kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bernhard Lewin

Bernhard Julius Lewin, född 16 november 1903 i Säbrå socken, död 23 februari 1979 i Haga, Göteborg, var en svensk orientalist.

Bernhard Lewin var son till boktryckerifaktorn Frans Julius Lewin. Efter studentexamen vid Härnösands högre allmänna läroverk 1923 blev han student vid Uppsala universitet där han avlade filosofie kandidatexamen. Sina ämnen – grekiska, semitiska språk och religionshistoria – hade Lewin tänkt sig lägga till grunden för teologiska studier men under inflytande av Karl Vilhelm Zetterstéen som var hans lärare valde han att helt satsa på de semitiska språken och särskilt arabiskan. Lewin blev 1931 filosofie licentiat, 1932 teologie kandidat och arbetade 1933–1939 som lärare vid Fjellstedtska skolan. Han blev 1938 docent i semitiska språk och filosofie doktor med en avhandling om två manuskript med äldre bibeltexter på arabiska. Lewin blev 1943 amanuens vid Uppsala universitetsbibliotek, förordnad amanuens där 1946 och bibliotekarie där 1947. Åren 1952–1970 var han professor i semitiska språk vid Göteborgs universitet.

Bernhard Lewin blev 1959 ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg och 1966 av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien. Han är begravd på Kvibergs kyrkogård i Göteborg.

Källor 

 Lewin, Bernhard på SvenskaGravar.se

Svenska professorer
Svenska orientalister
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Säbrå socken
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1903
Avlidna 1979
Män
Phantom Thread

Phantom Thread är en amerikansk dramafilm skriven och regisserad av Paul Thomas Anderson. Filmen utspelar sig i London under 1950-talet, där man följer Reynolds Woodcock (Daniel Day-Lewis), en berömd klänningsmakare som bor med sin syster Cyril Woodcock (Lesley Manville). Han blir kär i den unga servitrisen Alma Elson (Vicky Krieps), och parets förhållande vacklar mellan kärlek och distans när de försöker leva med varandras olikheter. Filmen var Daniel Day-Lewis sista filmroll innan han gick i pension. 

Filmen är Andersons första filminspelning utanför USA, och filminspelningen började i januari 2017 i Lythe, England. Det är hans andra samarbete med Daniel Day-Lewis, i filmen There Will Be Blood (2007), och hans fjärde med kompositören Jonny Greenwood.

Filmen hade premiär i New York den 11 december 2017 och släpptes i USA den 25 december 2017. Den hade biopremiär i Sverige den  23 februari 2018. Phantom Thread fick ett starkt mottagande av recensenter, som berömde Day-Lewis skådespel, Andersons manus och regi, samt filmens musik och produktionsvärde.  Filmen valdes ut av National Board of Review som en av 2017 års bästa filmer. Inför Oscarsgalan 2018 fick filmen sex nomineringar, däribland för Bästa film, Bästa regi, Bästa manliga huvudroll för Day-Lewis, och Bästa kvinnliga biroll för Manville. Den fick också två Golden Globe-nomineringar: Bästa manliga huvudroll – drama (Day-Lewis) och Bästa originalmusik, samt fyra nomineringar inför BAFTA-galan 2018, inklusive Bästa manliga huvudroll för Day-Lewis, Bästa kvinnliga biroll för Manville och Bästa filmmusik för Greenwood.

Rollista 
 Daniel Day-Lewis – Reynolds Woodcock
 Lesley Manville – Cyril Woodcock
 Vicky Krieps – Alma Elson
 Camilla Rutherford – Johanna
 Gina McKee – Grevinnan Henrietta Harding
 Brian Gleeson – Dr. Robert Hardy
 Harriet Sansom Harris – Barbara Rose
 Lujza Richter – Prinsessan Mona Braganza
 Julia Davis – Lady Baltimore
 Nicholas Mander – Lord Baltimore
 Philip Franks – Peter Martin
 Phyllis MacMahon – Tippy
 Silas Carson – Rubio Gurrerro
 Richard Graham – George Riley
 Martin Dew – John Evans
 Ian Harrod – Justitiesekreteraren
 Jane Perry – Fru Vaughan

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska filmer 2017
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska romantiska dramafilmer
Filmer i regi av Paul Thomas Anderson
Filmer från Universal Studios
1950-talet på film
London på film
Ninnie Asp

Ninnie Asp, född 1950, är en svensk silversmed.

Asp studerade vid Nyckelviksskolan i Stockholm 1967-1970 och har därefter drivit egen verksamhet som formgivare och silversmed. Asp är representerad vid bland annat Nationalmuseum

Tryckta källor
Svenskt silver inför åttiotalet, Fören. för nutida svenskt silver, 1979 sid 7,

Noter

Svenska silversmeder
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 2000-talet
Dickens (efternamn)

Dickens är ett engelskt  efternamn.

Personer med efternamnet
 Bill Dickens (född 1958), amerikansk basist
 Charles Dickens (1812–1870), brittisk författare
 Kim Dickens (född 1965), amerikansk skådespelare
 Little Jimmy Dickens (1920–2015), amerikansk countrysångare
 Monica Dickens (1915–1992), engelsk författare
 Stanley Dickens (född 1952), svensk racerförare

Fiktiva personer
 Dickie Dick Dickens – litterär figur

Engelska efternamn
Bengt Bellander (silversmed)

Bengt Bellander, född 1948, är en svensk silversmed.

Bellander studerade vid Konstfackskolan i Stockholm 1968-1971 och drev från 1972 egen verksamhet som formgivare och silversmed. Bellander är representerad vid bland annat Nationalmuseum, Röhsska konstslöjdmuseet i Göteborg och Norrköpings konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt silver inför åttiotalet, Fören. för nutida svenskt silver, 1979 sid 9,

Noter

Svenska silversmeder
Födda 1948
Levande personer
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Röhsska museet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Juana Cruz

Juana Cruz, också känd som Juanita Cruz, född den 12 februari 1917 i Madrid, död 18 maj 1981, var en av pionjärerna inom den spanska kvinnliga tjurfäktningen.

Levnadsbana 
Från barndomen började Cruz knyta kontakt med tjurarnas värld genom att delta i olika slags evenemang där tjurar förekom. Vid 15 års ålder, den 24 juni 1932, dödade hon sin första tjurkalv på tjurfäktningsarenan i León, och i tidningspressen publicerades då för första gången hennes namn, vilket gjorde att statsministern Santiago Casares Quiroga förbjöd henne att tjurfäkta på tjurfäktningsarenorna. Trots svårigheterna presenterade hon sig som professionell i Cabra (Córdoba) den 16 februari följande år, hänvisande till spanska republikens konstitution, som stödde jämställdheten mellan könen och frihet att välja yrke. År 1934, auktoriserade Rafael Salazar Alonso tjurfäktning till fots för kvinnor i Spanien och Cruz debuterade med picadorer i Granada den 5 maj 1935.

Efter att man hade auktoriserat kvinnor att delta i tjurfäktning, debuterade Cruz på tjurfäktningsarenan Las Ventas i Madrid den 2 april 1936, med tjurar från änkan till tjuruppfödaren Manuel García-Aleas Carrasco, i sällskap med "El Niño de la Estrella", Miguel Cirujeda och Félix Almagro.

Cruz var anhängare av spanska republiken och gick i exil i samband med Spanska inbördeskriget, vilket avslutade hennes professionella karriär i Spanien, på grund av att frankoregimens tjurfäktningsreglamente förbjöd kvinnliga tjurfäktare. Då hon inte kunde tjurfäkta i sitt fädernesland gjorde hon sitt inträde den 18 september 1938 i Mexico City, Mexikos huvudstad. Hon fortsatte att uppträda i Amerika fram till 1945, då hon gjorde sitt sista framträdande på denna kontinent efter en allvarlig stångning på Plaza de Santa María i Bogotá. När andra världskriget slutade återvände hon till Frankrike, där hennes bror levde i exil. Hon gjorde sin sista tjurfäktning varefter hon återvände till Spanien där hon levde i anonymitet.

Under sin yrkesbana som tjurfäktare deltog hon i omkring 700 tjurfäktningar och hade uppträtt i sällskap med Manolete. Hon uppträdde på tjurfäktningarna i tjurfäktardräkt och kjol, vilket gjorde att hon blev kritiserad av sina manliga kamrater, som krävde att hon skulle använda taleguilla (åtsittande byxor) eller rejoneadordräkt (en rejoneador tjurfäktar från hästryggen).

Cruz dog i Madrid som följd av en gammal skada på hjärtat 1981 och är begravd på Cementerio de La Almudena. På hennes epitaf kan man läsa: "A pesar del daño que me hicieron los responsables de la mediocridad del toreo en los años cuarenta-cincuenta, ¡brindo por España!". ("Trots den skada de ansvariga för den medelmåttiga tjurfäktningen gjorde mig under 1940- och 1950-talet, skålar jag för Spanien!") Hennes make och manager, Rafael García Antón, skrev vid hennes död en biografi med titeln Juanita Cruz, su odisea, som han lät trycka upp i 1.000 exemplar på egen bekostnad.

Källor

Externa länkar 
 Tendido Cero - 18/02/17: un recuerdo a la torera Juanita Cruz en el centenario de su nacimiento.

Tjurfäktare
Födda 1917
Avlidna 1981
Kvinnor
Kristoffer Jakobsen

Kristoffer "Krille" Jakobsen, född 9 september 1994, är en svensk utförsåkare som tävlar i teknikgrenarna slalom och storslalom. Han tävlar för Sveriges alpina landslag. Han har tidigare tävlat för Storklintens AK Skalp. Under säsongen 2019–2020 började Jakobsen placerat sig allt bättre i världscupen.

Karriär 
Kristoffer tillhör det Sveriges Alpina skidlandslag Herrar Träningsgrupp 1 - Teknik.

Han debuterade i en FIS-tävling i Ruka i november 2009. Jakobsen har vunnit 20 FIS-tävlingar. (11 februari 2018) Han tog sin första pallplats i Världscupen den 12 december 2021 i Val-d'Isère.

Världscup 
Debuterade som 22-åring i Världscupen i oktober 2016 vid en storslalomtävling i Sölden. Tävlingen slutade med uråkning i första åket. Vid sin andra världscupstävling en månad senare i Levi, kvalificerade sig Kristoffer till andra åket och tog karriärens första världscuppoäng genom en 12:e plats. Den 12 december 2021 tog han sin första pallplats i Världscupen, då han slutade på 2a plats i Val-d'Isère. Den 22 december 2021 följde han upp detta med en tredjeplats vid en slalomdeltävling i Courchevel.

Kontinentalcuper

Europacup 
Debuterade som 21-åring i Europacupen vid en slalomtävling i Hemsedal i december 2015. 

Kristoffer har som bäst en 3e plats från säsongen 2019/2020

Australia New Zealand Cup 
Debuterade som 22-åring i Australia New Zealand Cup vid storslalomtävlingen i nyzeeländska Coronet Peak i augusti 2017.

Jakobsen har gjort fyra starter i Australia New Zealand Cup vilka resulterat som bäst i en fjärdeplats.

Olympiska spelen

Världsmästerskap

Seniorvärldsmästerskap

Juniorvärldsmästerskap

Nationella mästerskap

Svenska seniormästerskap 
 2 pallplatser (1 slalom, 1 storslalom) (11 februari 2018)

Källor

Svenska alpina skidåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Sverige
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Sverige
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 1994
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 2000-talet
Staffan Röriksson (Staffanssönernas ätt)

Staffan Röriksson kallas också i litteraturen för Stefan Röriksson (två sparrar), nämnd 1308–1344 (död tidigast 1337), var en svensk riddare, riksråd och lagman, som förde två sparrar i vapnet och tillhörde en ätt som idag kallas Staffanssönernas ätt.

Vapen: Blasonering: Genom mantelsnitt tre gånger delad, tinkturer obekanta men fält 1 och 3 var i metall.

Biografi
Han nämns med sin första hustru Kristina Knutsdotter (Bjälboättens oäkta gren) och hennes bror Greger Knutsson (Bjälboättens oäkta gren), samt med Sigmund Keldorsson (tre klöverblad) 1312:

Han dubbades till riddare något av åren 1314–1316  och var lagman i Södermanlands lagsaga 1315–1317. Han efterträddes som lagman i Sörmland senast 1319 av Lars Ulfsson (Ama), och är omskriven om riksråd 1314–1328.

Gift 1) med Kristina Knutsdotter (Bjälboättens oäkta gren), dotter till Knut Gregersson (Bjälboättens oäkta gren).
29.3 1327 omgift 2) med Helena Turesdotter, dotter till Ture Kettilsson (Bielke).

Barn: (okänt vilken av de två ovan anförda kvinnorna)
 NN Stefansdotter, (var död 1349 ), gift med Ulf Filipsson (Ulvätten).

Referenser

Källor
 Mikaël Stenelos antavlor

Noter

Externa länkar
 antavla med mera på privat webbplats

Män
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Lagmän i Södermanland
Svenska riksråd under 1300-talet
Johan Ingevaldsson (Örnsparre)

Johan Ingevaldsson (Örnsparre), död 1309, bosatt i Bromsten, Spånga socken, var ett svenskt riksråd och lagman, son till Ingevald Torstensson (Örnsparre) och Sigrid NN.

Han var lagman i Södermanlands lagsaga 1295–1304. och efterträddes som lagman av sin bror Filip Ingevaldsson (Örnsparre).

Johan Ingevaldsson var gift med en dotter till Filip Finvidsson (Rumbyätten).

Barn
Olof Jonsson (Örnsparre)

Referenser

Noter

Externa länkar
Geni.com

Män
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Lagmän i Södermanland
Svenska riksråd
Personer i Sverige under 1300-talet
Yaeko Yamazaki

Yaeko Yamazaki, född 2 september 1950 i Ōmuta, är en japansk före detta volleybollspelare.
Yamazaki blev olympisk silvermedaljör i volleyboll vid sommarspelen 1972 i München.

Källor 

Japanska volleybollspelare
Japanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Japan
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1972
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
Personer från Fukuoka prefektur
Volleybollspelare i Unitika Phoenix
Anund Haraldsson (vingad lilja)

Anund Haraldsson (vingad lilja), född 1230 på Julita herrgård, död 24 april 1291 på Fröshammar, var ett svenskt riksråd och lagman.

Han var lagman i Södermanlands lagsaga i slutet av 1200-talet  och gift med Ingeborg Elofsdotter (vingad pil), dotter till Birger jarls bror Elof.

Barn
 Helga Anundsdotter (vingad lilja) var gift med 1) drots Magnus Ragvaldsson och gift 2) 1289 med Rörik Birgersson d.y. (Rörik Birgerssons ätt) och fick minst fem barn i det äktenskapet. 
Kristina Anundsdotter (vingad lilja). Gift med Lars Bengtsson (Boberg). 
 Ingeborg Anundsdotter (vingad lilja).

Referenser

Noter

Externa länkar
Anund Haraldsson på Geni
 antavla med mera på privat webbplats

Män
Födda 1230
Avlidna 1291
Lagmän i Södermanland
Svenska riksråd
Personer i Sverige under 1200-talet
Eptesicus chiriquinus

Eptesicus chiriquinus är en fladdermus i familjen läderlappar som förekommer i norra Sydamerika och Panama.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 62 till 69 mm, en svanslängd av 36 till 51 mm och en vikt av 9 till 13 g. Den har 43 till 48 mm långa underarmar, 9 till 13 mm långa bakfötter och 12 till 17 mm stora öron. Pälsen på ovansidan har oftast en svart färg men det finns även varianter med gulbrun päls. Undersidan är brunaktig. Hårens längd på ovansidan är 8 till 10 mm. Av de mindre arterna i släktet Eptesicus har bara Eptesicus andinus lika långa hår. Hos Eptesicus chiriquinus förekommer en tydligare hjässkam (crista sagittalis) jämförd med Eptesicus andinus.

Denna fladdermus har flera från varandra skilda populationer i norra Sydamerika (Ecuador, Colombia, Venezuela) och Panama. Den lever i tropiska städsegröna skogar eller i andra fuktiga skogar. Enligt en studie från 2013 finns den även i Amazonområdet i Brasilien samt i östra Brasilien nära Atlanten. I bergstrakter når arten 3000 meter över havet.

Individerna jagar insekter. De flyger ofta ovanför skogsgläntor eller längs vägar.

Landskapsförändringar kan påverka beståndet. IUCN listar Eptesicus chiriquinus som livskraftig (LC).

Referenser 

Läderlappar
chiriquinus
Däggdjur i neotropiska regionen
Johan Gyllencreutz

Johan Gyllencreutz, född 26 juni 1689, död 19 juni 1737 på Alby gård, Botkyrka socken, var en svensk lagman.

Johan, som var son till riksrådet Carl Gustaf Gyllencreutz, var lagman i Upplands och Stockholms läns lagsaga 1719–1737 efter sin far.

I Botkyrka kyrka finns ett marmorepitafium över honom och hans fruars vapen.

Referenser
Gyllencreutz nr 54 Tab 4 adelsvapen.com

Män
Födda 1689
Avlidna 1737
lagmän i Uppland
Cape Perpetua

Cape Perpetua är ett stort skogsmarksområde som vetter mot Stilla havet vid Oregonkusten i Lincoln County, Oregon, USA. 
Från toppen på 240 meters höjd kan man se mer än 100 kilometer av Oregons kust och ut över det marina naturreservatet längs kusten.

Området sköts av United States Forest Service som en del av nationalskogen Siuslaw.

Referenser

Externa länkar 

Oregons geografi
Bildanden 1933
Thorsten Renvall

Klas Thorsten Gustaf Renvall, född 10 mars 1868 i Åbo, död 5 november 1927 i Helsingfors, var en finländsk naturalhistoriker. Han var bror till Heikki Renvall

Renvall blev filosofie doktor 1911. Han var 1898–1904 lärare vid Åbo finska lyceum, 1904–1925 äldre lektor i naturalhistoria och geografi vid Svenska reallyceum/lyceum i Åbo och 1925–1927 äldre lektor vid Helsingfors svenska lyceum.

Under kriget 1918 anslöt han sig till Nystadskåren och var på våren detta år den ene av två konkurrerande befälhavare för en nordlig frikår, som trängde fram till Ishavet i Petsamo. I Skuggornas bok (1922) skildrade Renvall Nystadskårens expedition till Åland; som genmäle till kritiken utgav han 1924 Nya blad till skuggornas bok.

Han publicerade vidare tre diktsamlingar och arbetet Fågel-biologiska skizzer (1909, andra utvidgade upplaga 1912), där kråkan bland annat framställs som ett första rangens nyttodjur.

Källor

Noter

Män
Avlidna 1927
Personer från Åbo
Födda 1868
Finländska lärare
Stora Borggården

Stora Borggården är en park på Vargön i Sveaborg. Den är mest känd för Augustin Ehrensvärds grav som ligger i mitten av parken.

Historik
Parken är ritad av Sveaborgs grundare, Augustin Ehrensvärd, och blev klar på 1760-talet. Gården användes som hela fästningens huvudtorg, och beboddes av kommendanterna vid fästningen. Andra byggnader som omgav gården var högvakten, kansliet och ritkontoret. Augustin Ehrensvärd, som ledde hela fästningen, bodde i kommendanthuset, vilket idag är museum. Borggården skadades svårt under Krimkriget år 1855, men undergick en genomgripande renovering 1908. Den stora Borggården var Finlands första monumentaltorg och Sveaborgs administrativa centrum.

Augustin Ehrensvärds grav 
Graven är belägen i mitten av parken. Den är ritad av Sveriges kung Gustav III, Ehrensvärds son, Carl August Ehrensvärd, och Johan Tobias Sergel. Ehrensvärd dog 1772 men var begravd på ett annat ställe i tio år i väntan på att graven skulle bli färdig.

Källor 
 Förstörelsen av Stora Borggården
 Stora Borggården

Parker i Helsingfors
Axel Andersson (Lillie af Ökna)

Axel Andersson (Lillie af Ökna), död omkring 1546, var ett svenskt riksråd, lagman och häradshövding.

Axel Andersson var riksråd vid riksdagen i Strängnäs 1523, lagman i Upplands lagsaga 1530–1544. och innehade häradsrätten i Rasbo härad 1534–1536.

Han erhöll Länna gård i Almunge socken i förläning 1523.

Referenser
Lillie af Ökna nr 73 Tab 4 adelsvapen.com

Externa länkar
Axel Andersson (Lillie af Ökna) på geni

Män
Födda 1400-talet
Avlidna 1546
lagmän i Uppland
Svenska riksråd under 1500-talet
Svenska häradshövdingar
Stig Hagner

Stig Hagner, född 1928, död 2003, var under närmare 30 år skogsvårdschef vid SCA, från 1964 fram till sin pensionering 1991 och var i den rollen bland annat aktiv i införandet av den nordamerikanska contortatallen i svenskt skogsbruk.

Biografi
Stig Hagner utbildade sig till jägmästare vid Skogshögskolan och tog examen 1954. Han blev därefter anställd vid Skogsforskningsinstitutet som assistent åt professor Lars Tirén och studerade föryngringsfrågor i kärva klimatlägen. Arbetet vinklades så småningom mer mot naturlig föryngring av tall och resulterade i november 1962 i en doktorsavhandling med titeln "Naturlig föryngring under skärm: En analys av föryngringsmetoden, dess möjligheter och begränsningar i mellannorrländskt skogsbruk". I december 1962 tilldelades Stig Hagner Skogsvetenskaplig doktorsgrad av Skogshögskolans lärarråd. Detta följdes av en docentur i skogsföryngring och senare ett vikariat på en laboratorstjänst (ungefär biträdande professor) vid Institutionen för skogsskötsel vid Skogshögskolan. 
Andra halvåret 1963 var Stig Hagner gästforskare vid skogsfakulteten vid University of British Columbia i Vancouver. Efter hemkomsten erbjöds han våren 1964 uppdraget som skogsvårdschef/skogsvårdsdirektör vid SCA, ett uppdrag som han hade fram till 1991. År 1972 blev han ledamot av Skogsavdelningen inom Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien och medverkade 1989 i akademiens tidskrift med artikeln ”Skogskötselprogram – trädslag, omloppstid, och intensitet I: Strategier för ett norrländskt industriskogsbruk.” År 1986 återvände Stig Hagner som adjungerad professor på deltid till Institutionen för skogsskötsel, nu en del av Sveriges lantbruksuniversitet. 

Stig Hagner var en av strategerna bakom omdaningen av skogsbruket till att ha en mer långsiktig planering och kom bl.a. att införa systematisk skogsgödsling och ett planeringssystem som skulle optimera skogsbruket. Den under 1970-talet befarade framtida virkesbristen, den så kallade ”virkessvackan”, skulle mötas med planerad skogshushållning och insatser för att öka tillväxt och produktivitet i norra Sveriges skogar. Hagner blev tillsammans med Roland Nellbeck, skogsvårdschef vid AB Iggesunds Bruk, en av de största förespråkarna för introduktionen av den mer snabbväxande nordamerikanska contortatallen, i dag Sveriges tredje vanligaste barrträd. Stig Hagner införde också under lågkonjunkturen i slutet av 1960-talet den så kallade fjällskogshuggningen, en extensiv avverkningsform i fjällnära skog, vilken senare anammades av Skogsvårdsstyrelsen i Jämtland som gav den namnet ”fjällskogsblädning”. Under 1980-talet var Stig Hagner aktiv i att utveckla naturhänsynen i skogsbruket och tillhörde de första inom skogsbruket som slog fast att bevarandet av skogens biologiska mångfald var skogsbrukets viktigaste miljöfråga. Efter hans död publicerade Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien i samarbete med SCA hans bok "Skog i förändring – vägen mot ett rationellt och hållbart skogsbruk i Norrland 1940–1990"

Referenser

Män
Födda 1928
Avlidna 2003
Svenska jägmästare
Margit Levinson

Margit Ragnhild Levinson, född Fredriksson 18 september 1898 i Falköping, död 2 oktober 1963 i Stockholm, var en svensk Rädda Barnen-ordförande.

Margit Levinson var dotter till linjedirektören Fritiof Reinhold Fredriksson. Hon växte huvudsakligen upp i Göteborg men hade även livlig kontakt med moderns släkt i Skåne. Hennes mor var syster till Ester, Carl och Albert Sahlin. Hon var en skicklig simmare och var en tid aktuell för uttagning till det svenska landslaget. 1920 gifte hon sig med Karl Levinson. 1939 blev hon ordförande i svenska Rädda Barnen. Hon var även ordförande i Stockholms stads och läns hemslöjdsförening 1940–1952 och därefter hedersledamot i föreningen. Margit Levinson var även ledamot av Svenska kommittén för internationell hjälpverksamhet från 1944, ordförande i Svenska Europahjälpen 1946–1949, vice ordförande i Internationella barnskyddsunionen från 1946 och hedersordförande från 1962. Hon var även ledamot av styrelsen för Nämnden för internationellt bistånd (NIB) 1959–1961.

Margit Levinson tilldelades 1947 Illis quorum i 8:e storleken och 1962 i 12:e storleken. 1959 blev hon medicine hedersdoktor vid Lunds universitet.

Källor 

Personer inom svenskt föreningsliv
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1898
Avlidna 1963
Kvinnor
Personer från Falköping
Mottagare av Illis Quorum
Gustav Karlsson (Gumsehuvud)

Gustav Karlsson (Gumsehuvud), född något av åren mellan 1407 och 1417, död 26 juli 1486, var ett svenskt riksråd, lagman, hövitsman och häradshövding.

Biografi
Gustav Karlsson blev riddare vid kung Kristofers kröning 1441 och var  lagman i Upplands lagsaga 1452–1486. Han blev riksråd senast 1452 och hövitsman på Kalmar slott åtminstone 1452–1457 och på Stäkeholm senast 1463 samt i slottsloven på Almarestäket 1464. Han var häradshövding i Trögds härad senast 1452 och hade Rasbo härad i förläning till 1468.

Han var bror till Karl Knutsson (Bonde)s hustru.

Han var gift med Birgitta Stensdotter (Bielke), död omkring 1462, dotter till Sten Turesson (Bielke) och Margareta Karlsdotter (Sparre av Tofta), syster till kung Karl Knutsson (Bonde) och mor till riksföreståndaren Sten Sture den äldre.

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1400-talet
Avlidna 1486
lagmän i Uppland
Svenska riksråd
Svenska häradshövdingar
Personer i Sverige under 1400-talet