kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
11055 Honduras

11055 Honduras eller 1991 GT2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 8 april 1991 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter landet Honduras i Centralamerika.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1991
Honduras
Kamaldeen Sulemana

Kamaldeen Sulemana, född 15 februari 2002, är en ghanansk fotbollsspelare som spelar för Southampton i EFL Championship.

Klubbkarriär
Den 16 juli 2021 värvades Sulemana av Rennes, där han skrev på ett femårskontrakt. Sulemana gjorde sin Ligue 1-debut den 8 augusti 2021 i en 1–1-match mot Lens, där han även gjorde ett mål.

Den 1 februari 2023 värvades Sulemana av Southampton, där han skrev på ett 4,5-årskontrakt.

Landslagskarriär
Sulemana debuterade för Ghanas landslag den 9 oktober 2020 i en 3–0-förlust mot Mali, där han blev inbytt i den 42:a minuten mot Eugene Ansah.

Källor

Noter

Ghananska fotbollsspelare
Ghananska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Nordsjælland
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i Southampton FC
Spelare i Superligaen
Spelare i Ligue 1
Spelare i Championnat National 3
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 2002
Levande personer
Män
Ghananska idrottare under 2000-talet
1990 WM

1990 WM är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 november 1990 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1990
1991 FA

1991 FA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 mars 1991 av Spacewatch vid Kitt Peak-observatoriet.

Den tillhör asteroidgruppen Amor.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Amor-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Spacewatch
Astronomiska upptäckter 1991
Jordnära objekt
Fredrik August av Anhalt-Zerbst

Fredrik August av Anhalt-Zerbst, född 8 augusti 1734, död 3 mars 1793, var furste av Anhalt-Zerbst 1747–1793. 

Han var son till Kristian August av Anhalt-Zerbst och Johanna Elisabeth av Holstein-Gottorp. Han var omyndig då han efterträdde sin far 1747 vid 13 års ålder och staten styrdes av hans mor tills han fyllde 18 år 1752. Han gifte sig 1753 med Caroline Wilhelmina Sophia av Hessen-Kassel (död 1759), och 1764 med Friederike Auguste Sophie av Anhalt-Bernburg. Han fick inga barn. Efter hans död ärvdes furstendömet av hans syster Katarina II av Ryssland, som utnämnde hans änka till ställföreträdande regent.

Referenser

Huset Askanien
Män
Födda 1734
Avlidna 1793
Katarina den stora
Personer i Tyskland under 1700-talet
1991 PN10

1991 PN10 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 7 augusti 1991 av den amerikanske astronomen Henry E. Holt vid Palomarobservatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 2 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hungaria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hungaria-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av HE Holt
Astronomiska upptäckter 1991
Volleyball-Bundesliga 2021/2022 (damer)

Volleyball-Bundesliga för damer 2021/2022 spelades 6 oktober 2021 till 8 maj 2022. Dresdner SC var titelförsvarare och VC Neuwied 77 uppflyttade från bundesligans 2:a division. Allianz MTV Stuttgart blev mästare genom att i finalen besegra SC Potsdam med 3-2 i matcher.

Lag

Grundserie
Grundserien spelades till och med 2 april

Slutspel 

Lagen på de åtta översta platserna i serien går vidare till slutspel, vilket startade 5 april 2022. Möten sker i bäst av tre set, förutom finalen som spelas i bäst av fem set.

Statistik

Referenser

Externa länkar 
 Officiell hemsida

2021
Volleybollsäsongen 2021/2022
DR Baureihe 212

DR Baureihe 212 är ett tyskt ellok byggt mellan 1990 och 1994.

Historia och design

BR 212 är till mycket stor del baserat på det tidigare elloket BR 143. Den huvudsakligen skillnaden mellan de två loken är att BR 212 har en toppfart på 160 km/h jämfört med 120 km/h för BR 143. Anledningen till den ökade hastigheten var att Tysklands återförening innebar att järnvägslinjerna i berlinområdet fick en ökad topphastighet. Omkring år 1990 byggdes fyra prototyper, och därefter levererades de 35 första serieexemplaren till DR. Sedan 2019 har lok börjat tas ur trafik.

Versioner

DR Baureihe 212/DB Baureihe 112
BR 212/112 blev en politisk symbol för den tyska återföreningen, då både DB och DR beställde 45 exemplar var av den förbättrade versionen BR 112.1. I och med detta kom även BR 212:s littera att ändras 112.0 hos DR, för att passa in i det standardiserade litterasystemet. Den huvudsakliga anledningen till att DB beställde 45 lok var politik, samt för att stödja fabriken i Henningsdorf. DB hade egentligen velat beställa ett universallok med en topphastighet på 200 km/h, likt BR 120. Fabriken i Henningsdorf kom även att falla i AEG:s ägo 1992, då företaget ägde fabriken innan delningen av Tyskland 1946. BR 112 användes till en början främst för att dra så kallade Interregiotåg. I samband med att dessa typer av tåg drogs in i Tyskland började man att uppgradera Regio-expresståg till hastigheter på 160 km/h, man valde då att använda de före detta Interregioloken för att dra dessa tåg. 2004 hade alla BR 112 förflyttats från DB fjärrtågsdivision till de olika regionaltågsdivisionerna runt om i Tyskland.

DB Baureihe 114

1 april 2000 bytte alla 38 lok med litterat BR 112.0 littera till BR 114. Denna förändringen berodde huvudsakligen på att loken mestadels dragit regionaltåg i Berlin, Brandenburg och Mecklemburg-Vorpommern. En annan och mer betydande anledning till bytet var att man ansåg att skillnaderna mellan BR 112.0 och BR 112.1 var så pass stora att de inte kunde ha samma huvudlittera. Efter förflyttningen av resterade lok av BR 112 kan bytet av littera ses som onödigt då det inom BR 143-klassen kan skilja mer mellan två lok än vad det skiljer mellan alla lok av klasserna BR 112.1 och BR 114. BR 114 är visuellt mer lika BR 143 än BR 112.1 på grund av dess lyktor.

DBAG 755 025

Under det tidiga 1990-talet ville det tidigare östtyska utvecklingsdepartementet för järnvägar, VES-M Halle, ha ett snabbt ellok för sina tester. I januari 1995 fick man loket 112 025, som senare kom att omnumreras till 755 025. Loket blev senare 114 501, innan det togs ur tjänst 2015.

Tyska ellok
Lanseringar 1990
Halime Sultan

Halime Sultan, född okänt år, död okänt år, var mor till sultan Mustafa I och hade titeln Valide Sultan under hans två regeringstider (1617–1618 och 1622–1623).

Biografi
Hon ska ha varit från Abkhazien. Hon förmäldes med den framtida Mehmet III vid den tid han fortfarande var tronföljare och guvernör i Manisa.

Hon anlände till Konstantinopel och blev installerad i det kejserliga osmanska haremet när Mehmet III besteg tronen år 1595. Halime Sultan ogillades av sin svärmor Safiye Sultan, som i egenskap av sultanens mor var hovets första dam. Halime Sultan spelade ingen stor roll i haremet under sin makes regeringstid. Hennes son Mustafa I var psykiskt sjuk och förväntades därför aldrig tillträda tronen, vilket gjorde att hon aldrig betraktades som någon större maktfaktor i haremet.

År 1603 avled Mehmet III och efterträddes av sin son Ahmed I, som var Halime Sultans styvson och son till hennes makes andra hustru, Handan Sultan. Både Halime Sultan och hennes svärmor fördes då till Eski Saray, där döda sultaners överflödiga kvinnliga släktingar förvarades.

Första regeringstiden

År 1617 avled Ahmed I utan en son och arvinge, och Halime Sultans son Mustafa I placerades på tronen. Hon kunde därför återvända till Topkapipalatset, medan den Ahmes I:s kvinnor, bland dem Kösem Sultan, fördes till Eski. Mustafa I var vuxen men led av svåra mentala problem, och Halime Sultan lyckades ta makten över regeringen som de facto, fastän ej formell, regent. Hennes sons första regeringstid varade dock endast tre månader, och Halime lyckades inte säkra en maktbas genom att sluta allianser med viktiga ämbetsmän. Efter tre månader avsattes Mustafa I år 1618 och ersattes av sin brorson Osman II, son till Ahmed I. Halime och hennes son sändes då tillbaka till gamla palatset och ersattes av Osman II och hans mor Mahfiruz Hadice Sultan. Halime Sultan arbetade då för att med hjälp av intriger återinsätta sonen på tronen.

Andra regeringstiden

År 1622 avsattes Osman II efter en militärrevolt med stöd av Halime Sultan, och Mustafa I och Halime Sultan återinstallerades som sultan och valide sultan, medan hennes svärson Kara Davud Pasha installerades som storvesir. Hon stödde sedan att Osman II avrättades i fängelset. Efter Osmans död utbröt ett uppror under ledning av Abaza Mehmed Pasha, som ville hämnas Osmans död. Hon övertalades 1623 att överlåta sin sons tron till hans brorson Ahmed I:s son Murad IV. Hon gick med på förslaget på villkor att hennes sons liv sparades, och drog sig sedan tillbaka med sin son till gamla palatset, varpå hon och hennes son ersattes av Murad IV och hans mor Kösem Sultan.

Källor

Noter 

Födda 1500-talet
Avlidna 1600-talet
Kvinnor
Valide sultaner
Pop och Rock

Pop och Rock är en radiostation som sänder lokalt över stora delar av Västerbotten samt Örnsköldsvik. Den startade sina sändningar den 6 september 1998. Stationens slogan är "Vi har musiken, ni har minnena" och spelar musik från 1960-, 70-, 80- och 90-talet. Programledare ger lokala nyheter, händelser, väder och dagliga trafikuppdateringar.

Stationen drivs av Radio Kust AB som också driver radiokanalen Rockstar i Umeå.

Programledare 
 Robert Beltrami Jacobsson
 Gun Rehnman
 Lars (Lasse) Magnusson

Frekvenser 

 Umeå/Vännäs 103 Mhz
 Lycksele 101.1 Mhz 
 Örnsköldsvik och Björna området 89,8 och 87,6 Mhz

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska privata lokalradiostationer
Daphne Odjig

Daphne Odjig, född 11 september 1919 i Wiikwemkoong på Manitoulin Islands indianreservat i Kanada, död 1 oktober 2016 i Kelowna, British Columbia, Kanada, var en kanadensisk konstnär. Hon var av blandad Ottawa-Potawatomi-engelsk härkomst.

Biografi 
Daphne Odjig var det äldsta av fyra barn till Dominic and Joyce Odjig. På farssidan var hon ättling till Chief Black Partridge, som var Potawatomiöverhövding i slutet av 1700-talet och början av 1800-talet. Hennes mor var engelska, och föräldrarna träffades och gifte sig i Storbritannien när fadern tjänstgjorde där under första världskriget. Modern dog när hon var 18 år gammal, varefter hon flyttade till Parry Sound, i Ontario. Hon arbetade senare under andra världskriget på fabriker i Toronto.

Hon flyttade 1945 till British Columbia och senare på 1960-talet till Manitoba. Under tidigt 1960-talet fick hon sitt genombrott som konstnär efter uppskattande kritik för sina bläckteckningar av Creeindianer i norra Manitoba och blev 1963 upptagen i British Columbia Federation of Artists.

År 1971 öppnade hon hantverksaffären och officinen Odjig Indian Prints of Canada i Winnipeg, varefter hon 1973 grundade konstnärsorganisationen Professional Native Indian Artists Association tillsammans med Alex Janvier (född 1935) och Norval Morrisseau. Gruppen blev kortlivad, men dess medlemmar var föregångare vad gäller urfolkskonst i Kanada. År 1974 utökade hon och hennes man affären och döpte om den till New Warehouse Gallery, som blev det första konstgalleriet i Kanada som enbart representerade konst av urfolkskonstnärer.

År 1973 tillbringade Daphne Odjig ett halvår på Gotland på Brucebostiftelsens konstnärsresidens.

Daphne Odjigs tidiga verk var stilmässigt realistiska, men senare experimenterade hon i stilar som expressionism och kubism. Hon utvecklade en egen stil, som knöt samman element av inhemsk indiankonst med europeiska 1900-talstekniker och -stilar. På 1960-talet började Odjig måla motiv från sägner från Manitoulin, och under 1970-talet ägnade hon sig än mer åt indianskt arv och på kolonialismens inverkan på inhemska folk.

Daphne Odjig var från tiden i Toronto gift med Paul Somerville. Paret hade två söner, varav en gemensamt. År 1962 gifte hon sig efter Somervilles död med Chester Beavon, en medarbetare till Department of Native Affairs.

Bibliografi
 Bonnie Devine: The Drawings and Paintings of Daphne Odjig – A Retrospective Exhibition| location= Ottawa| publisher= National Gallery of Canada, Ottawa 2007,

Källor
 Daphne Odjig på The Art History Archive: Canadian Council for the Arts
 Daphne Odjig på www.nativeonline.com

Noter

Externa länkar 
  Målningar av Daphne Odjig 
 

Kanadensiska konstnärer
First Nationskonstnärer
Födda 1919
Avlidna 2016
Kvinnor
Personer i Kanada under 1900-talet
Konstnärer från Ontario
Personer från Manitoulin Island
Untuned Bell

Untuned Bell är en ljudinstallation av A K Dolven på Honnørbrygga vid Rådhusplassen i Oslo i Norge.

Untuned Bell är en del av en serie med installationer av nedmonterade klockor, som började med Out of tune i Folkestone, Storbritannien 2011 och The Finish Untuned Bell i Skepparträdgården i Ekenäs i Finland samma år.

Oslo rådhus på Rådhusplassen invigdes 1950 och har ett klockspel med 49 klockor med vikter mellan 4 ton och 14 kilogram, ovanpå det östra och 66 meter höga, tornet. Klockspelet spelar varje timme mellan klockan 7 på morgonen och midnatt, inramat av Edvard Griegs Morgenstemning och hans Vektersang. Klockspelet blev klart 1952 och hade ursprungligen 38 klockor. Det restaurerades 1999 och utökades då till 49 klockor.

Vid renoveringen av klockspelet befanns en 1,4 tons klocka inte längre vara stämd i harmoni med övriga 48 klockor, och byttes ut. Den gamla klockan från 1949 hängdes upp på en 30 meter lång stålvajer mellan två 20 meter höga stålpelare på kajen mitt emot rådhuset. På marken monterades en trumpedal av typ Cry Bell, som ger klang från klockan.

Källor
A K Dolven Untuned Bell på www.e-flux.com den 22 augusti 2020

Noter

Externa länkar
Untuned Bell på A K Dolvens webbplats

Konstverk i Oslo
Installationer
Konstverk av norska konstnärer
Ljudkonstverk
Konstverk 2020
A.K. Dolven

Anne Katrine Dolven, född 26 april 1953 i Oslo, är en norsk bild- och installationskonstnär. Hon arbetar med flera medier, som måleri, grafik, ljud, film, fotografi och installationer.

A.K. Dolven utbildade sig på École supérieure d'art d'Aix-en-Provence i Aix-en-Provence 1972–1973 och École nationale supérieure des Beaux-Arts i Paris 1978–1979 i Frankrike, samt på Statens Kunstakademi i Oslo 1982–1986.

Hon har sedan 1975 vistats mycket i Lofoten och inrättade 2005 en ateljé i byn Kvalnes på Lofoten. Hon har ofta använt motiv från Nordland i sina foto- och videoverk. Hon var 1988 initiativtagare till skulpturprojektet Skulpturlandskap Nordland.

A.K. Dolven fick 2000 tyska Fred-Thieler-Preis für Malerei och 2005 Prins Eugen-medaljen.

Offentliga verk i urval
2012 Out of tune, Folkestone, Storbritannien
2011 The Finish Untuned Bell, Skepparträdgården, Ekenäs, Finland
2013 Tours voices 2013', ljudinstallation, Tours, Frankrike
2014 Bodøröster, ljus- och ljudinstallation utanför biblioteket och konserthuset i Bodø i Norge, bestående av en 18 meter hög gatulampa med spotlight och en Cry Babypedal som aktiverar korta röstsekvenser.
2018 40 voices Rankweil, ljudinstallation, St. Michaelskirche, Rankweil
2020 Untuned Bell'', Honnørbrygga, Oslo

Källor 
Anne Katrine Dolven på Store Norske Leksikon
A.K. Dolven på Galerie Anhavas webbplats

Noter

Externa länkar  
A.K. Dolvens webbplats
Artist of the week 74: AK Dolven i The Guardian den 10 februari 2010

Norska konstnärer under 2000-talet
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Norska installationskonstnärer
Konstnärer från Oslo
Joachim Gustafsson

Joachim Gustafsson, född 1967, är en svensk dirigent.

Joachim Gustafsson utbildade sig 1983–1987 till violinist på Göteborgs universitet och har utbildat sig till dirigent för Karl Österreicher (1923–1995) i Wien i Österrike. Han gjorde sin debut i operasammanhang 2004 med Giuseppe Verdis Otello på Kungliga Operan i Stockholm.

Han blev chefsdirigent för Borås symfoniorkester 2013. Han har annat varit gästdirigent på bland andra Den Jyske Opera i Århus i Danmark, där han 2013 dirigerade den danske kompositören Thomas Agerfeldt Olesens (född 1969) opera The Picture of Dorian Gray.

År 2021 utnämndes han till konstnärlig ledare för Orquesta Filharmónica de Bogotá i Bogotá i Colombia, där han varit gästdirigent sedan 2011.

Källor
Joachim Gustafsson, Conductor på www.atlassweden.se
Årets dirigenter på Linköpings Symfoniorkesters webbplats, läst den 30 augusti 2021

Noter

Svenska dirigenter
Födda 1967
Levande personer
Män
Svenska musiker under 2000-talet
Honnørbrygga

Honnørbrygga är den mittersta och kortaste piren av Rådhusbryggorna vid Rådhusplassen och Pipervika i Oslo. Den har trappor mot havet på bägge sidor och används vid officiella mottaganden av statsöverhuvuden som kommer till Oslo sjövägen.   

Efter det att den första Honnørbrygga färdigställts 1887, flyttades ceremonierna i samband med  officiella besök sjövägen från Bjørvika till Pipervika. Den första hederspiren invigdes vid ett statsbesök av kejsar Wilhelm II av Tyskland 1890. Den nuvarande blev färdig 1940 och invigdes den 7 juni 1945, då kong Haakon mottogs efter kungafamiljens exil i Storbritannien under andra världskriget.
 
Piren är femtio meter lång, och vattendjupet är 1,6 – 2,4 meter, varför passagerare från större fartyg får gå iland via mindre barkasser.

År 2020 invigdes ljudinstallationen Untuned Bell av A K Dolven på kajen vid Honnørbrygga.

Honnørbrygga är kulturminne.

Bildgalleri

Källor
Honnørbrygga på Oslo Byleksikon

Noter

Platser i Oslo
Pirar
Arvid Nilsson (trädgårdsmästare)

Arvid Nilsson, född 4 mars 1897 i Härslövs församling, Malmöhus län, död 6 november 1989 i Landskrona, var en svensk trädgårdsmästare.

Nilsson, som av ladugårdsföreståndare Anton Nilsson, genomgick trädgårdsskola i Alnarp 1923 och var försöksledare vid Weibullsholms växtförädlingsanstalt 1926–1962. Han var stiftare av och sekreterare i föreningen Landskronatraktens natur och ledamot av Skånes naturskyddsförenings arbetsutskott. Han var hedersledamot i Sveriges handelsträdgårdsmästareförbund, dess Landskronadistrikt, Hortikulturens vänner i Göteborg, Malmöhus läns trädgårdsodlareförening, Föreningen Landskronatraktens natur och Helsingborgs botaniska förening. Han blev filosofie hedersdoktor i Lund 1964. 

Nilsson författade bland annat Stenpartiväxter (1940), Sommarblommor (1945) och artiklar rörande floristik, blomsterväxter och mollusker i tidskrifter av vetenskaplig och praktisk art. Han var även medarbetare ibland annat Hantverkets bok samt i danska och svenska trädgårdslexika.

Referenser

Svenska trädgårdsmästare
Födda 1897
Avlidna 1989
Män
Brasilien i paralympiska spelen

Brasilien deltog för första gången i paralympiska spelen vid sommarspelen 1972 i Heidelberg och har deltagit i samtliga sommarspel sedan dess.

Medaljfördelning

Medaljer efter spel

Medaljer efter vinterspel

Medaljer efter sport

Källor 

Nationer i paralympiska spelen
Durium (material)

Durium är ett mycket hållbart syntetiskt harts, som utvecklades 1929 av Hal Trueman Beans, professor i kemi vid Columbia University. Det användes i produktion av grammofonskivor, och inom flygindustrin.

Det är ett resorcinol-fenolformaldehydharts, som är flexibelt, smak- och luktfritt, vattentätt och värmetåligt. Eftersom hartset är resistent mot vatten, användes det som lack på flygdetaljer.

Det marknadsfördes av Durium Products Company 1931 som material till "Hit of the Week" skivor, i Sverige kallad Veckans Skiva.  Hartset pressades på ett pappunderlag, och var mycket lättare och mer hållbart än konkurrenternas skivor gjorda av shellack. Skivorna såldes för 15 cent styck.

Källor

Externa länkar
  Durium i The New York Times 1930. Läst 1 september 2021.

Hartser
Guldborg, Gotland

Guldborg var ett slott eller en borg som tillhörde vitaliebröderna på Gotland. Det är oklart var på ön Guldborg var beläget. Eventuellt är Guldborg identiskt med vad i dag benämns som Lojsta slott.

Källor 

Borg- och slottsruiner på Gotland
Fontana del Cantaro

Fontana del Cantaro är en fontän vid basilikan Santa Cecilia in Trastevere i Rione Trastevere i Rom. Fontänen designades av arkitekten Antonio Muñoz år 1929. Dryckeskärlet – kantharos – härstammar dock från den fornkristna epoken.

Bilder

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Fontäner i Rom
Rione Trastevere
Arkitekturåret 1929
Skulpturer 1929
Henrik Tham (kriminolog)

Henrik Tham, född 1942, är professor emeritus i kriminologi och verksam vid Kriminologiska institutionen vid Stockholms universitet.

Biografi 
Tham disputerade 1979 på en avhandling där brottslighet och levnadsnivå undersöktes för män i kriminalregistret födda 1892–1953.

Han har i mer än 50 år i sin forskning ägnat sig åt brottsligheten och kriminalpolitiken. Hans forskning har bland annat omfattat straffades levnadsförhållanden, brottsoffer, brottslighet i krig, narkotikapolitiken och allmänhetens inställning till brott och straff.

Tham har på senare tid på debattplats påtalat att många alarmistiska beskrivningar av brottslighet saknar vetenskapligt stöd, liksom förmodad gynnsam inverkan på brottslighet av kriminalisering och straffskärpningar. Han har också framhållit att kriminalisering av narkotikabruk är ineffektivt, resurskrävande och integritetskränkande.

Utmärkelser 

 Festskrift till Tham:s 65-årsdag:

Bibliografi 

 1986 – 
 1990 – 
 1995 – 
 1996 – 
 1997 – 
 2001 – 
 2003 – 
 2003 – 
 2005 – 
 2006 – 
 2011 – 
 2018 –

Referenser

Män
Födda 1942
Levande personer
Svenska professorer i kriminologi
Svenska forskare under 2000-talet
HD 92845

HD 92845 är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Luftpumpen. Den har en skenbar magnitud av ca 5,63 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 610 ljusår (ca 190 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 4 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan HD 92845 A är en vit till blå stjärna i huvudserien av spektralklass A0 V. Den har en massa som är ca 3 solmassor, en radie som är ca 5 solradier och har ca 163 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 8 900 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/52407/hd92845.

		
Stjärnbilden Luftpumpen
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
Enric Carreras

Enric Carreras i Puigbò, född 1 mars 1971 i Terrassa, är en spansk (katalansk) låtskrivare och pianist. Han är verksam inom symfonisk rock eller jazz och har sedan 2000 producerat sju egna album. Dessutom har han skapat och spelat new age, funk och elektronisk musik, liksom arbetat med filmmusik. Utöver detta har han producerat ett halvdussin skivor ihop med andra grupper och musiker.

Hans egna skivor har givits ut på det regionala bolaget Temps Record. Carreras instrumentalmusik har inspirerats av artister som Keith Jarrett, Pat Metheny och Mike Oldfield.

2021 års album Ikigai har den grekiska mytologins muser som tema.

Carreras har även varit verksam som medarbetare på det regionala TV-bolaget Canal Terrassa, bland annat som intervjuare.

Diskografi 
Egna skivor

 Negre fosc (Temps Record, 2000)
 L'enigma de Shibam (Temps Record, 2003/2005)
 Off the Record (Temps Record, 2007/2008) – som Enric Carreras Eclectic Project
 Flores silvestres (Temps Record, 2011/2012) – soundtrack till filmen av Mikel Ardanaz
 Presagis (Temps Record, 2014/2015)
 Absències (Temps Record, 2016)
 Ikigai (Temps Record, 2021)

Samarbeten

 Parabòlic (Picap, 2001), med Josep Soto Quintet
 Mo mem sa (Temps Record, 2003), med Erwyn's Sega 4
 Camí (Temps Record, 2004), med Jazzspirit & Josep Maria Farràs
 Beyond My Mind (PAE, 2005), med Erwyn Seerutton
 Groc (Temps Record, 2009), med Josep Soto Quintet
 Allà on vagis (Anacrusi, 2015), med Kailash

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats 

Män
Levande personer
Födda 1971
Personer från provinsen Barcelona
Katalanska musiker
Spanska kompositörer
Katalanskspråkig musik
Spanska musiker under 2000-talet