kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven Lundberg (VA-ingenjör)

Sven Harald Lundberg, född 14 juni 1891 i Katarina församling i Stockholm, död 10 maj 1964 i Harbonäs säteri i Harbo församling i Västmanlands län, var en svensk ingenjör och uppfinnare.

Sven Lundberg var son till direktören Johan Lundberg och Emma Schöldström. Han avlade studentexamen 1911, blev underlöjtnant i fortifikationen 1913 och löjtnant 1917. Efter studier på Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) tog han examen som civilingenjör 1918. Han blev kapten vid Väg- och vattenbyggnadskåren 1930 och var byråingenjör vid VV-styrelsen. Han var innehavare av Harbonästorken försäljnings AB från 1957 och Harbonäs säteri från 1922.

Han uppfann metod att av havsvatten framställa råmaterial för tillverkning av magnesium 1938, självresande, osänkbar livbåt 1939, "Stålbryn-jan" för bildäck 1942, "Trafikögon" 1949, "Harbonästorken" för torkning av spannmål och virke 1957. Han var riddare av Vasaorden (RVO).

Sven Lundberg gifte sig 1921 med Märtha Edgren (1889–1984), dotter till kantor Emil Edgren och Altea Engström. De fick dottern Kerstin (född 1922), som gifte sig med Lars Axelson och övertog säteriet Harbonäs.

Källor

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska godsägare under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Födda 1891
Avlidna 1964
Män
Doktor Karneval

Doktor Karneval är en urvalsvolym med dikter av den tyske poeten Rolf Dieter Brinkmann (1940–1975) i svensk översättning av Mikael Ejdemyr. Den utkom 1988 på Bakhåll. Översättaren stod för urval och skrev även ett förord. Boken är till dags dato (2017) den enda som utgivits av författaren på svenska.

Innehåll 
Urvalet består av 28 korta och långa dikter ur hela Brinkmanns diktproduktion från debutdiktsamlingen Ihr nennt es Sprache (1962) till Westwärts 1 & 2 (1975). Dikterna radas inte upp efter tillkomsttid i kronologisk ordning. Efter några inledande dikter om diktens väsen påbörjas istället, enligt översättarens förord, "en livsreseskildring från barndom till mandom genom äktenskap och platser ur en generös decennielång poetisk utvidgning".

Referenser

Litteratur 
Rolf Dieter Brinkmann: Doktor Karneval (1988)

Noter

Externa länkar 
 Doktor Karneval på svenska bibliotek. liber.se

Diktsamlingar
Tyskspråkig litteratur
Skönlitteratur 1988
Rolf Dieter Brinkmann
NHL Stadium Series 2017

Coors Light NHL Stadium Series 2017 var ett sportarrangemang i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL) där en grundspelsmatch spelades utomhus mellan delstatsrivalerna Pittsburgh Penguins och Philadelphia Flyers på Heinz Field i Pittsburgh, Pennsylvania i USA den 25 februari 2017.

Matchen

Laguppställningarna

Resultatet

Matchstatistik

Utvisningar

Statistik

Pittsburgh Penguins

Utespelare

Målvakt

Philadelphia Flyers

Utespelare

Målvakt

Referenser

2017
Ishockeysäsongen 2016/2017
Sportevenemang i Pittsburgh
2017 i USA
Philadelphia Flyers
Pittsburgh Penguins
Pittsburgh under 2000-talet
Lars Axelson

Lars Sigurd Gunnar Axelson, född 21 juni 1918 i Göteborgs Annedals församling, död 17 juli 1977 i Harbonäs säteri, Harbo församling i Västmanlands län, var en svensk ingenjör och officer.

Lars Axelson var son till representanten Gunnar Axelson och Willy Nilsson. Efter genomgånget högre realläroverk studerade han vid Staatliche Techn. für Textilindustrie i Tyskland där han tog examen som textilingenjör 1940. Han hade också en militär utbildning i Skövde efter vilken han blev reservofficer vid pansartrupperna 1944 och kapten i reserven 1959. Han kom till MAB & MYA i Malmö 1944, blev vävmästare vid Stockholms Bomullsspinneri- och Väfveri AB 1945, personalintendent vid MAB & MYA i Malmö 1950, produktionsingenjör vid Kilsunds AB i Borås 1954, inköpschef 1958 samt driftsingenjör där 1963. 1966 blev han mobiliseringsofficer vid Fo-staben 47/48 i Uppsala, där han verkade i sju år.

Han hade också olika förtroendeuppdrag, bland annat som ordförande inom Centerpartiet lokalt i Harbo och Heby, vice ordförande i Heby kommuns byggnadsnämnd, ordförande i Harbo jaktvårdsområde samt styrelseledamot i Tämnarens fiskevårdsförening. Han var ledamot av Sveriges textilförbunds utbildningskommitté och höll även kurser.

Lars Axelson gifte sig 1947 med Kerstin Lundberg (född 1922), dotter till uppfinnaren Sven Lundberg och Märtha Edgren. De fick dottern Lena (1948−2012) och sonen Gunnar Axelson (född 1950). Från 1966 var familjen bosatt i hustruns släktgård Harbonäs säteri i Uppland.

Källor

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Göteborg
Födda 1918
Avlidna 1977
Män
Militärer från Göteborg
Svinö naturreservat

Svinö är en ö och ett naturreservat i Kalmar kommun i Småland.

Området är skyddat sedan 1974 och är 120 hektar stort varav 70 hektar är vattenområde. Det är beläget öster om Kalmar stad vid Ölandsbrons västra fäste.

Svinö är en låg av morän uppbyggd ö i Kalmarsund bevuxen med barrblandskog. På ön finns ett lager av strandgrus som kastats upp från havet. I öster mera fuktigt. Ön är till stor del bevuxen med tall och gran. Längs öns stränder finns ängar med rik flora. Där växer bland annat klöverärt, strandaster, strandkrypa, ängsskallra och trift. Fågelfaunan utgörs av vadare, änder och doppingar varav de vanligaste arterna är skrattmås, gräsand, strandskata, skäggdopping och vigg. I skogen har noterats bofink, lövsångare, talgoxe, rödhake, kungsfågel, koltrast, trädpiplärka och blåmes.

Flera badplatser finns på ön, som delvis ligger under Ölandsbron. Ön är ett viktigt ströv- och motionsområde för Kalmarborna.

I nordöstra delen finns lämningar efter Svinö skans som användes för att försvara och behärska segelleden genom Kalmarsund.

Källor
Länsstyrelsen Svinö

Externa länkar 

Naturreservat i Kalmar kommun
Naturskyddsområden bildade 1974
Ottavio Bandini

Ottavio Bandini, född 25 oktober 1558 i Florens, död 1 augusti 1629 i Rom, var en italiensk kardinal och ärkebiskop. Han tillhörde adelsätten Bandini.

Biografi
Ottavio Bandini var son till Pier Antonio Bandini och Cassandra de' Cavalcanti. Bandini studerade bland annat vid Pisas universitet, där han blev juris utriusque doktor.

Påve Clemens VIII utsåg honom 1596 till kardinalpräst med Santa Sabina som titelkyrka. Mellan 1612 och 1613 var han camerlengo. Bandini avslutade sin karriär som kardinal som kardinalbiskop av Ostia 1626–1629.

Kardinal Bandini är begravd i Cappella Bandini i basilikan San Silvestro al Quirinale. Hans byst är skulpterad av Giuliano Finelli.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Italienska kardinaler
Romersk-katolska ärkebiskopar
Personer från Florens
Födda 1558
Avlidna 1629 
Män
Kardinalpräster av San Lorenzo in Lucina
Kardinalbiskopar av Palestrina
Kardinalbiskopar av Porto-Santa Rufina
Kardinalbiskopar av Ostia
Kardinalpräster av Santa Sabina
Alumner från universitetet i Pisa
Talitha Bor

Talitha Bor eller Jota Ursae Majoris (ι Ursae Majoris, förkortat Jota UMa, ι UMa) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en kombination av två dubbelstjärnor belägen i den västra delen av stjärnbilden Stora Björnen. Den har en skenbar magnitud på 3,14 och är synlig för blotta ögat som en av de ljusaste stjärnorna i stjärnbilden. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 68,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 47 ljusår (ca 15 parsek) från solen.

Nomenklatur
Jota Ursae Majoris har de traditionella namnen Talitha, Talitha Borealis och Alphikra Borealis. Talitha, som delades med Kappa Ursae Majoris kommer från den arabiska frasen Al Fiḳrah al Thalitha "den tredje källan eller ghazalens språng". Begreppet Borealis betyder "norra sidan" på latin. År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor.  WGSN:s första bulletin i juli 2016 innehöll en tabell över de första två satserna av namn som fastställts av WGSN där Talitha ingår för denna stjärna.

Egenskaper
Primärstjärnan i Jota Ursae Majoris är en gul till vit underjättestjärna av spektralklass F0IV-V. Den ingår i en spektroskopisk dubbelstjärna vars komponenter har en omloppsperiod på 4,028 dygn, med en följeslagare, som inte har observerats direkt, men anses vara en vit dvärg med en massa på 1,0 ± 0,3 av solens. Primärstjärnan har en massa som är omkring 70 procent större än solens massa och utsänder från dess fotosfär ca 10 gånger mer energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 7 250 K. 

I konstellationen ingår också en dubbelstjärna bestånde av två stjärnor av 9:e respektive 10:e magnituden, båda röda dvärgar. Dessa, som betecknas Jota Ursae Majoris B och C, kretsar kring varandra med en omloppsperiod av 39,7 år och är separerade med ca 0,7 bågsekunder, eller minst 10 AE. Detta par kan vara källan till röntgenstrålning som detekteras från konstellationen.

De två dubbelstjärnorna i Jota Ursae Majoris kretsar runt varandra med en period på 2 084 år. Den skenbara separationen mellan de två delsystemen minskar snabbt när de följer sina banor. År 1841, när B-komponenten först upptäcktes, hade de en separation av 10,7 bågsekunder eller minst 156 AE. År 1971 hade deras separation minskat till 4,5 bågsekunder, eller minst 66 AE.

Källor

Referenser

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/talitha
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/talitha.html

	
Stjärnbilden Stora björnen
Bayerobjekt
Gul-vita underjättar
Dubbelstjärnor
Huvudseriestjärnor klass M
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
2473 Heyerdahl

2473 Heyerdahl eller 1977 RX7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter norrmannen Thor Heyerdahl.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Matterania.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Matterania-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
Thor Heyerdahl
4618 Shakhovskoj

4618 Shakhovskoj eller 1977 RJ3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Nikolaj Shakhovskoj.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Mitidika.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Mitidika-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
Rannsakningen

Rannsakningen (Die Ermittlung) är en teaterpjäs skriven av Peter Weiss som uruppfördes 1965.

Handling 
Pjäsen bygger på dokumentärt material från Auschwitzrättegångarna i Frankfurt Am Main 1963–1965 och redogör vittnesmålen från överlevare, vittnen och de anklagade. Pjäsen har blivit uppmärksammad för sitt sakliga och ocensurerade vittnesmål över vad som hände i Auschwitz och kring vilket ansvar människor har för den ondska brotten bottnar i.

Kända uppsättningar 
Pjäsen uruppfördes 1965 på Freie Volksbühne i Västberlin och Volkskammer i Östberlin. Den hade samtidigt premiär på femton andra platser runt om i både Väst- och Östtyskland.

1966 sattes Rannsakningen upp på Dramaten i regi av Ingmar Bergman. Scenografin gjordes av Gunilla Palmstierna-Weiss."Jag tyckte personligen från början djupt illa om pjäsen någonstans, jag tyckte att det var våldspornografi. Under arbetet reviderade jag min uppfattning. Jag förstod, att det fanns en nästan omätlig vilja till sanning hos Peter Weiss, och en obönhörlig karaktärsstyrka, en moralisk hållning.   När vi visade uppsättningen för skolungdom före den offentliga premiären, då tyckte jag att det här men teater ändå var någonting. Det var unga människor som inte hade en aning om Auschwitz, som inte visste att det överhuvudtaget hade hänt. De dagar tyckte jag att det var någon idé med Dramaten, när man alltså spelade ett stycke som var ren upplysning. Men vi skulle ha stängt Dramaten för vår ordinarie publik och bara spelat den för ungdom. För sedan kom den ordinarie publiken dit, och alla nickade god mening. Några tyckte naturligtvis det var sensationellt och läskigt och fascinerande. Men så länge den spelades för skolungdom – med bra introduktioner – tyckte jag att det var någon mening med det." (Ingmar Bergman)Riksteatern satte upp Rannsakningen på flera platser i Sverige år 2000 i regi av Etienne Glaser, där lokala amatörer engagerades att läsa upp vittnesmålen.

På det som skulle varit Peter Weiss 100-årsdag hade Rannsakningen premiär på Orionteatern i Stockholm, i regi av hans dotter Nadja Weiss.

Referenser

Källor 
 Gunilla Palmstierna-Weiss: Minnets spelplats, Albert Bonniers Förlag, Stockholm 2013 (memoarer),

Noter 

Tyska teaterpjäser
Litteratur 1965
Teateråret 1965
Svenska teaterpjäser
3233 Krisbarons

3233 Krisbarons eller 1977 RA6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Krišjānis Barons.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
3409 Abramov

3409 Abramov eller 1977 RE6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Fjodor Abramov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
6164 Gerhardmüller

6164 Gerhardmüller eller 1977 RF2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 september 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Gerhard Friedrich Müller.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
Bjerre (olika betydelser)

Bjerre kan syfta på:

 Bjerre – ett danskt efternamn och personer med namnet
 Bjerre socken – en socken i Hedensteds kommun i Danmark
 Bjerre, Lappland – en sjö i Arjeplogs kommun
William Kinnear

William Nicoll Duthie "Wally" Kinnear, född 3 december 1880 i Marykirk, död 5 mars 1974 i Leicester, var en brittisk roddare.

Kinnear blev olympisk guldmedaljör i singelsculler vid sommarspelen 1912 i Stockholm.

Källor 

Brittiska roddare
Brittiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Storbritannien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1912
Födda 1880
Avlidna 1974
Män
Irena Kraus

Anna Irena Kraus, född 25 september 1955 i Kortedala församling, är en svensk dramatiker och dramaturg, som bland annat är verksam vid Dramaten. 

Hon utbildade sig till dramatiker och dramaturg på Dramatiska Institutet i Stockholm 1979-1981. 

Irena Kraus skrev pjäsen Fjärilsbarn 1994 för Riksteatern, och därefter Ciao Bella och Mamma sökes. 
Hennes pjäs Rigolettos dotter, som är en parafras på Giuseppe Verdis Rigoletto berättad ur Gildas perspektiv, skrevs för Norrbottensteatern, men Riksteatern har även turnerat med den.  

Kraus har skrivit  flera pjäser  för Unga Dramaten, såsom I skuggan av Hamlet, Anna Larsson hemliga dagbok,  Den tatuerade mamman och monologen  Stirraren.  Hon har även dramatiserat Vilhelm Mobergs roman Utvandrarna för Dramaten. 

En alldeles vanlig familj,  ... det handlar om kärlek och Vid gränsen är radiopjäser, skrivna av Irena Kraus. 
2014 satte Stockholms stadsteater upp hennes "Karl Gerhard - en fantasi om en revykung", med Rikard Wolff i titelrollen. Göteborgs stadsteater satte 2017 upp pjäsen med Tomas von Brömsen i samma roll.

Källor

Externa länkar
  

Kvinnor
Födda 1955
Svenska dramatiker under 2000-talet
Levande personer
Svenska dramaturger
Författare från Göteborg
Elga Sesemann

Elga Charlotte Sesemann, född 28 mars 1922 i Viborg i Finland, död 21 januari 2007 i Helsingfors i Finland, var en finländsk bildkonstnär. Hon tillhörde ett köpmanssläkte av tyskt ursprung, som på 1660-talet installerade sig i Viborg, då tillhörande Sverige.

Elga Sesemann studerade vid Centralskolan för konstflit, Finlands konstakademis skola 1941–1943 och Fria konstskolan 1943–1944. Hon representerar modernismen och var en av 1940-talets mest framstående expressionister i Finland och en stor kolorist. Istället för pensel, arbetade hon med palettkniv.. Hon hade sitt konstnärliga genombrott 1943. Verk skapade av Elga Sesemann ingår i bland andra Ateneums samlingar i Helsingfors och i Bäcksbacka-samlingen vid Helsingfors konstmuseum HAM. 

Hon var gift med bildkonstnären Seppo Näätänen (1920–1964). Paret hade först en ateljé i Brändö, Helsingfors stad, därefter bodde och arbetade de i sin villa i Ruovesi, cirka 80 kilometer norr om Tammerfors. Efter Seppo Näätänens död 1964 bodde Elga Sesemann i Helsingfors under vinterhalvåret.

Bokförlaget WSOY utgav 1959 Elga Sesemanns självbiografiska verk Kuvajaisia – Erään omakuvan taustamaisemaa ("Speglingar - ett självporträtts bakgrund"). Det är en nyckelroman om författarens barndom, med fiktiva personnamn. Författarens syssling Oscar Parland har skrivit en artikel, som avslöjer personernas verkliga identiteter.

Källor
Elga Sesemann på Konstnärsgillets i Finland webbplats.
Muistot - Elsa Sesemann ("Minnesskrift om Elga Sesemann") på webbplatsen för Helsingin Sanomat, publicerad den 21 januari 2007. Läst den 17 november 2017.

Noter

Externa länkar
http://www.elgasesemann.com elgasesemann.com är en hemsida som drivs av Elgas systerdöttrar
Verk av Elga Sesemann i Finlands Nationalgalleris samlingar. Den 17 november 2017.

Finländska målare under 1900-talet
Expressionister
Kolorister
Personer från Viborg, Finland
Födda 1922
Avlidna 2007
Kvinnor
Per-Oskar Persson

Per-Oskar Persson, född 1 december 1923 i Bollnäs, död 26 augusti 2008 i Helsingborg, var en svensk ingenjör och uppfinnare.

Per-Oskar Persson utbildade sig till civilingenjör med examen på Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1949. Han var därefter på högskolans institution för kylteknik, där han medverkade i framtagandet av en kylsäng för operationer under hypotermi. Han anställdes 1958 som teknisk direktör på Helsingborgs Fryshus i Helsingborg, senare Frigoscandia.

Under Per-Oskar Perssons ledning utvecklades en fluidiserande bäddfrysare ("Flofreeze-metoden") för lösfrysning av frukt och grönsaker, vilken lanserades 1962. Denna teknik baseras på att det som ska frysas in studsar fram på luftkuddar. Metoden togs tidigt till användning av Findus i Bjuv för framför allt ärtor, och kom därefter att användas i stor omfattning över hela världen. På 1980-talet bedömdes minst hälften av alla industriellt infrysta livsmedel ha processats i en av Frigoscandia Equipment tillverkad frysare enligt Per-Oskar Perssons metod.

Han drev efter pensioneringen Ingenjörsfirman Per-Oskar Persson AB och konstruerade då bland annat en frysare för blodplasma.

Han var gift med Brita Persson (1926–2013) och hade tre barn.

Källor 
 Per-Oskar Persson: Världsledande inom kylteknik i Sydsvenskan den 14 september 2008
 Om Frigoscandia på Företagskällans webbplats
 Sveriges dödbok 1860-2017

Noter 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska innovatörer
Födda 1923
Avlidna 2008
Män
Ingenjörer från Helsingborg
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ett land i mörker

Ett land i mörker () är en reseskildring från 1964 av den trinidadisk-brittiske författaren V.S. Naipaul. Den skildrar Naipauls första besök i Indien i början av 1960-talet. Naipaul, vars far- och morföräldrar hade utvandrat från Indien på 1880-talet, ger en pessimistisk bild av landet och dess befolkning.

Boken förbjöds i Indien samma år som den gavs ut och blev delvis på grund av detta en av Naipauls mest kända böcker i landet. I Storbritannien hyllades den av författaren John Wain som beskrev den som "ömsint, lyrisk, explosiv och utmärkt". Professorerna C.D. Narasimhaia och Nizzim Ezekiel har analyserat boken och framställt Naipaul som arrogant, i avsaknad av sympati och misslyckad i sitt försök att hitta en indisk identitet.

Boken gavs ut på svenska 1973 i översättning av Olle Moberg. Den är den första delen i vad som brukar kallas för Naipauls indiska trilogi. Den följdes av Indien. En sårad civilisation från 1976 och Indien. Raseri och revolt från 1990.

Se även
 Förbjudna böcker

Källor

Brittisk facklitteratur
Engelskspråkig facklitteratur
Indien
Litteratur 1964
Reseskildringar
Verk av V.S. Naipaul
Bo Gustavsson (ingenjör)

Bo Ollie Gustavsson, född 30 maj 1938, är en svensk ingenjör och uppfinnare.

Bo Gustavsson bildade tillsammans med sina svågrar Kjell och Klas Stoltz 1981 företaget Färgklämman AB i Stockholm för att utveckla och tillverka färgklämman, ett stöldskydd för textilvaror och skor i detaljhandel. Färgklämman patenterades och tillverkades därefter under många år i Colorplast-fabriken i Järfälla kommun.

Källor

Noter

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Födda 1938
Levande personer
Män
Arkitekturmåleri

Arkitekturmåleri är en genre inom konsten som har byggnadsverk, såväl exteriörer som interiörer, som huvudsakligt motiv. Konstarten odlades redan under antiken särskilt hos romarna (exempel är väggmålningar i Pompeji), men inte som självändamål utan med uppgift att skapa en bakgrund för figurscener eller som beståndsdel i ett landskap.

Historik

Den italienska renässansen framställde rena arkitekturbilder, men en mer självständig ställning fick arkitekturmåleriet mot slutet av 1500-talet genom nederländarna Hendrik van Steenwyck, Pieter Neefs, Dirck van Delen, Emanuel de Witte, Jan Van der Heyden och andra.

Bland 1700-talets italienare inom genren kan nämnas venetianarna Antonio Canale, Canaletto, Francesco Guardi. Under 1800-talet utmärkte sig bland annat tyskarna Karl Friedrich Schinkel och Friedrich Gärtner, fransmännen Francois Marius Granet och Villeret, danskarna Christoffer Wilhelm Eckersberg och Constantin  Hansen samt svenskarna Gustaf Wilhelm Palm, Fredrik Wilhelm Scholander och Frans Wilhelm Odelmark. Bland grafiker kan framhållas Antonio Canale och Giovanni Battista Piranesi, Charles Méryon, James McNeill Whistler samt svenskarna Ferdinand Boberg och Hjalmar Molin.

Se även 
 :Kategori:Arkitekturmålare

Källor 
 ''Svensk Uppslagsbok’’, Band 2, 1947–1955. (spalt 290)

Arkitektur
Målarkonst
Åsa Nyström

Åsa Gunilla Elisabet Nyström, född Stenlund 12 augusti 1960 i Umeå, är en svensk präst, kantor och biskop i Luleå stift. Hon biskopsvigdes 3 juni 2018 och blev då den första kvinna att bli biskop i Luleå stift.

Åsa Nyström blev 1982 pastor i väckelserörelsen Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS), en del av Svenska kyrkan. Sedan 1991 är hon präst i Svenska kyrkan. Hon har bland annat varit kantor och präst i Norrängskyrkan i Lycksele 1986–1994. Vidare har hon varit verksam vid Johannelunds teologiska högskola som lärare i praktisk teologi och utbildningsledare 1994–2001 samt vid Svenska kyrkans pastoralinstitut i Uppsala (numera Svenska kyrkans utbildningsinstitut) som studierektor och lärare i ledarskap 2006–2014. Hon var chefredaktör för EFS:s tidning Budbäraren 2001–2003 och utvecklingsledare vid Svenska kyrkans församlingsförbund 2003–2006, och från år 2014 stiftsadjunkt för ledarstöd i Uppsala stift. Sedan 1997 har hon även lett en utbildning i chefs- och ledarskapsutveckling i Svenska kyrkan. År 2017 valdes Nyström till biskop i Luleå stift. Hon vigdes till biskop i Uppsala domkyrka av ärkebiskop Antje Jackelen, den 3 juni 2018.

Källor

Levande personer
Födda 1960
Kvinnor
Biskopar i Luleå stift
Präster från Umeå
Svenska kyrkomusiker
Musiker från Umeå
Svenska präster under 2000-talet