kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ledvis eldgivning

Ledvis eldgivning () är en militär taktik där alla soldater i ett led avfyrar sina vapen samtidigt på kommando. Taktiken användes historiskt för att kompensera för låg precision, räckvidd och eldhastighet hos äldre mynningsladdade svartkrutsvapen, såsom musköter och arkebusar, och gick framför allt ut på att rikta alla handeldvapen i ett truppled mot en gemensam riktning eller mål och avfyra dessa samtidigt i en samlad salva, även kallad salveld. Den resulterande höga volymen vapeneld mot ett koncentrerat område kompenserar för var enskilt vapens låga prestanda och ökar chanserna för att fienden eller målet träffas och nedkämpas.

För att effektivt bruka taktiken tillämpades ledvis eldgivning hos truppformationer indelade i radar om 2 eller fler. Vid kommando gick det främre ledet ner på knä, la an och avfyrade sina vapen. Därefter fortsatte dessa huka och påbörjade omladdning, varav ledet bakom fick lägga an över deras huvudlinje och avfyra, etc. När det främre ledet var färdigladdade hade ledet längst bak avfyrat sina vapen och påbörjat omladdning, varav processen kunde började om på nytt.

Ledvis eldgivning lär att uppfunnits redan vid eldvapnens begynnelse under slutet av medeltiden och var mycket vanlig under stormaktstiden fram till det amerikanska inbördeskriget. När repetergevär blev vanliga under slutet av 1800-talet blev ledvis eldgivning föråldrat och vid första världskriget kom det i stort sett att försvinna.

Under det stora nordiska kriget tog de svenska karolinerna fram en effektiv variant av ledvis eldgivning. Medan motståndarna började avlossa sina salvor vid cirka 100 meters avstånd, där träffsäkerheten inte var särskilt hög, valde den karolinska armén att låta de två främre musketörleden avlossa sina salvor på mycket kort avstånd ("när de såg vitan i motståndarnas ögon"), cirka 50 till 30 meter, vartefter de stormar fiendeleden med värja, följt av att de bakre leden avlossar sina salvor på 20 till 15 meters avstånd. På dessa avstånd var det svårt att missa och de få fiender som ej träffades kunde enkelt stormas.

Referenser 

Militär taktik
Vapen
Anita Werner

Anita Elisabet Werner, tidigare Meyerson, född 9 september 1938 i Stockholm, är en svensk jurist och generaldirektör. Efter ett upplöst äktenskap med läkaren Björn Meyerson var hon från 1988 gift med justitierådet Per Jermsten. 

Werner, som är dotter till direktör Georg Werner och Aisa Carlsson, blev juris kandidat 1962, genomförde tingstjänstgöring 1962–1965, blev fiskal i Svea hovrätt 1966, assessor där 1971, var sekreterare i 1971 års utredning om behandling av psykiskt störda lagöverträdare 1971–1977, sekreterare i 1977 års sexualbrottskommitté 1977–1979, sakkunnig i Justitiedepartementet 1979–1984, departementsråd där 1984–1987, försäkringsdomare 1988–1993 samt generaldirektör och ordförande för Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd från 1993. Hon var vice ordförande i övervakningsnämnden 1981–1988, ordförande 1989–1991 och ställföreträdande ordförande för Kriminalvårdsnämnden 1995. Hon var expert i sexualbrottskommittén 1979–1983, i socialberedningen 1980–1986, i 1994 års behörighetskommitté och i utredning om förbättrad tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal 1995. Hon var ordförande i Advokatkommittén 1997–1999 och ordförande i steriliseringsersättningsnämnden 1999.

Referenser 

Svenska domare
Svenska departementsråd
Svenska generaldirektörer
Födda 1938
Kvinnor
Levande personer
Jurister från Stockholm
Solvognen

Solvognen kan avse:

Solvognen (teatergrupp)
Trundholmsvagnen
Trundholm Mose

Trundholm Mose är en omkring tre kvadratkilometer stor, numera dränerad mosse i Nørre Asmindrup Sogn i Odsherreds kommun på nordvästra Sjælland. Platsen är känd som fyndplatsen för Solvognen, också benämnd Trundholmsvognen, från bronsåldern.

Trundholm Mose var på stenåldern en havsvik. För omkring 5.000 år sedan ledde stormväder till att havet eroderade kusten i Sejerø Bugt, varefter transporterat sand och grus byggde upp stora strandvallar i vikarna. Därvid blev den inre delen av Sejerø Bugt avsnörd till en sötvattensjö, som senare försumpades och grodde igen till Trundholm Mose. Mossen, som idag ligger 3,5–5 kilometer från den nuvarande strandlinjen, torrlades 1799 för att få ängsmark och så småningom åkrar.

År 1902 påträffades Trundholmsvognen i brons och guld av jordbrukaren Frederik Willumsen vid den första plöjningen av mark från den tidigare mossen. Vagnen hade troligen lagts i mossen som offergåva. År 1998 hittades med hjälp av en metalldetektor på fyndstället nya fragment av vagnens sex hjul. Dateringen av Trundholmsvagnen är något osäker, men ornamentiken indikerar att den är från äldre bronsålder, omkring 1400 före Kristus.

Solvognen finns idag på Nationalmuseet i Köpenhamn, men fyndstället har 2020 efter en plan av  utställningsarkitekterna Kurtzweil A/S i Holbæk och landskapsarkitekterna 1:1 Landskab i Valby iordningställts till besöksplatsen Solvognens Fundsted på 140.000 kvadratmeter. Där finns ett monument, bestående av en dekorerad fyra meter hög, böjd delad vägg  av cortenstål.

Källor
Trundholm Mose i Den Store Danske

Noter

Externa länkar
Bild på monumentet på Kurtzweils webbplats

Odsherreds kommun
Fornfynd i Danmark
Geopark Odsherred
Flodsprutan II

Flodsprutan II är ett tidigare brandfartyg i Göteborg, som sedan 1978 är museifartyg på Göteborgs Maritima Centrum.

Flodsprutan II byggdes av AB Lindholmen-Motala, som hade varv i Göteborg och i Motala, och levererades 1932 efter beställning den 3 februari 1931 av Göteborgs Drätselkammare för Göteborgs stads brandkår. Hon ersatte den tidigare Flodsprutan från 1908. Hon var i full tjänst fram till 1971, varefter hon sattes i reserv efter att fått en efterträdare i den då nybyggda Göte. Hon utrangerades 1977 och blev då museibåt.

Hon byggdes om 1964–1965 vid Lödöse varv.

Bildgalleri

Källor
Om Flodsprutan II på Maritimans webbplats

Noter

Externa länkar
Bild av Flodsprutan II från okänt år

Göteborgs Maritima Centrum
Fartyg sjösatta 1932
Fartyg byggda i Göteborg
Brandbåtar
Kolyma (olika betydelser)

Kolyma kan avse:

 Kolyma – område i nordöstra Sibirien i Ryssland 
 Kolymabergen – bergskedja
 Kolymafloden – flod i området
 Kolymas vattenkraftverk – i Kolymafloden
 Kolymasnäppa – vadarfågel
 Kolymajukagiriska, sydjukagiriska – språk i nordöstra Sibirien, talas av cirka 50 personer
Eldstöt

Eldstöt (av , ) avser när ett helautomatiskt vapen avlossar eldskurar i serie. Dessa kan vara manuellt avtryckta skurar avfyrade i automateldläge, alternativt att vapnet kommer förinstallerad med ett valbart eller fast avfyringsläge för en mekaniskt bestämd skottsalva () där ett bestämt antal projektiler avfyras per avtryckning av vapnets avtryckare (vanligtvis tvåskottsalva eller treskottssalva). Antalet skott vid mekaniskt bestämd skottsalva begränsas av mekaniska effekter, ofta med hjälp av kugghjul, i laddning- och avtryckarmekanismen. Efter var mekanisk skottsalva återställs avfyrningsmekanismen och gör vapnet redo att direkt avlossas igen.

Eldstötar används för att uppnå en effektiv blandning mellan bra träffbild, ammunitionshantering och verkan. Elden kraftsamlas både överraskande och momentant. De används vid närstrid och strid på korta avstånd, mot ytmål och osynliga mål, antingen i stående, knästående eller liggande ställning.

Se även 
Salva (vapen)

Referenser

Tryckta verk 

Militär taktik
Vapen
Dikarbacken

Dikarbacken, tidigare också Digarebacken är, ett kommunalt kulturreservat i Falun som ligger tre kilometer väster om stadens centrum. Falu kommun inrättade reservatet 2021. Reservatet har en yta på 37 hektar och omfattar ett välbevarat odlingslandskap, som tidigare var de två bergsmansgårdarna Nedre Dikarbacken och Övre Dikarbacken. Dikarbackens odlingslandskap är en del av Världsarvet Falun.

Reservatet visar markindelning och hur kulturlandskapet runt Falu stad och Falu gruva formades under flera epoker i förindustriell tid. Gårdarna låg nära både staden, gruvan och hyttplatsen vid sjön Vällan. Det finns spår av bosättningar från 1300‐talet, men det äldsta belägget för Dikarbacken är från 1480, då den förmögne bergsmannen Gudrom Olofsson delade ägorna mellan sina två barn Per Gudromsson och Britta Gudromsdotter. Namnet tros komma från yrkesbeteckningen ”dikare”, en som gräver diken, vilken också används som binamn för män (som i ”Nils Dikare”). Det skulle också ha att göra med ”diger” i betydelsen stor, eller stå för ”gården på backen vid diket”. Det dike som det gäller är Krondiket, det vattenregleringssystem till hyttor och gruvor som anlades för att försörja pumpar och uppfordringsverk i Falu koppargruva med vattenkraft. 

Under början av 1800‐talet kallades Nedre Dikarbacken ”Torpet”, och namnen ”Nedre Dikarbacken” och ”Övre Dikarbacken” antas ha kommit i bruk vid mitten av 1800‐talet och används i Gustaf Ljunggren stadskarta från 1858.

I Kopparbergslagen var det vanligare med ensamgårdar än med byar. De två gårdarna i Dikarbacken var sådana ensamgårdar. Gårdarna låg inom Falu stad sedan mitten av 1600‐talet, men hade karaktär av jordbruk, om än med begränsade ägor. Runt dem fanns bergsmansgårdar, gruv‐ och hyttarbetarstugor i Korsgården, Götgården och gårdssamlingen Gamla Berget. Det fanns också hyttområdet Korsgården, och vattenförsörjningssystemet till Falu gruva.

Nedre Dikarbacken, den mindre av de båda gårdarna, övergavs troligen på 1600‐talet, vilken kan hänga samman med att staden Falun då anlades och marken räknades som Falu stads allmänning. Under första hälften av 1800‐talet anlades där ett torp. 

Odlingsmarkerna har under många år legat obrukade, men har delvis öppnats upp av Falu naturskola, som bedriver verksamhet på området. Naturskolan driver ett pedagogiskt jordbruk på Dikarbacken med rödkullakor, finullsfår och svärdsjöfår, jämtget och linderödssvin, vilket håller landskapet öppet.

Bildgalleri

Källor
Kulturreservat Dikarbackens odlingslandskap på Falu kommuns webbplats
Dikarbacken på Falu kommuns webbplats
Eva Carlsson, Greger Bennström, Lovisa Smedberg och Pär Karlsson: Dikarbacken – Det kulturhistoriska landskapet söder om Krondiket i Falun, kulturhistorisk utredning, Dalarnas museums serie av rapporter 26, 2015,

Noter

Svenska kommunalt inrättade kulturreservat
Falun
Caleb Powers

Caleb Powers, född 1 februari 1869 i Whitley County i Kentucky, död 25 juli 1932 i Baltimore i Maryland, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1911–1919.

Powers befanns skyldig till medverkan till mordet på Kentuckys guvernör William Goebel år 1900. Efter åtta år i fängelse benådades han av guvernör Augustus E. Willson. Under tiden i fängelset skrev Powers boken My Own Story som utkom 1905.

Powers efterträdde 1911 Don C. Edwards som kongressledamot och efterträddes 1919 av John M. Robsion.

Referenser 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Whitley County, Kentucky
Födda 1869
Avlidna 1932
Män
Björn Meyerson

Lars Björn Alfred Meyerson, född 21 februari 1933 i Stockholm, död 2019, var en svensk läkare. 

Meyerson, som var son till överintendent Åke Meyerson och Anna Lisa Ström, blev filosofie kandidat vid Stockholms högskola 1954, medicine licentiat vid Karolinska Institutet 1963, medicine doktor och docent i fysiologi 1968, docent i neurokirurgi 1979 samt var professor i klinisk smärtforskning och överläkare vid neurokirurgiska kliniken på Karolinska sjukhuset från 1979. Han var styrelseledamot i flera internationella vetenskapliga organisationer. Han författade skrifter i neurofysiologi och neurokirurgi.

Meyerson ingick äktenskap första gången 1960 med juristen Anita Werner och andra gången 1991 med civilekonom Birgitta Forsgren.

Referenser 

Svenska professorer i medicin
Svenska neurokirurger
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Födda 1933
Avlidna 2019
Män
Läkare från Stockholm
Gruvrisberget

Gruvrisberget är ett berg strax sydväst om centrum i Falun, med utsikt över Falutrakten. Det är skogklätt och ligger mellan sjön Stora Vällan i väster och den tidigare byn, nu stadsbebyggelsen, Ovre Gruvriset i öster.

Dalarna har rik tillgång på vattenkraft, varför det inte varit vanligt att utnyttja väderkvarnar som drivkälla. Vid Gruvrisberget strax utanför Falun anlades i slutet av 1800-talet ett vindmotordrivet halmspinneri av ingenjören Georg Carlgren (1837–1906). Idag återstår stenfundamentet till detta. Carlgren hade 1869 köpt den största bergsmansgården i byn Gruvriset.

Utmed Gruvrisbergets norra sluttning grävdes på 1600- och 1700-talen Krondiket för att leda vatten från sjön Stora Vällan för vattenkraft till storkonst med pumpar och spel i Falu koppargruva.

Uppe på Gruvrisberget finns en iordningställd utsiktsplats.

Källor

Noter

Falun
Berg i Falu kommun
William Lewis (politiker)

William Lewis, född 22 september 1868 i Cutshin i Kentucky, död 8 augusti 1959 i London i Kentucky, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1948–1949.

Kongressledamot John M. Robsion avled 1948 i ämbetet och efterträddes av Lewis. Han efterträddes i sin tur av James S. Golden år 1949.

Lewis ligger begravd på begravningsplatsen A.R. Dyche Memorial Park i London i Kentucky.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Leslie County
Födda 1868
Avlidna 1959
Män
James S. Golden

James Stephen Golden, född 20 september 1891 i Barbourville i Kentucky, död 6 september 1971 i Pineville i Kentucky, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1949–1955.

Golden efterträdde 1949 William Lewis som kongressledamot. Efter tre mandatperioder i representanthuset efterträddes han 1955 av Eugene Siler.

Golden ligger begravd på Pineville Memorial Cemetery i Pineville i Kentucky.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Knox County, Kentucky
Födda 1891
Avlidna 1971
Män
12106 Menghuan

12106 Menghuan eller 1998 KQ31 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 maj 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico. Den är uppkallad efter Meng Huan.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Tim Lee Carter

Tim Lee Carter, född 2 september 1910 i Tompkinsville i Kentucky, död 27 mars 1987 i Glasgow i Kentucky, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1965–1981.

Carter efterträdde 1965 Eugene Siler som kongressledamot och efterträddes 1981 av Hal Rogers.

Carter ligger begravd på Evans-Oak Hill Cemetery i Tompkinsville i Kentucky.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Tompkinsville, Kentucky
Födda 1910
Avlidna 1987
Män
Asher G. Caruth

Asher Graham Caruth, född 7 februari 1844 i Scottsville i Kentucky, död 25 november 1907 i Louisville i Kentucky, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var ledamot av USA:s representanthus 1887–1895.

Caruth efterträdde 1887 Albert S. Willis som kongressledamot och efterträddes 1895 av Walter Evans.

Caruth ligger begravd på Cave Hill Cemetery i Louisville i Kentucky.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Scottsville, Kentucky
Födda 1844
Avlidna 1907
Män
Astrup

Astrup är ett norskt och danskt efternamn. Det kan avse:

 Eivind Astrup (1871–1895), norsk polarfarare
 Hans Astrup (1831–1898), norsk affärsman, politiker och donator
 Heidi Astrup (född 1972), dansk handbollsspelare
 Kathrine Astrup Fredriksen (född 1983), norsk affärskvinna
 Mette Marie Astrup (1760–1834), dansk skådespelare
 Nikolai Astrup (1880–1928), norsk målare
 Nikolai Astrup (politiker) (född 1978), norsk politiker i Høurepartiet
 Nils Astrup (1843–1919), norsk missionär
 Susanne Astrup Madsen (född 1991), dansk handbollsspelare
 Thorvald Astrup (1876–1940), norsk arkitekt

Se även
 Astrup Fearnley-museet – konstmuseum i Oslo
 Cape Astrup – udde i antarktis

Norska efternamn
Danska efternamn
Max Neufeld

Max Neufeld, född 13 februari 1887 i Guntersdorf, Österrike-Ungern, död 2 december 1967 i Wien, Österrike, var en österrikisk regissör och skådespelare. Han var bror till skådespelaren Eugen Neufeld.

Under Weimarrepubliken verkade han som regissör i Tyskland både under stumfilmseran och vid talfilmens genombrott. Neufeld, som hade judiskt släktskap, lämnade Tyskland efter NSDAPs maktövertagande 1933 och var först verksam i Österrike, sedan Italien och Spanien. Från 1948 var han åter verksam i Österrike och regisserade sin sista film 1957.

Filmregi, urval

Källor 
Max Neufeld på filmportal.de (på tyska)

Externa länkar 

Österrikiska filmregissörer
Födda 1887
Avlidna 1967
Män
Personer i Österrike under 1900-talet
Personer från Niederösterreich
Dita Parlo

Dita Parlo, ursprungligen Grethe Gerda Kornstädt, född 4 september 1906 i Stettin i Kejsardömet Tyskland (nu Szczecin i Polen), död 12 december 1971 i Courbevoie utanför Paris, Frankrike, var en tysk skådespelare. 

Dita Parlo filmdebuterade 1928 för Joe May i Hemkomsten i huvudrollen mot den svenske skådespelaren Lars Hanson. Under 1930-talet spelade hon främst i tysk och fransk film; hennes idag mest kända roller är i Jean Vigos L'Atalante och Jean Renoirs Den stora illusionen. Efter krigsutbrottet kunde Parlo som tyska inte längre arbeta i Frankrike och hon utvisades till Tyskland efter lägerinternering i Gurs. Hon återvände efter den tyska ockupationen, men efter 1940 var filmkarriären över, Parlo medverkade endast i två filmer till under sin livstid, den sista 1965.

Madonna döpte 1992 sitt alter ego i boken Sex till Dita efter Dita Parlo. Dita von Teese tog sitt artistnamn som en hyllning till Dita Parlo.

Filmografi, urval

Källor

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 1971
Kvinnor
Personer från Stettin
Michael Wirth

Michael Wirth kan syfta på:

 Michael Wirth (företagsledare)
 Michael Wirth (lichenolog)
William P. Curlin

William Prather Curlin Jr., född 30 november 1933 i Paducah i Kentucky, död 12 december 2022, var en amerikansk politiker (demokrat).

Curlin var ledamot av USA:s representanthus 1971–1973.

Kongressledamot John C. Watts avled 1971 i ämbetet och efterträddes av Curlin. Han efterträddes i sin tur år 1973 av John B. Breckinridge.

Referenser 

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Paducah, Kentucky
Födda 1933
Män
Avlidna 2022
Noriska

Noriska är ett keltiskt fastlandsspråk. Det finns dokumenterat endast i två fragment från den romerska provinsen Noricum. Det ena fragmentet hittades i Grafenstein (Österrike), det andra i Ptuj (Slovenien). Noriska har förmodligen nära paralleller till galliska. Det är inte känt när detta språk slutade användas.

Inskriptioner

Pettau inskription 
Pettauer (Ptuj) -inskriptionen på en krukskärva som upptäcktes 1894, är skriven med det antika italienska alfabetet.
"ARTEBUDZBROGDUI"
"Artebudz [son till] Brogduos." 
Namnet Artebudz kan betyda björnpenis, medan brogduos kan härledas från brog-, mrog- land.  Alternativt kan inskriptionen också tolkas enligt följande: Artebudz [gjorde detta för] Brogdos, med det andra namnet i dativ.

Grafensteiner inskription 

Grafenstein-inskriptionen, på en flisa från 2:a århundradet, hittades i en grusgrop 1977. Den är ofullständig och därför är olika tolkningar möjliga.
"MOGE · ES[
P· II- LAV · EX[
ṆE · SAḌỊÍES[
OLLO · SÅ · VILO[
ỌNẠ C[...]
OLLO · SO · ? [
P LṾGNṾ · SI"
Moge verkar vara ett personnamn, P· II- lav en latinsk förkortning för en vikt, ne sadiíes ett verb med den möjliga betydelsen "inte fast", ollo så möjligen "detta belopp" och Lugnu ett annat personnamn. Följaktligen kan texten vara ett register över finansiella transaktioner. 

Andra avläsningar av inskriptionen presenterades också, till exempel:
"MOGE · ES+[---]
PET(?) LAV · EX[---]
NE · SAMES[---]
OLLO · SÅ · VILO · [---]
ONA O(?) + ++
OLLO · SO ·+
+ LVGNI · SI"
och
"MOGV · CISS [---
PETILAV · IEX[---
NE · SADIIES[---
OLLO · SÅ · VILO · [---
ONA DOM... OC[
OLLO · SÅ · Via. [
ILVGNV.SI["

Referenser 

Keltiska språk
Språk i Österrike
Språk i Slovenien
Utdöda språk
He Is (Ghost)

He Is är en sång framförd av Ghost. Sången, som utgavs som promosingel den 31 maj 2015, sålde platina i Sverige. Tidningen Rolling Stone lät 2015 sina läsare rösta fram de tio bästa låtarna; "He Is" hamnade på fjärde plats.

Låtlista
2015 – Promosingel (CD)

2017 – 10" Vinylsingel (bildskiva)

Medverkande
 Papa Emeritus III − sång
 Nameless Ghouls – sologitarr , basgitarr , keyboard , trummor , kompgitarr

Källor

Noter

Musiksinglar 2015
Sånger av Ghost
Cascade Volley Club

Cascade Volley Club är en volleybollklubb (damer) från Victoria, Seychellerna. Laget kom trea i Women's African Club Championship 2002. De har vunnit flera titlar i Seychellerna, som bl.a. SVF Cup 2017 och seychellska ligan 2019 samt flera segrar i SVF Shield (där segraren i ligan och cupen möts)

Referenser

Volleybollklubbar i Seychellerna
Rue d'Uzès

Rue d'Uzès är en gata i Quartier du Mail i Paris andra arrondissement. Gatan är uppkallad efter Hôtel d'Uzès, uppfört 1767 efter ritningar av Claude-Nicolas Ledoux. Byggnaden revs 1870. Rue d'Uzès börjar vid Rue Saint-Fiacre 11 och slutar vid Rue Montmartre 170.

Omgivningar
Notre-Dame-des-Victoires
Boulevard Montmartre
Boulevard Poissonnière
Rue des Jeuneurs
Rue du Croissant
Rue Saint-Joseph
Rue Réaumur
Rue du Sentier
Placette Louvre-Montmartre
Place Ghislaine-Dupont-Claude-Verlon-Camille-Lepage

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linjerna   – Grands Boulevards
  Busshållplats  – Paris bussnät, linjerna

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris andra arrondissement
Quartier du Mail
Federbrau Volleyball

Federbrau Volleyball var en volleybollklubb (damer) från Bangkok, Thailand som var aktiv mellan 2008 och 2012. Under den korta perioden nådde de stora framgångar. De vann Asian Women's Club Volleyball Championship tre gånger i rad 2009-2011. I Världsmästerskapet i volleyboll för klubblag kom de tvåa 2010 och 2011.

Referenser

Volleybollklubbar i Thailand
Upplösta volleybollklubbar
Upplösta sportklubbar i Thailand
Sportklubbar bildade 2008
Sportklubbar upplösta 2012
JT Marvelous

JT Marvelous är en volleybollklubb (damer) från Nishinomiya, Japan. Klubben grundades 1956. Den har vunnit V.League Division 1 två gånger (2011 och 2020) och Kurowashiki All Japan Volleyball Tournament fem gånger (2011, 2012, 2015, 2016 och 2018). Internationellt har laget som bäst kommit trea i Asian Women's Club Volleyball Championship  (2010). Klubben ägs av Japan Tobacco, som också äger herrvolleybollaget JT Thunders.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats 

JT Marvelous