kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sthlm 01

Sthlm 01 är ett kontorshöghus i nära anslutning till Gullmarsplan i Mårtensdal i Södra Stockholm (Hammarby Sjöstad). Huset är 27 våningar högt och färdigställdes 2020.

Beskrivning
Sthlm 01 är en del av Skanskas kontorsprojekt Sthlm New Creative Business Spaces. Tomten ligger i området Mårtensdal och sträcker sig längs med Hammarbybacken och Hammarbyvägen. Projektet markanvisades 2011 då Skanska började bygga bostäder och kontor i Fredriksdal. Detaljplanen vann laga kraft i juli 2016. Byggstart var i januari 2017.

Byggherre och entreprenör var Skanska och för den arkitektoniska utformningen svarar Byrån för Arkitektur och Urbanism (BAU) och Sauerbruch Hutton. Hela projektet omfattar sju huskroppar (Sthlm Seaside och Sthlm 01–06) med totalt 100 000 kvadratmeter kontorsyta, därav 35 000 kvadratmeter för Sthlm 01 som kommer att kosta omkring 1,3 miljarder kronor. Sthlm Seaside och Sthlm 03 är redan färdigställda och inflyttade.

Arkitektur

I hörnet Hammarbybacken och Hammarby allé uppfördes kontorshöghus med 27 våningar (102 meter över mark) och längs med Hammarbybacken byggdes ett lägre kontorshus. Höghusets plan är formad som en treudd med tre spetsar som växer utåt med stigande höjd och ökar i volym högre upp. Byggnadens ovanliga geometri beror på ett antal lokala förhållanden, exempelvis en begränsad tomtyta som på det viset kan nyttjas maximalt. Stommen består av betongelement med en kärna av platsgjuten betong. Kärnan har en hexagonal planform och innehåller tre hissar och två trapphus. Fasaderna kläs med prefabricerade fönsterelement av aluminium och glas i olika färger. Huvudentrén planeras mot Hammarbybacken, där huset är 23 våningar högt. En entré skall även anordnas från Hammarby allé. Högst upp finns en restaurang och skybar. En tunnelbanenedgång kommer eventuellt att byggas i anslutning till huset.

Bilder från bygget

Noter

Källor
Skanska: Sthlm 01, Stockholm.
Bygga Stockholm, publicerad 5 december 2018.
Planbeskrivning, detaljplan 2012-02448.
Plankarta, detaljplan 2012-02448.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Hammarby sjöstad
63 Aurigae

63 Aurigae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den västra delen av stjärnbilden Kusken. Den har en skenbar magnitud på ca 4,91 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 5,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 395 ljusår (ca 121 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -28 km/s.

Egenskaper

63 Aurigae är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K4 III, som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och utvecklats bort från huvudserien. Den har en radie som är ca 37 solradier  och utsänder ca 335 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 4 100 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/63aurigae

Stjärnbilden Kusken
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
4202 Minitti

4202 Minitti eller 1985 CB2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 februari 1985 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter Michelle Minitti.

Den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1985
Evangeliemannen

Evangeliemannen (Der Evangelimann) är en opera i två akter med musik av Wilhelm Kienzl. Librettot skrevs av kompositören och bygger på Leopold Florian Meissners novell Aus den Berichten eines Polizeikommissärs. 1924 gjordes en stumfilm med samma namn.

Kompositionshistorik
Kienzl komponerade operan under en relativt kort period 1894 i Graz och den lilla österrikiska staden Vöcklabruck. När han spelade upp utdrag för dirigenten Karl Muck och konstnärliga ledaren för Berlinoperan greve Hochberg, försäkrade  sig dessa omedelbart om rättigheterna till premiären. Partituret publicerads av Musikverlages Bote & Bock Berlin GmbH, numera en del av Boosey & Hawkes.

Uppförandehistorik
Operan hade premiär på Neues Königliches Opernhaus i Berlin den 4 maj 1895. Det blev en storartad triumf. Inom några år hade de flesta operahus i Tyskland och Österrike verket på sin repertoar. Berömda dirigenter som Felix Mottl, Gustav Mahler, Franz Schalk och Richard Strauss hade den på sin spelplan och titelrollen Evangelist Mathias sjöngs av framstående tenorer.
Den 17 januari 1927 firade Kienzl sin 70-årsdag med att dirigera verket på Wiener Staatsoper med Lotte Lehmann och Richard Tauber i de ledande rollerna. I den rollbesättningen ingick även Hermann Wiedemann, Bella Paalen och Franz Markhoff.

Svensk premiär skedde den 6 februari 1905 på Kungliga Operan i Stockholm där den framfördes fyra gånger.
Fru Aibler: Fröken Hulting
Fru Huber: Fru Sjöman
Hans: Hr Ericson

Personer

Handling
Plats: Bendiktinerklostret i St. Othmar, Österrike
Tid: 1820

Akt I
Klosterskrivaren Mathias är förälskad i Martha, brorsdottern till förvaltaren Friedrich Engel. Mathias broder Johannes är svartsjuk på Marthas känslor och börjar intrigera mot honom. När förvaltaren informeras om vad som pågår mellan hans myndling och Mathias avskedar han skrivaren och förvisar honom från klostret. Martha motstår Johannes närmanden. När Johannes åser hur Martha och Mathias svär varandra trohet vid sitt avsked förvandlas hans svartsjuka till blint hat och han sätter eld på klostret. Det är dock inte han som arresteras utan Mathias.

Akt II
Mathias har avtjänat ett tjugo år långt straff och då han inte accepteras av samhället reser han landet runt som en predikant (denna akt innehåller operans mest kända aria: Selig sind, die Verfolgung leiden um der Gerechtigkeit willen, sjungen av Mathias och en barnkör). Martha begick självmord efter hans arrestering. Johannes blev rik på ohederliga affärer och lever nu i Wien, men är allvarligt sjuk. 30 år efter händelserna i St. Othmar möts bröderna igen. Mathias förlåter Johannes, som nu kan dö i frid.

Källor

Operor av Wilhelm Kienzl
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1895
Bölja från Uppland

Bölja från Uppland är ett konventionellt namn på en medeltida svensk frälsesläkt som under 1400-talet är känd från Danmarks socken, Vaksala härad och sedermera (senast 1424) i Lingshammar, Frösunda socken, Seminghundra härad i Uppland.

Vapen: skölden delad av en (1410) men senare (1414) två sågskuror 

Äldsta kända medlem av ätten är Lars Nilsson d.ä., häradshövding i Vaksala härad i  Uppland 1410—1424 och 1443 och hans son Nils Larsson var gift med Märta Tomasdotter (Årbyätten).  Engelbrekt Larsson kallas i handlingar Engelbrekt i Vad (Vad i Kumla socken, Övertjurbo härad) och var gift med Ingrid
Knutsdotter (Väsbyätten) i hennes andra gifte, änka efter Håkan Andersson den yngre till Hålbonäs (Hålbonäsätten).

Med Per Engelbrektsson, förmodligen död redan under 1570-talet, utslocknade ätten på svärdssidan.

Källor 
Jan Eric Almquist , Ätten Bölja från Uppland, Släkt och Hävd 1971:2, sid. 319-337
Jan Raneke, Svenska medeltidsvapen

Referenser

Externa länkar
 Adelsvapen-wiki

Medeltida svenska ätter
Prinsessan Hiyam

Prinsessan Hiyam, född 1933, död 1999, var en irakisk kronprinsessa, gift med Iraks siste tronföljare, kronprins Abd al-Ila'h, och därmed faster genom giftermål till kung Faisal II av Irak. 

Hon var dotter till shejk al-Omara Mohammed al-Habib och gifte sig med kronprinsen år 1953.

Monarkin avskaffades efter 14 julirevolutionen 1958. Omkring klockan 8.00 på morgonen attackerades kungliga palatset al-Rahab i Bagdad av kuppmakarna. Endast en liten lojal truppstyrka försvarade palatset, och då dessa insåg att det skulle bli omöjligt att evakuera monarken och tronföljaren, gick man efter förhandlingar med på att överlämna kungafamiljen och sätta dem i förvar på försvarsministeriet. Kungafamiljen, bestående av kungen, kronprinsen, prinsessan Hiyam, prinsessan Nafeesa (kronprinsens mor), prinsessan Abadiya (kungens moster och tronföljarens syster), samt några medlemmar av palatsets personal lämnade då palatset via köket. När de passerade köksträdgården genom rader av soldater tillhöriga kuppmakarna öppnade dessa eld och samtliga medlemmar av det kungliga följet sköts i en massaker. Kungen sköts i huvudet och nacken, medan kronprinsen, Nafeesa och Abadiya alla träffades i ryggen, och Hiyam i benet eller höften. Massakern beskrivs som spontan och utlöst av att en av de närvarande kaptenerna började skjuta, vilket fick även övriga soldater att delta i skottlossningen. Kuppmakarna hade endast kommit överens om att kronprinsen och premiärministern vid något tillfälle skulle avrättas, men delade meningar hade rått om kungens öde, och inga beslut hade fattats om de kvinnliga medlemmarna av kungafamiljen.

Kropparna efter massakern fördes sedan in i väntande bilar för att transporteras till försvarsministeriet. Kungen och prinsessorna Abadiya och Hiyam ska fortfarande ha varit vid liv under transporten. Kungen avled på vägen innan vård hann ges. Under transporten stoppades bilarna och kungens och kronprinsens lik togs ut. Kungens lik blev sedan hängd, medan kronprinsens lik drogs naken genom gatorna, stympades och brändes. Hiyam var den enda medlemmen av kungafamiljen som överlevde massakern och fick vård, men omständigheterna kring detta har skildrats på motsägelsefulla sätt.

Referenser

 Juan Romero, The Iraqi Revolution of 1958: A Revolutionary Quest for Unity and Security
 Gourji C. Bekhor, Fascinating life and sensational death: the conditions in Iraq before and after the Six-Day War, G.C. Bekhor, 1990 

Födda 1933
Avlidna 1999
Kvinnor
Prinsessor
Iraks kungligheter
Prinsessan Abadiya

Prinsessan Abadiya, född 1907, död 1958, var en irakisk prinsessa, syster till Iraks siste tronföljare, kronprins Abd al-Ila'h, och moster till kung Faisal II av Irak.

Hon var dotter till Ali ibn Hussein av Hijaz och prinsessan Nafeesa och syster till Aliya bint Ali, som blev Iraks drottning, och därmed moster till kung Faisal II. Hennes bror Abd al-Ila'h, blev Iraks regent under deras systersons omyndighet, och sedan kronprins.

Monarkin avskaffades efter 14 julirevolutionen 1958.  Omkring klockan 8.00 på morgonen attackerades kungliga palatset al-Rahab i Bagdad av kuppmakarna. Endast en liten lojal truppstyrka försvarade palatset, och då dessa insåg att det skulle bli omöjligt att evakuera monarken och tronföljaren, gick man efter förhandlingar med på att överlämna kungafamiljen och sätta dem i förvar på försvarsministeriet.  Kungafamiljen, bestående av kungen, kronprinsen, prinsessan Hiyam (kronprinsens maka), prinsessan Nafeesa (kronprinsens mor), prinsessan Abadiya (kungens moster och tronföljarens syster), samt några medlemmar av palatsets personal lämnade då palatset via köket.  När de passerade köksträdgården genom rader av soldater tillhöriga kuppmakarna öppnade dessa eld och samtliga medlemmar av det kungliga följet sköts i en massaker.  Kungen sköts i huvudet och nacken, medan kronprinsen, Nafeesa och Abadiya alla träffades i ryggen, och Hiyam i benet eller höften.  Massakern beskrivs som spontan och utlöst av att en av de närvarande kaptenerna började skjuta, vilket fick även övriga soldater att delta i skottlossningen.  Kuppmakarna hade endast kommit överens om att kronprinsen och premiärministern vid något tillfälle skulle avrättas, men delade meningar hade rått om kungens öde, och inga beslut hade fattats om de kvinnliga medlemmarna av kungafamiljen.

Kropparna efter massakern fördes sedan in i väntande bilar för att transporteras till försvarsministeriet.  Kungen och prinsessorna Abadiya och Hiyam ska fortfarande ha varit vid liv under transporten, men kungen avled på vägen innan vård hann ges.  Under transporten stoppades bilarna och kungens och kronprinsens lik togs ut.  Kungens lik blev sedan upphängt, medan kronprinsens lik drogs naket genom gatorna, stympades och brändes.

Referenser

 Juan Romero, The Iraqi Revolution of 1958: A Revolutionary Quest for Unity and Security
 Gourji C. Bekhor, Fascinating life and sensational death: the conditions in Iraq before and after the Six-Day War, G.C. Bekhor, 1990 

Födda 1907
Avlidna 1958
Kvinnor
Prinsessor
Iraks kungligheter
Kungligheter som blivit mördade
Cebus versicolor

Cebus versicolor är en art i underfamiljen kapuciner som förekommer i norra Sydamerika. Populationen listades tidigare som underart eller synonym till vitpannad kapucin (Cebus albifrons) och sedan början av 2010-talet godkänns den som art.

Arten lever i centrala Colombia vid Magdalenafloden och Caucafloden. Den vistas i fuktiga skogar och i träskmarker med palmer i låglandet.

Individerna blir 45 till 50,5 cm långa (huvud och bål) och har en 42 till 45,5 cm lång svans. Viktuppgifter saknas. Pälsen är mörkare jämförd med Cebus cesarae som förekommer längre norrut. Trots allt är pälsfärgen ganska ljus. Ryggens mitt och de främre överarmarna har en röd skugga.

Levnadssättet antas vara lika som hos andra kapuciner.

Vid norra gränsen av utbredningsområdet ligger Catatumbo Barí nationalpark och kanske vistas några flockar där. Hela beståndet listas av IUCN som starkt hotad (EN).

Referenser 

Cebusliknande brednäsor
versicolor
Däggdjur i neotropiska regionen
Bölja från Västbo

Bölja från Västbo är ett konventionellt namn på en medeltida svensk frälsesläkt, känd från 1400-talet, med ursprung från Västbo härad i Småland.

I litteraturen omtalas Sven Pedersson i Bohult som stamfar för ätten Bölja från Västbo och att han fört "tre strömmar" i sitt vapen. Han tycks emellertid ej förekomma i någon nu bevarad urkund.  Vapnets utformning och tinktur är därför osäker men följer avbildning från Jan Eric Almquists artikel om Böljaätter i Släkt och Hävd

Av Biskop Hans Brasks släktbok från 1510-talet framgår, att han i varje fall hetat Sven i Bodhult och varit gift med Elin Jönsdotter (sparre över blad). Hon var dotter till väpnaren Jöns Häggesson, som omtalas i urkunder 1415-1439, och hans hustru Karin Birgersdotter (stolpe), som levde ännu 1471.

Deras son Lars Svensson till Bodshult, var häradshövding i Vista härad 1480. Hans dotter, Elin Larsdotter (Bölja från Västbo) var gift med häradshövdingen i Norra Vedbo Måns Påvelsson (Ulfsparre).  

Sonen Jöns Larsson (Bölja från Västbo) var häradshövding i Västbo härad 1523 och i Mo härad 1529. Han blev lagman i Tiohärads lagsaga 1533 och var det till 1537.

Källor 
Jan Eric Almquist , Ätten Bölja från Uppland, Släkt och Hävd 1971:2, sid. 319-337

 Bölja från Västbo, Rötters anbytarforum
 roskildehistorie.dk
 Ätten Ulfsparre av Olle Elm, Svensk Genealogisk Tidskrift 2016:2

Referenser

Externa länkar
 Bölja från Västbo, Rötters anbytarforum

Medeltida svenska ätter
Elitserien i bandy för damer 2016/2017

Elitserien i bandy för damer 2016/2017 var en bandyserie för damer i Sverige under säsongen 2016/2017. Kareby IS blev svenska mästarinnor efter seger med 3-1 mot Västerås SK i finalmatchen på Tele2 Arena i Stockholm.

Källor

Sport i Sverige 2016
Sport i Sverige 2017
2016/2017
Bandysäsongen 2016/2017
Kaarlo Kramsu

Kaarlo Robert Kramsu, född 22 december 1855 i Uleåborg, död 28 augusti 1895 i Kuopio, var en finländsk författare och tidningsman. 

Efter studentexamen 1874 studerade Kramsu humaniora vid Helsingfors universitet till 1878 och verkade därefter fram till början av 1890-talet som tidningsman och lärare i Uleåborg, Åbo, Raumo och Björneborg; de sista åren av sitt liv tillbringade han på mentalsjukhus. Han publicerade två samlingar Runoelmia (1878 och 1887), dikter präglade av en dyster pessimism, i vilka han i nationalistiska tongångar besjöng bland annat klubbekriget och stora ofreden. Kramsu ställde sin lyriska ådra i den militanta fennomanins tjänst.

Källor

Finländska författare
Finskspråkiga författare
Finländska journalister
Födda 1855
Avlidna 1895
Män
Daniel Woldemar Åkerman

Daniel Woldemar (D.W.) Åkerman, född 23 september 1843 i Brahestad, död 22 oktober 1919 i Taipalsaari, var en finländsk jurist och ämbetsman. Han var gift med Emma Åkerman och far till Aarni Voipio.

Åkerman avlade domarexamen 1866 och innehade från 1870 olika tjänster vid Viborgs hovrätt, 1890–1901 hovrättsråd. Han var 1891–1901 häradshövding i Stranda domsaga i Viborgs län samt 1901–1904 senator och chef för handels- och industriexpeditionen och 1904–1905 och 1910–1912 vice ordförande i senatens justitiedepartement. Efter mordet på prokurator Eliel Soisalon-Soininen 1905 var Åkerman en kort tid dennes efterträdare. Han var president i Åbo hovrätt 1905–1910. 

Åkerman var fennoman och arbetade för den finska kulturen i Viborg bland annat som ordförande för Viipurin suomalaisen kirjallisuuden seura och Viipurin työväenyhdistys. Han bidrog också till utformandet av 1902 års språkförordning som jämställde finskan och svenskan som ämbetsspråk. Med tiden intog han en alltmer undfallande hållning gentemot de ryska myndigheterna, vilket till slut väckte kritik även bland hans gammalfinska partifränder. Hans memoarer, Muistelmia, publicerades 1993.

Källor

Finländska häradshövdingar
Finländska hovrättsråd
Finländska ämbetsmän
Födda 1843
Avlidna 1919
Män
Personer från Brahestad
Hovrättspresidenter i Åbo hovrätt
Emma Åkerman

Emma Henrika Åkerman, född Perander 9 oktober 1851 i Kuopio, död 18 januari 1931 i Taipalsaari, var en finländsk skolledare. Hon var gift med Daniel Woldemar Åkerman och mor till Aarni Voipio.

Åkerman upprätthöll 1868–1872 i Viborg en privat småskola och var en förgrundsgestalt inom kvinnorörelsen i Viborg och Åbo bland annat som ordförande för Finsk kvinnoförenings avdelning i Viborg 1886–1901.

Källor

Finländska skolledare
Finländska feminister
Födda 1851
Avlidna 1931
Kvinnor
Personer från Kuopio
Zakarias Cajander

Zakarias (Zacharias, Sakari) Cajander, född 6 april 1818 i Leppävirta, död 9 maj 1895 i Borgå, var en finländsk jordbrukare och skriftställare. 

Cajander var i yngre år ivrig fennoman. Han genomgick 1846 Mustiala lantbruksinstitut och reste därpå till Sverige, där han bland annat författade skriften Några ord om qvinnans emancipation (1847), som ansågs stöta sedligheten och för vilken Cajander ådömdes böter och tre månaders fängelse. Efter att ha bedrivit jordbruksstudier i England och Skottland återvände han till Finland, där han 1851 arrenderade en gård i Tohmajärvi. Cajander vistades 1857–1894 på nytt i Sverige, nu huvudsakligen som lantbrukslärare och skriftställare. Den till sin person högst originelle Cajander var den förste förespråkaren i Finland för ett rationellt bedrivet jordbruk.

Källor

Externa länkar 
 

Finländska agronomer
Finländska författare under 1800-talet
Födda 1818
Avlidna 1895
Män
Personer från Leppävirta
Elitserien i bandy för damer 2017/2018

Elitserien i bandy för damer 2017/2018 var en bandyserie för damer i Sverige under säsongen 2017/2018. Skutskärs IF blev svenska mästarinnor efter seger med 3-2 mot AIK i finalmatchen på Studenternas IP i Uppsala.

Källor

Sport i Sverige 2017
Sport i Sverige 2018
2017/2018
Bandysäsongen 2017/2018
Fredrik Thollander

Fredrik Thollander, född 26 augusti 1731 i Svanshals socken, Östergötlands län, död 11 maj 1772 i Svinstads socken, Östergötlands län, var en svensk präst och kyrkoherde i Svinstads pastorat.

Biografi
Fredrik Thollander föddes 26 augusti 1731 i Svanshals socken. Han var son till kyrkoherden Sven Thollander och dennes andra hustru Anna Margareta Stenhammar. Thollander studerade i Vadstena och Linköping. Han blev 4 november 1751 student vid Uppsala universitet, Uppsala och avlade 20 juni 1758 magistern. Thollander prästvigdes 6 juli 1760 till huspredikant på Grävsten i Svinstads socken. Han tog 24 september 1766 pastoralexamen och blev 10 oktober 1766 kyrkoherden i Svinstads församling, Svinstads pastorat, tillträde 1772. Thollander avled 11 maj 1772 i Svinstads socken och begravdes 2 juni Svinstads kyrkas sakristia av kyrkoherden Nils Kjellborg, Åtvids socken.

Till Thollanders begravning författades fem stycken gravskrifter. De skrevs av majoren Johan Henric Steuch, en promotionskamrat, komminister Lars Ekmark, dottern Anna Maria Thollander och brorsonen Sven Fredrik Thollander.

Familj
Thollander gifte sig 17 november 1765 med Anna Catharina Baillet (1730–1793). Hon var dotter till ryttmästaren Carl Baillet och Maria Steenberg i Stockholm. De fick tillsammans barnen Carl Fredric (1767–1767) och Anna Maria (1769–1834). Efter Thollanders död gifte Anna Catharina Baillet om sig med kyrkoherden Daniel Sjöström i Svinstads socken.

Bibliografi
Epizeuxi Oratoribus, cum Profanis tum Sacris, Pergamiliari, Uppsala 1756.
Lyra Davidis, Eloquentiæ Palæstra, Uppsala 1758.

Referenser
  Thollander från Östergötland. Från Biografiska anteckningar.
 Ättlingar till Nils Stenhamrar.

Noter 

Födda 1731
Avlidna 1772
Män
Svenska teologer under 1700-talet
Personer under frihetstiden
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Svanshals socken
Ernst Torgler

Ernst Torgler, född 25 april 1893 i Berlin-Kreuzberg, död 19 januari 1963 i Hannover, var en tysk politiker (KPD) och en av de åtalade vid riksdagshusbrandsrättegången. 

Torgler var till en början medlem av SPD men gick över till Tysklands oberoende socialdemokratiska parti för att år 1920 ansluta sig till Tysklands kommunistiska parti (KPD). I valet i december 1924 blev han invald i den tyska riksdagen för partiet; 1929 blev han ordförande i KPD:s riksdagsgrupp. 

Den 28 februari 1933 greps Torgler efter att ha överlämnat sig själv till polisen, misstänkt för delaktighet i riksdagshusbranden. Tillsammans med Marinus van der Lubbe, Georgi Dimitrov, Blagoj Popov och Vasilij Tanev ställdes Torgler inför rätta den 21 september 1933. Torgler frikändes den 23 december, då han hade ett giltigt alibi. KPD uteslöt senare Torgler, då han mot ledningens vilja överlämnat sig till polisen.

Efter frisläppandet stannade Torgler kvar i Tyskland och arbetade bland annat för Electrolux, samtidigt som han värvades av Gestapo. I juni 1940 började han arbeta för Nazitysklands propagandaministerium. 1944 misstänktes han för delaktighet i 20 juli-attentatet, men arresterades inte. Efter andra världskriget ville Torgler ånyo bli medlem i KPD, men hans ansökan avslogs och han anslöt sig istället till SPD.

Källor

Externa länkar

Födda 1893
Avlidna 1963
Män
Personer från Berlin
Politiker från Berlin
Tyska kommunister
Personer i Nazityskland
Hellmuth Volkmann

Hellmuth Volkmann, född 28 februari 1889 i Diedenhofen, Lothringen, död 21 augusti 1940 i Berlin-Gatow, var en tysk general i Luftwaffe. Han var befälhavare för Kondorlegionen åren 1937–1938. Volkmann tilldelades Spanska korset i guld med svärd och diamanter. Han omkom i en bilolycka 1940.

Källor

Generaler i Nazityskland
Mottagare av Spanska korset
Personer som omkommit i trafikolyckor
Födda 1889
Avlidna 1940
Män
Josef Wirmer

Josef Wirmer, född 19 mars 1901 i Paderborn, död 8 september 1944 i Berlin-Plötzensee, var en tysk jurist och motståndare till Adolf Hitler. Efter 20 juli-attentatet mot Hitler 1944 greps Wirmer och dömdes till döden av Volksgerichtshof. Wirmer skulle ha blivit justitieminister, om attentatet hade lyckats.

Källor

Externa länkar

Tyska jurister
Personer i Nazityskland
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer från Paderborn
Födda 1901
Avlidna 1944
Män
Personer avrättade i Plötzenseefängelset