kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ponerologi

Ponerologi (grekiska πονηριά poneria, "ondska") är en vetenskaplig gren inom teologin, inom vilken man studerar ondska. 

Här ingår bland annat ondskans natur, ursprung och väsen samt ondskans förhållande till det gudomliga. 

Den tyske protestantiske teologen Karl Immanuel Nitzsch skisserade i sin bok System der Christlichen Lehre tre huvudrubriker: agatologi – läran om det goda, ponerologi – läran om ondskan och soteriologi – läran om frälsning. Han menade därtill, att både döden och synden är underkategorier till ponerologin.

Etiska frågor
Religiös etik
1428 Mombasa

1428 Mombasa eller 1937 NO är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 5 juli 1937 av den sydafrikanske astronomen Cyril V. Jackson i Johannesburg. Den har fått sitt namn efter staden Mombasa i Kenya.

Asteroiden har en diameter på ungefär 52 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av C Jackson
Astronomiska upptäckter 1937
Mombasa
Sången är mitt liv

Sången är mitt liv () är en amerikansk musikalisk biografisk film i Technicolor från 1949 i regi av Henry Levin. Filmen är uppföljare till Al Jolson, som bägge skildrar sångaren och underhållaren Al Jolsons liv. I huvudrollerna ses åter Larry Parks som Jolson, Barbara Hale, William Demarest, Bill Goodwin och Ludwig Donath.

Om filmen 
I den här uppföljaren når historien punkten i Jolsons liv, då filmen om hans liv ska spelas in (första filmen: Al Jolson) och under förberedelserna inför filminspelningen träffar Jolson skådespelaren som ska gestalta honom. Så i en scen på en biograf spelar Parks både Jolson och sig själv (en yngre Larry Parks) då de möts i en split-screenscen.

Filmen nominerades till tre Oscars, för bästa färgfoto, filmmusik och originalmanus.

Rollista i urval 
 Larry Parks - Al Jolson / Larry Parks
 Barbara Hale - Ellen Clark
 William Demarest - Steve Martin
 Ludwig Donath - Kantor Yoelson
 Bill Goodwin - Tom Baron
 Myron McCormick - Ralph Bryant
 Tamara Shayne - Moma Yoelson 
 Eric Wilton - Henry

Externa länkar 
 
 

Filmer 1949
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska biografifilmer
Blackface minstrel-shower och filmer
Biografiska filmer om sångare
Mate Parlovs sporthall

Mate Parlovs sporthall () är en sporthall och multiarena i Pula i Kroatien. Den invigdes år 1978 och är sedan år 2008 uppkallad efter den kroatiske boxaren Mate Parlov (1948–2008). Sporthallen är belägen på gatuadressen Galijotska ulica i stadsdelen Veruda och har varit arena för internationella mästerskap, däribland Europamästerskapet i volleyboll för damer 2005 och världsmästerskapet i handboll för herrar 2009.

Beskrivning 
Sporthallens totala yta uppgår till 13 274,90 m². Den uppfördes år 1978 och renoverades år 2003 och år 2010. Inomhusanläggningen har fyra hallar: Stora hallen (yta på 1090,20 m² och 2 312 sittplatser), boxning- och judohallen (yta på 411 m²), bordtennishallen (yta på 158,60 m²), en multifunktionell hall (274,85 m² och 100 sittplatser) och en bowlinghall (yta på 305,50 m²). Därtill finns 12 omklädningsrum, sauna och gym.  

Vid sporthallen finns en parkeringsplats vars yta uppgår 5.977,30 m² och har 234 parkeringsplatser.   

Sporthallen nyttjas av olika idrottsklubbar, däribland ŽRK Arena, MRK Arena, OK Pula, BK Pula, HK Istarski borac, STK Pula, KK Uljanik med flera.

Referenser

Externa länkar 
 

Sportanläggningar i Pula
Sportanläggningar invigda 1978
Sporthallar i Kroatien
Nina Burger

Nina Burger, född den 27 december 1987 i Tulln an der Donau, är en österrikisk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för klubben SC Sand i den tyska högstaligan. Hon har tidigare spelat för Houston Dash i USA och för österrikiska SV Neulengbach.

Klubbmeriter 
Nina Burger har fyra österrikiska ligatitlar, och en vinst i cupen, tillsammans med SV Neulengbach. Med SC Sand har hon vid två tillfällen tagit sig till final i den tyska cupen.

Landslagsmeriter 
Burger var en del av det österrikiska landslag som spelade sin första EM-turnering när de deltog i mästerskapet i Nederländerna år 2017. I kvalet till turneringen spelade hon åtta matcher i vilka hon gjorde totalt fem mål. Väl i turneringen blev Burger målskytt i såväl den första gruppspelsmatchen mot Schweiz som i den tredje matchen mot Island. Hon satte även en av straffarna när Österrike vann kvartsfinalen mot Spanien efter straffläggning. Hon spelade även hela semifinalen mot Danmark där Österrike, efter 0-0 under ordinarie matchtid och förlängning, slogs ut genom straffläggning (0-3).

Referenser

Externa länkar

Österrikiska fotbollsspelare
Österrikiska landslagsspelare i fotboll
Personer från Tulln an der Donau
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Virginia Kirchberger

Virginia Kirchberger, född den 25 maj 1993 i Wien, är en österrikisk fotbollsspelare (försvarare) som spelar för klubben MSV Duisburg i den tyska högstaligan.

Kirchberger var en del av det österrikiska landslag som debuterade i EM-sammanhang genom sin medverkan i 2017 års turnering i Nederländerna. Hon fick speltid i samtliga tre gruppspelsmatcher, mot Schweiz, Frankrike och Island samt i kvartsfinalen mot Spanien och i semifinalen mot Danmark där Österrike slogs ut efter straffläggning.

Referenser 

Österrikiska fotbollsspelare
Österrikiska landslagsspelare i fotboll
Personer från Wien
Födda 1993
Levande personer
Kvinnor
Spelare i dam-EM i fotboll 2022
Larry Parks

Larry Parks, född 13 december 1914 i Olathe i Kansas, död 13 april 1975 i Studio City, Los Angeles, i Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och sångare. Parks är främst känd för sin roll som Al Jolson, som han porträtterade i två filmer, Al Jolson (1946) och Sången är mitt liv (1949). Han var gift med skådespelaren Betty Garrett från 1944 fram till sin död. De fick två söner, den ena är verksam som skådespelare och den andra som kompositör.

Filmografi i urval 

1944 - Stars on Parade

1954-1957 - The Ford Television Theatre (TV-serie) 

1961 - The Untouchables (TV-serie)

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1914
Avlidna 1975
Män
Ana-Maria Crnogorčević

Ana-Maria Crnogorčević, född den 3 oktober 1990 i Steffisburg, är en schweizisk fotbollsspelare som spelar för spanska FC Barcelona. Hon har tidigare spelat för bland annat FFC Frankfurt i den tyska högstaligan.

Klubbmeriter 
Med klubblaget FFC Frankfurt vann Crnogorčević Women´s Chamions League säsongen 2014/2015 när laget besegrade Paris Saint-Germain i finalen. Med samma klubb blev hon tvåa i samma turnering säsongen 2011/2012. Med Frankfurt har hon som bäst blivit tvåa i den tyska högstaligan, detta skedde säsongen 2013/2014.

I mars 2018 värvades Crnogorčević av amerikanska Portland Thorns FC. I december 2019 gick hon till spanska FC Barcelona.

Landslagsmeriter 
Ana-Maria Crnogorčević har spelat regelbundet för det schweiziska landslaget. Hon har representerat landet i världsmästerskapet i Kanada år 2015. I 2015 års turnering blev hon målskytt i gruppspelsmatchen mot Kamerun, som Schweiz dock förlorade med 1-2.

I EM-sammanhang har hon varit en del av den trupp som representerade Schweiz i EM i Nederländerna år 2017, där hon bland annat blev målskytt i gruppspelsmatchen mot Frankrike.

Den 9 juli 2022 spelade Crnogorčević sin 136:e landskamp och blev då den främste landslagsspelaren genom tiderna för Schweiz efter att tidigare delat rekordet med Lara Dickenmann.

Referenser 

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FFC Frankfurt
Spelare i Portland Thorns FC
Spelare i FC Barcelona (damfotboll)
Spelare i dam-VM i fotboll 2015
Spelare i dam-VM i fotboll 2023
Spelare i dam-EM i fotboll 2022
Personer från Steffisburg
Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
Torsten Hummel-Gumælius

Torsten Herman August Hummel-Gumælius, född 1 december 1873 i Stockholm, död där 29 september 1948, var en svensk industriman. Han var far till Sten Hummel-Gumaelius.

Torsten Hummel-Gumælius var son till geologen David Hummel. Hans mor Wilhelmina Cordts gifte 1890 om sig med Arvid Gumælius som adopterade Torsten som därvid antog det kombinerade släktnamnet. Torsten Hummel-Gumælius var 1889-1891 elev vid Frans Schartaus Handelsinstitut, vid Bergsskolan i Falun 1892-1893 och 1894-1897 vid Kungliga Tekniska högskolan varpå han utexaminerades som gruvingenjör. Han arbetade 1898-1899 som gruvmätare vid Norbergs gemensamma gruvförvaltning, 1899 som biträdande gruvingenjör vid Kantorps med flera gruvor i Södermanland och Östergötland och var därefter gruvmätare vid Grängesbergs gemensamma förvaltning 1899-1901. Därefter blev Hummel-Gumælius förvaltare och gruvingenjör vid Gruf AB Dalarnes järngruvor i Idkerberget med flera verk 1902-1909 och var disponent där 1909-1913. 1914-1931 var han VD och disponent för Norbergs gruvförvaltning med underlydande kraft- och gruvbolag. Hummel-Gumælius var även ledamot av styrelsen för Allmänna livförsäkringsbolaget 1908-1931 och därefter i Allmänna livförsäkringsbolaget Oden 1931-1947, 1944-1947 som vice ordförande. Han var även ledamot av nämnden för bestämmande av arrendeavgift respektive avgäld till kronan för dess jordägarandel i gruva 1914-1934, ledamot av styrelsen för Järnbruksförbundet 1971-1931, ledamot av styrelsen för Svenska sprängämnesföreningen 1919-1931, fullmäktig i Svenska Arbetsgivareföreningen 1920-1931, sakkunnig i gruvarbetstidsfrågan 1920, ledamot av styrelsen för Nitroglycerin Aktiebolaget 1922-1945 och VD för Krylbo–Norbergs Järnväg 1930-1931.

Källor

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1948
Män
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm

Torsten
Garnisonsregementet i Stralsund

Garnisonsregementet i Stralsund var ett svenskt värvat infanteriregemente som verkade under fler namn åren 1721-1798. Namnet Garnisonsregementet i Stralsund kan vara missvisande, då regementet endast åren 1729-1746, samt 1758-1766, var förlagt i Stralsund. Övrig tid var det förlagt till Södra Sverige, och då främst i Landskrona.

Historia
Regementet sattes upp i Malmö 1721 av Västra och Östra Skånska infanteriregementena samt Bergsregementet (yngre). Under åren 1721 till och med 1728 utgjorde regementet garnison i ett flertal städer i södra Sverige. Omkring 1729 förflyttades regementet till Stralsund. Regementet blev i Svenska Pommern fram till år 1746 då det återigen blev förlagt till Sverige. Under perioden 1758 till och med 1766 återvänder regementet till Stralsund, för att efter 1766 åter förläggas till Sverige och denna gång till Landskrona, där man kvarblev. År 1798 slogs regementet ihop med Konungens eget värvade regemente.

Uniform
Regementet hade röda uppslag och rabatter, precis som Spenska regementet som också sattes upp i Stalsund. Troligen kommer färgen från Stralsunds stadsvapen, och den röda färgen överförs sedan till Konungens eget värvade regementes uniform.

Framstående personer vid regementet
Didrik Bildt - överstelöjtnant vid regementet, som deltog under Gustav III:s ryska krig.

Förbandschefer
1721 – 1728: Carl Posse
1728 – 1737: Carl August Dohna
1737 – 1749: Klas Filip von Schwerin
1749 – 1755: Carl Gustav Cronhiort
1755 – 1763: Johan Maximilian Löwenfelt 
1763 – 1796: Johan Vilhelm Sprengtporten
1796 – 1798: Georg Peter Danckwardt

Namn, beteckning och förläggning

Källor 
 

Ej längre existerande svenska infanteriregementen
Svenska värvade infanteriförband
Svenska militära enheter bildade 1721
Svenska militära enheter upplösta 1798
Pommerns historia
Tisvilde

Tisvilde, egentligen Tirsvæld, är ett danskt tidigare fiskeläge vid Kattegatt.

Tisvilde hör till Tibirke socken på norra Själland. Sedan 2007 tillhör orten Gribskovs kommun. Norra delen av samhället kallas Tisvildeleje. Tisvilde är sedan slutet av 1800-talet en omtyckt badort. Orten fick ett stort badhotell 1895 och många sommarbostäder byggdes under 1900-talets första hälft. Tisvilde Hegn är en närbelägen skog, som anlades på 1700-talet för att hämma den forna flygsanden, vilken hade översvämmat mer än hälften av socknen. Inte långt från Tisvilde ligger Helenes kilde, vilken som förment hälsokälla förr besökts midsommarafton och lämnat motiv till tavlor av danska målare, samt ruinerna av Asserbo.

Tisvildeleje är ändstation för järnvägen Gribskovbanen från Hillerød. I samhället finns även hållplatsen Godhavn.

Se även
Tisvildeleje Redningsstation

Källor

Noter 

Gribskovs kommun
Orter i Region Hovedstaden
Badorter i Danmark
Caroline Abbé

Caroline Abbé, född den 13 januari 1988 i Genève, är en schweizisk fotbollsspelare (försvarare) som spelar för FC Bayern München i den tyska högstaligan. Hon har tidigare representerat Freiburg.

Med Bayern München har hon varit med och vunnit den tyska ligan säsongerna 2014/2015 och 2015/2016. Hon har representerat det schweiziska landslaget i två internationella mästerskap, VM i Kanada år 2015 och EM i Nederländerna år 2017.

Referenser 

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Personer från Genève
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Vilhelm av Æbelholt

Vilhelm av Æbelholt, född omkring 1127 i Paris, död den 6 april 1203, var en dansk abbot, som betraktas som ett helgon.

Vilhelm var egentligen en fransk munk av adlig börd, som biskop Absalon lärde känna i Paris och inkallade till Danmark 1165 för att förestå augustinklostret på Eskilsø på norra Själland och förbättra därvarande munkars seder. Själv asketisk i sitt levnadssätt, införde han snart god tukt bland dem, om än inte utan bittra klagomål från deras sida. Klostret flyttades 1175 till Æbelholt vid Arresø. Vilhelm åtnjöt stort anseende för lärdom, rådfrågades i många kyrkliga saker, till och med från utlandet, och utövade stort inflytande på de kyrkliga angelägenheterna i Danmark. Även lät han 1196 grundlägga Kastelleklostret i Bohuslän. Han ivrade i hög grad för äktenskapsförbindelsen 1193 mellan danska prinsessan Ingeborg och kung Filip II August av Frankrike samt reste 1194 vid hög ålder till Rom och Frankrike för att hindra skilsmässan. I Dijon blev han kastad i fängelse för ett brev, som han skrivit till kungen. Vilhelm kanoniserades 1224, vid vilket tillfälle många under skall ha skett vid hans grav.

Källor

Noter

Danska helgon
Abbotar
Personer i Danmark under 1100-talet
Personer från Paris
Födda 1127
Avlidna 1203
Män
Ugglan
Åke Bovallius

Hans Åke Arthur Bovallius, född 2 november 1937 i Vasa församling i Göteborgs och Bohus län, död den 26 mars 2009 i Jakobsbergs församling i Stockholms län, var en svensk ingenjör och internationellt erkänd expert inom ABC-skydd.

Biografi
Bovallius avlade filosofie kandidat-examen 1964 och filosofie licentiat-examen 1969. Han tjänstgjorde 1969–1991 vid Försvarets forskningsanstalt: som förste forskningsingenjör vid Institutionen för mikrobiologi 1969–1974, som chef för institutionen 1974–1984 och som chef för Huvudavdelningen för ABC-skydd (Avdelning 4) 1984–1996.

Bovallius blev en ”internationellt erkänd expert inom sitt fackområde” och var bland annat delegat i European Federation of Biotechnology 1979–1982 och i Federation of European Microbiological Societies 1980–1984. Han tjänstgjorde också som expert åt Världshälsoorganisationen och var ställföreträdande chefsinspektör under Rolf Ekéus i FN:s specialkommission för Iraks nedrustning (United Nations Special Commission, UNSCOM) från 1991. Han var dessutom teknisk expert vid förhandlingarna om biologiska stridsmedel i Genève 1996 samt verksam i FN:s kommission för övervakning, verifikation och inspektion (UNMOVIC) samt rådgivare i ABC-skydd till myndigheterna i Singapore.

Åke Bovallius invaldes 1985 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien och var även ledamot av New York Academy of Sciences. Han är begravd på Görvälns griftegård.

Referenser

Födda 1937
Avlidna 2009
Män
Ingenjörer från Göteborg
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Vilhelm (biskop i Roskilde)

Vilhelm, död den 10 maj 1074, var en dansk biskop.

Vilhelm var ursprungligen klerk hos ärkebiskop Adalbert av Bremen och blev 1060 biskop i Roskilde, där han påbörjade domkyrkans byggande. Enligt Saxo vägrade han nyårsdagen 1071 kung Sven Estridsson tillträde till kyrkan och lyste honom i bann, emedan han kort förut låtit mörda några män i kyrkan, som vid ett gästabud yttrat sig förnärmande om honom. Kungen ödmjukade sig också, erkände sitt brott och måste försona det med stora böter. Kristian Erslev framlade 1892 teorin att denna berättelse är gjord efter historien om kejsar Theodosius och biskop Ambrosius.) Förhållandet mellan biskop och kung skall därefter åter ha blivit mycket gott. Saxo berättar, att Vilhelm vid budskapet om kungens död lät gräva två gravar och vid liktågets ankomst bad till Gud att få följa sin kung och vän i döden, vilken bön också uppfylldes. Troligare är dock, att kungen, vilken överlevde Vilhelm (han dog först 1076), valde sin grav i Roskilde domkyrka vid sidan av hans. Grundtvig har 1812 i en dikt besjungit vänskapen mellan kung Sven och biskop Vilhelm.

Källor 

  

Danska biskopar
Personer i Danmark under 1000-talet
Födda okänt år
Avlidna 1074
Män
Ugglan
Charles Kuonen Hängebrücke

Charles Kuonen Hängebrücke är den längsta hängbron för fotgängare i bruk i världen. Den ligger i Mattertal i kommunen Randa i Valais i Schweiz. Bron spänner över 494 meter, har åtta ton kablar, väger totalt 85 ton och har en anordning som ska väsentligt minska dess tendens att komma i svängning.

Bron förbinder Zermatt och Grächen och är byggd för att fotvandrare på vandringsleden Europaweg ska komma över Grabenguferravinen, vars botten ligger 85 meter under bron. 

Charles Kuonen Hängebrücke ersätter Europabrücke, som byggdes 2010 och som skadades redan efter två månader av nedfallande stenblock. Bron är namngiven efter dess huvudfinansiär, vinföretagaren Charles Kuonen i Salgesch i Valais.

Se även 
 Highline179, världens näst längsta hängbro för fotgängare, med 403 meters längd, 114 meter över Burg Ehrenberg.

Referenser 
Längste Hängebrücke der Welt eröffnet på www.1815.ch/ den 29 juli 2017

Noter

Externa länkar 
 Bilder i Neue Zürcher Zeitung
 Intervju med konstruktören Theo Lauber i Frankfurter Allegemeine

Broar i Schweiz
Hängbroar
Gångbroar
Broar invigda 2017
Valais
2017 i Schweiz
Kjell Nordström

Kjell Nordström kan syfta på:

 Kjell Nordström (1920–2008), militär.
 Kjell Nordström (född 1949), politiker.
 Kjell A. Nordström (född 1958), företagsekonom och författare.
Kjell Nordström (militär)

Kjell Alarik Nordström, född 20 april 1920 i Danderyds församling i Stockholms län, död 21 oktober 2008 i Danderyds församling i Stockholms län, var en svensk militär.

Biografi
Nordström avlade studentexamen i Stockholm 1938. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1941 och utnämndes samma år till fänrik vid Svea trängkår, varefter han befordrades till löjtnant 1943. Han studerade vid Krigshögskolan 1948–1950 och befordrades till kapten 1949. Åren 1951–1954 tjänstgjorde han vid Norrlands trängregemente, varpå han inträdde i Generalstabskåren 1954 och tjänstgjorde vid Arméstaben och Försvarsstaben. Han befordrades till major 1959, varpå han var chef för Kvartermästaravdelningen i Försvarsstaben 1960–1965, var expert i 1962 års försvarssjukvårdsutredning, befordrades till överstelöjtnant 1963 och tjänstgjorde vid Skånska trängregementet 1965–1966.

År 1966 befordrades Nordström till överste i Generalstabskåren, varefter han var stabschef vid staben i I. militärområdet under 1966, sektionschef vid staben i Södra militärområdet 1966–1967 och chef för Göta trängregemente 1967–1968. Efter befordran till överste av första graden 1968 var han arméinspektör vid staben i Östra militärområdet 1968–1971. År 1971 befordrades han till generalmajor, varpå han var chef för Gotlands militärkommando 1971–1980 och befälhavare för Västra militärområdet 1980–1983. Han inträdde i reserven 1983, men återinträdde i tjänst för en kort tid som tillförordnad chef för Försvarshögskolan 1986–1987. Åren 1987–1988 var Nordström ceremonimästare vid Kunglig Majestäts hov.

Kjell Nordström invaldes 1964 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Nordström var en mycket flitig skribent, bland annat i Östgöta Correspondenten, Obs!, Vårt försvar och Kungl. Krigsvetenskapsakademiens handlingar och tidskrift. År 1986 gav han ut romanen Officer till förfogande under pseudonymen Sven Orvar Bengtsson.

I en nekrolog karakteriseras Nordström sålunda: ”I alla befattningar präglades hans arbete av analytisk förmåga och stor noggrannhet. Detta i förening med erkänt hög integritet och ett kultiverat sätt gjorde att han kunde lösa många svåra problem som till exempel frågan om att utvidga skjutfältet Tofta på Gotland och möjligheten att i svåra ekonomiska lägen ändå kunna genomföra stora och viktiga miloövningar som Väst 80 och 82.”

Kjell Nordström var son till överstelöjtnant Alarik Nordström och Mia Hæger. Han gifte sig 1954 med Cecilia Koskull.

Utmärkelser
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1960.
  Kommendör av Svärdsorden, 6 juni 1969.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 6 juni 1972.

Referenser

Vidare läsning

Födda 1920
Avlidna 2008
Män
Personer från Danderyds socken
Svenska militärer under 1900-talet
Generalmajorer i svenska armén
Svenska regementschefer
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Svenska ceremonimästare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Riddare av Svärdsorden
Kommendörer av Svärdsorden
Kommendörer av första klass av Svärdsorden