kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Le Sueur

Le Sueur är ett franskt efternamn som burits av bland andra:

 Philippe Le Sueur de Petiville (1607–1657), fransk poet
 Eustache Le Sueur (1617–1655), fransk konstnär
 Pierre-Charles Le Sueur (1657–1704), fransk upptäcktsresande
 Jacques-Philippe Le Sueur (1757–1830), fransk skulptör
 Jean-François Le Sueur (1760–1837), fransk kompositör
 Philippe Le Sueur Mourant (1848–1918), engelsk författare

Franska efternamn
Porta Furba Quadraro

Porta Furba Quadraro är en station på Roms tunnelbanas Linea A. Stationen är belägen vid Via Tuscolana i området Quadraro i Municipio V i sydöstra Rom och togs i bruk 1980.

Stationen Porta Furba Quadraro har:
 Biljettautomater

Kollektivtrafik
  Busshållplats för ATAC

Omgivningar
 Alexander Severus mausoleum (Monte del Grano)
 Torpignattara
 Mandrione
 Acquedotto Felice
 Quadraro
 Porta Furba

Kyrkobyggnader
 Santa Maria del Buon Consiglio a Porta Furba

Referenser

Externa länkar

Roms tunnelbanestationer
Roma Q. VIII Tuscolano
Järnvägsstationer invigda 1980
1980 i Italien
Polen i olympiska sommarspelen 1924

Polen deltog med 65 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1924 i Paris. Totalt vann de en silvermedalj och en bronsmedalj.

Medaljer

Silver
 Tomasz Stankiewicz, Franciszek Szymczyk, Józef Lange och Jan Lazarski - Cykling, lagförföljelse.

Brons
 Adam Krolikiewicz - Ridsport, hoppning.

Källor 
 

1924 i Polen
Nationer i olympiska sommarspelen 1924
1924
Edolisoma grayi

Edolisoma grayi, "moluckgråfågel", är en fågelart i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av cikadagråfågel (Edolisoma tenuirostre), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Taxonet förekommer endast i norra Moluckerna, på öarna Morotai, Halmahera, Ternate, Tidore och Bacan. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Gråfåglar
Edolisoma
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Edolisoma obiense

Edolisoma obiense, "obigråfågel", är en fågelart i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av cikadagråfågel (Edolisoma tenuirostre), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig. 

Taxonet förekommer i centrala Moluckerna utgör en grupp av två underarter med följande utbredning:
 obiense – Obi och Bisa
 pelingi – Peleng och Banggai i Banggaiöarna

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Gråfåglar
Edolisoma
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Rumänien i olympiska sommarspelen 1924

Rumänien deltog med 35 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1924 i Paris. Totalt vann de en bronsmedalj.

Medalj

Brons
 Nicolae Anastasiade, Dumitru Armăşel, Gheorghe Benția, J. Cociociaho, Constantin Cratunescu, Teodor Florian, Petre Ghiţulescu, Ion Gîrleşteanu, Octav Luchide, Jean Henry Manu, Nicolae Mărăscu, Teodor Marian, Sorin Mihăilescu, Paul Nedelcovici, Iosif Nemeş, Eugen Sfetescu, Mircea Sfetescu, Soare Sterian, Mircea Stroescu, Atanasie Tănăsescu, Mihai Vardala, Paul Vidraşcu och Dumitru Volvoreanu - Rugby.

Källor 
 

1924 i Rumänien
Nationer i olympiska sommarspelen 1924
1924
Rhipidura obiensis

Rhipidura obiensis, "obisolfjäderstjärt", är en fågelart i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av gråbröstad solfjäderstjärt (Rhipidira rufiventris), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast på ön Obi i norra Moluckerna. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Rhipidura
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Numidio Quadrato

Numidio Quadrato är en station på Roms tunnelbanas Linea A. Stationen är belägen vid Via Tuscolana i området Quadraro i Municipio V i sydöstra Rom och togs i bruk 1980. Stationen är uppkallad efter den tidigare gatan Via Numidio Quadrato, vilken fick sitt namn efter den romerske konsuln Marcus Numidius Quadratus (138–182).

Stationen Numidio Quadrato har:
  Biljettautomater

Kollektivtrafik
  Busshållplats för ATAC

Omgivningar
 Alexander Severus mausoleum (Monte del Grano)
 Via Tuscolana
 Quadraro
 Viale dei Consoli

Kyrkobyggnader
 Santa Maria del Buon Consiglio a Porta Furba

Referenser

Externa länkar

Roms tunnelbanestationer
Roma Q. VIII Tuscolano
Järnvägsstationer invigda 1980
1980 i Italien
Rhipidura bouruensis

Rhipidura bouruensis, "burusolfjäderstjärt", är en fågelart i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av gråbröstad solfjäderstjärt (Rhipidira rufiventris), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast på ön Buru i södra Moluckerna. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Rhipidura
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Buru
August Zimmermann

August Zimmermann kan syfta på:

* August Zimmermann (1810–1891), tysk violinist och musikpedagog
 August Zimmermann (1845–1926), tysk skolman och klassisk filolog
Albert Zimmermann

Albert Zimmermann kan syfta på:

* Albert Zimmermann (1808–1888), tysk konstnär
 Albert Zimmermann (1854–1925), tysk skolman och klassisk filolog
August Zimmermann (musiker)

Carl August Zimmermann, född 1810 i Zinndorf vid Strausberg, död 1891, var en tysk violinist. 

Zimmermann absolverade sina musikstudier i Berlin under Moesers ledning. Han anställdes 1828 vid kungliga kapellet där. Zimmermann spelade andraviolin i den berömda Moeserska kvartetten. År 1834 grundade han en stående kvartett som fortlevde till 1860 och väckte alla kännares bifall genom sin konstnärliga gedigenhet. Zimmermann gjorde konsertresor 
i Tyskland, Holland och Frankrike. Som lärare utbildade han en mängd skickliga violinister.

Källor

Externa länkar 
 

Hovkapellister
Tyska violinister
Violinister under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Brandenburg
Födda 1810
Avlidna 1891
Män
Skandinavisk Misantropi

Skandinavisk Misantropi är det första fullängdsalbumet av det norska black metal-bandet Skitliv. Albumet utgavs 2009 av skivbolaget Season of Mist.

Låtförteckning
"Luciferon" (intro) – 5:21
"Slow Pain Coming" – 7:43
"Hollow Devotion" – 8:39	
"Skandinavisk misantropi" – 6:31	
"Towards the Shores of Loss (Vulture Face Kain)" – 10:28
"A Valley Below" – 9:26
Densetsu" – 7:55	
ScumDrug" – 13:12

Text: Maniac 
Musik: Maniac (spår 1–4, 6–8), Kvarforth (spår 2, 5), Ingvar (spår 4, 7)

Medverkande
Musiker (Skitliv-medlemmar)
 Maniac (Sven Erik Kristiansen) – sång, gitarr 
 Kvarforth (Niklas Kvarforth) – gitarr, sång
 Ingvar (Ingvar Magnusson) – gitarr 
 Dag Otto (Dag Otto Basgård) – trummor 
 Tore Moren – basgitarr

Bidragande musiker
 Gaahl (Kristian Eivind Espedal) – sång (spår 3)
 David Tibet (David Michael Bunting) – sång (spår 5)
 Truls Haugen – trummor (spår 7)
 Attila Csihar – sång (spår 8)
 Honey Lucius (Ole Teigen) – piano (spår 8)

Produktion
Maniac – producent, mastering, omslagsdesign, omslagskonst, foto
Tore Moren – producent, ljudtekniker, ljudmix
Grim – ljudtekniker
Rune Torgersen – ljudtekniker, ljudmix
Andrew Liles – mastering
Tone Emblemsvåg – omslagsdesign, omslagskonst
Sebastian Ludvigsen – foto

Referenser

Externa länkar
 Skandinavisk Misantropi på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 2009
Norska black metal-album
Doom metal-album
Album utgivna på Season of Mist
Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermann

Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermann, född den 19 mars 1785 i Paris, död där den 29 oktober 1853, var en fransk tonsättare.
 
Zimmermann ingick som elev vid Pariskonservatoriet 1798, studerade där klaverspelet för Boïeldieu, harmoniläran för Rey och Catel samt kompositionen för Cherubini. Han erhöll flera priser samt utnämndes 1816 till inspecteur général och professor i pianospelning vid konservatoriet. Bland hans elever kan nämnas: Marmontel, Alkan, Thomas, Lacombe, Prudent, Ravina, Goria, Gounod, Bizet, Lefébure-Wély och Franck. Zimmermann utgav Encyclopédie du Pianiste. Han komponerade flera konserter, sonater och fantasier för piano samt operorna L'Enlèvement och Nausica – den förra gavs 1830 på Opéra-Comique, den senare var bestämd för stora operan, men blev aldrig uppförd.

Källor 

 

Franska klassiska kompositörer
Franska operatonsättare
Franska klassiska pianister
Franska professorer
Franska musikpedagoger
Franska musikteoretiker
Musikologer under 1800-talet
Pianister under 1800-talet
Franska musiker under 1800-talet
Musiker från Paris
Födda 1785
Avlidna 1853
Män
Kadri Simson

Kadri Simson, född Must 22 januari 1977 i Tallinn, är en estnisk statsvetare och socialliberal politiker, tillhörande Estniska centerpartiet. Sedan 1 december 2019 är hon EU-kommissionär för energifrågor i kommissionen von der Leyen. Hon var från november 2016 till april 2019 Estlands ekonomi- och infrastrukturminister i Jüri Ratas första regering.

Biografi

Uppväxt och utbildning 
Simson är dotter till historikern och politikern Aadu Must (född 1951) och frun Ülle. Hon tog gymnasieexamen 1995 i Tartu och studerade därefter historia vid Tartu universitet, samt studerade till en masterexamen i statskunskap vid University College London.

Politisk karriär 
Simson blev medlem av Estniska centerpartiet 1995. Hon var partisekreterare från 2003 till 2007 och är sedan 2007 ledamot av Riigikogu och vice partiordförande. År 2009 blev hon även partiets gruppledare i parlamentet.

Simson utmanade den långvariga partiordföranden Edgar Savisaar om partiledarposten 2015, men förlorade valet. Savisaar avgick dock 2016 och den nya partiordföranden Jüri Ratas utsåg Simson till ekonomi- och infrastrukturminister i sin nya regering i november samma år.

Familj
Kadri Simson var från 2008 till 2015 gift med journalisten Priit Simson (född 1977).

Källor

Externa länkar 

Alumner från Tartu universitet
Estländska statsvetare
Födda 1977
Estländska centerpartister
Levande personer
Personer från Tallinn
Kvinnor
Estlands ekonomiministrar
Alumner från brittiska lärosäten
Singlarnas dag

Singlarnas dag eller Guanggun Jie (kinesiska: 光棍节 ; pinyin: Guānggùn JIE, bokstavligen: "kala pinnars högtidsdag") är en festivaldag med ett brett engagemang bland unga kineser, för att fira det faktum att de är stolta över att vara singel. Datumet, 11 november (11/11), väljs eftersom siffran "1" liknar en person som är ensam. Denna festival har blivit den största dagen för onlineshopping i världen.

Historik
Singlarnas dag, som har sitt ursprung från Nanjing University 1993, började ursprungligen firas vid olika universitet i Nanjing under 1990-talet. Den fick sitt namn eftersom datumet består av fyra ettor. Efter sin examen tog studenterna universitetets tradition med sig ut i samhället. Singlarnas dag har väsentligen populariserats via Internet och följs nu av ungdomar i flera regioner utanför Kina.

Dagen firades ursprungligen endast av unga män, men firas nu allmänt av båda könen. "Blind date"-parties är också populära under denna dag i ett försök att säga adjö till singellivet. Vissa universitet anordnar ett speciellt program för att samla singlar tillsammans för gemensam fest.

En uppfattning om ursprunget till Singlarnas dag är en kärlekshistoria, där en ung man som hette Mu Guang Kun, född den 11 november 1970, på grund av sitt speciella namn på kinesiska, hade han kallats Guang Gun sedan hans tid i grundskolan. Under sitt andra år vid Nanjing University, började han en romantisk relation med en flicka. Emellertid drabbades flickan av cancer och dog senare. Den unge mannen gick då till översta våningen, och tände ljus på natten för flickans död och verkade bli en annan person efter den natten. På hans födelsedag under hans sista studieår, följde hans rumskamrater också med honom till den översta våningen för att hålla honom sällskap. Denna sorgliga historia blev sedan välkänd på universitetet och hans födelsedag inrättades till att vara Guang Gun Festival.

Firandet av Singlarnas dag
Då många människor deltar i firandet av denna vilodag, har det uppstått stora affärsmöjligheter för företag med inriktning yngre konsumenter, såsom restauranger, karaokebarer, och online-köpcentra. Till exempel hade det kinesiska online-köpcentrat Taobao en omsättning på 19 miljarder CNY (cirka 3 miljarder USD) den 11 november 2012. I november 2016 satte e-handeljätten Alibaba sitt Singlarnas Dag-rekord och genererade 120.700.000.000 CNY (17,79 miljarder USD) i bruttoförsäljning.

11/11 på svenska 
Vad dagen riktigt ska heta i svenska språket verkar inte vara riktigt avgjort (2016). Lika vanligt förekommande som "Singlarnas dag" är nämligen "Alla singlars dag", med en viss anspelning på "Alla hjärtans dag".

Referenser

Noter

Externa länkar
http://www.chinadaily.com.cn/citylife/2006-11/10/content_729511.htm
Singlarnas dag på Helgdagar.nu

Kinas samhälle
Temadagar i november
Reybaud

Reybaud är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Carlos Reybaud (född 1949), argentinsk cyklist
 Fanny Reybaud (1802–1871), fransk romanförfattarinna
 Louis Reybaud (1799–1879), fransk journalist och politiker

Franska efternamn
Mercedes-Benz W238

Mercedes-Benz E-klass Coupé (C238) är en personbil som den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz introducerade på bilsalongen i Detroit i januari 2017.

Versioner:

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 Officiell pressrelease.

W238
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Fanny Reybaud

Henriette Étiennette Fanny Reybaud, född Arnaud den 13 december 1802 i Aix-en-Provence, död den 25 november 1871 i Nice, var en fransk författare. Hon var svägerska till Louis Reybaud.

Fanny Reybaud skrev historiska romaner, bland annat Aventures d'un renégat (1836; svensk översättning "En renegats äfventyr", 1838).

Källor

Noter

Franska romanförfattare
Franska författare under 1800-talet
Personer från Aix-en-Provence
Födda 1802
Avlidna 1871
Kvinnor
Ugglan
Louis Reybaud

Marie Roch Louis Reybaud, född den 15 augusti 1799 i Marseille, död den 26 oktober 1879 i Paris, var en fransk skriftställare.

Reybaud företog i ungdomen resor i Levanten och Indien, ägnade sig sedan 1829 åt författarskap och uppträdde på oppositionens sida dels i radikala tidningar, dels i deputeradekammaren, där han 1846 blev ombud för Marseille, men övergick, under intrycket av februarirevolutionen, till det konservativa lägret. Reyaud ledde utgivningen av Histoire scientifique et militaire de l'expédition française en Égypte (1830-1836) och åtskilliga resebeskrivningar. Själv författade han La Syrie, l'Égypte, la Palestine et la Judée (3 band, 1835-39; tillsammans med J. Taylor), och på andra områden Études sur les réformateurs ou socialistes modernes (2 band, 1840-1843; 7:e upplagan 1864, belönt med Franska akademiens pris), den originella berättelsen Jérôme Paturot à la recherche d'une position sociale (3 band, 1843, flera upplagar; svensk översättning "Jerome Paturot, sökande sig en social ställning", 1851), i vilken sederna under julimonarkin satiriseras, Mœurs et portraits du temps (1853), Économistes modernes (1862) samt en mängd andra arbeten, tidskriftsuppsatser och så vidare. Reybaud invaldes 1850 i Franska institutet.

Källor

Noter

Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Franska författare under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Födda 1799
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Lars-Erik Olsson

Lars-Erik Olsson, född 22 februari 1927 i Oscar Fredriks församling i Göteborg, död 3 maj 1991 i Vallda församling i Kungsbacka kommun, var en svensk handbollsspelare, utomhus och inomhus. Han var äldre bror till landslagskollegan Hans Olsson.

Karriär 
Lars-Erik Olsson började spela handboll i Redbergslids IK:s pojklag och debuterade i A-laget 1945. Olsson spelade hela sin karriär för Redbergslid. Redbergslid dominerade vid denna tid svensk handboll och man vann flera allsvenska seriesegrar på rad, men SM som avgjordes genom cupspel var man inte lika framgångsrika i, men 1947 lyckades man vinna. Olsson var vid denna tid bättre som utomhushandbollsspelare och tog fyra utomhustitlar med Redbergslid.

I landslaget 
Lars-Erik Olsson spelade 35 landskamper under åren 1947–1958 och avslutade med VM-guldet 1958. Han är Stor Grabb. Landskampsdebut i Köpenhamn mot Danmark utomhus. Sverige vann med 8–6 och Olsson gjorde ett mål. Samma år deltog han i landskampssegern mot Österrike (9–6) och gjorde två mål. Han deltog sedan i kvalmatcherna inför ute-VM 1948 och i det vinnande VM-laget 1948. Han hade 1953 spelat 11 utelandskamper och gjort 15 mål. Olssons landslagsdebut inomhus skedde mot Danmark i Göteborg 1947, svensk seger 9–4. Han hade sedan en period han inte deltog i landslaget men återkom till VM-turneringen 1958 och var med i guldlaget 1958.

Meriter. 
 VM-guld utomhus 1948 i Paris med svenska landslaget
 VM-guld inomhus 1958
 4 ute-SM för 11-mannalag med Redbergslid
 3 SM-guld med Redbergslid inne 1947, 1954 och 1958

Referenser 

Födda 1927
Avlidna 1991
Män
Svenska handbollsspelare
Handbollsspelare i Redbergslids IK
Världsmästare i handboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska mästare i handboll
Andrés Rey de Artieda

Andrés Rey de Artieda, född 1549 i Valencia, död där den 16 november 1613, var en spansk skald och militär.

Rey de Artieda deltog i många krig och blev sårad i slaget vid Lepanto. Hans kringströvande liv hindrade inte hans litterära verksamhet, som började med tragedin 
Los amantes (1581) och fortsattes med komedin Los encantos de Merlin. Under namnet Artemidoro utgav Rey de Artieda 1605 Discursos, epistolas y epigramos samt sonetterna Vida y costumbres de Nuestra señora, Los quince misterios de Rosario, Como á su parecer la bruja vuela och Quí gloria siente y bienaventuranza. Rey de Artieda finns intagen i Spanska akademiens Catálogo de autoridades de la lengua. Hans skrifter publicerades i Rivadeneiras Biblioteca de autores españoles, band 35 och 42.

Källor 

 

Spanska poeter
Spanskspråkiga poeter
Spanska militärer under 1500-talet
Poeter under 1500-talet
Poeter under 1600-talet
Spanska författare under 1500-talet
Spanska författare under 1600-talet
Födda 1549
Avlidna 1613
Män
Ugglan
Spanska militärer under 1600-talet
Karl Magnusson (Bjälboättens oäkta gren)

Karl Magnusson död 1350,  var en svensk adelsman, deltagare i upproret mot Magnus Eriksson.

Vapen: Två snedbjälkar.

Karl Magnussons vapen är bland annat känt från när Karl Magnusson säljer till Sigge Magnusson 6½ penningland i Hovsta, Björkviks socken, vilka han förut erhållit av samma Sigge Magnusson, och giver därpå fasta. 12 fastar och 2 vidervarumän uppräknas.

Han var son till Magnus Gregersson och sonsonson till Birger jarl. Han var 1343 gift med Cecilia Birgersdotter, dotter till Birger Job (huvud) och far till riddaren och riksrådet Filip Karlsson. Innehavare till gården Brunnsholm i  Uppland och till flera gods i Södermanland, Närke och Småland.

Den äldre brodern Gregers Magnusson blev avgörande för Karl Magnussons öde. 1338 blev Gregers Magnusson huvudman för upproret mot Magnus Eriksson, och därefter driven i landsflykt i Danmark av konungen. Karl följde brodern i landsflykt. 1348 hade bröderna dock tagits till nåder och deltog i kung Magnus ryska fälttåg tillsammans med yngre brodern Johan Magnusson. Alla tre bröderna stupade under fälttåget, Johan och Karl vid Nöteborg.

Referenser

Svenska riddare
Avlidna 1350
Karl Magnusson
Män
Födda okänt år
Personer i Sverige under 1300-talet
Custer, South Dakota

Custer är administrativ huvudort i Custer County i South Dakota. Orten har fått sitt namn efter militären George Armstrong Custer. Enligt 2010 års folkräkning hade Custer 2 067 invånare.

Källor 

Orter i South Dakota
Custer County, South Dakota
Varnö

Varnö är en by på Ornö i Ornö socken i Haninge kommun.

Byn omtalas första gången i skriftliga handlingar 1425 (Waarnø) då Nils Erengislesson på Hammersta bytte till sig en gård här av Karl Öra. Gården ingick i Erengisle Nilssons morgongåva till Brita Olovsdotter (Tott) 1442. Den gården såldes senare till Sten Sture den äldre och kom senare att hamna i Gustav Vasas ägo som arv och eget. Ytterligare en gård omtalas första gången 1467 då den ingick i Erik Axelsson (Tott)s köp av Årsta slott från Tyska orden. Den ärvdes därefter av Laurens Axelsson (Tott) och tillhörde under 1500-talet Hans Klasson som fått den genom sin hustru.

Varnö var ännu under medeltiden en egen ö skild från Ornö. Byn som ligger högt över havet har en ålderdomlig prägel och flera bevarade hus från 1700-talet.

Källor 

Orter i Haninge kommun
Ornö
Ernest Reyer

Louis Étienne Ernest Reyer, ursprungligen Rey, född den 1 december 1823 i Marseille, död den 15 januari 1909 i Le Lavandou nära Hyères, var en fransk tonsättare.

Reyer var 1840-1848 förvaltningstjänsteman i Alger och levde därefter som musiker i Paris, där han med tiden blev bibliotekarie vid Stora operan och 1876 ledamot av Franska institutet. Reybaud debuterade 1850 med odesymfonin Le sélam (ett motstycke till Félicien Davids österländska Le désert), varefter följde hans enaktsopera Wolfram (1854), baletten Sacountala (1858), treaktsoperan La statue (1861), som av flera hålls för hans bästa verk, tvåaktsoperan Erostrate (1862) samt slutligen de stora operorna Sigurd (1884, till ämne ur Völsung-Niflungasagan) och Salammbô (1890, efter Gustave Flauberts roman). Han komponerade även några kantater, sånger med mera. 

Under mycket och ofta häftigt motstånd, som länge hindrade eller fördröjde framkomsten av hans verk, gick Reyer sin egen väg som tonsättare och fortsatte de klassiska traditionerna, som han förmälde med romantisk kolorit. Hans kompositioner är solida, av ofta stor renhet i linjeföringen och färgpräktiga utan all överlastning; karaktärer och situationer förstår han att levandegöra. Man spårar hos honom påverkan av Gluck, Weber, Berlioz och Wagner. Som musikkritiker i "Journal des débats" med flera organ var Reyer en värdig efterträdare till Berlioz; en samling av hans uppsatser utgavs som Notes de musique (1875). Hans anteckningar Quarante ans de musique utgavs 1909.

Källor 

 

Franska klassiska kompositörer
Franska musiker under 1800-talet
Personer från Marseille
Födda 1823
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Jean-Henri Ravina

Jean-Henri Ravina, född den 20 maj 1818 i Bordeaux, död den 30 september 1906 i Paris, var en fransk pianist. 

Ravina var elev av Laurent och Zimmermann vid konservatoriet i Paris, där han 1834 erövrade första priset. Han blev redan vid sjutton års ålder anställd som biträdande lärare där. Ravina studerade komposition för Reicha och Leborne, varpå han lämnade sin lärarebefattning och gav sig ut på vidsträckta konsertresor. Hans namn är jämväl bekant genom ett stort antal, på sin tid med förtjusning spelade salongskompositioner för piano. Ravina skrev även etyder, en pianokonsert och bearbetningar för fyrhändigt piano av Beethovens samtliga variationer med mera.

Källor 

 

Franska klassiska kompositörer
Franska klassiska pianister
Pianister under 1800-talet
Franska musiker under 1800-talet
Personer från Bordeaux
Födda 1818
Avlidna 1906
Män
Riddare av Hederslegionen