kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cefalo e Procri

Cefalo e Procri (Kefalos och Prokris) är en kammaropera i tre scener och en prolog med musik av Ernst Krenek, påbörjad 1933 och fullbordad den 3 augusti 1934. Det italienska librettot, som skrevs av Rinaldo Küfferle (1903–1955, idag ihågkommen för sina många sångöversättningar från ryska och tyska till italienska), beställdes av musikförlaget Universal Edition till den tredje Venedigbiennalen. Det halvtimmes långa stycket sattes upp på nytt på La Fenice i Venedig i oktober 2017, som en del av en dubbelföreställning dirigerad av Tito Ceccherini.

Historia 
Festivalen tillkom vid en tidpunkt av starka spänningar mellan Italien och Tyskland med anledning av mordet på Österrikes förbundskansler Engelbert Dollfuß, som var uppbackad av Italiens diktator Benito Mussolini. Mussolini hade personligen engagerat sig i festivalen och var inställd på att inbjuda en österrikisk tonsättare. Kompositören Alfredo Casella (förmodligen ovetande om Kreneks opera Der Diktator) var ansvarig för att delegera uppdraget till Krenek.   

Operan hade premiär den 15 september 1934 efter att den ursprunglige dirigenten, förvirrad av partiturets tolvtonsmusik, ersattes av Hermann Scherchen. Ett från början medföljande stycke av Arthur Honegger förverkligades aldrig, och operan samsades med Vittorio Rietis Teresa nel bosco och Antonio Verettis Una favola di Andersen. Krenek hade skrivit till Küfferle och föreslagit något från  Ovidius Metamorfoser, men han verkar ha blivit överraskad av Küfferles ämnesval; kanske var karaktären Prokris (som förklädd uppvaktades av sin make Kefalos) inspirerad av en uppsättning av Così fan tutte på festivalen, vilken också var säte för den italienska premiären av Richard Strauss opera Die Frau ohne Schatten. Krenek kallade sitt verk för en fabel, istället för "favola in musica" använde han titeln "Moralità pseudo-classica" för att hedra den italienska barockoperan, och den tonsattes som en serie av arior och recitativ.  Publikens mottagande var ljummet och kritiken blev blandad: de största ovationerna tillkom Küfferle, iklädd en fascistuniform.

Personer

Referenser

Noter

Källor
Juverra, Filippo, Antikendeutung einmal anders: Cefalo e Procri in "Der zauberhafte, aber schwierige Beruf des Opernschreibens": Das Musiktheater Ernst Kreneks ed. C. M. Zenck (Argus 2006) 
Stewart, John Lincoln, Ernst Krenek: the Man and His Music, Ewing, New Jersey: University of California Press, 1991 

Tyskspråkiga operor
Operor av Ernst Krenek
Musikåret 1934
Italienska operor
Ryska operor
GBU-8 HOBOS

GBU-8 HOBOS (Homing Bomb System) var USAF:s första precisionsstyrda bomb. Den användes under Vietnamkriget men ersattes i början av 1980-talet av den förbättrade varianten GBU-15 och de laserstyrda bomberna i Paveway-serien.

Utveckling
År 1967 fick Rockwell International i uppdrag av USA:s flygvapen att konstruera en precisionsstyrd bomb baserad på Mark 84 och samma målsökare som AGM-62 Walleye. Till skillnad från Walleye var kravet att det här systemet skulle vara modulärt för att kunna monteras på flera olika bomber. Systemet utvärderades under stridsmässiga förhållanden i Vietnam 1969 och togs därefter i tjänst med beteckningen GBU-8. En variant med dubbelt så stor sprängkraft baserad på bomben Mark 118 togs också i tjänst med beteckningen GBU-9.

Konstruktion
Systemet består av en tung flygbomb (antingen en Mark 84 eller Mark 118), en målsökare (KMU-353 med TV eller KMU-359 med FLIR) samt en stjärtsektion med fenor och roder. Till skillnad från efterföljaren GBU-15 har GBU-8/9 ingen radiolänk och bomben kan därför inte styras efter att den släppts. I stället behöver bombens målsökare låsas på målet innan den släpps. Det gjorde HOBOS till ett fire-and-forget-system, men den var ändå mindre flexibel och mindre pålitlig än laserstyrda system som Paveway och dessutom var de betydligt dyrare.

Användning
Över 700 bomber användes av USAF under Vietnamkriget. Även Israel använde ett mindre antal GBU-8 under Jom Kippurkriget och Inbördeskriget i Libanon.

Källor

Externa länkar

Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
Amerikansk krigsmateriel under Vietnamkriget
Flygbomber
Rockwell International
Lembois kyrka

Lembois kyrka eller St:a Birgitta kyrka är en medeltida grå stenkyrka i centrala Lembois. Kyrkan är tillägnad  den Heliga Birgitta. Kyrkan byggdes kring 1502–1505 och är fortfarande i bruk som luthersk kyrka av Lembois församling. Kyrkan har lokaliserats på landskapsgränsen och har därmed fått arkitektoniska influenser från både Satakunda och Tavastland. Kyrkan rymmer cirka 650 personer. Under sommaren är den en vägkyrka.

Historik 

Sedan Lembois och Vesilax gemensamma sockenkyrka i Aimala brann i början av 1400-talet i början byggdes Lembois första egna kyrka 1418–1419. Denna kyrka måste ha gjorts av trä och fanns sannolikt på samma plats som den nuvarande kyrkan. Lembois nämns första gången år 1455.

Kyrkan har genomgått många förändringar. Den största ändringen gjordes under perioden 1835 till 1838, då kyrkan utvidgades från en enskeppig kyrksal till korskyrka. Utvidgningen behövdes för att befolkningen vuxit i antal. Samtidigt revs det gamla vapenhuset och Såtevalla herrgårds gravkor. Samtidigt fick varje korsarm ett gotiskt klöverfönster. Kyrkan renoverades senare 1895 och på 1920-talet av arkitekt Ilmari Launis. Den senaste stora renoveringen slutfördes 1984.

Inventarier 
Det enda bevarade medeltida föremålet är ett krucifix ovanför altaret. Det anskaffades troligen till kyrkans invigning. Kyrkans fyrdelade altartavla målades 1759 av Johann Georg Geitel, en konstnär från Åbo. Temat är Nattvarden, Kristus i Getsemane, Korsfästelsen och Kristi uppståndelse. Kyrkan har också en nyare altartavla som målades av Kaarlo Enqvist-Atra 1902. Inga altartavlor är placerade vid själva altaret.

Klockstapel 
Klockstapeln står öster om kyrktorget. Den byggdes ursprungligen av byggmästaren Mikael Lajander från Tyrvis. Den har genomgått många renoveringar och ombyggnader. I bottenvåningen finns ett litet kyrkomuseum.

Predikstol 
Predikstolen från 1839 är utförd i nygotisk stil och anskaffad vid kyrkans utvidgning.

Orgel 
Kyrkans orgel har 31 stämmor och är byggd av orgelbyggaren Veikko Virtanen 1987.

Källor 

 Kirsti Arajärvi: Lempäälän historia. Lempäälän seurakunta ja kunta, 1959.     
 Lempäälän seurakunta – Kirkon tilat ja alueet
 Lempäälän kunta – Lempäälän historiaa

Kyrkobyggnader i Birkaland
Kyrkor uppkallade efter heliga Birgitta
Medeltida kyrkobyggnader i Finland
Byggnader och anläggningar i Lembois
López (efternamn)

López är ett spanskt efternamn. Utanför det spanska språkområdet skrivs det ofta utan accent, alltså som Lopez.

Personer med efternamnet López eller Lopez

A
 Alfonso López Michelsen
 Alfonso López Trujillo
 Aliuska López
 Arlen López

B
 Bernardino López de Carvajal

C
 Cachao López
 Carlos López-Cantera
 Carlos Antonio López
 Christian Lopez
 Claudio López

D
 David López
 Denise Lopez
 Diana López
 Diego López

F
 Feliciano López
 Francis Lopez
 Francisco Solano López

G
 George Lopez
 Gérard Lopez
 Gustavo Adrián López

H
 Héctor López
 Humberto López y Guerra

I
 Irene Lopez

J
 Jennifer Lopez
 Jorge Julio López
 José López Dominguez
 José María López
 José Ramón López
 Juan López Mella
 Juan Manuel López
 Juan Ramón López Muñiz
 Juanma López Iturriaga

K
 Karla López

L
 Laura López
 Laureano López Rodó
 Lisandro López
 Liván López
 Luis López
 Luis Fernando López

M
 Marc López
 Mario Lopez
 Mark López
 Marta López
 Matthew Lopez
 Maxi López
 Maxime Lopez
 Michael López-Alegría
 Michel López Núñez
 Miguel Ángel López
 Mijaín López

N
 Nancy Lopez
 Narciso López
 Nicolas Lopez
 Nicolás López

P
 Patxi López
 Pau López
 Pedro Alonso López

R
 Raúl López
 Robert Lopez
 Rosa López
 Ruy Lopez

S
 Steven López

T
 Trini López

V
 Victor Lopez
 Vincent Lopez
 Vini Lopez

Y
 Yeimer López

Spanska efternamn
Sveriges kontrakt (EELK)

Sveriges kontrakt, estniska: Rootsi praostkond, är ett kontrakt inom Estniska evangelisk-lutherska kyrkan (EELK), som omfattar församlingarna i Sverige. Kontraktet tillhör administrativt utlandsstiftet inom EELK.

Ingående församlingar är:
 Estniska församlingen i Eskilstuna
 Estniska församlingen i Göteborg och Västsverige
 Estniska församlingen i Norrköping
 Estniska församlingen i Stockholm
 Estniska församlingen i Uppsala

EELK:s verksamhet i Sverige uppstod i samband med att många estniska lutheraner inom det ursprungliga EELK flydde till Sverige på grund av Sovjetunionens ockupation av Estland under andra världskriget. Till de som flydde till Sverige hörde många präster och kyrkans ledare, biskop Johan Kõpp. Församlingarna låg till en början under Svenska kyrkan men kom snart att istället ansluta sig till det exilestniska EELK, med säte i Kanada. Församlingar har tidigare funnits bland annat på Gotland, i Borås, Gävle, Kumla, Sydsverige, Värmland, Örebro och Södertälje. Sedan den exilestniska grenen av EELK återförenats med det under sovjetepoken återgrundade EELK är idag de svenska församlingarna en del av estniska EELK:s utlandsverksamhet.

Källor 
 
 

Lutherska samfund i Sverige
 
Estniska evangelisk-lutherska kyrkans kontrakt
Carl-Magnus Gagge

Carl-Magnus Pharo Gagge, född 25 juli 1951 i Sundsvall, är en svensk museiman.

Gagge studerade vid Uppsala universitet, där han blev filosofie kandidat med konstvetenskap som huvudämne. Han deltog i ett större forskningsprojekt i industrihistoria vid Uppsala universitet, i vilket han studerade industrisamhället Vannsätter i Söderhamns kommun och utvecklade därigenom ett intresse för industrihistoria. Han var under 1980- och 1990-talet verksam vid Länsmuseet Gävleborg, där han bl.a. ägnade sig år inventering och bevarande av kulturhistoriskt viktiga industrimiljöer i Gävleborgs län. Han var även tillförordnad landsantikvarie i Gävleborgs län 1996-1997 och var slutligen landsantikvarie i Västmanlands län och chef för Västmanlands läns museum 2000–2018.

Källor
Erik Jersenius: Carl-Magnus Gagge lämnar länsmuseet, Vestmanlands Läns Tidning 2018-05-31, sida 6–7.

Födda 1951
Män
Levande personer
Personer från Sundsvall
Svenskt museifolk
Såtevalla herrgård

Såtevalla herrgård, på svenska också Sotawald eller Sotawalda, (på finska Sotavallan kartano) ligger i Lembois vid sjön Mäyhäjärvi, cirka fem kilometer från Lembois kyrka längs den gamla vägen som leder till Valkeakoski.  Vägen drogs på nytt vid motorvägsbygget och nu ligger herrgården vid sidan av den gamla vägen, Sotavallantie.

Historia 
Såtevalla var ursprungligen en medeltida enskild gård på gränsen mellan övre Satakunta och  Tavastland.  Namnet Såtevalla är väl etablerat fredan på 1300-talet.  Den första skriftliga omnämnandet är från 1439, när en av de mest favorit av den så kallade.  Davids uppror kallades tydligen Henrik Såtavalla. På 1500 och 1600-talen hade gården utvecklats till en liten by med 3–4 hus, varav häradsdomaren Johan Spoof bildade herrgården på 1670-talet genom att kombinera två av bynshus.  Senare på 1700-talet slogs resten av byns hus ihop med herrgården och förblev det fram till början av 1920-talet tills torpen kunde inlösas. 

Såtevalla är den mest kända och intressantaste av Lembois många herrgårdar.  Överste Mårten Segercrantz, som ägde herrgården i början av 1700-talet, skapade här en av Finlands ståtligaste herrgårdar.  Karaktärsbyggnaden var till antalet fönster den näst största byggnaden efter Villnäs slott i Åbo och Björneborgs län. 

Herrgården blomstrade på nytt under den första halvan av 1882–1918 av den andra långvariga ägaren J.A Sotavalta (fram till 1906 Richter).  Vid den tiden besökte många kulturella personligheter gården, t.ex.  Paavo Cajander, Bertel Gripenberg, Lauri Pohjanpää och Frans Emil Sillanpää.  Denna fas kom till sitt slut våren 1918 under kriget. Då kom fronten mellan de röda och vita att under en månads tid ligga kring Såtevalla och alla byggnader brändes ner.   Den nuvarande huvudbyggnaden slutfördes 1928. 

Såtevalla är fortfarande en stor lantgård.

Godsägare 

 1678–1705 häradsdomaren Johan Spoof, adlad 1691 Spofvenhielm
 1705–1710 den förras änka Sara Gyldenstolpe
 1711–1757 överste Mårten Enberg, adlad 1718 Segercrantz, senare Segercrantz af Såtevalla
 1757–1771 landshövding, greve Johan Georg Lillienberg
 1772–1799 kornett Fredrik von Pfaler
 1800–1802 underkapten Jakob Wilhelm von Pfaler
 1803–1831 den förras brorsson fänrik Fredrik Ferdinand von Pfaler
 1832–1840 Den förras svåger kapten Carl Gustav Granfelt
 1841–1844 Den förras kusins svåger kammarrådet  Johan Henrik Nordensvan
 1845–1863 Den förras svågers son  Carl August Granfelt
 1864–1882 Den förras frus brylling Johan Gustaf Richter
 1882–1935 Johan August Richter, från år 1906 Sotavalta
 1935–1942 Impi Sotavalta och Viena Aaltio, f. Sotavalta
 1942–1954 Viena Aaltio
 1954–1993 agronom, riksdagsledamot Sampsa Aaltio
 1993– agrolog Minna Aaltio

Källor

Vidare läsning 
 Aaltio E.A.:	Koivistonjärven kuivaus Lempäälässä. Tampere tutkimuksia ja kuvauksia IV. Tampere 1970.
 Aaltio E.A.:	Mårten Segercrantz Sotavallan isäntänä. Hämeenmaa IX. Hämeenlinna 1957.
 Anero Eeva:	Elämää Sotavallan ja Lopen kartanoissa Sillanpään kotiopettajakaudella. Tammerkoski 5/1987 ss. 19–22.
 Arajärvi Kirsti: Lempäälän historia. Tampere 1959.

Byggnader och anläggningar i Lembois
Herrgårdar i Birkaland
Robert Johansson (backhoppare)

Robert Johansson, född 23 mars 1990, är en norsk backhoppare som ingick i det norska lag som vann guld i lagtävlingen vid olympiska vinterspelen 2018. I samma mästerskap vann han även individuella brons i både normalbacke och stor backe.

Referenser 

Norska backhoppare
Världsmästare i skidflygning
Norska olympiska guldmedaljörer
Norska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2018
Olympiska bronsmedaljörer 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Norge
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Norge
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 1990
Levande personer
Män
Stefan Hula

Stefan Hula kan avse någon av följande:
Stefan Hula (född 1986), polsk backhoppare
Stefan Hula (född 1947), polsk utövare av nordisk kombination
Stefan Hula (född 1986)

Stefan Jarosław Hula Jr, född 29 september 1986, är en polsk backhoppare som ingick i det polska lag som vann brons i lagtävlingen vid olympiska vinterspelen 2018. Han deltog även i OS 2006 och 2010.

Stefan Hula är son till Stefan Hula Sr, VM-medaljör i nordisk kombination.

Referenser 

Polska backhoppare
Polska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Polen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Polen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Polen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2018
Män
Födda 1986
Levande personer
Tomas Åhnstrand

Erik Tomas Åhmstrand, född 5 februari 1982 i Söderhamn, är en svensk skådespelare.

Filmografi

 i det fristående avsnittet Ensamrummet

Källor

Fotnoter

Vidare läsning
 Tomas Åhnstrand på The Actors Agency of Sweden.

Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska röstskådespelare
Födda 1982
Män
Levande personer
Stefan Hula (född 1947)

Stefan Hula Sr, född 12 september 1947, är en polsk före detta utövare av nordisk kombination som vann brons i den individuella tävlingen vid världsmästerskapen i nordisk skidsport 1974. Han deltog i olympiska vinterspelen 1972 och 1976.

Stefan Hula är far till Stefan Hula Jr, OS-medaljör i backhoppning.

Referenser 

Polska utövare av nordisk kombination
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Polen
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Polen
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1976
Män
Födda 1947
Levande personer
HD 131551

HD 131551 är en blå-vit stjärna som är belägen 494 ljusår från jorden i Paradisfågeln. Det är en B-typstjärna, och har nästan tre gånger solens massa. Den har en skenbar magnitud på 6,20.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 HD 131551

 

Stjärnbilden Paradisfågeln
HD-objekt
HR-objekt
Kulspruta m/1875

Kulspruta m/1875 är en kulspruta som har använts inom den svenska krigsmakten. Vapnet konstruerades omkring 1870 av uppfinnaren Helge Palmcrantz och patenterades av honom år 1873. Två år senare antogs kulsprutan av det svenska försvaret.

Historia 
Kulspruta m/1875 var inspirerad av Gatlingkulsprutan, uppfunnen av amerikanen Richard Gatling i början av 1860-talet. Den svenske uppfinnaren Helge Palmcrantz inledde 1870 utvecklingen av en egen kulsprutemodell, som följde Gatlings princip med ett flertal eldrör monterade på en rörlig lavett. 

Kulsprutan tillverkades vid  Palmcrantz' och Theodor Winborgs fabrik på Kungsholmen i Stockholm, och fanns tillgänglig i en serie olika kalibrar, samt med olika antal pipor. Den tiopipiga varianten antogs 1875 av den svenska krigsmakten under beteckningen kulspruta m/1875.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 www.tekniskamuseet.se: Carl Helge Julius Palmcrantz – Kulsprutan 
 www.tjelvar.se: kulspruta m/1875

Kulsprutor
Tidigare använd materiel i svenska försvaret
Mono Inc.

Mono Inc. är en tysk gothic rockgrupp från Hamburg som grundades 2000. Bandets influenser är bland annat The Sisters Of Mercy, Depeche Mode, The Cure, The Smiths, Placebo, New Order och Metallica.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 
 Martin Engler – trummor (2000–2006), sång (2006–)
 Carl Fornia – gitarr, bakgrundssång (2000–)
 Val Perun – basgitarr, bakgrundssång (2022–)
 Katha Mia – trummor, bakgrundssång (2006–)

Tidigare medlemmar 
 Miky Mono – sång, basgitarr (2000–2003), sång (2003–2006) *död oktober 2010
 Manuel Antoni – basgitarr, bakgrundssång (2003–2021)

Diskografi

Album 

 2004: Head Under Water
 2007: Temple of the Torn
 2008: Pain, Love & Poetry
 2009: Voices of Doom
 2011: Viva Hades
 2012: After the War
 2013: Nimmermehr
 2014: The Clock Ticks On 2004–2014 (samlingsalbum)
 2015: Terlingua
 2017: Together Till the End
 2017: Symphonies Of Pain - Hits And Rarities (samlingsalbum)
 2018: Welcome to Hell
 2020: The Book of Fire
 2023: Ravenblack

Singlar 

2004: "Burn Me"
2006: "Somberland"
2007: "Temple Of The Torn"
2007: "In My Heart"
2008: "Sleeping My Day Away"
2008: "Get Some Sleep"
2008: "Teach Me To Love"
2009: "This Is The Day"
2009: "Voices Of Doom"
2010: "Comedown"
2011: "Symphony Of Pain"
2011: "Revenge"
2012: "After The War"
2012: "Wave No Flag"
2012: "Arabia"
2013: "Heile, Heile Segen"
2013: "My Deal With God"
2013: "Kein Weg Zu Weit"
2013: "Twice In Life"
2013: "Never-Ending Love Song"
2015: "Heiland"
2015: "Tag X"
2015: "An Klaren Tagen"
2015: "Chasing Cars"
2016: "Children Of The Dark"
2017: "Boatman" 
2017: "Beggars and Kings"
2018: "Welcome to Hell"
2018: "A Vagabond's Life"
2018: "Long Live Death"
2018: "Risk It All" (Symphonic Version)
2019: "Louder Than Hell"
2019: "The Book Of Fire"

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Diskografi på Discogs

Tyska metalgrupper
Tyska rockgrupper
Gothrockgrupper
Tyska gothic metal-grupper
Industrimetal
CFHQS J2329-0301

CFHQS J2329-0301 är en kvasar som är belägen 12,7 miljarder ljusår från jorden i Fiskarna. Den upptäcktes 2007 och var då den mest avlägsna kvasaren som upptäckts, fram tills att kvasaren ULAS J1120+0641 upptäcktes 2011. Den är 500 miljoner gånger så massiv som solen.

Källor

Kvasarer
Svarta hål
Stjärnbilden Fiskarna
Astronomiska upptäckter 2007
Papi Ricky

Papi Ricky är en chilensk telenovela från 2007, med Jorge Zabaleta, Belén Soto, María Elena Swett och Tamara Acosta i huvudrollerna.

Rollista (i urval) 
 Jorge Zabaleta som Ricardo "Ricky" Montes
 Belén Soto som Alicia Montes Rivera
 Tamara Acosta som Colomba Chaparro Cuevas
 María Elena Swett som Catalina Rivera De La Luz

Externa länkar 
 

Chilenska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2007
TV-serieavslutningar 2007
Spanskspråkiga TV-serier
Såpoperor
TV-program i Canal 13 (Chile)
Gunilla Bejbro-Högfeldt

Gunilla Kristina Bejbro-Högfeldt, född 2 september 1945, är en svensk journalist.

Bejbro-Högfeldt arbetade på Östgöta-Correspondenten i två decennier. Hon var redaktionschef och ställföreträdande utgivare när hon från 1 november 1998 blev tidningens ansvariga utgivare. I mars 1999 utsågs hon till tidningens ordinarie chefredaktör. Hon slutade som chefredaktör 2004 och efterträddes av Ola Sigvardsson.

Källor

Kvinnor
Födda 1945
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska chefredaktörer
Katarina Ekspong

Katarina Ekspong, född 9 december 1961, är en svensk journalist.

Ekspong inledde journalistkarriären med vikariat på Östra Småland och Norrtelje Tidning. I slutet av 1980-talet började hon på Svenska Dagbladet där hon skulle arbeta som redigerare, reporter och editionschef.

År 2002 utsågs hon till nyhetschef på Stockholm City. I oktober 2007 blev hon istället chefredaktör för Norrtelje Tidning. Från år 2010 var hon tidningschef på Norrtelje Tidning, vilket innebar att hon var både chefredaktör och vd.

Den 1 februari 2012 blev Ekspong Promedias tidningschef för Örebroregionen, vilket innebar att hon blev chefredaktör för Nerikes Allehanda samt ansvarig utgivare för NA, Motala & Vadstena Tidning och Örebroar'n. Hon sade upp sig från NA i september samma år efter att det uppdagats att hon plagierat texter av Pelle Blohm .

I april 2013 blev Ekspong istället chef för Svenska Nyhetsbrev. I maj 2014 blev hon redaktionschef för Resumé. Från 2015 var hon istället redaktionschef på Dagens Medicin.

I september 2019 återvände Ekspong till lokaljournalistiken för att bli chefredaktör för Gefle Dagblad.

Källor

Kvinnor
Födda 1961
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska chefredaktörer
Ferrari F8 Tributo

Ferrari F8 Tributo är en sportbil som den italienska biltillverkaren Ferrari introducerade på Internationella bilsalongen i Genève i mars 2019. 

Ferrari F8 Tributo är en vidareutveckling av företrädaren 488 GTB. Karossen har uppdaterats för bättre aerodynamik och vikten har minskat med 40 kg. Motorn är dock densamma som i 488 Pista.

Motor:

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats. 

F8
Sportbilar
Bakhjulsdrivna fordon
Paavo Honkajuuri

Mikko Paavo Honkajuuri, född 26 november 1914 i Helsingfors, död där 15 mars 2001, var en finländsk industriman.

Han blev diplomingenjör 1938, anställdes samma år vid Rauma Oy:s cellulosafabrik i Raumo och var 1952–1976 koncernchef för det genom fusioner bildade Rauma-Repola Oy, som under hans ledning utvecklades till ett storföretag.

Han innehade flera höga förtroendeposter inom skogsindustrins och näringslivets organisationer samt inom idrotten, bland annat som medlem av Internationella olympiska kommittén 1967–1981. År 1961 erhöll han titeln bergsråd. 

Paavo Honkajuuri var son till Mauri Honkajuuri.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Finländska företagsledare
Finländska innehavare av bergsråds titel
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Män
Avlidna 2001
Födda 1914
Näringslivspersoner från Helsingfors
Svenska Nyhetsbrev

Svenska Nyhetsbrev (organisationsnummer 556363-7825) var ett svenskt företag som publicerade nyhetsbrev för olika branscher som distribuerades i både digital och tryckt form.

Företaget grundades 1991 och drevs länge Gunnar Loxdal. Namnet ändrades först till Svenska nyhetsbrevsförlaget och därefter enbart Svenska Nyhetsbrev AB. Det köptes av analysföretaget Bisnode år 2008. I april 2013 köptes företaget av Bonnier. Huvuddelen av verksamheten bedrivs idag inom Bonnier Business Media.

Titlar 
Bland nyhetsbrev publicerade av Svenska Nyhetsbrev fanns:
Risk & Försäkring (ISSN 1404-1006). Drivs av VA Insight.
Pensioner & Förmåner. Drivs av VA Insight.
Fond & Bank (ISSN 1404-0964). Drivs av VA Insight.
Läkemedelsmarknaden. Drivs av Insikt Medicin (Dagens Medicin).
Telekommarknaden. Bytte namn till VA Telekommarknaden, därefter till Analys & Telekom innan det lades ner år 2015.
Energimarknaden. Drivs av VA Insight.
Sjukvårdens Affärer.

Nyhetsbreven var också initiativtagare och arrangörer för flera olika branschpriser och arrangemang:
Årets pensionsspecialist, delas ut av Pensioner & Förmåner.
Insurance Awards, drivs av Risk & Försäkring.
Fondmarknadsdagen, drivs av Fond & Bank

Källor 

Ej längre existerande svenska tidningsförlag
Företag bildade 1991
Företag upplösta 2008