kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1917 Cuyo

1917 Cuyo eller 1968 AA är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 januari 1968 av de båda argentinska astronomerna Carlos U. Cesco och A. G. Samuel vid Leoncito Astronomical Complex. Den har fått sitt namn efter Universidad Nacional de Cuyo (UNCuyo) i Mendoza, Argentina.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Amor.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Amor-asteroider
Astronomiska upptäckter av AG Samuel
Astronomiska upptäckter av CU Cesco
Astronomiska upptäckter 1968
Jordnära objekt
Winifred Land

Winifred Land är/var en engelsk före detta bordtennisspelare. 
 
Hon deltog i de två första VM turneringarna i bordtennis, 1926 och 1928. Där tog hon 4 bronsmedaljer.  

Hon vann tre titlar i English Open, två i dubbel och en i mixed dubbel.

Meriter 
 Bordtennis VM
 1926 i London
 3:e plats singel
 3:e plats mixed dubbel (med H.A. Bennett)
 1928 i Stockholm
 3:e plats dubbel (med Joan Ingram)
 3:e plats mixed dubbel (med Fred Perry)

 English Open - guldmedaljer
 1927/28: 1:a plats dubbel (med Brenda Sommerville)
 1928/29: 1:a plats mixed dubbel (med Fred Perry)
 1929/30: 1:a plats dubbel (med Magda Gál)

Källor 

Engelska bordtennisspelare
Kvinnor
Möjligen levande personer
Arnold R. Klemola

Arnold Richard Klemola, född 20 februari 1931 i Pomfret i Connecticut, död 5 januari 2019, var en amerikansk astronom. Han var verksam vid Lick Observatory.

Minor Planet Center listar honom som upptäckare av 16 asteroider. Åtta av dem upptäckte han tillsammans med astronomen Carlos Ulrrico Cesco.

Han upptäckte även den periodiska kometen 68P/Klemola. Asteroiden 1723 Klemola är uppkallad efter honom och astronomen Irja Klemola.

Asteroider upptäckta av Klemola

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av AR Klemola

Referenser 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Födda 1931
Avlidna 2019
Män
Forskare från Connecticut
Personer från Windham County, Connecticut
Southern Nights

Southern Nights är en sång skriven och inspelad av Allen Toussaint, från albumet Southern Nights från 1975, och senare inspelad av den amerikanske countryartisten Glen Campbell. Glen Campbells version släpptes som singel från Campbells album Southern Nights från 1977 och hamnade på första plats på tre separata amerikanska hitlistor.

Sångens bakgrund 
Texten till låten baseras på minnen från Allen Toussaints barndom, under vilken han besökte släktingar i Louisiana som ofta berättade berättelser om stjärnfyllda nätter. När Glen Campbell hörde Toussaints version, ska han ha påmints om sin egen barndom på en bondgård i Arkansas. Campbell spelade in sången i oktober 1976 med en något modifierad text.

Listplaceringar (Campbells version) 
Släppt som en singel Januari 1977 blev "Southern Nights" genast en framgång både hos pop- och country-publiken. Sången innehöll gitarrspelande som Campbell lärt sig av hans vän Jerry Reed. I slutet av mars samma år tillbringade  "Southern Nights" två veckor på förstaplatsen på Billboard magazine Hot Country Singles vilket gjorde den till Campbells femte och sista listetta på Country-listan.

I slutet av april 1977 placerades låten som nummer ett på  Billboard Hot 100 vilket resulterade i Glen Campbells andra och sista listetta på pop-listan.

Sången tillbringade även fyra veckor som etta på Hot Adult Contemporary vilket kom att bli Campbells sjunde listetta på listan.

Priser 
"Southern Nights" har certifierats med guld i USA med över en miljon sålda enheter enligt Recording Industry Association of America. 1977 nominerades sången till Song of the Year av Country Music Association.

I populärkulturen 
Sången finns med på filmen Guardians of the Galaxy Vol. 2 från 2017 och är inkluderat på filmens soundtrack album.

Referenser 

Sånger 1976
Musiksinglar 1977
Singelettor i USA
Singlar utgivna på Capitol Records
Johan Magnus Lang

Johan MagnusLandsarkivet i Lund, Födelse- och dopbok för Västra Hoby församling 1769-1821, C I:2, uppslag 22. Lang, född 27 april 1795 i Västra Hoby socken,Malmöhus län,  död 18 september 1855 i Lund, var en svensk dansmästare vid Lunds universitet.

Biografi
Johan Lang var son till kronolänsmannen Johan Peter Lang och dennes hustru Cecilia Böös. När dansmästaren vid Lunds universitet Bengt Esping avled 1817 tog Lang över som tjänsteförrättande dansmästare, och utnämndes nästföljande år till ordinarie innehavare av posten, en post som han kom att inneha i 35 år. Dansskolan var och förblev under Langs dansmästartid emellertid i dåligt skick - till skillnad från både fäkt- och kapellmästaren saknade Lang en särskild lokal för undervisningen och fick istället bekosta den själv, och den för dansundervisningen nödvändiga utrustningen var antingen obefintlig eller mycket sliten. En bild av dansskolans sorgliga tillstånd ges av en av Lang författad inlaga till universitetet år 1822, i vilken han bad om medel till "nödige Bänkar, ryggstöd, stänger och ett rymligt skåp med hyllor, i hvilket sednare Eleverna hade mellan öfningstimarne att insätta sina skor". Till råga på allt utbetalades Langs lön sällan eller inte alls; 1822 utfick han endast en fjärdedel av lönen. När Lang tog avsked från dansmästaretjänsten 1853 ansågs posten omodern; det gamla aristokratiska bildningsidealet där det ansågs självklart att universiteten skulle lära ut dans till studenterna hade ersatts med ett borgerligt dito, i vilket det inte fanns utrymme för dansövningar i universitetets regi.  Dansmästarposten återbesattes inte, och Lang blev därför Lunds universitets siste dansmästare.

Johan Magnus Lang gifte sig den 22 oktober 1824 i Västra Hoby med Philippina Bertledt, och avled endast två år efter sitt avsked, den 18 september 1855.

Referenser

Tryckta källor
 Carl Sjöström, Skånska nationen 1833-1889 : biografiska och genealogiska anteckningar. Lund, 1904 (Länk)
 Fredrik Tersmeden, "Fäktmästarna vid Lunds universitet". M. Erenius, F. Hanell & A. Lundqvist (red.), LUGI Fäktförening 100 år 1912-2012. Lund: LUGI fäktförening, 2012, ss. 55-75 (Länk)
 Eva Helen Ulvros, Dansens historia : Dans och lek i Sverige. Lund: Historiska media, 2004 (Länk)
 Eva Helen Ulvros, "Dansmästarna vid universiteten i Uppsala och Lund : Ett nytt bildningsideal formas". RIG - Kulturhistorisk tidskrift, 87(2), 2004, ss. 65-80 (Länk)
 Martin Weibull & Elof Tegnér, Lunds universitets historia 1668-1868, band 2. Lund: C.W.K. Gleerups förlag, 1868 (Länk)

Otryckta källor
 Landsarkivet i Lund, Död- och begravningsbok för Lunds domkyrkoförsamling 1844-1861, F I:4 (Aktuellt uppslag)
 Landsarkivet i Lund, Födelse- och dopbok för Västra Hoby församling 1769-1821, C I:2 (22) (82)

Noter

Födda 1795
Avlidna 1855
Personer från Västra Hoby socken
Svenska dansare under 1800-talet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Angelina Håkansson

Angelina Håkansson är en svensk skådespelare, manusförfattare och regissör som inledde sin karriär i England. 

Under sin tid som skådespelare och filmstudent i London, pitchade Angelina Håkansson sitt eget musikprogram till brittiska Total Rock Radio, där hon programledde och skrev manus för Angelina’s Journey i åtta år. Parallellt med radio showen och uppdrag i West End, bland annat Buddy: The Buddy Holly Story, producerade Håkansson film och multimedia innehåll åt bland annat ViacomCBS, Walt Disney, Channel 4 och AOL genom egna prisnominerade produktionsbolaget, 12 Media Ltd. 

Vid återkomsten till Stockholm anställdes Håkansson som Senior Film Producer för Sitrus Agency och senare Executive Producer för filmbyrån Creo Media Group, där hon regisserade interna och externa kommunikationsfilmer åt globala kunder och blev nominerad för "Bästa Film” i Svenska Designpriset. 

I Sverige har Angelina Håkansson uppmärksammats för sin roll som en ung Anni-Frid Lyngstad i långfilmen Ted – För kärlekens skull, regisserad av Hannes Holm. Under filminspelningen korresponderade Håkansson med Lyngstad och har sagt att Abba-sångaren formuleringar gav henne en unik möjlighet att fånga Lyngstads positiva personlighet på bioduken. Angelina Håkansson har även medverkat i flertalet Nordiska TV-serier och regisserats av Josephine Bornebusch, Josef Fares, David Berron med flera. Håkansson gör bland annat rollen som polisdetektiven, Petra, i Cannes Series nominerade ungdomsserien, Cryptid, producerad av Viaplay.

Referenser

Externa länkar 

 Angelina Håkansson CV

Svenska skådespelare
Födelseår saknas
Levande personer
Kvinnor
Biostimulering

Biostimulanter är ett samlingsbegrepp för olika beståndsdelar och substanser som tillförs växter eller jord för att reglera och förbättra grödors fysiologiska processer och göra dem mer effektiva. Biostimulerande medel verkar fysiologiskt på växterna genom andra vägar än näringsämnen för att förbättra växtens livskraft, avkastning, kvalitet och lagringsegenskaper.

Biostimulerande medel främjar tillväxt och utveckling hos plantor under hela livscykeln från groning till avmognad på ett antal sätt, bland andra:
Förbättrar effektiviteten hos växtens metabolism för att öka avkastning och kvalitet 
Ökar plantans tolerans och återhämtning från abiotiska/klimatiska påfrestningar
Underlättar näringsämnens assimilattransport, translokation och nyttjandegrad
Reglerar och förbättrar vätskebalansen i plantors celler
Förbättrar kvalitetsegenskaper hos produkter t.ex. sockerhalt och färg. 
Förbättrar vissa fysikaliska/kemiska egenskaper hos jorden och främjar utvecklingen av jordmikroorganismer.

Referenser
 http://www.biostimulants.eu/2011/10/biostimulants-definition-agreed/
 www.timac.se 
 www.roullier.com 
Botanik
Bioteknik
Erna Mohr

Erna Mohr, född 11 juli 1894 i Hamburg, död där 10 september 1968, var en tysk zoolog. Hon var intendent för Hamburgs zoologiska museum. Dessutom arbetade hon från 1920-talet med Visentstamboken för Internationale Gesellschaft zur Erhaltung des Wisents, vilken sedan 1947 förs vidare i Polen.

Biografi 
Erna Mohr växte upp i en skollärarfamilj och utbildade sig själv också till lärare. Mellan 1914 och 1934 var hon lärare i olika skolor. Samtidigt var hon fri medarbetare vid Hamburgs naturhistoriska museum. Mohr undersökte under de första åren olika fiskar som gös, sjötunga och öring som var betydelsefulla för Tysklands fiskare. Under senare 1910-talet besökte Mohr flera europeiska djurparker och skapade ett arkiv med fotografier och anteckningar som i flera fall var fylligare än djurparkernas egna register. Som ansvarig för visentens stambok förhindrade hon ofta korsningar mellan visent och bison. Erna Mohr påbörjade även stamboken för Przewalskis häst, vilken idag förs i Prag.

Från 1934 var hon ansvarig för fiskbiologi på Hamburgs naturhistoriska museum och från 1936 chef för avdelningen för ryggradsdjur. Under andra världskriget organiserade Mohr flytten av flera betydelsefulla zoologiska föremål från Hamburg till slottet Rochsburg i Lunzenau, Sachsen. Som hon befarade, träffades museet 1943 av en bomb. Mohr blev 1946 museets intendent och planerade samlingens återskapande. Erna Mohr upprätthöll under åren en nära kontakt med Avesta visentpark, som var viktig del i det europeiska samarbetet för att avla fram nya visentpopulationer.

Erna Mohr valdes 1944 som ledamot av Vetenskapsakademien Leopoldina. Hon blev 1950 hedersdoktor vid Münchens universitet samt hedersmedlem av det tyska sällskapet för däggdjursforskning.

Källor

Noter

Tyska zoologer
Personer från Hamburg
Födda 1894
Avlidna 1968
Kvinnor
Solute carriers

Solute carriers (SLC) är en klassificering av cellulära membrantransportörer som idag består av 65 familjer med över 400 transportörer.

Nomenklatur 
Transportörer som tillhör denna klassificering skrivs generellt på formeln SLCnXm, där n står för vilken familj som transportören tillhör (1-65), X står för vilken subfamilj (alltid en enkel bokstav, till exempel A), och m för den specifika familjemedlemmen. Till exempel SLC38A10, vilket är transportör 10 som tillhör subfamilj A inom 38-familjen.

Referenser 

Lagrings- och transportproteiner
Piperiton

Piperiton  är en naturlig monoterpenketon som utgör en del av vissa eteriska oljor. Båda stereoisomererna, D-formen och L-formen, är kända. D-formen har en pepparmintliknande doft och har isolerats från plantoljorna från växtsläktena Citrongrässläktet, Andropogon och Myntasläktet. L-formen har isolerats från sitkagran.

Piperiton används som huvudråvara för framställning av syntetisk mentol och tymol. Den primära källan till D / L-piperiton är från Eucalyptus dives, producerat huvudsakligen i Sydafrika.

Framställning 
Piperiton kan framställas ur metylvinylketon och mesityloxid.

Referenser 

Ketoner
Monoterpener
Lisa Hurtig

Lisa Birgit Maria Hurtig, tidigare Lantz, född 26 augusti 1987, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Under 2019 gifte sig Lisa med landslagsspelaren Lina Hurtig.

Karriär
Hurtig började spela fotboll i Delsbo IF och gick därefter till Team Hudik. 2005 värvades hon av Sundsvalls DFF. Hurtig spelade 43 matcher för klubben i Norrettan under två säsonger.

Inför säsongen 2007 gick Hurtig till Bälinge IF. Hon gjorde debut i Damallsvenskan under sin tid i klubben och spelade totalt 32 matcher. Inför säsongen 2009 skrev Hurtig på för Umeå Södra. Totalt spelade hon fem säsonger för klubben.

I februari 2014 värvades Hurtig av Umeå IK. I mars 2015 blev hon utsedd till lagkapten för klubben. I december 2016 värvades Hurtig av Linköpings FC. I november 2017 förlängde Hurtig sitt kontrakt i klubben med ett år. I oktober 2018 förlängde hon sitt kontrakt med två år. Efter säsongen 2020 avslutade Hurtig sin fotbollskarriär.

Meriter
 Linköpings FC
Damallsvenskan: 2017

Källor

Noter

Anmärkningar

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Sundsvalls DFF
Fotbollsspelare i Umeå Södra FF
Fotbollsspelare i Umeå IK FF
Spelare i Linköpings FC
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Personer från Hudiksvalls kommun
Elitloppet 1984

Elitloppet 1984 var den 33:e upplagan av Elitloppet, som gick av stapeln söndagen den 27 maj 1984 på Solvalla i Stockholm. Finalen vanns av den svensktränade hästen The Onion, körd och tränad av Stig H. Johansson. Detta var Stig H. Johanssons första seger i Elitloppet.

I 1984 års Elitlopp förväntade sig många ett möte mellan svenska hästen The Onion, som samma år vunnit Gran Premio Lotteria i Italien, och den franska hästen Lurabo, som hade sju raka segrar och vunnit bland annat Prix d'Amérique och Prix de France samma år. Kretsen kring Lurabo avböjde dock sedan att starta i Elitloppet, på grund av att hästen blivit skadad. I loppet deltog dock Mon Tourbillon från Frankrike, och förra årets Hambletonianvinnare Duenna från USA.

Även tröstloppet Elitloppet Consolation kördes detta år, för de hästar som deltagit i kvalheaten, men som inte lyckats kvala in till finalen.

Upplägg och genomförande 
Elitloppet är ett inbjudningslopp och varje år bjuds 16 hästar som utmärkt sig in till Elitloppet. Hästarna lottas in i två kvalheat, och de fyra bästa i varje försök går vidare till finalen som sker 2–3 timmar senare samma dag. Desto bättre placering i kvalheatet, desto tidigare får hästens tränare välja startspår inför finalen. Samtliga tre lopp travas sedan 1965 över sprinterdistansen  meter (engelska milen) med autostart (bilstart). I Elitloppet 1984 var förstapris i finalen  kronor, och  kronor i respektive kvalheat.

Kvalheat 1

Kvalheat 2

Finalheat

Referenser

Externa länkar 

Sport i Sverige 1984
1984
Uzbekistan i olympiska vinterspelen 2018

Uzbekistan deltog i de olympiska vinterspelen 2018 i Pyeongchang, Sydkorea, med en trupp på två atleter (två män) fördelat på två  sporter.

Vid invigningsceremonin bars Uzbekistans flagga av alpina skidåkaren Komiljon Tukhtaev.

Referenser

2018 i Uzbekistan
2018
Nationer i olympiska vinterspelen 2018
Zeta Volantis

Zeta Volantis (ζ Volantis, förkortat Zeta  Vol, ζ Vol) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en vid dubbelstjärna  belägen i den södra delen av stjärnbilden Flygfisken. Den har en skenbar magnitud på 3,93 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 23,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 141 ljusår (ca 43 parsek) från solen.

Egenskaper 
Primärstjärnan Zeta Volantis A är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K0 III. Den har en massa som är ca 1,74 gånger större än solens massa, en radie som är ca 11 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 53 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 4 720 K.

Följeslagaren är en stjärna av magnitud 9,7 separerad från primärstjärnan med 16,7 bågsekunder. Baserat på dess rörelse genom rymden, gjorde stjärnparet sin perihelionpassage för 858 000 år sedan då det befann sig på 22 ljusårs avstånd från solen. Det förflyttar sig för närvarande med en radiell hastighet av 48 km/s.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/zetavolantis

	
Stjärnbilden Flygfisken
Bayerobjekt
Orangea jättar
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Danderydsplan

Danderydsplan är en cirkulationsplats där gatorna Östermalmsgatan, Rådmansgatan och Danderydsgatan möts på Östermalm i Stockholms innerstad. 

Cirkulationsplatsen namngavs 1936, troligtvis efter den närbelägna gatan Danderydsgatan som fick sitt namn 1895 efter Danderyd strax norr om Stockholm. 

Vid Danderydsplan låg Östermalmsfängelset som restes 1895–97 och låg där fram till 1968, då den revs för att ge plats åt Arkitekturskolans byggnad.

Bilder

Se även 
 Gator och torg på Östermalm

Referenser

Externa länkar 

Gator och torg på Östermalm
Stan Shaw

Stan Shaw, född 14 juli 1952 i Chicago, Illinois, är en amerikansk skådespelare. Shaw är son till saxofonisten Eddie Shaw och var kusin till soulsångarna Sam Cooke och Tyrone Davis.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Födda 1952
Levande personer
Män
North Carolina-klass

North Carolina-klass var en klass bestående av två snabba slagskepp byggd för USA:s flotta i slutet av 1930-talet och början av 1940-talet. Flottan var ursprungligen osäker om fartygen skulle vara snabb nog för att motverka den japanska Kongō-klassen, som USA trodde kunde nå en hastighet på 26 knop. USA stod i valet mellan att offra hastigheten för ytterligare eldkraft och pansar. Det andra marina Londonavtalet (Second London Naval Treaty) krävde att alla så kallade Capital ships det vill säga det mest betydelsefulla skeppen i flottan, har en standardvikt på mindre än  ton, detta hindrade önskade mål att uppnås fullt ut, och flottan betraktade över femtio ritningar innan en valdes.

Källor 

Slagskeppsklasser
Amerikanska slagskepp
Eta Volantis

Eta Volantis (η Volantis, förkortat Eta  Vol, η Vol) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en enkel stjärna belägen i den sydöstra delen av stjärnbilden Flygfisken. Den har en skenbar magnitud på 5,28 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 381 ljusår (ca 117 parsek) från solen.

Egenskaper 
Eta Volantis är blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A0/1 IV/V, men som också har drag av underjättestjärna. Den har en massa som är ca 2,7 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3,4 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 84 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 8 660 K.

Eta Volantis har två optiska följeslagare av 12:e magnituden separerade med 30,8 respektive 42,4 bågsekunder.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/etavolantis

	
Stjärnbilden Flygfisken
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
HD-objekt
Huvudskepp

Huvudskepp och kapitalskepp är historiska benämningar på de förnämsta fartygen i en örlogsflotta. Från och med 1640-talet var det vanligt att större svenska fartyg kallades kapitalskepp, ett ord som bildats genom latinisering av den äldre nordiska termen för större stridsbåtar, huvudskepp. Kapitalskepp var i praktiken synonymt med realskepp, vilket var den utbredda samtida benämningen på de fartyg som senare istället skulle bli allmänt kända som regalskepp. Även formen capitalskepp har i svenskan använts om tvådäcksskepp.

På engelska används fortfarande termen capital ship om flottans viktigaste örlogsfartyg.

Se även
Flaggskepp
Hangarfartyg
Linjeskepp
Regalskepp
Slagskepp

Referenser

Källor

Noter 

Örlogsfartyg efter typ
USS Washington (BB-56)

USS Washington (BB-56) var den andra av två slagskepp i North Carolina-klassen, och det tredje fartyget i Förenta staternas flotta som namnges till ära av 42:e delstaten i USA. Hennes köl lades ner den 14 juni 1938 vid Philadelphia Naval Shipyard. Sjösattes den 1 juni 1940, Washington gick igenom inpassning innan den beställdes den 15 maj 1941, med kapten Howard HJ Benson som kommando. I början av 1942 var Washington och tjugo andra amerikanska fartyg de första som var utrustade med fullt fungerande radar.

Från 1943 var hennes huvuduppgift att bevaka och skydda hangarfartyg även om hon vid några tillfällen besköt japanska ställningar vid vissa anfall från havet. Washington deltog i slaget om Gilbert- och Marshallöarna i slutet av 1943 och början av 1944, slaget om Marianerna och Palau i mitten av 1944, och i  i slutet av 1944 och början av 1945. Därefter följde slagen för att erövra Iwo Jima och Okinawa i 1945, och i de senare skedena av slaget om Okinawa fick Washington tas in för underhåll. När detta var genomfört hade Japan kapitulerat och kriget var slut. Washington sändes då till USA:s östkust, där hon anpassades för att tjänstgöra som trupptransportfartyg som en del av  och transporterade över 1 600 soldater från Storbritannien till USA. Hon togs ur tjänst 1947 och överfördes till USA:s flottreserv, där hon förblev fram till 1960 då hon avregistrerades och såldes som skrot året efter.

Källor 

Amerikanska slagskepp under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1940
Fartyg byggda i Philadelphia
USS North Carolina (BB-55)

USS North Carolina (BB-55) var ett slagskepp, ledarskeppet i North Carolina-klassen och det fjärde krigsskeppet i USA:s flotta för att bli namngiven efter staten North Carolina. Hon var det första nybyggda amerikanska slagskeppet för att träda in under andra världskriget och deltog i varje stor marin offensiv i Stillahavsområdet. Hennes 15 förtjänststjärnor (Service stars) gjorde henne till det mest dekorerade amerikanska slagskeppet under andra världskriget.

Källor 

Amerikanska slagskepp under andra världskriget
Erik Bagerstam

Karl Erik Bagerstam (till 1973 Pakarinen), född den 10 februari 1939 i Helsingfors, död 19 februari 2013 i Stockholm, var en finländsk journalist och skriftställare.

Bagerstam tog en pol.mag. 1964. Bagerstam har varit redaktör vid flera finlandssvenska tidningar och tidskrifter. Han var 1965–1966 chefredaktör för Österbottningen och 1966–1968 för Borgåbladet. Åren 1970–1986 var han redaktör vid Sveriges radio. Bagerstam har intresserat sig för svensk-finländska relationer och minoritetspolitik. Han har gett ut bland annat böckerna Finlands svenskar – ett livskraftigt folk i Norden (1987) och Finlands svenska Åbo (1989).

Referenser

Finländska journalister under 1900-talet
Finländska författare under 1900-talet
Födda 1939
Avlidna 2013
Män
Journalister från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Finlandssvenska journalister
Finlandssvenska författare
Kaptensgatan

Kaptensgatan är ett gatunamn som finns i en rad städer, bland annat:

Kaptensgatan, Göteborg
Kaptensgatan, Helsingfors
Kaptensgatan, Malmö
Kaptensgatan, Stockholm

Gator i Sverige
Distinguished Flying Cross (USA)

Distinguished Flying Cross är en militär dekoration tilldelad någon officer eller medlem av Förenta staternas väpnade styrkor där vederbörande utmärker sig som "hjälte eller genom extraordinär prestation vid deltagandet i en flygning, efter 11 november 1918."

Se även
 Flygaräss

Referenser

Noter

Externa länkar

Amerikanska militära utmärkelser
Priser och utmärkelser instiftade 1926