kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vietnam i olympiska sommarspelen 1972

Vietnam deltog med två deltagare vid de olympiska sommarspelen 1972 i München. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

Nationer i olympiska sommarspelen 1972
Avahi mooreorum

Avahi mooreorum är en primat i släktet ullmakier som beskrevs 2008 som art. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar Gordon E. Moore och hans fru Betty. Djurets upptäckt skedde med hjälp av deras stiftelse.

Individerna blir 28,4 till 33,0 cm långa (huvud och bål), har en 29,4 till 37,2 cm lång svans och väger ungefär 920 g. Denna primat har på ovansidan brun till ljusbrun päls som blir ljusare fram till den krämfärgade svansroten. Andra delar av svansen är rödbrun. Liksom hos andra ullmakier förekommer en vitaktig fläck på lårens baksida. Pälsen i ansiktet är mera gråaktig och bildar en otydlig ansiktsmask. De små öronen är nästan helt gömda i pälsen.

Avahi mooreorum lever endemisk i Masoala nationalpark på en halvö på nordöstra Madagaskar. Det kända utbredningsområdet är mindre än 2600 km². Landskapet bildas av ursprunglig regnskog.

Arten är nattaktiv och klättrar främst i träd. Annars är inget känt om levnadssättet.

Denna ullmaki jagas av regionens befolkning och den hotas av skogsavverkningar när ny jordbruksmark etableras. IUCN listar arten som starkt hotad (EN).

Referenser 

Ullmakier
mooreorum
Däggdjur i etiopiska regionen
Transjö Hytta

Transjö Hytta är en studioglashytta i Transjö, söder om Kosta i Lessebo kommun.

I Transjö fanns 1870–1950 ett planglasbruk. År 1979 startade Ann Wolff och Wilke Adolfsson Transjö Stenhytta i ett tidigare sädesmagasin i Transjö. Den var verksam till 1983. 

Transjö Hytta grundades 1982 av glasblåsmästarna och -konstnärerna Sven-Åke Carlsson (född 1956) och Jan-Erik Ritzman tillsammans med Ann Wolff och Dirk Bimberg i en byggnad vid Lyckebyån, som på planglasbrukets tid använts som sliperibyggnad.

Källor
Om oss på Transjö Hyttas webbplats

Noter

Externa länkar
Transjö Hyttas webbplats

Svenska glasbruk
Företag i Lessebo kommun
Slaget vid Kunaxa

Slaget vid Kunaxa, som är en ort i det forna Babylonien norr om Babylon vid floden Eufrat, utkämpades 401 f.Kr. i vilket den persiske kungen Artaxerxes II besegrade sin yngre bror Kyros som stupade i striden. Kyros grekiska legohär anträdde efter slaget det bekanta återtåget som skildras i Xenofons verk Anabasis.

Källor   

Kunaxa
401 f.Kr.
9000 Hal

9000 Hal eller 1981 JO är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 3 maj 1981 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den har fått sitt namn efter skeppsdatorn HAL 9000 i Arthur C. Clarkes Rymdodyssé böcker.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter fiktiva figurer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1981
Icewind Dale

Icewind Dale är ett datorrollspel som utvecklades av Black Isle Studios och utgavs av Interplay Entertainment till Windows år 2000 och av MacPlay till OS X år 2002. Det är baserat på den andra utgåvan av Dungeons & Dragons och utspelar sig i kampanjvärlden Forgotten Realms. Spelaren börjar med att skapa en grupp äventyrare som tar anställning som vakter åt en karavan efter att mystiska saker har börjat hända i området. Under spelets gång upptäcker spelaren att de tio byarna i Icewind Dale hotas av en pågående fejd mellan demoner.

Icewind Dale fick ett gott mottagande och dess musik och spelmekanik hyllades. Två expansioner, Icewind Dale: Heart of Winter och Icewind Dale: Heart of Winter - Trials of the Luremaster, släpptes år 2000 och en uppföljare, Icewind Dale II, släpptes år 2002.

En remake av spelet med titeln Icewind Dale: Enhanced Edition släpptes av Overhaul Games för flera olika plattformar år 2014.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats (arkiverad)
 

Datorspel 2000
Datorrollspel
Datorspel baserade på Dungeons & Dragons
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Windows-spel
Köhlbrandbrücke

Köhlbrandbrücke är en bro i Hamburg som förbinder ön Wilhelmsburg med motorvägen Bundesautobahn 7. Bron går över Köhlbrand och invigdes 1974.

Referenser

Byggnader och anläggningar i Hamburg
Broar i Tyskland
Snedkabelbroar
Adolph Meyer

Den här sidan handlar om ritmästaren Adolph Meyer. För den svensk-tyske affärsmannen, se Friedrich Adolph Meyer.

Moritz Adolph Meyer, född 26 december 1780 i Köpenhamn, död 7 september 1861 i Göteborg, var en dansk-svensk ritmästare, litograf, målare och tecknare.

Han var son till handlanden Abraham Meyer och hans hustru Gitel och från 1814 gift med Fredrique Bähr samt far till Ludvig Meyer. Han studerade vid den Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn där han tilldelades en silvermedalj och flyttade efter studierna till Göteborg 1806. För att dryga ut inkomsterna gav han privatlektioner i teckning och då elevantalet ökade etablerade han ett eget ritinstitut 1818. Men redan 1812 anställdes han som ritlärare vid gymnasiet i Göteborg och han upprätthöll den tjänsten fram till 1851. Meyer som var en duktig litograf etablerade vid sidan av sitt arbete en stentrycksanstalt där han utförde tryck på beställning bland annat tryckte han aktiebreven till Carl Johans kyrkobygge i Majorna och aktiebreven till Göteborgs badhus vid Skeppsbron. Båda dessa aktiebrev var illustrerade av Meyer. Han överlät sin stentryckspress till sin son och dennes kompanjon 1852. Endast en obetydlig rest av hans arbeten utförda med pensel och ritstift finns bevarad medan det finns relativt gott om litograferade arbeten. Han utgav läroboken Ritkonsten .

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 117, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Noter

Svenska grafiker under 1800-talet
Danska konstnärer
Män
Födda 1780
Avlidna 1861
Konstnärer från Köpenhamn
Svenska målare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Nya Östis

Nya Östis (NÖ), är en ultralokal svenskspråkig dagstidning som ges ut i  Lovisa stad i Finland. Tidningen har enbart Lovisaregionen som sitt spridningsområde. Tidningens första nummer kom ut tisdagen den 28 april 2015 och efter det har den utkommit en gång i veckan, varje helgfri torsdag.

Upplagan uppgick år 2016 till drygt 2 000 exemplar per utgivningsdag. Tidningen trycks hos Kaakon Viestintä i Kouvola och den ägs av Understödsföreningen för Nya Östis.

Bakgrund till grundandet av Nya Östis  
Sedan Lovisatidningen Östra Nyland och Borgåtidningen Borgåbladet, strax efter årsskiftet 2014/2015, slogs samman och blev Östnyland saknade många finlandssvenskar i Lovisaregionen en papperstidning med små lokala nyheter. Tidningen Östra Nylands tidigare chefredaktör Kim Wahlroos var en av drivande krafterna bakom grundandet av den nya tidningen. Trots tidningskrisen har tidningen hittat sin nisch och är inte nedläggningshotad.

Nya Östis digitala utgåvor 
Tidningens webbtidning har ett mycket sparsamt utbud av nyhetsartiklar. Tillsvidare (2017) utkommer inte den tryckta tidningen som e-tidning. Papperstidningen prioriteras.

Chefredaktörer

Se även 	
 Lista över finländska dagstidningar

Källor 
Webbkällor
 Tidningen Nya Östis webbplats  Läst 12 januari 2017.
 Noter
 
  
Finländska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Finlandssvenska tidningar
Dagstidningar startade 2015
Media i Lovisa
Gustav Mägi

Gustav Mägi, född 2 februari 1914 i Narva, Estland, död 1994, var en estländsk-svensk målare, skulptör och tecknare.

Han var son till apotekaren Gustav Mägi och läraren Salme Viikman. Mägi studerade vid konsthögskolan Pallas i Tartu och debuterade som skulptör vid en utställning i Tallinn 1939. Efter att han flyttat till Sverige började han måla tavlor omkring 1950. Separat ställde han ut i Karlskrona ett flertal gånger och tillsammans med Maurice Moberg ställde han ut i Linköping 1955. Han medverkade i samlingsutställningar arrangerade av Estniska konstföreningen och med olika konstföreningar i Örebro, Eskilstuna, Södertälje och Uppsala. Bland hans offentliga arbeten märks en portalrelief för Svenska stålpressningsfabriken i Lister-Mellby. Hans konst består av stilleben, kubistiska bildformer och figurer.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 161, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Svenska målare under 1900-talet
Estländska konstnärer
Män
Födda 1914
Avlidna 1994
Personer från Narva
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Estländare i Sverige
Oksana Sjysjkova

Oksana Valerijivna Sjysjkova (), född 10 juni 1991 i Charkiv, Ukrainska SSR, är en ukrainsk längdåkare och skidskytt.

Meriter
Paralympiska vinterspelen 2014
 Brons, skidskytte 6 km synskadade
 Brons, skidskytte 10 km synskadade
 Brons, skidskytte 12,5 km synskadade
 Brons, längdskidåkning 1 km synskadade

Paralympiska vinterspelen 2018
 Guld, skidskytte 10 km synskadade
 Guld, skidskytte 4 x 2,5 km mixstafett
 Silver, skidskytte 6 km synskadade
 Silver, längdskidåkning 15 km synskadade
 Brons, längdskidåkning 1,5 km synskadade

Paralympiska vinterspelen 2022
 Guld, skidskytte 6 km synskadade
 Guld, skidskytte 12,5 km synskadade
 Silver, skidskytte 10 km synskadade

Källor
Oksana Sjysjkova på paralympic.org
Resultat – IPC

Noter

Ukrainska skidskyttar
Ukrainska längdåkare
Ukrainska paralympiska guldmedaljörer
Ukrainska paralympiska silvermedaljörer
Ukrainska paralympiska bronsmedaljörer
Paralympiska bronsmedaljörer 2014
Paralympiska guldmedaljörer 2018
Paralympiska silvermedaljörer 2018
Paralympiska bronsmedaljörer 2018
Paralympiska guldmedaljörer 2022
Paralympiska silvermedaljörer 2022
Ukrainska paralympiska deltagare 2010
Ukrainska paralympiska deltagare 2014
Ukrainska paralympiska deltagare 2018
Ukrainska paralympiska deltagare 2022
Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Nils Olsson (1913–2003)

Nils Hilmer Olsson, född 29 mars 1913 i Uddevalla, död 3 november 2003 i Smålandsstenar, Jönköpings län,var en svensk målare och tecknare. 

Olsson studerade bland annat vid Gerlesborgsskolan i Bohuslän 1956 och under studieresor till Norge. Separat ställde han ut i Bengtsfors, Åmål, Mellerud, Uddevalla och på Galerie S:t Nikolaus i Stockholm. Han medverkade i ett flertal samlingsutställningar bland annat i Frankrike, Island, Norge och Sovjet. Hans tecknade konst består av bohuslänska folktyper, bönder, fiskare och bybor i olja har han främst målat landskapsbilder. Olsson är representerad vid Moderna museet  i Stockholm.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 327-328, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 401, 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1913
Avlidna 2003
Personer från Uddevalla
Svenska tecknare under 1900-talet
Nils Olsson (1892–1973)

Nils Olsson, född 26 januari 1892 i Venestad, Träne socken, Kristianstads län, död 1973, var en svensk skulptör.

Biografi
Han var son till trävaruhandlaren Ola Nilsson och Bengta Håkansson. Olsson visade redan i uppväxtåren anlag för träsnideri och vid tjugo års ålder fick han anställning hos bildhuggaren Bredberg i Kristianstad. Vid sidan av sitt arbete studerade han modellering vid Kristianstads tekniska skola. Han anställdes 1913 vid bröderna Larssons stenhuggeri där han under ett par års tid fick en grundlig utbildning i stenhantering. Han studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1915-1920 där han tilldelades ett antal stipendier. Därefter studerade han vid Konsthögskolan 1922-1926 där han tilldelades en kunglig medalj för en skulptural utsmyckning av Stockholms konserthus. Han vistades som statens stipendiat i Rom 1927-1929. Han medverkade i Skandinaviska föreningens utställning i Rom 1929 och i utställningen Exponenterna på Liljevalchs konsthall och i ett flertal utställningar arrangerade av Sveriges allmänna konstförening. Bland hans offentliga arbeten märks utsmyckningar för Grand Hotell i Stockholm, Nobelstiftelsens hus, figurmotivet Kärleksbrevet på Kristinehamns posthus, en minnesvård över greve Raoul Hamilton, krucifix för Träne kyrka och Djurröds kyrka samt medaljer för Vasaloppet. Hans konst består av friskulpturer, reliefer och medaljer. Han är representerad vid Myntkabinettet i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 327, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 328, 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Födda 1892
Avlidna 1973
Personer från Träne socken
Olle Olsson (konstnär)

För konstnären med samma namn se Olle Olsson Hagalund.

Olof (Olle) Folke Olsson (Olle F Olsson) född 18 november 1919 i Vittangi i Norrbottens län, död 26 september 1977 i Stockholm, var en svensk konstnär.

Han var son till folkskolläraren Axel Olsson och Elin Isaksson. Han studerade vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1940–1942 och vid Valands målarskola 1946–1948 samt vid Konsthögskolan i Stockholm 1948–1953 och under ett flertal studieresor till bland annat Italien, Frankrike och Spanien. Han medverkade i utställningarna Unga göteborgare på Lorensbergs konstsalong, Tio Unga i Skara och Nationalmuseums Unga tecknare och i utställningar arrangerade av Östersunds konstklubb och Jämtlands läns konstförening. Han var representerad i Valands grafikportfölj 1948 med ett blad. Bland hans offentliga arbeten märks utsmyckningar på Ringbaren i Stockholm och Sveabåten M/S Birger Jarl. Tillsammans med Martin Holmberg utförde han en väggmosaik i Östersunds praktiska skola och tillsammans med Birgit Broms väggmålningar i Vaggeryds samrealskola.

Olle F Olsson har genom erhållit bland annat akademins akvarellstipendium, Stockholm stads kulturstipendium samt Tobaksbolagets Greklandsstipendium. 

Separata utställningar: 
 Jämtlands Läns Museum 1963 
 Galerie Prisma Stockholm 1964 
 Galerie Doktor Glas Stockholm 1966 
 Galerie Doktor Glas Stockholm 1967

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 328, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 401-402, 

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1919
Avlidna 1977
Personer från Jukkasjärvi socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska grafiker under 1900-talet
Oxford Mail

Oxford Mail är en brittisk dagstidning som grundades 1928 i Oxford.The Oxford Times är syster tidning.

Från 1961 till 1979 var ansvarig utgivare Mark Barrington-Ward. Då ägdes den av Westminster Press var en kvällstidning.

Juni 2016 hade tidningen en upplaga 10 777 exemplar.

Notabel anställda 
 Morley Safer

Referenser

Noter

Externa länkar 

Brittiska dagstidningar
Engelskspråkiga dagstidningar
Dagstidningar startade 1928
Vilmund de Meyere

Vilmund Aristide de Meyere, född 14 augusti 1931 i Stockholm, död 22 augusti 2008 i Högalids församling, var en svensk keramiker och konstnär.

Han var son till fotografen Jan de Meyere och Ruth Olsson samt bror till Monica de Meyere. Han utbildade sig under studieresor till bland annat Nederländerna och Tyskland. Han var under ett flertal år anställd som keramiker vid Arabia porslinsfabrik i Helsingfors. Han har medverkat i ett stort antal keramiska samlingsutställningar bland annat i Milano. Bland hans offentliga arbeten märks glasmålningar för Trons kapell och Mikaelikyrkans krematorium i Arvika. Hans bildkonst består av figurkompositioner i olja eller gouache.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 120, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Svenska keramiker
Män
Födda 1931
Avlidna 2008
Konstnärer från Stockholm
Svenska målare under 1900-talet
Bokförlaget Pocky

Bokförlaget Pocky återutgav främst samhällsinriktad litteratur, med tonvikt på reportageböcker och sakprosa, men även skönlitteratur från Guatemala, Brasilien och Mexiko. Bland återutgivningstitlarna märks till exempel stridsskriften ”Reklamen är livsfarlig” av Sven Lindqvist, den feministiska klassikern ”Egalias döttrar” av Gerd Brantenberg, "Nätokraterna" av Alexander Bard och Jan Söderqvist samt "Arbetarklassens återkomst" av Göran Greider. Förlaget gav även ut originallitteratur på samma tema, till exempel "Global rättvisa är möjlig" av Johan Norberg och America Vera-Zavala och ”Glömda” av Hanna-Sofia Öberg. Exempel på originalöversättningar är ”Varken hora eller kuvad” av Fadela Amara och ”Ett helvete på jorden” av den tibetanska munken Bagdro om sin tid som politisk fånge i kinesiskt fängelse.

Bland återutgivningar av översättningar av klassiska verk från engelska märks ”Sexualpolitiken” av Kate Millet, ”Längst därnere” av Gunter Wallraff”, ”Din nästas hustru” av Gay Talese och ”Rapporter” av Michael Herr.

Förlaget hade även en utgivningsserie av svenska universitetsuppsatser av högre kvalitet, under rubriken "aLuna". Bland dessa titlar fanns bland annat ”Lek på jobbet – hur lek kan främja, kreativitet, innovation och explorering” och ”Det är skillnad på folk och folk” om etnicitet och sexualitet i moderna reklambilder.

Pockys grafiska formgivning låg i framkant och introducerade bland annat enfärgade, liggande omslag på sina böcker. 

Totalt gav Pocky ut 35 titlar från är 2000 till 2019, när förlaget lades ned.

Källor

Externa länkar 

Dagens Nyheter: Småförlagen/Del 4 (2001)
Svensk bokhandel: Pocky tar fasta på fackböcker (2000)
Nöjesguiden: Pocky - Inget leksaksförlag (2000)
Pocky i Libris

Ej längre existerande svenska bokförlag
François Menrad

François Menrad, död omkring 1786 i Sverige, var en fransk ornamentbildhuggare verksam i Sverige från 1735.

Menrad kontrakterades 1734 i Paris för arbeten på Stockholms slott. Enligt slottsräkenskaperna arbetade han med de två riksvapen som monterades i slottskyrkan 1746 och med ornerade fönsterpaneler i förmaket mellan kungen och drottningens rum. I drottningens sängkammare slutförde han skulpteringen av dörröverstyckena samt tillsammans med Caillon de båda åttakantiga kabinetten där han på nischerna skar in osymmetriska musslor, luftiga blommor och sirliga band. Menrad arbetade huvudsakligen i ek och skar ut sina föremål efter modeller i lera som de franska ornamentisterna tillverkade efter utkast från Carl Hårleman.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 111, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna 1786
Svenska bildhuggare
Carl Alfred Melton

Carl Alfred Melton, född 3 december 1886 i Norra Åsums församling, Kristianstads län, död 22 augusti 1940 i Sösdala, Malmöhus län, var en svensk folkskollärare och skulptör.

Han var son till smedmästaren Nils Pettersson-Börtz och Elise Sofia Pamo och från 1917 gift med Gerda Johnsson. Melton studerade skulptur för Reinhold Boeltzig i Berlin 1924 och för Vitalis Gustafson i Köpenhamn. Han återvände 1930 till Tyskland för en kortare studieperiod. Han medverkade i samlingsutställningar med Skånes konstförening. Hans konst består av skulpterade figurer och porträtt i trä, gips och sten. Melton är representerad med en skulptur av ett lejon vid Sösdala folkskola.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 111, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Födda 1886
Avlidna 1940
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Norra Åsums socken
Gunnar Odin

Gunnar Egon Odin, född 5 augusti 1926 i Malmö, död 8 september 1972 i Bunkeflo församling, var en svensk målare och grafiker.

Han var son till chauffören Ture Odin och Anna Maria Olsson och gift med Ellen Lynglund. Odin studerade vid Tekniska skolan i Malmö och konst vid Essem-skolan i Malmö samt under studieresor till Frankrike och Danmark. Tillsammans med Knut Grane ställde han ut på Krognoshuset i Lund 1953 och han medverkade i samlingsutställningar med Skånes konstförening sedan 1952 och med Septembergruppen på olika platser i landet samt utställningar arrangerade av Sveriges allmänna konstförening och Riksförbundet för bildande konst. Han tilldelades ett stipendium från Skånes konstförening 1957. Hans konst består av stilleben, stadsbilder och landskap utförda i olja, akvarell eller torrnålsgravyrer. Odin är gravsatt i minneslunden på Limhamns kyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 300-301, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
 Odin, Gunnar Egon på SvenskaGravar.se

Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1926
Avlidna 1972
Män
Södra bönhuset

Södra bönhuset var en kyrka belägen vid Södermalmstorg i Gävle. Det var Gävle Missionsförsamlings första bönhus och den invigdes år 1855.

Referenser

Kyrkobyggnader invigda 1855
kyrkobyggnader i Gävle kommun
1855 i Sverige
Friedrich Welwitsch

Friedrich Martin Josef Welwitsch, född den 25 februari 1806 i Maria Saal (Kärnten), död den 20 oktober 1872 i London, var en österrikisk naturvetenskaplig forskningsresande. 

Welwitsch skrev Beiträge zur kryptogamischen Flora Unteröstreichs (1834, prisbelönt av staden Wien) och blev medicine doktor 1836. Han utsändes 1839 av württembergska reseföreningen att utforska Azorernas och Kap Verdeöarnas flora, men stannade i Portugal, där han blev föreståndare för Lissabons och Coimbras botaniska trädgårdar, hopbragte ofantliga samlingar av landets flora och utgav Genera phycearum Lusitaniæ (2 band, 1850, upptagande 250 nya alger) med mera. Av portugisiska regeringen utsågs han 1850 till vetenskaplig medlem av en expedition till kolonierna i västra Afrika, dit han anlände 1853. Han undersökte Angola till 1859 och därefter Benguela, där han upptäckte den märkvärdiga Welwitschia mirabilis (eller Tumboa bainesii; båda namnen gavs av Joseph Dalton Hooker). Welwitsch återvände till Lissabon 1861 och överflyttade 1863 till London. Sina resor skildrade han i brev och uppsatser samt i Sertum Angolense (1869).

Källor

Noter

 

Österrikiska botaniker
Österrikiska upptäcktsresande
Österrikiska forskare under 1800-talet
Personer från Kärnten
Födda 1806
Avlidna 1872
Män
Ugglan
Frans Burman

Frans Burman kan syfta på bland andra:

* Frans Burman (1628–1679), nederländsk reformert teolog
 Frans Burman (1671–1719), nederländsk reformert teolog
 Frans Burman (1708–1793), nederländsk reformert teolog
C.F. von Schalburgs Mindefond

C.F. von Schalburgs Mindefond instiftades till minne av Christian Frederik von Schalburg efter dennes  död 1942. Instiftare var Schalburgs änka, Helga Schalburg, och det danska nazistpartiet DNSAP.

Stiftelseordet lydde: "Fondens mål är att ge stöd åt danska deltagare i den gemensamma europeiska kampen mot bolsjevismen och till deras anhöriga samt, efter krigsslutet, och om så önskas, att underlätta soldaternas återgång till det värv vilket de en gång lämnade".

Vid det konstituerande mötet 9 september 1942 beslutades att styrelsen skulle bestå av följande medlemmar:

 C.O. Jørgensen, godsägare och stabschef i DNSAP
 J.P. Krandrup, kontorschef
 Willy Madsen, fabrikör
 K.B. Martinsen, chef för Frikorps Danmark
 Carl Popp-Madsen, juris. dr.
 Helga Schalburg
 Heinrich Carl Schimmelmann, greve och godsägare samt stabschef i DNSAP
 Vilhelm Wanscher, professor vid Kunstakademiet
 Svend Kofoed Wodschow, örlogskapten och stabschef i DNSAP

SS-Unterscharführer Henning Ditlefsen utsågs till minnesfondens chef. Den 8 december samma år ställde de tre medlemmarna i DNSAP sina platser till förfogande, eftersom Helga Schalburg inte ville ha någon partipolitisk anknytning till partiet. Till ersättare utsågs bankdirektören Poul C. Rasmussen.

Under 1943 och 1944 hade fonden sina kontorslokaler på Falkonergårdsvej 11 i Frederiksberg.

Efter befrielsen 1945 tvångsinlöstes fonden, medan styrelsemedlemmarna behandlades mycket olika: Popp-Madsen, Helga Schalburg och Heinrich Carl Schimmelmann åtalades och dömdes i rättegångarna efter befrielsen av Danmark för sitt engagemang. De övriga medlemmarna åtalades ej. Wodschow hade dock redan flytt till Tyskland och K.B. Martinsen åtalades och dömdes till döden för andra brott.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Mikkel Kirkebæk, Schalburg: En patriotisk landsforræder, København: Gyldendal 2008, s. 64 ff., 395-396.

Översättning

Nazism i Danmark