kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Woodlawn Vase

Woodlawn Vase är trofé inom nordamerikansk galoppsport som delas ut till segrande ekipage av Preakness Stakes på Pimlico Race Course i Baltimore, Maryland.

Historia 
Efter att Preakness Stakes rids den tredje lördagen i maj varje år, tilldelas segrande ekipaget Woodlawn Vase. Trofén delades ut första gången 1861 till det stakesvinnande stoet Mollie Jackson i Louisville, Kentucky. 1917 blev Woodlawn Vase den officiella trofén för segraren av Preakness Stakes, det andra Triple Crown-löpet inom nordamerikansk galoppsport. Den första segraren av Preakness Stakes som fick trofén var Kalitan.

Under många år gavs trofén till segrande hästs ägare som en vandringspokal. 1953 segrade Native Dancer i Preakness Stakes och hustrun till hästens ägare Alfred Gwynne Vanderbilt Jr. (Jeanne Murray Vanderbilt) avböjde att ta emot trofén på grund av dess sentimentala värde för sporten. Efter 1953 fick segrande hästs ägare inte längre behålla trofén under året.

Pokalen förvaras på Baltimore Museum of Art i Maryland och förs till Preakness Stakes varje år, då den eskorteras av soldater i Maryland Army National Guard och Air National Guard Airmen. De uniformerade soldaterna bär vita handskar för korrekt vård under transporten till presentationsceremonin.

År 1983 bedömde Tiffany & Co. i New York (som skapat trofén) att den klassas som ovärderlig, men en summa på 1 miljon dollar fastställdes för försäkringsändamål. Det uppskattade värdet rapporteras nu överstiga 4 miljoner dollar i återanskaffningsvärde.

Referenser 

Utmärkelser inom nordamerikansk galoppsport
Nordamerikanska hästsportstroféer
Stephen Hicks

Stephen Ronald Craig Hicks, född 19 augusti 1960 i Toronto, är en kanadensisk filosof. Han är verksam vid Rockford University i Rockford i Illinois.

Biografi
Hicks avlade 1992 doktorsexamen vid Indiana University Bloomington med en avhandling om fundamentism, Foundationalism and the Genesis of Justification.

Han har bland annat skrivit Explaining Postmodernism: Skepticism and Socialism from Rousseau to Foucault och Nietzsche and the Nazis; den sistnämnda boken är en undersökning av nazismens ideologiska och filosofiska rötter.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Kanadensiska filosofer under 2000-talet
Födda 1960
Levande personer
Män
Personer från Toronto
Nietzscheforskare
Amerikanska antikommunister
Damernas distanslopp i skidskytte vid olympiska vinterspelen 2022

Damernas distanslopp i skidskytte vid olympiska vinterspelen 2022 hölls på hölls på National Biathlon Centre i Zhangjiakou i Kina den 7 februari 2022. Guldet vanns av Denise Herrmann från Tyskland. Anaïs Chevalier-Bouchet från Frankrike tog silvret och Marte Olsbu Røiseland från Norge tog bronset. Det var Herrmann och Chevalier-Bouchets första individuella OS-medaljer.

Resultat
Tävlingen startade .

Källor

Skidskytte vid olympiska vinterspelen 2022
Roger Höglund

Roger Höglund, född 1964, är en åländsk politiker (Åländsk Center). Han är Ålands nuvarande finansminister och har innehaft posten sedan 2021. Han var tidigare medlem av Ålands lagting mellan 2019 och 2021 och var 2007-2019 ordförande i Finströms kommunstyrelse.

Referenser 

Åländska politiker
Födda 1964
Levande personer
Män
Finländska politiker under 2000-talet
Astrid Nyberg

Astrid Birgitta Nyberg, född 5 januari 1877, död 9 september 1928, var en svensk chefredaktör och kvinnosakskvinna.

Astrid Nyberg var Sveriges första kvinnliga chefredaktör. Hennes tidning hette N.H.T. Vestkusten och var en sammanslagning av Norra Hallands Tidning och tidningen Vestkusten från Kungsbacka. Som chefredaktör med redaktion i Varberg drev Astrid Nyberg en betydande opinionsbildning för kvinnlig rösträtt.

Biografi 
Astrid Nyberg föddes 1877 som det tredje barnet till journalisten Johan Peter Nygren och hustrun Johanna, född Ullgren. Fadern köpte tidningen N.H.T. Vestkusten 1878. Han kom då närmast från Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning, där han arbetat tillsammans med den tidens stora namn som S.A. Hedlund och Viktor Rydberg i en liberal kulturmiljö.

Astrid Nyberg tog studenten som privatist. Hon arbetade som sjuksköterska innan hon övertog chefskapet över tidningen 1903, då fadern ville gå i pension. I början redigerade hon ensam sin tidning. Hon refererade alla större och mindre sammankomster och cyklade därför runt på landsbygden för att få information, vilket skildrades i serien ”På stålmärr genom våra bygder”. Tidningen växte så småningom betydligt under hennes ledning, och hon fick många medarbetare – en grupp manliga journalister samt kvinnlig kontorspersonal. Hon drev också framgångsrikt ett boktryckeri.

Astrid Nyberg var en engagerad anhängare av press- och tryckfrihet. I grunden var hon snarast konservativ men med radikala inslag, en ideellt inriktad känslomänniska. Hon var medlem i Varbergs lokalavdelning för nykterhetsorganisationen Vita Bandet och under en kort period dess ordförande, samt även medlem i Varbergs Föreningen för kvinnans politiska rösträtt. I sin tidning stred hon för kvinnors politiska rösträtt och informerade på sina tidningssidor om föreningens olika sammankomster. Hon tyckte om tidens kulturradikaler som till exempel August Strindberg och Ellen Key. Astrid Nyberg hävdade i rösträttsfrågan att samma villkor skulle gälla för gift och ogift kvinna. Rösträttskämpen Frigga Carlberg berättade från ett besök i Varberg 1909 att Astrid Nyberg hållit ett uppviglande tal för rösträtten i hamnen och därefter blivit uppkallad till borgmästaren för att förklara sig. ”Hon ser ut och talar som den vildaste suffragett, älskar Kata Dalström och Victor Larssons minne med glödande kärlek och är huvudredaktör för en högertidning,” skrev Frigga Carlberg.

Astrid Nyberg avled 1928 och hennes tidning överläts då till personalen.

Referenser 

Svenska chefredaktörer
Svenska rösträttskvinnor
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Göteborg
Födda 1877
Avlidna 1928
Kvinnor
Olga Segerberg

Olga Constantia Segerberg, född 11 november 1868 i Stenstorp, död 12 december 1951 i Arvika, var en svensk fotograf och rösträttskvinna. Hon var bland annat ordförande i lokalavdelningen för Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt i Arvika, och upplät sina lokaler för rösträttsrörelsens möten. Hennes och Brita Cronas engagemang i Arvika för kvinnlig rösträtt uppmärksammades på Såguddens museum 2020.

Biografi 
Olga Segerberg föddes 1868 i Stenstorp som det yngsta barnet i en syskonskara om fem. Hennes föräldrar var hemmansägare. Båda bröderna emigrerade till Amerika, men de två systrarna stannade i Sverige. Hennes storasyster Malvina gifte sig 1884 med fotografen Olof Andersson från Arvika.

1890 flyttade även Olga Segerberg och föräldrarna till Arvika. Två år senare, 1892, flyttade hon till Karlskrona där hon startade en egen fotografateljé. 1895 återvände hon till Arvika där hon fortsatte arbeta med fotografering och när hennes svåger Olof Andersson gick bort 1901 tog Olga Segerberg över hans ateljé. Hon drev även filialer i Charlottenberg, Åmotfors, Trossnäs och Färgelanda. 1935 övertog hon en andra ateljé i Arvika som tidigare drivits av fotograf A. Rydberg.

Olga Segerberg var aktiv i Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) och satt som ordförande i Arvika lokalförening. I Färgelanda upplät hon sin fotoateljé för möten med den lokala rösträttsföreningen där. De höll möten varannan måndag och gjorde där handarbeten som såldes till förmån för verksamheten.

Olga Segerberg gifte sig inte, men adopterade en flicka från Stockholm, Margareta född 1909. I Arvika bodde Olga Segerberg tillsammans med Brita Crona som var från Karlskrona. Brita Crona arbetade dels som fotografbiträde, men var sjuksköterska och barnavårdsinspektör och satt 1918–1922 i stadsfullmäktige. Hon var också engagerad i rösträttsfrågan och skrev i LKPR:s tidning Rösträtt för Kvinnor under signaturen ”Cronan”. Brita Crona belönades med Kungliga Patriotiska sällskapets medalj 1939.

Systern Malvina och hennes man Olof Andersson ägde två bostadshus på Fabriksgatan i Arvika; den Segerbergska gården. Efter att Malvina och Olof gått bort ägdes dessa båda hus tillsammans av Folke Segerberg, som var Malvinas son, och Olga Segerberg. Folke med familj bodde på andra våningen i gårdshuset, och Brita Crona och Olga Segerberg bodde på den första. Folkes son Hans-Olof Segerberg beskrev Olga Segerberg som en ”mycket resolut kvinna”.

Olga Segerbergs och Brita Cronas engagemang i rösträttsfrågan och deras arbete som fotografer har uppmärksammats av den Arvika-baserade konstgruppen OTALT. Bland annat på utställningen Kvinnor bakom kameran på Såguddens museum sommaren 2020.

Olga Segerberg och Brita Crona avled samma år, 1951, och de ligger begravda på Arvika kyrkogård.

Referenser 

Svenska fotografer under 1900-talet
Svenska fotografer under 1800-talet
Svenska rösträttskvinnor
Personer från Stenstorps socken
Födda 1868
Avlidna 1951
Kvinnor
Keila-Joa herrgård

Keila-Joa herrgård är en estnisk lantegendom i Lääne-Harju kommun i landskapet Harjumaa. Den nuvarande huvudbyggnaden ritades i nygotik av  Andrej Stakenschneider och byggdes 1831–1833 som fritidsbostad för den ryske militären och ämbetsmannen Alexander von Benckendorff (1781–1844). Den uppfördes på Keilaälvens högra strand intill det sex meter höga och 65 meter breda Keilafallet.

Keila-Joa har sina sina rötter som mark, där Tyska orden byggde en kvarn. En herrgård byggdes troligen i början av 1600-talet och tillhörde först en gren av släkten Wrangel af Fall. Den köptes 1764 av riksrådet Berend Heinrich von Tiesenhausen (1703-1789), som ägde flera herrgårdar i Estland.

Alexander von Benckendorff köpte herrgården 1827. År 1837 köpte han också godset Merremois på älvens vänstra strand av Karl Uexküll och anlade där Keila-Joas herrgårdspark. Flera broar byggdes över floden, varav en, som såg ut som en violinstråke, ritades av kompositören och ingenjören Aleksej Lvov. 

Alexander von Benckendorff efterträddes 1869 som ägare av dottern Maria (1820–1881). Keila-Joa blev fideikommiss efter hennes död 1881 inom familjen Volkonsky till 1919, då gården omfattades av den estniska jordreformen. Ägare till herrgården var då prinsen Greger Petrovitj Volkonsky (1870–1940). 

Herrgården användes 1927–1940 av det estniska utrikesdepartementet. Under den ryska ockupationen efter andra världskriget var den i bruk av Röda armén. Den renoverades 2010–2016 och används sedan dess som hotell.

Bildgalleri

Källor
Keila-Joa Manor and Schloss Fall Museum på www.visitestonia.com
Denna artikel är delvis baserad på artiklarna uФалль (мыза) och Keila-Joa mois på ryskspråkiga respektive estniskspråkiga Wikipedia.

Noter

Herrgårdar i Estland
Byggnader och anläggningar i Harjumaa
Byggnadsminnen i Estland
Arkitekturåret 1833
Elden Ring

Elden Ring är ett actionrollspel utvecklat av FromSoftware och publicerat av Bandai Namco Entertainment. Spelet, regisserat av Hidetaka Miyazaki, gjordes i samarbete med fantasyförfattaren George RR Martin, som tillhandahållit material för spelets miljö. Elden Ring släpptes för Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One och Xbox Series X/S den 25 februari 2022.

Bakgrund 
Elden Ring utspelar sig i riket Lands Between, någon gång efter det att titelns ring förstördes och dess skärvor, de mäktiga runorna, skingrades. En gång prydd av Ringen och Erdtree som symboliserar dess närvaro, styrs riket nu av halvgudsavkommorna till drottning Marika den eviga, som var och en har en skärva av ringen och som korrumperar och besvärar dem med makt. Som en Tarnished – landsflyktingar från Lands Between som förlorade ringens nåd – kallad tillbaka efter splittringen, måste spelare korsa riket för att till slut hitta alla de stora runorna, återställa Elden-ringen och bli Elden-herren.

Spel 
Elden Ring är ett actionrollspel som spelas i ett tredjepersonsperspektiv och innehåller element som liknar de som finns i dess föregångare, Souls-serien samt Bloodborne och Sekiro: Shadows Die Twice, med spelstil som fokuserar på strid och utforskning. Regissören Hidetaka Miyazaki förklarade att spelare börjar med en linjär öppning men så småningom kommer att gå vidare för att fritt utforska Lands Between, inklusive dess sex huvudområden, såväl som slott, fästningar och katakomber utspridda över den stora öppna världskartan. Dessa huvudområden är sammankopplade genom en central hubb som spelare kan komma åt senare i spelets framgång – liknande Firelink Shrine från Dark Souls – och kommer att kunna utforskas med hjälp av karaktärens riddjur som det huvudsakliga transportsättet, även om ett system för snabbresor kommer att vara ett tillgängligt alternativ. Under hela spelet kommer spelare att möta icke-spelare karaktärer (NPC:er) och fiender likaså, inklusive halvgudar som styr varje huvudområde och kommer att fungera som spelets huvudbossar.

Referenser 

Datorspel 2022
Xbox Series-spel
Xbox One-spel
Windows-spel
Datorspel utvecklade i Japan
Playstation 5-spel
Playstation 4-spel
Öppen värld
Action-datorrollspel
Prix Guy Le Gonidec

Prix Guy Le Gonidec är ett travlopp för 4-åriga varmblodiga ston som körs på Vincennesbanan utanför Paris i Frankrike varje år. Det går av stapeln samma dag som Prix Jules Thibault. Det är ett Grupp 2-lopp, det vill säga ett lopp av näst högsta internationella klass. Loppet körs över distansen 2700 meter. Förstapris är 54 000 euro, vilket gör loppet till ett av de större fyraåringsloppen i Frankrike.

Vinnare

Referenser

Noter

Guy Le Gonidec
Superliga (damvolleyboll, Kroatien)

Superliga är den högsta serien för volleyboll i Kroatien och avgör vilka som blir kroatiska mästare.

Resultat per säsong

Resultat per klubb

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Naemi Uddenberg

Elsa Naemi Johanna Uddenberg, född 1867 i Stockholm, död 1958 i Malmö, var en svensk kvinnosakskvinna och folkskollärare.

Uddenberg tog folkskollärarexamen i Stockholm 1889. Samma år kom hon till Malmö, där hon började undervisa på folkskolor. Hon fortsatte att arbeta på folkskolor i Malmö till sin pensionering. 1906 tog Uddenberg tillsammans med Stina Hellgren och Lina Green initiativ till det som kom att bli Sveriges Folkskollärarinneförbund. Under 1920-talet var Uddenberg en period förbundets vice ordförande. Folkskollärarinneförbundet var en viktig del av den tidiga kvinnorättsrörelsen, och slogs 1963 samman med Sveriges Folkskollärarförbund till Lärarförbundet. 

Uddenberg var under flera år drivande i Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtts avdelning i Malmö, tidvis som dess ordförande.

Referenser 

Svenska lärare under 1800-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska rösträttskvinnor
Födda 1867
Avlidna 1958
Kvinnor
Personer från Stockholm
Saint-Malobukten

Saint-Malobukten eller Normandiska viken är en bukt på franska sidan av Engelska kanalen. På franska benämns den Golfe de Saint-Malo eller Golfe Normanno-Breton. Bukten har kust i Bretagne och Normandie. Staden Saint-Malo ligger vid bukten. I norra delen av bukten återfinns Kanalöarna.

Källor 

Engelska kanalen
Rik Fox

Richard Suligowski, känd som Rik Fox, född 28 december 1955 i Amityville, är en amerikansk metalbasist. Han är känd som en av originalmedlemmarna i W.A.S.P. 1983–1984 var han medlem i Steeler.

Referenser
 

Män
Amerikanska metalbasister
Musiker från delstaten New York
Levande personer
Födda 1955
Amerikanska musiker under 1900-talet
Personer från Suffolk County, New York
Fjerritslev–Frederikshavn Jernbane

Fjerritslev–Frederikshavn Jernbane (FFJ) var ett danskt privat järnvägsbolag, som drev Nørresundby-Fjerritslev Banen och Nørresundby-Sæby-Frederikshavn Banen (Sæbybanen) samt dess bibana Asaabanen mellan Ørsø och Asaa.

Järnvägslinjerna från Nørresundby till Fjerritslev och Sæby-Frederikshavn fanns med i Jernbaneloven från 1894 som två ärenden, men i koncessionen från juni 1896 lämnades tillstånd till ett enda bolag, FFJ. De två bansträckningarna drevs dock var för sig och inga genomgående tåg kördes mellan Fjerritslev och Frederikshavn. 

Jernbaneloven föreskrev att järnvägarna skulle ha tillåtelse att utnyttja DSB:s spår mellan Nørresundby och Aalborg, men att Aalborg Station inte kunde nyttjas innan den upprustats till att bli slutstation för de två nya järnvägarna. Fjerritslevbanen utgick till att börja med från Nørresundby Station och Sæbybanen utgick från en tillfällig station på Nørresundby Havnebane, som anlades 1874.

Nørresundby Havnestation, eller Nørresundby H skulle ha varit FFJ:s centrala station, men i stället etablerades ett samarbete med de två privatjärnvägarna söder om fjorden Aalborg-Hadsund Jernbane och Aars-Nibe-Svenstrup Jernbane. De tre bolagen uppförde 1901 en gemensam verkstad och ett gemensamt lokstall samt 1902 stationen Aalborg G. Samma år invigdes en gemensamma Aalborg Station, varefter flera privatbanor fick slutstation i Aalborg. År 1902 bildade de tre företagen också det gemensamma driftsbolaget Nordjyllands Forenede Privatbaner, som 1915 namnändrades till Aalborg Privatbaner efter det att också Hjørring Privatbaner anslutit sig.

År 1910 etablerades Sæby Havnebane och 1914 sidobanan Ørsø–Asaa. 

Efter nedläggningen av Fjerritslev-Frederikshavn Jernbane användes en del av banområdet mellan Sæby och Frederikshavn till en ny bilväg. Öster om Nørresundby anlades den nya motorvägen vid mynningen av Limfjordstunneln delvis på banområdet.

Bildgalleri

Källor 
 Nordjyllands jernbaner: Fjerritslevbanen 
 
 Nordjyllands jernbaner: Sæbybanen
 Nordjyllands Jernbaner: Havnebanen i Nørresundby

Externa länkar

Region Nordjylland
Järnvägslinjer i Danmark
Super League (olika betydelser)

Super League kan avse
Super League - högsta serien inom rugby league i Storbritannien
The Super League – under 2021 planerad, men ej genomförd, fotbollsliga på Europanivå
Axpo Super League - högsta serien inom herrfotboll i Schweiz
Super League (damvolleyboll, England) - högsta serien inom damfotboll i England
Super League (herrvolleyboll, England) - högsta serien inom herrfotboll i England

Se även
Superliga
Reinhold Palmqvist

Gunnar Reinhold Palmqvist, född 19 april 1885 i Stockholm, död 10 februari 1940 på Lidingö, var en svensk försäkringsman.

Reinhold Palmqvist var son till ingenjören Nils Niklasson Palmqvist. Efter mogenhetsexamen i Stockholm 1905 studerade han vid Stockholms högskola och blev filosofie kandidat 1908, filosofie licentiat 1910 och filosofie doktor i matematik 1915. Han var även amanuens i matematik vid högskolan 1909–1911. Palmqvist blev 1912 aktuarie i Lifförsäkringsaktiebolaget Kronan men övergick 1913 som amanuens till Riksförsäkringsanstalten och därifrån samma år till Försäkringsinspektionen, där han 1914 blev extra aktuarie och 1915–1917 var förste aktuarie. 1917 inträdde han som biträdande aktuarie i Lifförsäkringsaktiebolaget Thule, vars aktuarie han var från 1918 till sin död. Vid sidan av denna tjänst var Palmqvist huvudredaktör för Skandinavisk aktuarietidskrift och 1921–1934 sekreterare samt från 1935 vice ordförande i Svenska Aktuarieföreningen. Han gjorde sig särskilt känd som framstående försäkringstekniker, och anlitades som sådan som sakkunnig i lärarelönenämnden 1915–1918 samt som ledamot bland annat av lönekommittén för kvinnliga befattningshavare och av kommunikationsverkens lönekommitté. Palmqvist var generalsekreterare vid nionde internationella aktuariekongressen i Stockholm 1930 och blev styrelseledamot i Internationella aktuariekongressernas permanenta kommitté 1932. Han publicerade försäkringsmatematiska avhandlingar och artiklar bland annat i facktidskrifter och i Liv-Thules 50- och 60-årsskrifter.

Källor

Noter

Svenska tjänstemän
Svenska aktuarier
Personer från Stockholm
Födda 1885
Avlidna 1940
Män
Personer i Sverige under 1900-talet
Herrarnas turnering i ishockey vid olympiska vinterspelen 2022

Herrarnas turnering i ishockey vid olympiska vinterspelen 2022 spelades i hallarna Pekings Nationella inomhusstadion och LeSports Center i Peking i Kina mellan den 9 och 20 februari 2022. 12 nationer hade kvalificerat sig till turneringen, varav åtta nationer genom sin ranking på IIHF:s världsrankinglista, en (Kina) som värdland samt tre lag som tog sig vidare från kvalturneringen.

Deltagande länder 
Kvalificerade lag:

Siffrorna efter landsnamnet anger rankingen för laget på IIHF:s världsrankinglista 2021. Kina är direktkvalificerat som värdland.

Arenor

Spelartrupper 

Varje lag fick bestå av max 25 spelare.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Ranking

Slutspel

Slutspelsträd

Playoff

Kvartsfinaler

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Källor

Ishockey vid olympiska vinterspelen 2022
Europas bortrövande (Tizian)

Europas bortrövande är en oljemålning av den italienske renässanskonstnären Tizian från 1559–1562. Den inköptes 1894 av Isabella Stewart Gardner och är idag utställd på Isabella Stewart Gardner Museum i Boston. Det är en sen målning i Tizians oeuvre med en friare penselföring och mer uppluckrade färger som förebådade barocken. Den flamländske barockmästaren Peter Paul Rubens beundrade tavlan och målade en kopia 1628–1629 som idag ingår i Pradomuseets samlingar i Madrid.

Bakgrund 
Tavlan var den sista i en serie mytologiska målningar som Tizian utförde mellan 1549 och 1562 på uppdrag av Filip II av Spanien. De sex målningarna var alla baserade på den romerske poetens Ovidius Metamorfoser och förutom Europas bortrövande ingick Danaë, Venus och Adonis, Perseus och Andromeda, Diana och Aktaion och Diana och Kallisto. Konstnären uppfattade dem själv som bilddikter ("poesie") vilket möjligen ska ses i samband med den samtida debatten om vilken konstform som rankades högst, och därmed förstås som ett argument att måleriet var överlägset poesin. De tillkom när Tizian var en högt respekterad konstnär och han hade förmodligen stor frihet i valet av motiv.

Motiv 
Målningen skildrar den grekiska myten om den feniciska prinsessan Europa, dotter till kung Agenor. Guden Zeus (motsvaras av Jupiter i romersk mytologi) förälskade sig i henne och intog skepnaden av en vacker vit tjur. När Europa fick syn på tjuren som fridfullt betade på en äng kunde hon inte motstå frestelsen att gå fram och sätta en blomsterkrans på dess huvud. Zeus lockade henne att sätta sig på hans rygg; efter en stund rusade tjuren ut i havet med den skräckslagna Europa på ryggen, krampaktigt hållande hans horn. Zeus förde henne till Kreta där hon så småningom födde honom Minos (känd som grundare av den minoiska kulturen), Rhadamantys och Sarpedon.

Rubens målning 
Peter Paul Rubens beundrade Tizian och målade 1628–1629 en kopia av Europas bortrövande som idag ingår i Pradomuseets samlingar. Från 1623 utförde Rubens diplomatiska uppdrag åt Isabella Clara Eugenia av Spanien, medregent och gift med Albrekt VII av Österrike, ståthållare för Spanska Nederländerna. Diplomatin förde honom flera gånger till Spanien, bland under en åtta månadersperiod 1628–1629 då han kopierade flera av Tizians verk. Vid ett tidigare tillfälle hade han till exempel kopierat Tizians Backanal på Andros som är idag utställd på Nationalmuseum. Europas bortrövande var kvar i konstnärens ägo fram till hans död 1640 då den inköptes av Filip IV av Spanien.

Källor 
Isabella Stewart Gardner Museums webbplats
Web Gallery of Art
Google Arts & Culture
Pradomuseets webbplats

Målningar av Tizian
Målningar från 1500-talet
Målningar på Isabella Stewart Gardner Museum
Målningar med motiv från grekisk-romersk mytologi
Jupiter och Zeus i konsten