentärfilm och för bästa originalmusik.

Exempel på samisk film 
 Vägvisaren (1987). Regi: Nils Gaup
 Minister på villovägar (1997). Regi: Paul Anders Simma
 Kautokeinoupproret (2008). Regi: Nils Gaup
 Jojk (2014). Regi: Maj-Lis Skaltje
 Aurora keeps an eye on you (2015). Regi: Sara Margrethe Oskal
 Kaisas enchanted forest (2016). Regi: Katja Gauriloff
 This year is not last year´s brother (2016). Regi: Maj-Lis Eira
 I will always love you, Kingen (2016). Regi: Amanda Kernell
 Sameblod (2016). Regi: Amanda Kernell
 Sparrooabbán (2016). Regi: Suvi West
 Solens son (2017). Regi: Gunilla Bresky
 Vulkan (2017). Regi: Ann Holmgren
 The Fire (2017). Regi: Liselotte Wajstedt
 Eatnameamet (2021). Regi: Suvi West
 Historjá (2022). Regi: Thomas Jackson

Noter 

Samisk kultur
Filmhistoria
Lista över inofficiella namn i Jakobstad

Inofficiella namn i Jakobstad i Finland är namn på platser, gator, byggnader och dylikt som är allmänt förekommande i folkmun men inte är officiella. Det finns ett stort antal inofficiella namn i Jakobstad.

Uttalsmarkeringarna i tabellen torde följa standarden som används av SAOL och NE:s ordbok, inte standarden enligt Internationella fonetiska alfabetet.

Referenser 

Listor med anknytning till Finland
Bugande i Japan

Bugande i Japan (japanska: お辞儀, ojigi) innebär att sänka huvudet eller övre bålen för att hälsa, visa vördnad, förlåtelse eller tacksamhet i sociala eller religiösa situationer. Historiskt sett har ojigi förknippats med samurajerna som under kamakuraperioden införde bugandet i sin krigaretikett.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Japans samhälle
Kultur i Japan
Lista över inofficiella namn i Mariehamn

Inofficiella namn i Mariehamn i Finland är namn på platser, gator, byggnader och dylikt som är allmänt förekommande i folkmun men inte är officiella. Det finns ett stort antal inofficiella namn i Mariehamn.

Uttalsmarkeringarna i tabellen torde följa standarden som används av SAOL och NE:s ordbok, inte standarden enligt Internationella fonetiska alfabetet.

Referenser 

Listor med anknytning till Finland
Lista över inofficiella namn i Karis

Inofficiella namn i Karis i Finland är namn på platser, gator, byggnader och dylikt som är allmänt förekommande i folkmun men inte är officiella. Det finns ett stort antal inofficiella namn i Karis.

Uttalsmarkeringarna i tabellen torde följa standarden som används av SAOL och NE:s ordbok, inte standarden enligt Internationella fonetiska alfabetet.

Referenser 

Listor med anknytning till Finland
Hedvig Nordvall

Hedvig Nordvall, född 1912 på Gotland, död 1992 i Göteborg, var en tidig kvinnlig flygare och sedermera föreståndare för Lundby ungdomsgård på Hisingen, en av Sveriges första ungdomsgårdar.

År 1930 började Nordwall på greve Douglas Hamiltons flygskola vid Hammars backar, öster om Ystad. Där arbetade hon som mekaniker, teorilärare och administratör. Hon tog sitt flygcertifikat 1935, samma år som hon blev funktionär för Malmö flygklubb vid Bulltofta  varpå hon började arbeta för flygbolaget ABA. Men hennes flygcertifikat drogs dock in redan 1937 på grund av att hennes försämrade syn. Efter detta blev hon förman på SAAB i Trollhättan och 1945 föreståndare för Lundby ungdomsgård i Göteborg, där hon var verksam till början av 1960-talet.

År 2012 publicerades hennes biografi Drömmar om lufthavet: Berättelsen om en kvinnlig flygare på trettiotalet, skriven av Gösta Arvastson, baserad på hennes dagböcker.

Noter 

Svenska flygpionjärer
Födda 1912
Avlidna 1992
Kvinnor
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer från Gotland
Lista över inofficiella namn i Karleby

Inofficiella namn i Karleby i Finland är namn på platser, gator, byggnader och dylikt som är allmänt förekommande i folkmun men inte är officiella. Det finns ett stort antal inofficiella namn i Karleby.

Uttalsmarkeringarna i tabellen torde följa standarden som används av SAOL och NE:s ordbok, inte standarden enligt Internationella fonetiska alfabetet.

Referenser 

Listor med anknytning till Finland
Lista över inofficiella namn i Lovisa

Inofficiella namn i Lovisa i Finland är namn på platser, gator, byggnader och dylikt som är allmänt förekommande i folkmun men inte är officiella. Det finns ett stort antal inofficiella namn i Lovisa.

Uttalsmarkeringarna i tabellen torde följa standarden som används av SAOL och NE:s ordbok, inte standarden enligt Internationella fonetiska alfabetet.

Referenser 

Listor med anknytning till Finland
12702 Panamarenko

12702 Panamarenko eller 1990 SR6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 september 1990 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter skulptören Henri Van Herwegen.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1990
Karis församling

Karis församling var en luthersk officiellt svenskspråkig församling i Karis i Finland. Församlingen grundades troligen redan på 1200-talet och delades på språkliga grunder i Karis svenska församling och Karis finska församling år 1977.

Historia 
Karis omnämns som moderförsamling för första gången år 1326, men grundades troligen redan på 1200-talet. Församlingen omfattade till exempel Raseborgs slott som var i bruk mellan 1300 och 1500. Slottet hade eget kapell och egen kaplan. Till Karis församling hörde även Karislojo kapell som grundades år 1531 genom att ansluta delar från både Karis och Lojo. Karislojo blev  moderförsamling först 1614. Snappertuna kapell grundades år 1688 som en bönehusförsamling. Sockenadjunkten fungerade i tjänsten tills domkapitlet beslöt att inrätta en kaplanstjänst år 1809. År 1915 blev Snappertuna en moderförsamling. På Svartå bruk fungerade en egen bruksförsamling i början av 1600-talet. Bruksförsamlingen blev en självständig församling med en egen präst år 1673 och från början av 1900-talet sköttes predikoämbetet från Karis.

År 1977 när Karis köping blev stad delades Karis församling upp i svenska och finska församlingar. Sedan 2015 fungerar Karis-Pojo svenska församling i området.

Lokaler 

 Karis Sankta Katarina kyrka
 Karis stora prästgård
 Karis lilla prästgård

Källor 

Karis
Före detta finländska församlingar
Albaniens ministerråd

Ministerrådet (på albanska Këshilli i Ministrave) är den utövande makten i Albanien. Ordförande för rådet (premiärministern) väljs av presidenten. Rådets ministrar nomineras av presidenten på premiärministerns rekommendation. Parlamentet godkänner till slut rådets ministersammansättning. Ministerrådet har ansvar för att utföra både inrikes- och utrikespolitik. Det styr och kontrollerar ministrarnas och statsorganens aktiviteter.

Källor

Politik i Albanien
Kyrkdalen

Kyrkdalen (finska: Kirkkolaakso) är en kommundel i Kyrkslätt. Kommundelen bildar en del av Kyrkslätts centrum och Kyrkslätts kyrkliga samfällighet är en stor markägare i området.

Tjänster 
Kyrkdalens område bestod av åkrar fram till 2008 när man började bygga Kyrkslätts första K-Citymarket. Kyrkslätts kyrkliga samfällighet sålde också tomter för nya höghus år 2007.

I Kyrkdalen finns också olika butiker och restauranger, idrottsplan, bibliotek, kommunhus, polisstation, brandstation, järnvägsstation, kyrka och två begravningsplatser.

Källor 

Byar i Kyrkslätt
Kyrkslätts centrum

Kyrkslätts centrum är Kyrkslätts kommuns administrativa centrum. Centrumet har byggts mellan Kyrkslätts kyrka och kustbanan Åbo-Helsingfors. Cirka 20 000 människor, alltså cirka hälften av kommunens invånare, bodde i tätorten i slutet av 2018. Största delen av kommunens tjänster ligger också i Kyrkslätts centrum. Statistiskt är Kyrkslätt en stadsliknande kommun även om kommunen inte har valt att officiellt bli en stad.

Kyrkslätts centrum bildas av olika kommundelar så som Bredberget, en del av Finnsbacka, Gesterby, Hindersby, Jungfruberg, Kyrkdalen, Kolsarby, Munkkulla och Råkulla. Centrumets södra delar sträcker sig ända till Kantvik och Smedsede.

Historia 

Kyrkslätts centrum var länge en liten kyrkby. Till centrumets mest värdefulla byggnader hör 1400-talets stenkyrka helgad åt Sankt Mikael och klockstapeln som byggdes på 1800-talet. Kyrkslätts järnvägsstation färdigställdes i början av 1900-talet. Det finns flera affärshus från 1960- till 1980-talet i centrumet. Gesterby höghusområde färdigställdes norr om Kyrkslätts centrum på 1970-talet. Då fanns det endast cirka 2 300 invånare i centrumet. År 1995 hade invånarantalet växt till 11 300 och år 2011 fanns det totalt 18 500 invånare i Kyrkslätts centrum.

Under 1990-talet öppnades en ny McDonald's restaurang och den första stormarknaden Prisma Kyrkslätt i centrumet. Från och med år 2008 har centrumet utvecklats mycket och nya tjänster och bostäder har byggts vid Kustbanan. Bland annat K-Citymarket färdigställdes på den före detta åker i Kyrkdalen år 2009. Det nya kommunhuset färdigställdes i januari 2012.

Tjänster

Skolor 
I Kyrkslätts centrum finns sex finskspråkiga grundskolor och en svenskspråkig grundskola, Winellska skolan. Kyrkslätts gymnasium erbjuder gymnasieundervisning på svenska och Porkala gymnasium på finska. Ett nytt bibliotek som heter Fyyri färdigställdes i centrumet år 2020.

Hälsovård 

Kyrkslätts välfärdscentral ersatte det gamla hälsovårdscentrumet som var i dålig skick. Välfärdscentralen öppnades 1 december 2022.

Idrott 
I centrumet finns en stor idrottspark med simhall och ishallen som kallas Varuboden-arena.

Källor 

Byar i Kyrkslätt
Karl Karlson

Karl Fredrik Karlson, född den 19 mars 1831 i Nyköping, död där den 13 juni 1900 (på Stenbro), var en svensk skolman, präst och kulturhistorisk författare.

Karlson blev student vid Uppsala universitet 1848 och promoverades till filosofie magister där 1857. Han blev kollega och huvudlärare i främmande levande språk vid högre allmänna läroverket i Nyköping 1858 och lektor i latinska och svenska språken vid högre allmänna läroverket i Örebro 1864. Karlson prästvigdes 1874 och var regementspastor vid Nerikes regemente 1876–1884. Han blev kyrkoherde i Nyköpings östra församling 1882 och prost 1884. Bland Karlsons skrifter märks: Blad ur Örebro skolas historia (1871–1900), Bilder ur studentlifvet i Södermanlands-Nerikes nation 1839–1850-talet (1897), Isaak A. Börks drama Darius (utgivare, 1874) och Carl Emil August Söderströms Valda dikter (med levnadsteckning, 1895–1896). Han blev ledamot av Nordstjärneorden 1885.

Källor 

 Ledamöter af Kongl. Nordstjerne-Orden i Sveriges statskalender 1892
 

Svenska prostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska lektorer
Ledamöter av Nordstjärneorden
Svenska präster under 1800-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Präster från Nyköping
Författare från Nyköping
Födda 1831
Avlidna 1900
Män
Peromyscus sagax

Peromyscus sagax är en gnagare i släktet hjortråttor som förekommer i centrala Mexiko. Populationen listades tidvis som synonym till andra hjortråttor.

Denna gnagare blir utan svans 92 till 101 mm lång, svanslängden är 98 till 100 mm och vikten ligger vid 22 till 36 g. Arten har cirka 23 mm långa bakfötter och ungefär 20 mm stora öron. På ovansidan förekommer gråbrun päls och undersidan samt fötterna är täckta av vit päls. Exemplaren kan lätt förväxlas med Peromyscus levipes och Peromyscus gratus.

Arten förekommer i bergstrakter i delstaten Michoacán. Den vistas i regioner som ligger 1300 till 1700 meter över havet. Habitatet utgörs av buskskogar med kaktusar av släktet Opuntia och av skogar med tallar och ekar. Individerna är nattaktiva och har frön, frukter och gröna växtdelar som föda. I genomsnitt föder honor under våren 3,6 ungar per kull. Sällan äts ryggradslösa djur.

Beståndet hotas av landskapets omvandling till betesmarker. Populationens storlek är okänd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Hjortråttor
sagax
Däggdjur i nearktiska regionen
Jardin Villemin

Jardin Villemin är en park i Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis i Paris tionde arrondissement. Parken är uppkallad efter den franske läkaren Jean-Antoine Villemin (1827–1892). Jardin Villemin omges av Allée du Professeur-Jean-Bernard, Quai de Valmy, Rue des Récollets och Rue du Faubourg-Saint-Martin.

Jean-Antoine Villemin var den läkare som 1865 bevisade att tuberkulos var en smittsam sjukdom.

Bilder

Omgivningar
Saint-Vincent-de-Paul
Saint-Laurent
Place Madeleine-Braun
Square Madeleine-Tribolati
Square de Verdun
Passage Roland-Topor 
Place Raoul-Follereau
Square Juliette-Dodu
Impasse Boutron
Rue Monseigneur-Rodhain

Kommunikationer
  Tunnelbana – linjerna    – Gare de l'Est
  Busshållplats  – Paris bussnät
  Busshållplats  – Paris bussnät

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Parker i Paris
Paris tionde arrondissement
Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis
1977 i Paris