kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Olaf Paulus

Olaf Paulus, född den 25 januari 1859 i Kristiania (nuvarande Oslo), död den 29 juni 1912 i Stavanger, var en norsk tonsättare.

Paulus var elev till Christian Cappelen, Johan Svendsen och Leipzigkonservatoriet. Han var från 1889 organist vid Stavangers domkyrka och anförde musikföreningen samt stiftade en orkesterförening i samma stad. Han komponerade kantater och manskörer (bland annat den av Orphei drängar i Sverige införda Vestanveir) med mera och redigerade De tusen hjems sange (1889). År 1902 ledde han konserter i Förenta staterna.

Källor 

 

Norska domkyrkoorganister
Norska klassiska kompositörer
Norska musiker under 1800-talet
Norska musiker under 1900-talet
Musiker från Oslo
Födda 1859
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Yoshioka (krater)

Yoshioka är en nedslagskrater med en diameter på 16 kilometer, på planeten Venus. Yoshioka har fått sitt namn efter kvinnorättsaktivisten Yoshioka Yayoi.

Se även 
 Lista över kratrar på Venus
 6199 Yoshiokayayoi

Källor 
 

Kratrar på Venus
Erik von Löwenburg

Erik von Löwenburg, tidigare Valentin, född 1628 i Uppland, död 1698 i Mecklenburg, var en svensk militär.

Biografi
Erik von Löwenburg föddes som son till rådmannen Valentin Nilsson och Margareta von der Linde i Stockholm. Han blev  överstelöjtnant vid ett infanteriregemente och adlades von Löwenburg 18 augusti 1668. Adelsätten introducerades samma år i Sveriges riddarhus som nummer 795. Senare i karriären blev von Löwenburg kommendant på Warnemünde skans och han avled 1698 i Mecklenburg.

Familj
I Mecklenburg ingick von Löwenburg äktenskap två gånger. Hans andra fru hette Winterfeld, och tillsammans fick de tre barn: generalmajoren Carl Gustaf von Löwenburg (1660–1758), löjtnanten Erik Johan von Löwenburg (1680–1701) och Vendla von Löwenburg (död 1691).

Referenser

Noter 

Svenska militärer under 1600-talet
Personer från Uppland
Födda 1628
Avlidna 1698
Män
Von Löwenburg

von Löwenburg var en svensk adelsätt.

Historik
Överstelöjtnanten Erik Valentin vid ett infanteriregemente, adlades 18 augusti 1668 till von Löwenburg. Adelsätten introduserades samma år i Sveriges Riddarhus.

Referenser

Noter 

Svenska adelsätter
Valentin Nilsson

Valentin Nilsson, död i februari 1638, var en svensk ämbetsman och riksdagsman.

Biografi
Valentin Nilsson var son till vinhandlaren och gästgivaren Nils Persson i Stockholm. Han var riksdagsman för borgarståndet vid riksdagen 1627 och riksdagen 1633. Valentin Nilsson avled 1638 och begravdes 4 mars samma år i Storkyrkan.

Familj
Valentin Nilsson gifte sig första gången 4 november 1610 med Brita Nilsdotter (död 1627). Hon var dotter till borgmästaren Nils Eriksson och Carin Mårtensdotter i Stockholm.

Valentin Nilsson gifte sig andra gången 1628 med Margareta von der Linde. Hon var dotter till kammarrådet Erik Larsson von der Linde av ätten von der Linde och Vendla Lohrman. De fick tillsammans sonen överstelöjtnanten Erik von Löwenburg (1628–1698). Efter Valentin Nilssons död gifte von der Linde om sig med borgmästaren Hans Neuman i Halmstad.

Referenser

Noter 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Födda okänt år
Avlidna 1638
Män
Kepler-7

Kepler-7 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Lyran. Den har en skenbar magnitud av ca 13,0 och kräver ett kraftfullt teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 1,06 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 3 090 ljusår (ca 950 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 0,4 km/s.

Observationer
Kepler-7 fick sitt namn för att det var hemmet för det sjunde planetsystemet som upptäcktes av NASA-ledda Kepler-uppdraget, ett projekt som syftar till att upptäcka jordliknande exoplaneter som passerar framför dess värdstjärna sett från jorden. Planeten som kretsar kring Kepler-7 var den fjärde planeten som upptäcktes av Keplerteleskopet. De första tre planeterna noterade från Keplers data hade tidigare upptäckts och användes för att verifiera noggrannheten i Keplers mätningar.

Egenskaper

Primästjärnan Kepler-7 är en solliknande gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G0. Den har en massa som är ca 1,35 solmassa, en radie som är ca 1,84 solradie och utsänder energi från dess fotosfär motsvarande ca 4,2 gånger solen vid en effektiv temperatur av ca 5 900 K.

Det finns en stjärna som är 4 magnituder svagare och ligger separerad med 1,90 bågsekunder, men om detta är en gravitationsbunden följeslagare eller en slumpmässig stjärna i siktlinjen är okänt.

Planetsystem
Kepler-7b är den enda planeten som har upptäckts i omlopp kring Kepler-7. Den har en massa på 0,433 jupitermassa och en radie av 1,478 jupiterradie. Med en densitet på 0,166 gram/cm2, är planetens specifika vikt jämförbar med den för frigolit. På ett avstånd av 0,06224 AE från värdstjärna, har Kepler-7b en omloppsperiod av 4,8855 dygn. Planeten Merkurius kretsar emellertid runt solen vid 0,3871 AE och tar ungefär 87,97 dygn för att fullborda en omloppsbana. Kepler-7b:s excentricitet antas vara 0, vilket per definition skulle ge Kepler-7b en cirkulär omloppsbana.

Se även
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/121982/Kepler7. Hämtad 2023-07-22.

Stjärnbilden Lyran
Huvudseriestjärnor klass G
Planetpassage-variabler
Solliknande stjärnor
Solsystem
Keplerstjärnor
Gustaf Granatenflycht

Gustaf Granatenflycht, tidigare Mein, född 7 mars 1631 i Stockholm, död 1696 i Karlskrona, var en svensk militär.

Biografi
Gustaf Granatenflycht föddes 1631 i Stockholm. Han var son till köksmästaren Didrik Mein och amman Anna von der Linde hos drottning Christina. Granatenflycht blev 1653 konstapel vid polska fältartilleriet och 1655 fyrverkare vid svenska artilleriet. Han blev 1 augusti 1655 fyrverkarlöjtnant vid amiralitetet och slutade där 1 april 1657. Granatenflycht blev åter fyrverkarlöjtnant vid amiralitetet 15 november 1658 och arbetade samma år på skeppet Månan. Han blev 8 februari 1661 fyrverkarkapten vid amiralitetet och slutade där 25 november 1669. År 1673började han åter att arbeta som fyrverkarkapten. Han var från 20 december 1675 till 1678 chef för Norrfinlands bösseskyttekompani. Granatenflycht adlades 31 juli 1690 till Granatenflycht. Han avled 1696 i Karlskrona och begravdes i Klara kyrka, Stockholm. Där ett begravningsvapen sattes upp över honom. Hans söner introducerades i Sveriges riddarhus 1697 som nummer 1291.

Familj
Granatenflycht gifte sig första gången med Catharin Blom (död 1676) De fick tillsammans barnen Fredrik Granatenflycht och Catharina Mein (död 1676).

Granatenflycht gifte sig andra gången 29 augusti 1676 i Tyska församlingen, Stockholm med Maria Eva Schwart. Hon var änka efter sekreteraren Veit Ulrich Schemel. Granatenflycht och Schwartz fick tillsammans barnen bokhållaren Didrik Granatenflycht (1678–1726) i statskontoret och Margareta Granatenflycht.

Referenser

Noter 

Födda 1631
Avlidna 1696
Personer från Stockholm
Män
Svenska militärer under 1600-talet
Godsvagn SJ F 391121

Godsvagn SJ F 391121, tidigare VbÄJ F 25 och SJ F 391121, är en godsvagn som också gått som kabelvagn på Statens Järnvägar med benämningen 10bs Beredskapsvagn 152.

Den täckta godsvagnen tillverkades 1910 av Svenska Järnvägsverkstäderna i Linköping för Varberg-Ätrans Järnväg. När denna järnväg förstatligades 1937, fick vagnen nytt SJ-nummer 391121. År 1939 byggdes vagnen om till beredskapsvagn (kabelvagn) nr 152. Den tilldelades SJ:s 10:e bansektion i Malmö, som fanns mellan 1902 och 1964, med detta namn från 1929.

Den ombyggdes och ommärktes senare till 1dd Tjv 725, och ommärktes igen 1969 till Qgl 946 1010. 

Efter att ha varit placerad på SJ-skolan i Harlösa, kom vagnen 1972 till Skånska Järnvägar. Vagnen genomgick en omfattande renovering hos Skånska Järnvägar. Den ingår idag i Skånska Järnvägars trafiktåg och kan oftast ses i trafik som resgodsvagn på museibanan mellan Brösarp och Sankt Olof.

Bildgalleri

Källor
SJ F 391121 på Skånska Järnvägars webbplats

Noter

Svenska järnvägsvagnar
Godstransport
Skånska Järnvägar
Helgeandshuset, Lund

Helgeandshuset var ett helgeandshus, ett sjukhus och åldersdomshem med tillhörande kyrka, i Lund under medeltiden. Det låg på östra sidan av Stora Södergatan, nära den medeltida Söderport, i nuvarande kvarteret Hospitalsträdgården. 

Helgeandshuset i Lund var det näst äldsta i Danmark efter helgeandshuset i Roskilde. Det nämns i en skriftlig källa första gången 1269, då det kallas för "hospitale spiritus sancti". Ärkebiskopen hade ursprungligen patronatsrätten och ansvarade för tillsyn, men 1334 togs ansvaret över av ärkedjäknen vid domkapitlet. Verksamheten låg nere under en period mellan slutet av 1300-talet och någon gång under första halvan av 1400-talet.

Helgeandshusets kyrka var äldre än själva Helgeandshuset och hade byggts i mitten av 1100-talet. Kyrkan knöts till Helgeandshuset, när detta grundades på 1200-talet. Kyrkan fungerade också som sockenkyrka och var helgad åt Sankt Godehard, som varit biskop i Hildesheim. När vården vid spetälskesjukhuset Sankt Jörgens hospital lades ned 1587, lades det samman med Helgeandshuset.  

Efter reformationen i Danmark fick Helgeandshuset överta ett antal hemman i Lilla Råby, vilka sköttes från gårdsanläggningen Hospitalsgården, som låg omedelbart norr om kyrkogården på norra sidan av Helgeandshuset.  

År 1745 låg sjukhuset i en envåningsbyggnad av sten, vilken låg på södra sidan av kyrkan i vinkel mot dess västra gavel. Både norr och söder om kyrkan fanns kyrkogård. 

Helgeandshuset drevs till 1778, varvid verksamheten togs över av Malmö hospital. Fonden för Helgeandshuset och dess egendomar förvaltades sedan 1773 av två serafimerriddare, och 1778 beslutade dessa att Lunds helgeandshus skulle läggas ned till förmån för Malmö hospital. 

Kyrkan och sjukhusbyggnaden revs 1834, men Hospitalsgården fortsatte att brukas till 1906, då den flyttades utanför stadskärnan.

Ett tympanon från Helgeandshusets kyrka är inmurat ovanför porten till det södra tornet i Lunds domkyrka.

Se även
Helgeandskyrkan, Lund, en 1970-talskyrka i Klostergården i Lund

Källor
Helgeandshuset på www.turistinformationlund.se, läst den 6 juli 2023

Noter

Ej längre existerande sjukhus i Sverige
Sjukhus i Skåne län
Medeltida kyrkor i Lund
Lunds stadskärna
.
Otto Hahr

Otto Gustaf Adolf Hahr, född 9 oktober 1856 i Ystad, död 5 mars 1925 i Johannes församling, Stockholm, var en svensk skolledare.

Han var fosterson till kassör Adolf Robert Hahr (1829–1894) och hans hustru. Han var gift med Hilma Fredrika Blomberg (1864–1945) men äktenskapet upplöstes 1908. Paret fick barnen aktuarien filosofie licentiat Erik Otto Hahr (1896–1966) och Gösta Adolf Hahr (1899–1957). Otto Hahr blev student 1878 och avlade filosofie kandidatexamen 1888. Han var adjunkt vid Högre realläroverket på Norrmalm i Stockholm 1896–1922 och grundade tillsammans med sin kollega från Högre realläroverket John Liljeqvist 1897 Stockholms samgymnasium som var en privat förberedande skola, realskola och gymnasium; skolan öppnades officiellt 1902 med Hahr som rektor. Från 1912 drev man skolan som ett aktiebolag. Skolan införde olika förbättringar i den pedagogiska utbildningen. Under höstterminen 1930 påbörjade man försök med ämnesläsning istället för klassundervisning, Man införde även kvällsundervisning för vuxna med förvärvsarbete under namnet Stockholms samgymnasiums aftonundervisning. Makarna Hahr är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Referenser

Källförteckning
Stockholms stadsarkiv Stockholms samgymnasium
Svenska Dagbladet Otto Hahr avliden
Riksarkivet Släkten Hahr 
Hahr, Otto Gustaf Adolf på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska lärare
Svenska skolledare
Personer från Ystad
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1856
Avlidna 1925
Män
Gustaf Tham (ostindiefarare)

Gustaf Tham,  född 1724 i Göteborg (döpt 10 juli 1724), död 17 september 1781 i samma stad, var en svensk ostindiefarare och direktör vid Svenska Ostindiska Companiet. Han var först superkargör på kompaniets fartyg Enigheten 1757–1758 och Prins Carl 1760–1761 samt 1763–1764. Han var sedan kapten på fartyget Lovisa Ulrica 1766–1768 och blev därefter utnämnd till direktör vid Ostindiska kompaniet.

Tham var gift från 1761 med Christina Maria Grill (1739–1818), dotter till direktören i Ostindiska kompaniet, Abraham Grill och Anna Maria Grill, född Petersén.

Källor
 

Födda 1724
Avlidna 1781
Män
Personer från Göteborg
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer med anknytning till Svenska Ostindiska Companiet
Cori (månkrater)

Cori är en nedslagskrater på månen, med en diameter på 67 km. Den är uppkallad efter nobelpristagaren Gerty Cori.

Satellitkratrar

Se även 
 Lista över månens kratrar
 Cori (krater)
 6175 Cori

Källor 
 

Kratrar på månen
Cori (krater)

Cori är en nedslagskrater med en diameter på 56 kilometer, på planeten Venus. Cori har fått sitt namn efter nobelpristagaren Gerty Cori.

Se även 
 Lista över kratrar på Venus
 Cori (månkrater)
 6175 Cori

Källor 
 

Kratrar på Venus
Ytterstfors linbana

Ytterstfors linbana var en fyra kilometer lång industrilinbana. Banan byggdes för att frakta massa från Ytterstfors träsliperi till Furuögrund hamn. Banans vändplats var ett massahus i hamnen, en byggnad på 150 × 27 meter uppförd 1908. Varje korg lastades med en massabal, vilket motsvarade en vikt på 180 kg massa. 

Banan lades ner 1955 efter att både massahuset och linbanan brunnit upp efter slarv med tobaksrökning.

Se även 
 Andra artiklar om Byske

Referenser

Externa länkar 
 Bild 1
 Bild 2

Byggnader och anläggningar i Byske
Linbanor i Sverige
Pythagoras (månkrater)

Pythagoras är en nedslagskrater på månen. Pythagoras har fått sitt namn efter den grekiske filosofen Pythagoras. Nedslagskratern fick sitt namn i samband med Pythagoras månlandning år 523 BC.

Satellitkratrar

Se även 
 Lista över månens kratrar
 6143 Pythagoras

Källor 
 

Kratrar på månen
Pythagoras
Ture Axelsson (Natt och Dag)

Ture Axelsson (Natt och Dag), död 1626 i Otterstads församling, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Ture Axelsson (Natt och Dag) var son till häradshövdingen Axel Johansson (Natt och Dag) i Östra härad och Ingel Bonde. Han disputerade 1614 vid Tübingens universitet och blev 7 mars 1616 student vid Leidens universitet. Ture Axelsson blev 1 oktober 1624 assessor i Svea hovrätt. Han avled 1626 på Traneberg i Otterstads församling och begravdes i Senäte kyrka, där även hans fru gravsattes.

Axel Turesson ägde gården Traneberg i Otterstads socken.

Familj
Axel Turesson gifte sig 1620 med Ebba Posse. Hon var dotter till hovjunkaren Axel Knutsson Posse och friherrinnan Märta Oxenstierna. De fick tillsammans barnen landshövdingen Axel Turesson (Natt och Dag) (1621–1647) i Stockholms län, kommendanten Erik Turesson (Dag och Natt) i Plauen, amiralitetskaptenen Ture Turesson (Natt och Dag) (1626–1660) och Märta Turesdotter (Natt och Dag).

Referenser

Noter 

Födda okänt år
Avlidna 1626
Män
Natt och Dag
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Axel Johansson (Natt och Dag)

Axel Johansson (Natt och Dag), död 22 augusti 1604, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Axel Johansson (Natt och Dag) var son till Johan Åkesson (Natt och Dag) och Margareta Axelsdotter Bielke. Han blev 21 april 1597 häradshövdingen i Östra härad. Axel Johansson var 1599 ledamot av rätten i Jönköping och var 1600 en av riksrådens domare. Han avled 1604 och begravdes i Göksholmsgraven i Stora Mellösa kyrka tillsammans med sin fru.

Axel Johansson ägde gårdarna Göksholm i Stora Mellösa socken, Kavlås i Hömbs socken och Traneberg i Otterstads socken.

Familj
Axel Johansson gifte sig 9 mars 1589 med Ingel Bonde (död 1604). Hon var dotter till amireln Jöns Tordsson Bonde och Clara Birgersdotter Grip. De fick tillsammans barnen Åke Axelsson Natt och Dag (1594–1655), assessorn Ture Axelsson (Natt och Dag) (död 1626) i Svea hovrätt, Margareta Axelsdotter (Natt och Dag) (1597–1623) som var gift med ståthållaren Carl Eriksson Sparre, Clara Axelsdotter (Natt och Dag), Ebba Axelsdotter (Natt och Dag) som var gift med befallningsmannen Peder Gudmundsson på Traneberg och Maria Axelsdotter (Natt och Dag) (1604–1649) som var gift med lagmannen Ture Eriksson Sparre.

Referenser

Noter 

Födda okänt år
Avlidna 1604
Män
Natt och Dag
Svenska ämbetsmän under 1500-talet
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Svenska häradshövdingar
Pacing (aktivitetshantering)

Pacing är en aktivitetshanteringsteknik för att hantera ett långsiktigt hälsotillstånd eller funktionshinder, som syftar till att maximera vad en person kan göra samtidigt som man minskar, eller åtminstone kontrollerar, alla symtom som begränsar aktiviteten.  Pacing används vanligtvis för att hjälpa till att hantera tillstånd som orsakar kronisk smärta eller kronisk trötthet.

Mål 
Pacing syftar till att hantera symtom genom att undvika "boom and bust"-cykeln som är vanlig bland människor som överskrider sin nuvarande, begränsade kapacitet. Detta leder ofta till att man tvingas avbryta sina aktiviteter till följd av smärta, trötthet eller andra symtom, och sedan kräver en stor mängd vila innan man kan återuppta sin aktivitet. Cykeln upprepas sedan.

Inslag av pacing 
Det finns ingen konsensus om vilka element som ingår i pacing.Pacing involverar vanligtvis:

 planera aktiviteter i förväg
 ta regelbundna vilopauser
 att välja aktiviteter utifrån tillgänglig energi
 prioritera aktiviteter

Används 
Pacing har använts för att hjälpa till att hantera en mängd olika sjukdomar och funktionsnedsättningar, inklusive neuromuskulära sjukdomar som Charcot-Marie-Tooths sjukdom (CMT), reumatoid eller immunmedierade sjukdomar som reumatoid artrit, juvenil artrit och fibromyalgi, kronisk trötthet, ED och Ehls syndrom (D). Det har visat sig minska exacerbation av symtom efter ansträngning hos personer med lång covid.

Resultat 
I många hälsotillstånd finns det inga kliniska prövningar för att fastställa effektiviteten av pacing.

Se även 
 Skedteorin

Referenser 

Fysioterapi
Smärtbehandling
Sjukdomar
Gary Weeks

Gary Weeks, född 4 juni 1972 i Wiesbaden i dåvarande Västtyskland (uppvuxen i Georgia), är en amerikansk skådespelare, filmproducent och manusförfattare. Han är mest känd för att spela rollen som Luke Maybank i Netflix-serien Outer Banks, Campbell i USA Network-serien Burn Notice och Nick Newport Jr. i NBC-serien Parks and Recreation. Han har också medverkat i filmer som Spider-Man: No Way Home, Spider-Man: Homecoming, Instant Family och Five Feet Apart.

Filmografi (i urval)

Filmer

TV-serier

2008 – The Office (TV-serie)

2017 – MacGyver (TV-serie)

2020–nutid – Outer Banks (TV-serie)
2020–nutid – Sweet Magnolias (TV-serie)

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska filmproducenter
Amerikanska manusförfattare
Födda 1972
Män
Levande personer
Personer från Wiesbaden
Hockeyettan 2023/2024

Hockeyettan 2023/2024 var Sveriges tredje högsta ishockeyliga under säsongen och bestod av 40 lag i fyra olika serier benämnda efter väderstrecken: Hockeyettan Norra, Östra, Västra och Södra. Serierna bestod av 10 lag vardera som mötte varandra i sammanlagt 18 omgångar. De främsta lagen från varje grundserie gick vidare till Allettan som spelades i två serier: Norra och Södra. Övriga lag från grundserierna spelade vidare i Vårettan som också delades in i Norra och Södra. Vinnarna av Vårettan gick tillsammans med de flesta lagen från Allettan vidare till Slutspel. Sex segrare från slutspelet gick vidare till Kvalserien där segraren fick en plats i Hockeyallsvenskan till den följande säsongen.

Inför säsongen meddelades att Bonnier News, Gota Media och NTM förvärvat rättigheterna till Hockeyettan och kvalet till Hockeyallsvenskan. Det betydde att många lokala tidningar på orter med lag i Hockettan fick möjlighet att tillsammans med Expressen sända ligans matcher.

Serieindelning
För att minska resekostnaderna föreslogs i april en serieindelning i fem serier. En ny serie kallad Mellan som omfattaade lag i södra Norrland och norra Svealand föreslogs. De skulle blivit åtta lag i varje serie , varav fyra vidare till Allettan. Under maj månad fastställde dock Svenska Ishockeyförbundet seriebestämmelserna med fyra serier. Det tidigare förslaget hade inte fått en majoritet av klubbarna med sig och stred dessutom mot tidigare beslut i Förbundsstyrelsen. Mot detta protesterade framför allt Strömsbro som hamnade i den norra serien vilket innebar kraftigt ökade resekostnader.

Deltagande lag
Efter avslutad säsong, där Nybro Vikings IF flyttades upp samt Vännäs HC och Kiruna AIF ner, gick HC Vita Hästen i konkurs vilket innebar att Västerviks IK inte flyttades ner till Hockeyettan utan blev kvar i Hockeyallsvenskan. Därmed fick Falu IF plats i Hockeyettan som bäst rankad av tvåorna i kvalserierna.

I juni kom först besked att Kristianstads IK tvångsnedflyttas och Kalmar HC flyttas upp till Hockeyallsvenskan och sedan kom besked att Köping HC och Tegs SK flyttas ner från Hockeyettan. I deras ställe erbjöds Mjölby HC och Vännäs HC platser i Hockeyettan.

Sedan förra säsongen hade Strömsbro flyttats från Östra till Norra serien och Eskilstuna Linden från västra till Östra serien. Efter ett samgående med hockeytvåanlaget Brödernas Hockey bytte Väsby IK HK namn till Brödernas/Väsby IK HK.

Hockeyettan Norra

Serien spelas mellan den 29 september och 10 december.

Poängtabell

Resultattabell

Hockeyettan Västra
Spelas mellan den 30 september och 10 december 2023.

Poängtabell

Resultattabell

Hockeyettan Östra

Den östra serien spelas mellan 29 september och 10 december.

Poängtabell

Resultattabell

Hockeyettan Södra

Södra serien spelas mellan 29 september och 10 december.

Poängtabell

Resultattabell

Referenser

Externa länkar
 Hockeyettan

Ishockeysäsongen 2023/2024
Sport i Sverige 2023
Sport i Sverige 2024
2023/2024
Symfoni nr 5 (Henze)

Symfoni nr 5 av Hans Werner Henze komponerades 1962. Den hade premiär den 16 maj 1963 på Lincoln Center i New York framförd av New York Philharmonic under ledning av Leonard Bernstein.

Historia
Verket är skrivet för stor orkester i tre satser, varav den första citerar direkt ur arian My own, my own ur Henzes opera Elegi för unga älskande. Detta melodiska fragment återkommer i den lyriska adagiosatsen, som tar formen av en serie långsamma kadenser för altflöjt, viola och engelskt horn. Finalen är 32 miniatyrvariationer på kadensmaterialet i den långsamma satsen.

Henze komponerade symfonin för New York Philharmonic, som uruppförde verket den 18 maj 1963 under Leonard Bernstein. Även om det antogs att New York firades i musiken, skrev Henze senare:

Jag har att göra med ... dramatiska skildringar av sensuella konflikter och glädjeämnen som föranleds av den sinnliga lyckan i 20-talets Rom, dess folk, dess landsbygd och omgivningar, och till och med av dess något hårdare dialekt jämfört med Neapel där jag tidigare bodde.

1965 spelades symfonin in av Berlinfilharmonikerna under tonsättaren. En sändning av världspremiären, med Bernstein som dirigent, släpptes av New York Philharmonic som en del av en Bernstein Live-uppsättning.

Struktur och stil
Symfonin är komponerad för piccolaflöjt, 3 flöjter, 2 oboeer,  2 engelskt horn, 4 valthorn, 4 trumpeter, 4tromboner, slagverk, 2 harpor, 2 pianon och stråkar.

Symfonin består av tre satser : 
 Movimentato
 Adagio
 Moto perpetuo

Speltiden är omkring 20 minuter.

Referenser

Symfonier av Hans Werner Henze
Symfonier
Musikåret 1962