kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claes-Göran Hagström

Claes-Göran Hagström, född 14 april 1952 i Hunnebostrands församling i Göteborgs och Bohus län, är en svensk militär.

Hagström tog sjöofficersexamen vid Kungliga Sjökrigsskolan 1975. Han utnämndes till fänrik 1975 och kapten 1978 och hade de kommande åren diverse befattningar ombord på fartyg upp till och med fartygs- och divisionschef på minsvepare. Han gick Allmänna kursen vid Militärhögskolan 1981–1982, befordrades till örlogskapten 1983 och var chef för Min- och minröjningsdetaljen vid Marinstaben 1984–1986. Åren 1986–1988 gick han Högre kursen vid Militärhögskolan, varpå han 1988–1990 var fartygs- och divisionschef på minröjningsfartyg. Han var handläggare vid Inriktningssektionen på Försvarsstaben 1990–1993 och befordrades till kommendörkapten 1991. Därpå var han handläggare vid Beredskapssektionen i Marinstaben 1993–1994 och stabschef vid Andra minkrigsavdelningen 1995–1997, utnämnd till kommendörkapten med särskild tjänsteställning 1996. Han var chef för Stridsfartygssektionen i Sjöstridsavdelningen i Krigsförbandsledningen vid Högkvarteret 1998–2000.

Åren 2000–2003 var Hagström chef för Fjärde minkrigsflottiljen och befordrades till kommendör 2001. Under 2002 studerade han vid Institutet för högre totalförsvarsutbildning på Försvarshögskolan. Han var 2003–2004 chef för Ostkustens marinbas, tillika chef för Haninge garnison. Därefter var han 2005–2006 ställföreträdande chef för Marinavdelningen i Förbandsenheten (senare i Produktionsledningen) vid Högkvarteret och 2007–2009 chef för avdelningen. År 2009 erhöll han tjänsten som chef för Marine 5 i Marintaktiska stabsledningen i Insatsledningen vid Högkvarteret.

Claes-Göran Hagström invaldes 1998 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Referenser

Källor
Karlsson, Yvonne (red.): Svensk försvars- och beredskapskalender 2008 (SecLink, Eskilstuna 2008), s. 409.
Kjellander, Rune: Svenska marinens högre chefer 1700–2005. Chefsbiografier och befattningsöversikter (Probus Förlag 2007), s. 86–87, 243.

Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från Tossene socken
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Magnus Bergman (kommendör)

Ragnar Sven Magnus Bergman, född 13 maj 1960 i Karlshamns församling i Blekinge län, är en svensk ingenjör och sjöofficer.

Bergman tog civilingenjörsexamen vid Chalmers tekniska högskola i Göteborg 1985. Han tog examen som mariningenjör vid Kungliga Sjökrigsskolan 1986 och blev samma år löjtnant i Mariningenjörkåren, 1988 befordrad till kapten. Han anställdes 1986 vid Fartygsbyrån i Fartygsavdelningen i Huvudavdelningen för marinmateriel vid Försvarets materielverk (FMV) och var 1988–1991 projektledare för HMS Smyge. År 1992 befordrades han till örlogskapten och var planeringschef vid Muskö örlogsvarv 1992–1994. Han blev kommendörkapten vid Ostkustens marinkommando 1994. Han var chef för Projektsektionen i Huvudavdelningen för marinmateriel i FMV 1995–1998, befordrades 1996 till kommendörkapten med särskild tjänsteställning och var chef för Ytstridsfartygsbyrån i Fartygsavdelningen i Huvudavdelningen för marinmateriel i FMV 1998–1999. Han befordrades 1999 till kommendör och var under 2000 chef för Produktionssamordning Sjö i Huvudavdelningen för marinmateriel i FMV. Han var 2000–2002 chef för Muskö örlogsvarv, 2002–2004 chef för Försvarsmaktens logistiks marinverkstad på Muskö örlogsvarv och 2004–2005 chef för Underhållsavdelningen i Krigsförbandsledningen vid Högkvarteret.

Sedan 2005 är han verkställande direktör för Svänghjulet AB.

Magnus Bergman invaldes 1996 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet och 2001 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Referenser

Källor
Anderson, Björn: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. 20 år med akademien och dess ledamöter 1996–2016 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 2016), s. 48.
Kjellander, Rune: Svenska marinens högre chefer 1700–2005. Chefsbiografier och befattningsöversikter (Probus Förlag 2007), s. 47, 243.

Födda 1960
Levande personer
Män
Personer från Karlshamn
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 2000-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska sjöofficerare
Svenska företagsledare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Stefan Axberg

Stefan Tage Axberg, född 13 februari 1945 i Eskilstuna Klosters församling i Södermanlands län, är en svensk professor i militärteknik.

Axberg har reservofficersexamen från kustartilleriet. Han tog filosofie doktor-examen vid Stockholms universitet 1981 och erhöll samma år anställning vid Statens geologiska undersökning. Han var adjungerad professor vid Lunds universitet 1992–1995 och affilierad professor vid Kungliga Tekniska högskolan 2006–2012. Sedan 1999 är han professor i militärteknik vid Försvarshögskolan.

Stefan Axberg invaldes 1999 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet och 2001 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Externa länkar
 .

Referenser

Källor
Anderson, Björn: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. 20 år med akademien och dess ledamöter 1996–2016 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 2016), s. 48.

Födda 1945
Levande personer
Män
Svenska reservofficerare
Alumner från Stockholms universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Forskare från Eskilstuna
Svenska forskare under 2000-talet
Magnus Bergman

Magnus Bergman kan syfta på bland andra:
 Magnus Bergman (född 1960), ingenjör och sjöofficer
 Magnus Bergman (född 1968), friidrottare
Betsy Blair

Betsy Blair, ursprungligen Elizabeth Winifred Boger, född 11 december 1923 i Cliffside Park i New Jersey, död 13 mars 2009 i London i Storbritannien, var en amerikansk skådespelare, verksam inom både teater och film. Hon var bosatt i London under en stor del av sitt liv. Hon var gift två gånger, med Gene Kelly (1941–1957) och Karel Reisz (1963–2002). Hennes mest kända roll är förmodligen den i filmen Marty (1955), som bland annat ledde till att hon nominerades till en Oscar för bästa kvinnliga biroll.

Biografi 
Betsy Blairs (ursprungligen Elizabeth Winifred Boger) far, William Kidd Boger, arbetade på en liten firma som sålde försäkringar och hennes mor, Frederica Ammon, var skollärare. Båda föräldrarna var medlemmar i Episkopalkyrkan.

Vid åtta års ålder började Betsy Blair satsa på en karriär inom underhållningsbranschen. Hon framträdde först som amatördansare, men sedan även som medarbetare inom radio och fotomodell, innan hon gick med i en sångkör 1940. Där träffade hon Gene Kelly och de inledde ett förhållande. De gifte sig ett år senare, när hon var 17 och han 28–29 år. Äktenskapet varade i 16 år, till 1957. Efter ha arbetat på teaterscen i några år inledde Blair sin filmkarriär, först med biroller i filmerna Dubbelliv (1947) och Vedergällning (1948).

Hennes intresse för marxism ledde till att hon utreddes av House Un-American Activities Committee under den andra perioden av "röda faran". Det resulterade i att Blair blev svartlistad under en tid. Men hon återupptog sin karriär med en kritikerrosad rollprestation i filmen Marty (1955). För rollen vann Blair en BAFTA Award för bästa utländska kvinnliga huvudroll. Hon nominerades också till en Oscar för bästa kvinnliga biroll.

Hon fortsatte sin karriär med regelbundna framträdanden inom teater, film och tv fram till mitten av 1990-talet.

Filmografi i urval 

 (TV-miniserie, ett avsnitt)

Bibliografi 
 (självbiografi; London: Elliott & Thompson, )

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Hollywoods svarta lista
Personer från Bergen County
Födda 1923
Avlidna 2009
Kvinnor
T Monocerotis

T Monocerotis är en pulserande variabel  av Delta Cephei-typ (DCEP) i Enhörningens stjärnbild.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud 5,58 och 6,62 med en period av 27,024649 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Enhörningen
Klassiska cepheidvariabler 
Gula superjättar
HD-objekt
HR-objekt
W Monocerotis

W Monocerotis är en långsam irreguljär variabel av LB-typ i Enhörningens stjärnbild.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud 8,8 och 12,1 utan någon påvisad periodicitet.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Enhörningen
Långsamma irreguljära variabler
Kolstjärnor
My Lindelöf

My Lindelöf, född 1962 i Helsingfors, Finland, är en finlandssvensk författare och poet. Hon är bosatt i Helsingfors. Lindelöf är också redaktionssekreterare för kulturtidskriften Ny Tid.

Bibliografi 
1988 – Öar som vill, kortprosa, Söderström
1991 – Hindens klöv, dikter, Söderström
2001 – Gästen, Novell, Ord & bild
2001 – Alla deras namn, dikter, Söderström
2012 – Skogen i mitt hus, dikter, Ellips
2017 – Färdas (in och ut ur bilden), dikter, Ellips
2021 – Land (fragment), dikter, Ellips

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
Förlagets webbplats

Kvinnor
Finlandssvenska författare
Födda 1962
Levande personer
Författare från Helsingfors
The Late Show with Stephen Colbert

The Late Show with Stephen Colbert är en amerikansk talkshow som hade premiär den 8 september 2015. Programmet, som sänds på CBS, skapades när Stephen Colbert ersatte The Late Show efter att David Letterman gick i pension.

Programmet spelas in i Ed Sullivan Theater i New York.

Källor

Fotnoter

Amerikanska TV-program
Pratprogram på TV
TV-program i CBS
Irene Arell

Irene Arell, född 10 april 1933 i Västervik, är en svensk byggnadsingenjör. Hon ingick 1963 äktenskap med arkitekt Åke Arell. 

Arell, som är dotter till Ivar Johansson och Helga Wiman, anställdes vid Gunnebo Bruks AB 1950, avlade ingenjörsexamen 1962, anställdes vid AB Vattenbyggnadsbyrån 1955, vid Byggstandardiseringen 1963, vid Sveriges standardiseringskommission (SIS) 1977 och var chef (verkställande direktör) för Möbelinstitutet 1985–1992. Hon var ledamot av kommunfullmäktige i Täby kommun 1982–1985.

Källor

Svenska byggnadsingenjörer
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska direktörer
Födda 1933
Kvinnor
Levande personer
Personer från Västervik
Olavi Siippainen

Otto Olavi Siippainen, född 15 juli 1915 i Kuopio, död 1 november 1963 i Siilinjärvi, var en finländsk författare.

Siippainen gjorde en uppmärksammad debut med novellsamlingen Nuoruus sumussa (1940). Hans huvudarbete är en självbiografisk romantrilogi, som inleddes med Suuntana läntinen (1943, svensk översättning Att vinna klarhet, 1944) och fortsatte med Maata näkyvissä (1946, svensk översättning Land i sikte, 1948). Då serien avslutades med en roman 1959, utkom alla tre verken under titeln Nuoruuden trilogia. Bland Sippainens övriga arbeten märks novellsamlingarna Loppuun saakka (1942) och Herätys (1955) samt romanen Pyörättömän piiri (1958), som i fråga om motivvalet förebådade 1970-talets litterära realism. Han skrev även lyrik.

Källor 
 

Födda 1915
Personer från Kuopio
Avlidna 1963
Män
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Syukuro Manabe

Syukuro "Suki" Manabe  (japanska: 真鍋 淑郎, Manabe Shukurō), född 21 september 1931 i prefekturen Ehime i Japan, är en japansk meteorolog och klimatforskare, som var tidig med att använda datorkraft för att simulera klimatförändringar.

Han disputerade 1958 vid Tokyos universitet och flyttade till USA för att fram till 1997 arbeta på  U.S. Weather Bureau, numera  NOAAs Geophysical Fluid Dynamics Laboratory, först i Washington D.C. och senare i Princeton. Mellan 1997 och 2001 var han chef för forskningsavdelningen för global uppvärmning på Frontier Research System for Global Change i Japan. Han återvände till USA 2002, som gästforskare vid Princeton University.

Syukuro Manabe fick Carl-Gustaf Rossby-medaljen 1992. Han fick Crafoordpriset tillsammans med Susan Solomon 2018 "för fundamentala bidrag till förståelsen av atmosfäriska spårgasers roll i jordens klimatsystem". Han tilldelades tillsammans med Klaus Hasselmann och Giorgio Parisi 2021 års nobelpris i fysik för sina bidrag till fysikaliska modeller av jordens klimat.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Syukuro Manabe på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar 
 

Japanska forskare under 1900-talet
Amerikanska forskare under 1900-talet
Mottagare av Carl-Gustaf Rossby-medaljen
Mottagare av Crafoordpriset
Födda 1931
Levande personer
Män
Personer från Ehime prefektur
Nobelpristagare i fysik
Japanska nobelpristagare
Klimatologer
Meteorologer
Alumner från Tokyos universitet
Theo van Gogh

Theo (eller Theodore eller Theodorus) van Gogh kan syfta på:

 Theo van Gogh (konsthandlare) (1857–1891) – bror till konstnären Vincent van Gogh
 Theo van Gogh (filmregissör) (1957–2004) – ättling till ovanstående namne
Lambda1 Sculptoris

Lambda1 Sculptoris (λ1 Sculptoris, förkortat Lambda1 Scl, λ1 Scl)  som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Bildhuggaren. Den har en kombinerad skenbar magnitud på 6,05 och är på nedre gränsen för att vara synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 6,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 470 ljusår (ca 150 parsek) från solen. Vid det beräknade avståndet minskar den skenbara magnituden med en skymningsfaktor på 0,026 på grund av interstellärt stoft.

Egenskaper
Primärstjärnan Lambda1 Sculptoris A är en blå stjärna i huvudserien av spektralklass B0.5 V. Den har en massa som är ca 2,8 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 94 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 10 350 K.

Följeslagaren Lambda1 Sculptoris B är en stjärna i huvudserien av spektralklass A9 (V) och av magnitud 7,0. År 2000 hade paret en vinkelseparation på 0,737 bågsekunder vid en positionsvinkel på 14,0°.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/lambda1sculptoris

	
Stjärnbilden Bildhuggaren
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
Need for Speed: The Run

Need for Speed: The Run är ett racingspel och är det artonde spelet i spelserien Need for Speed. Spelet släpptes den 15 november 2011 i Nordamerika och 18 november i Europa. Need for Speed: The Run utvecklades av EA Black Box och släpptes av Electronic Arts.

Handling 
Spelet kretsar kring Jack Rourke, som är i knipa. Han är skyldig en del personer pengar och i spelets början saknar Jack 25 miljoner. Nu kräver de som lånat ut pengar till Jack tillbaka dem. För att lyckas blir Jack tvungen att köra riskabla landsvägsrace, undvika polisen och tävla mot många andra deltagare.

Källor 

Datorspel 2011
Windows-spel
Xbox 360-spel
Playstation 3-spel
Wii-spel
Nintendo 3DS-spel
Java-spel
Axel Lindhielm

Axel Lindhielm, även stavat Lindhjelm, född 19 januari 1683, död 20 januari 1758, var en svensk friherre (friherrliga ätten Lindhielm nr 93), överkammarherre och hovmarskalk.

Karriär 
Axel Lindhielm blev 1702 auskultant i lagkommissionen och året efter, 1703 i Svea hovrätt. Han blev därefter, 1704, hovjunkare hos änkedrottningen Hedvig Eleonora. Lindhielm fortsatte sin tjänst i hovet efter Hedvig Eleonoras bortgång och var mellan 8 augusti 1720 och 20 september 1748 kammarherre, och senare 4 juli 1751 överkammarherre och hovmarskalk hos drottningen. Gustaf Elgenstierna skrev: Han [Lindhielm] uppvaktade ifrån år 1720 ständigt vid hovet samt stod i stor nåd hos och hade mycket förtroende av konung Fredrik I. Över denna hans havda trogna uppvaktning betygade sedermera konungens broder, lantgreven Vilhelm av Hessen-Kassel uti ett egenhändigt brev till honom sitt välbehag och sin tacksägelse.' Carl Gustaf Tessin skrev i sin biografi att kung Fredrik I fattade ett särskilt tycke för Lindhielm och hans enorma noggrannhet i sitt arbete. Mot slutet av sitt liv gjorde Fredrik I Lindhielm till kabinettskammarherre som då agerade mediator mellan kungen och rådkammaren. 

Axel Lindhielm dog 20 januari 1758 i Stockholm (enligt det vapen som hänger i Torpa kyrka) och begravdes sedan i Torpa kyrka där han till stor del bekostat orgelverket.

Familj 
Axel Lindhielm var son till friherre Anders Grelsson Lindhielm, kammarråd och landshövding i Viborgs län, och Anna Engel Skyttehielm  samt dotterson till Joakim Skyttehielm. Axel Lindhielm gifte sig första gången med Catharina Göthe (1678-1713), dotter till ambassadören Samuel Göthe och Anna Bertilsdotter. Tillsammans fick de tre barn: Anders, född 1710, död på 1740-talet i Canton i Kina, ogift; Hedvig Eleonora, född 1712, död 1770, som gifte sig första gången 1728 med kanslirådet Reinhold Gustaf Modée och andra gången 1759 med Carl Gustaf Werander, kyrkoherde vid finska församlingen i Stockholm; Engel Charlotta, född 1715, död 1751, som gifte sig 1730 på Hästra med regeringsrådet Christian Ehrenfried Charisius von Olthoff. Efter att Catharina Göthe avled 1713 gifte sig Lindhielm med dennes svägerska Debora Grönhagen, född 1689, död 1762, dotter till lagmannen Claes Henrik Grönhagen och Maria Hedelia.

Referenser 

Avlidna 1758
Överkammarherrar
Svenska friherrar
Födda 1683
Män
Svenska hovmarskalkar
Hedvig Eleonoras hovstat
Lovisa Ulrikas hovstat
Le Monte-Carlo Sun

Le Monte-Carlo Sun är ett höghus som ligger på 74 Boulevard d'Italie i distriktet La Rousse/Saint-Roman i Monaco. Den är den tionde högsta byggnaden tillsammans med Le Mirabeau och Park Palace inom furstendömet och är 81 meter och har 26 våningar.

Byggnaden uppfördes 1984 och ritades av den franska arkitekten Jean Ginsberg.

Höghuset inrymmer Danmarks generalkonsulat samt Gabons och Rumäniens honorärkonsulater.

Referenser

Monte-Carlo Sun
Monte-Carlo Sun
Monte-Carlo Sun
Aku Käyhkö

Aukusti "Aku" Käyhkö, född 3 maj 1887 i Kesälax, död 4 december 1945 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare.

Käyhkö föddes i en lantbrukarfamilj i Kesälax. Efter mellanstadiet började han studera företagande och anslöt sig 1905 till Meri Roinis turnerade teater. Under en kort tid var han anställd vid teatern i Tammerfors. Åren 1923–1926 var han chef för teatern Koitto, 1928–1930 ledde han skolan för konstdans och åren 1931–1932 verkade han för Suomi-Filmi. Käyhkö medverkade i 30 filmer mellan 1923 och 1949. Kähykö var far till skådespelaren Kyösti Käyhkö och farbror till sångaren Kauko Käyhkö.

Filmografi 
 Forsfararens brud, 1923
 Sockenskomakarna, 1923
 Kun isällä on hammassärky, 1923
 Meren ja lemmen aallot, 1926
 Timmerflottarens brud, 1931
 Meidän poikamme merellä, 1933
 Herrat täysihoidossa, 1933
 Syntipukki, 1935
 Onnenpotku, 1936
 Eteenpäin - elämään, 1939
 Under knutpiskan, 1939
 Halveksittu, 1939
 Takki ja liivit pois!, 1939
 En pojke med ruter i, 1939
 SF-paraati, 1940
 Skaldekonungen och flyttfågeln, 1940
 Var är min dotter?, 1940
 Poikani pääkonsuli, 1940
 Ketunhäntä kainalossa, 1940
 Perheen musta lammmas, 1941
 Suomisen perhe,  1941
 Din intill döden, 1941
 Poikamies-pappa, 1941
 Onni pyörii, 1942
 Avioliittoyhtiö, 1942
 Uuteen elämään, 1942
 Förbjudna stunder, 1943
 Maskotti, 1943
 Vastamyrkky, 1945
 Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi, 1949

Referenser

Män
Födda 1887
Avlidna 1945
Personer från Kesälax
Finländska skådespelare under 1900-talet
Fernbus Simulator

Fernbus Simulator är ett buss-simuleringsspel som utvecklades av den tyska spelutvecklaren TML och gavs ut av Aerosoft i samarbete med Flixbus. Spelet släpptes för Microsoft Windows den 25 augusti 2016. Spelet finns tillgängligt som fysisk utgåva eller nedladdning.

Handling 
Spelet baseras på en skala av 1:10, består av 20 000 km väg samt 40 tyska städer, bland annat Berlin, Hamburg och Frankfurt. Spelaren kan välja sin egen rutt eller följa en officiell rutt. En annan uppgift spelaren har är att själv sköta biljettförsäljningen och incheckningen av passagerare. Väder och årstider är dynamiska och kan förändras över tid vilket gör att svårighetsgraden varierar.

Källor 

Datorspel 2016
Windows-spel
Transportsimulatorer
Veikko Heiskanen

Veikko Aleksanteri Heiskanen, född 23 juli 1895 i Kangaslampi, död 23 oktober 1971 i Helsingfors, var en finländsk geodet och astronom.

Heiskanen blev filosofie doktor 1927. Han var 1931–1949 professor i geodesi vid Tekniska högskolan i Helsingfors och 1949–1961 chef för Geodetiska institutet, kallades 1950 till forskarprofessor vid Ohio State University i USA och var 1953–1965 föreståndare för institutet för geodesi, fotogrammetri och kartografi i Columbus, Ohio.

Heiskanen, som framlade bland annat flera betydelsefulla isostatiska arbeten, utvecklade en allmän metod för beräkning av geoiden och dess lodavvikelser på grundvalen av isostatiskt reducerade tyngdkraftsmätningar. Han väckte internationell uppmärksamhet redan med sin doktorsavhandling Untersuchungen über Schwerkraft und Isostasie (publicerad 1924) och utgav utom talrika andra vetenskapliga undersökningar bland annat ett stort verk om astronomi (på finska, 2 band, 1948–1950).

På 1930-talet var Heiskanen en av ledarna för kampanjen för statsuniversitetets förfinskning, särskilt under sin tid som riksdagsman 1933–1936 (agrar). 1934 års lag om snabbare namnförfinskning kallades efter honom Lex Heiskanen. Han var en av Finska kulturfondens stiftare och ordförande för Finskhetsförbundet 1932–1948.

Asteroiden 2379 Heiskanen är uppkallad efter honom.

Källor 
 

Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Män
Personer från Södra Savolax
Avlidna 1971
Födda 1895
Finländska geodeter
Finländska astronomer
Finländska professorer
Hollands Kroon

Hollands Kroon är en kommun i provinsen Noord-Holland i Nederländerna. Kommunens totala area är 662,20 km² (där 304,11 km² är vatten) och invånarantalet är på 47 585 ( 2017).

Externa länkar
 Officiell webbplats
Forsfararens brud

Forsfararens brud (finska: Koskenlaskijan morsian) är en finländsk dramafilm från 1923, regisserad av Erkki Karu och producerad av Suomi-Filmi. Filmen bygger på Väinö Katajas roman med samma namn. Filmen följdes upp av en nyinspelning 1937.

Iisakki (Konrad Tallroth) bor med sin dotter Hanna (Heidi Korhonen) i byn Nuottaniemi. Iisakki anklagar Heikki (Jaakko Korhonen) i Paloniemi som ansvarig för att hans son avlidit i en olycka. Heikkis son Einar Rinne är dessutom förälskad i Hanna, som bara är intresserad av flottaren Antti Koskenalusta (Oiva Soini).

Skådespelare (urval)
 Konrad Tallroth
 Jaakko Korhonen
 Einar Rinne
 Heidi Korhonen
 Oiva Soini
 Kirsti Suonio
 Aku Käyhkö
 Joel Rinne
 Jussi Hagberg
 Carl Fager
 Uuno Aarto

Referenser

Filmer 1923
Finländska dramafilmer
Finländska 1920-talsfilmer
Finländska stumfilmer
Koggenland

Koggenland är en kommun i provinsen Noord-Holland i Nederländerna. Kommunens totala area är 84,13 km² (där 3,61 km² är vatten) och invånarantalet är på 22 551 ( 2017).

Externa länkar
 Officiell webbplats
Ellen Corby

Ellen Hansen Corby, född 3 juni 1911 i Racine i Wisconsin, död 14 april 1999 i Woodland Hills i Los Angeles, var en amerikansk skådespelare. Hon är mest känd för rollen som Esther "Grandma" Walton i TV-serien Familjen Walton (1972–1981), som resulterade i tre Emmy-vinster, för bästa kvinnliga biroll. Hon var även som filmskådespelare nominerad till en Oscar för bästa kvinnliga biroll och en Golden Globe i samma kategori, för rollen som Aunt Trina i Lyckliga stunder (1948).

Filmografi i urval 

 (ej krediterad)
 (ej krediterad)
 (ej krediterad)
 (ej krediterad)
 (ej krediterad)

 (ej krediterad)

Referenser

Webbkällor

Fotnoter

Externa länkar 

Födda 1911
Avlidna 1999
Kvinnor
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare