kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Miniopterus gleni

Miniopterus gleni är en fladdermusart i familjen läderlappar som förekommer på Madagaskar.

Arten lever i stora delar av centrala, västra och norra Madagaskar. Den når i bergstrakter eller på högplatå 1000 meter över havet. Habitatet varierar mellan fuktiga skogar, torra lövfällande skogar och buskskogar. Individerna vilar i grottor och bildar där mindre kolonier. I sällsynta fall har kolonin upp till 90 medlemmar.

Denna fladdermus jagas i öns västra delar. Den påverkas även av störningar vid viloplatsen. Dessa hot betraktas bara som lokala problem. Hela beståndet listas av IUCN som livskraftig (LC).

Arten är med svans 11,8 till 13,1 cm lång, svanslängden är 5,0 till 6,3 cm och vikten varierar mellan 10,5 och 17,5 g. Denna fladdermus har 4,7 till 5,0 cm långa underarmar, cirka 0,8 cm långa bakfötter och 1,2 till 1,5 cm stora öron. Hannar och honor har samma storlek. Pälsen är enhetlig chokladbrun med en mörkare ovansida. Flygmembranen har en mörkbrun färg.

Referenser 

Läderlappar
gleni
Däggdjur i etiopiska regionen
Eptesicus japonensis

Eptesicus japonensis är en fladdermusart i familjen läderlappar som förekommer i Japan. Den listades tidvis som underart till nordisk fladdermus (Eptesicus nilssoni).

Arten har ungefär samma utseende som nordisk fladdermus. Eptesicus japonensis har en något ljusare päls och en kortare svans som bara är 35,5 till 38,5 mm lång. Håren fortsätter en liten bit på den del av flygmembranen som ligger mellan bakbenen hos båda arter. Remsan är hos Eptesicus japonensis cirka 10 mm bred och hos nordisk fladdermus cirka 20 till 25 mm bred. Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 58 till 68 mm och underarmarna är 38 till 41,5 mm långa. Den har en bred nos med flera körtlar som är synlig som knölar. Ungefär 2 till 3 mm av svansen ligger utanför flygmembranen. Kring axlarna är pälsen ofta gulbrun som en krage. Tandformeln är I 2/3 C 1/1 P 1/2 M 3/3, alltså 32 tänder.

Denna fladdermus förekommer med flera från varandra skilda populationer på den japanska ön Honshu, inklusive kring vulkanen Fuji. Den vistas vanligen i regioner som ligger ovanför 700 meter över havet. Andra uppgifter om habitatet saknas.

Individerna vilar i trädens håligheter och i byggnader. De bildar kolonier som kan ha fler än 100 medlemmar. IUCN listar arten på grund av den begränsade utbredningen och då beståndet minskar som sårbar (VU).

Referenser 

Läderlappar
japonensis
Däggdjur i palearktiska regionen
Edward Knoblock

Edward Knoblock, ursprungligen Eduard Knoblauch, född den 7 april 1874 i New York, död den 19 juli 1945 i London, var en engelsk dramatiker. Han var sonson till arkitekten Eduard Knoblauch.

Knoblock studerade vid Harvarduniversitetet, där han var lärjunge till läraren i dramatik, estetikern George Pierce Baker. År 1916 naturaliserades han som brittisk medborgare och deltog som sådan i första världskriget. Knoblock var verksam dels som medarbetare (exempelvis i Arnold Bennetts Milestones 1912), dels som originalförfattare (exempelvis till Marie-Odile, 1915; uppförd i Stockholm 1924), dels och mest med bearbetningar eller dramatiseringar av andras verk.

Källor 

 

Engelska dramatiker
Engelskspråkiga dramatiker
Personer i första världskriget
Dramatiker under 1900-talet
Brittiska författare under 1900-talet
Personer från New York
Födda 1874
Avlidna 1945
Män
Ugglan
Dipilto

Dipilto är en kommun (municipio) i Nicaragua med 6 006 invånare (2012). Den ligger i den bergiga norra delen av landet i departementet Nueva Segovia, vid gränsen mot Honduras. Dipilto var ursprungligen en gruvort, men nu är det en jordbruksbygd känd för sina kaffeodlingar.

Geografi
Dipilto gränsar till kommunerna Mozonte i öster, Ocotal i söder, och Macuelizo i väster, samt till grannlandet Honduras i norr. Det finns inga större orter i kommunen och centralorten Dipilto har endast 181 invånare (2005).

Historia
Dipilto grundades 1839 av folk från Honduras som flytt oroligheterna i det landet. I Dipilto fann de silver och öppnade en silvergruva. År 1844 förstördes en av de mest produktiva gruvorna av en vattenström. Befolkningen bosatte sig först i vad som nu är Dipilto Viejo, innan bosättningen flyttades till centralortens nuvarande plats. År 1851 byggdes det en kyrka på orten, finansierad av staten. 

Dipilto drabbades hårt av orkanen Mitch 1998, då vattenflödet i flera av vattendragens djupa raviner låg mer än 10 meter över det normala.

Näringsliv
Kommunens främsta näring är produktion av kaffe av en mycket hög kvalité, vilken odlas på mer än 3000 hektar.

Referenser

Kommuner i Nueva Segovia
Orter i Nueva Segovia
Knoblauch

Knoblauch är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Arnold Knoblauch (1879–1963), tysk arkitekt
 Eduard Knoblauch (1801–1865), tysk arkitekt
 Emil Friedrich Knoblauch (1864–1936), tysk botaniker
 Ernst Knoblauch (1868–1955), tysk arkitekt
 Gustav Knoblauch (1833–1916), tysk arkitekt
 Hermann Knoblauch (1820–1895), tysk fysiker
 Hubert Knoblauch (född 1959), tysk sociolog
 Johannes Knoblauch (1855–1915), tysk matematiker
 Kurt Knoblauch (1885–1952), tysk SS-general

Se även 
 Knobloch
 Edward Knoblock

Tyska efternamn
Sankt Panteleimon, Ohrid

Sankt Panteleimon i Nordmakedonien, (makedonska: Свети Пантелеjмон, Sveti Pantelejmon, uttalas [pantɛlɛjˈmɔn]; grekiska: Άγιος Παντελεήμων), är ett kloster i staden Ohrid i sydvästra Nordmakedonien. Klostret ligger vid den arkeologiska platsen Plaošnik. Klostret grundades av Klemens av Ohrid som var lärjunge till Kyrillos och Methodios. Arkeologer tror att klostret var läroplatsen för de första elever som använde det glagolitiska alfabetet, vilket användes för att översätta Bibeln till fornkyrkoslaviska.

Klostret har uppkallats efter det kristna helgonet Panteleimon, liksom det rysk-ortodoxa Sankt Panteleimon-klostret i Grekland.

Historia
Klostret tros ha blivit byggt när Klemens av Ohrid anlände till Ohrid, på begäran av Boris I av Bulgarien där han restaurerade en gammal kyrka. Källor uppger, att Klemens av Ohrid inte var nöjd med storleken på kyrkan och därför lät uppföra en ny över den och helgade den åt Pantaleon.

Klemens av Ohrid använde sitt nybyggda kloster som en liturgisk byggnad och en plats för att lära sina lärjungar variationerna inom det glagolitiska alfabetet, känt som det kyrilliska alfabetet. Klemens byggde också en personlig krypta inuti klostret där han begravdes efter sin död år 916. Hans grav finns kvar än idag.

På 1400-talet byggde ottomanska turkar om klostret till moské, men under början av 1500-talet tilläts förstörda kyrkor och kloster att återställas, så även Klemens av Ohrids kloster. Klostret förstördes igen under slutet av 1500-talet eller början av 1600-talet och ännu en moské, kallad Imaretmoskén, uppfördes av ottomanerna. Denna moské finns kvar än idag.

Arkitektur
Många arkeologer tror att Klemens själv utformade och byggde klostret. Klemens skulle tillsammans med Naum av Preslav använda klostret som bas för att lära ut det glagolitiska och kyrilliska alfabetet till kristna slaver, vilket skulle innebära att det var ett universitet.

Klostret ligger på en kulle som nu kallas Plaošnik och har utsikt över Ohridsjön. Klemens byggde sitt kloster på en restaurerad kyrka och en romersk basilika av fem delar (rester av kyrkor kan fortfarande ses utanför klostret). Att döma av den arkitektoniska stilen och klostrets utformning, hävdar forskare att Klemens avsåg att byggnaden skulle vara en litterär skola för lärjungar; därför tros det vara det första och äldsta avvecklade universitet i Europa.

Klostrets exteriör innehåller ett stort antal fint detaljerade mosaiker inte långt från en dopfunt av sten som användes för att döpa lärjungar.

Referenser

Kloster
Byggnader och anläggningar i Nordmakedonien
Python Zero

Python Zero är det fjärde studioalbumet med det norska black metal-bandet Dismal Euphony. Albumet gavs ut 2001 av skivbolaget Nuclear Blast.

Låtlista
 "Critical Mass" (Kristoffer Vold Austrheim/Ole Helgesen) – 5:19
 "Python Zero" (Vold/Helgesen) – 4:01
 "Zentinel" (Vold) – 6:59
 "Magma" (Helgesen) – 5:25
 "Birth Reverse" (Vold) – 5:05
 "Needle" (Vold/Helgesen) – 4:45
 "Plasma Pool" (Vold) – 8:21
 "Flyineye" (Helgesen/Vold) – 3:12

Medverkande
Musiker (Dismal Euphony-medlemmar)
 Ole Helgesen – sång, gitarr
 Kristoffer Vold Austrheim – trummor, gitarr, sampling
 Anja Natasha – sång
 Amok (Frode Clausen) – gitarr
 Svenn-Aksel Henriksen – keyboard

Bidragande musiker
Erlend Caspersen – basgitarr
Øyvind Grødem – gitarr (spår 2)
Øyvind Bjørkelund – didgeridoo

Produktion
 Øyvind Grødem – producent, ljudtekniker, ljudmix
 Jostein Johnsen – mastering

Referenser

Externa länkar
 Python Zero på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 2001
Norska metalalbum
Album av Dismal Euphony
Värskär

Värskär kan syfta på:

 Värskär, Finström, ö i Finström på Åland
 Värskär, Västervik ö och fiskeläge i Loftahammars socken, Västerviks kommun.

Se även 
 Väderskär
Världsvåtmarksdagen

Världsvåtmarksdagen (VVD) är temadag firas den 2 februari varje år, som en markering av antagandet av konventionen om våtmarker den 2 februari 1971.

Konventionen inrättades för att öka medvetenheten om värdet av våtmarker för mänskligheten och planeten. VVD firades första gången 1997 och arrangemanget har vuxit avsevärt i omfattning sedan dess. Varje år har myndigheter, icke-statliga organisationer och grupper av medborgare på alla nivåer i samhället utnyttjat möjligheten att vidta åtgärder, som syftar till att öka allmänhetens medvetenhet om våtmarkernas värde och fördelar i allmänhet, och Ramsarkonventionen i synnerhet.

Delaktighet
Sedan 1998 producerar Ramsarsekretariatet, med generöst ekonomiskt stöd från Danone Group Evian Found for Water, en mängd olika material såsom logotyper, affischer, faktablad, stenciler och styrdokument för att stödja länders aktiviteter, som anordnas för att fira VVD. Dessa material är tillgängliga att fritt ladda ner på konventionens tre språk, engelska, franska och spanska på Världsvåtmarksdagens webbplats (www.worldwetlandsday.org). Allt material, i form av dess källfiler, finns även tillgängligt för arrangörer för att möjliggöra för dem att modifiera och anpassa egna varianter utifrån deras lokala språk och förutsättningar. Några kopior finns tillgängliga för länder att få efter förfrågan till sekretariatet.

Världsvåtmarksdagens ungdomsfototävling

Från och med 2015 infördes för ungdomar en månadslång Våtmarksfototävling, med början den 2 februari, som en del av en ny strategi för att nå ut till ungdomar och få dem engagerade i VVD. Tack vare ett pris, som delas ut av Star Alliance Biosphere Connections till vinnaren av fototävlingen finns en extra anledning att besöka en våtmark efter eget val, var som helst i världen i de över 2 200 Ramsarområdena.
Sedan 1997 har Ramsars webbplats publicerat rapporter från cirka 100 länder om deras VVD-aktiviteter. År 2016 infördes en karta över evenemang för att hjälpa länder att främja sin verksamhet och för att underlätta rapporteringen efter VVD, www.ramsar.org/activity/world-wetlands-day.

Teman för Världsvåtmarksdagen
Varje år väljs ett tema för att rikta uppmärksamheten och hjälpa till att öka allmänhetens medvetenhet på värdet av våtmarker. Länder organiserar, för att öka medvetenheten, en rad olika evenemang som föreläsningar, seminarier, naturvandringar, barnskonsttävlingar, roddtävlingar, gemensamma städdagar, radio- och TV-intervjuer, samt opinionsbildning för lanseringen av ny våtmarkspolitik, nya Ramsarområden och nya program på nationell nivå.

Källor

Externa länkar
http://www.worldwetlandsday.org/
http://www.ramsar.org/

Miljövård
Temadagar i februari
Värskär, Västervik

Värskär eller sedan 1928 Väderskär är en ö och ett fiskeläge i Loftahammars socken, Västerviks kommun, Tjusts skärgård.

Värskär har sedan gammalt lytt under Fågelvik och nyttjades främst som tillfälligt fiskeläge, men hade redan på 1700-talet sedan länge även en fast befolkning. I början av 1800-talet bodde omkring 100 personer på ön. Såväl fisket som fiskelägets sammankomster och gudstjänster leddes av hamnfogden. Då Värskär 1872 friköptes övertogs hamnfogdens roll av byns ålderman. För sammankallande till bystämma användes en bytrumma som numera finns på Nordiska museet. Den är Sveriges äldsta bevarade bytrumma, åldern är okänd, men den omtalas första gången 1738. Nils Månsson Mandelgren besökte Värskär på 1848 och tecknade då av fiskeläget. Han beskrev även en bröllopsmiddag på ön, där man bjöds på först lutfisk, därefter färsk kokt torsk, kolja, gädda, stekt sill, kokt sill, flundra, ål med mera, därefter torsklever och rom, fisksoppa och till efterrätt torkad sjöfågel. Evert Taube besökte 1923 Värskär men beskrev då ön som en karg och underlig ö nära havet med otillgängliga och misstänksamma innevånare, han menade att det vilade en obeskrivlig tristess över det hela. Numera finns bara ett par fastboende familjer kvar på ön.

Ett kapell flyttades från Fågelvik ut till Värskär under slutet av 1600-talet. Under brädfodringen finns årtalet 1663 inskuret, men det är osäkert om det syftar på byggåret eller året då kapellet flyttades till Värskär. Åtminstone 1687 fanns kapellet på ön. Kapellets tak är dekorerad med allmogemålningar från omkring 1740. Väggarna pryds av barockmålningarna som flyttats till kapellet från Fågelvik 1738. Bland kapellets inventarier märks två nummertavlor från 1704 och några gamla bänkar med bomärken för att markera fiskarnas platser i kapellet.

Källor 

 Sällsamheter i Småland, del 2, s. 16-22.

Svenska öar i Östersjön
Smålands öar
Fiskalsvägen

Fiskalsvägen är en gata i Svenstavik i Bergs kommun, Jämtlands län (Jämtland). Gatan utgår från Länsväg 321, cirka en kilometer norr om centrala Svenstavik. Bebyggelsen kring gatan har tidigare utgjort en del av tätorten Svenstavik men klassas istället, på grund av avståndet till ortens övriga bebyggelse, som en separat småort sedan 2015.

Kommunikationer
Länstrafikens busslinje 611 mellan Svenstavik och Myrviken stannar vid busshållplatsen Svenstavik Fiskalsvägen.

Referenser

Gator i Svenstavik
Småorter i Sverige
Allhelgonaklostret

Allhelgonaklostret var ett benediktinerkloster i Lund. Det var det första klostret i Lund, grundat någon gång före år 1089.

Benediktinerorden stiftare var Benedikt av Nursia. Benediktinerna ägnade sig främst åt fattigvård och välgörenhet, men bedrev också jordbruk och trädgårdsodling.

Allhelgonaklostret var beläget strax norr om Lunds stadsområde vid platsen för nuvarande Universitetsbiblioteket. Det var en stor anläggning, där klosterbyggnaderna tillsammans med en stor kyrka troligen bildade en fyrkant kring en gårdsplan. Det stod, till skillnad från de flesta andra kloster och kyrkor i Lund, kvar efter reformationen och sekulariserades 1558.

Allhelgonaklostret är det enda medeltida kloster i Lund som finns avbildat. Erik Dahlbergh avbildade det på tre av sina bataljritningar från slaget vid Lund 1676. Där syns det efter 1536 ombyggda klostret invid en tidigare väldig kyrka som står som en förfallen ruin. Klosterbyggnaderna sprängdes senare i tre omgångar 1693, 1697 och 1707 och användes troligen som byggnadsmaterial. En liten murrest av klosterbyggnaderna finns bevarad norr om det nuvarande Universitetsbiblioteket.

Källor

Benediktinkloster
Tidigare kloster i Sverige
Tidigare kloster i Danmark
Lunds historia
Medeltida kyrkor i Lund
Kloster i Lund
Danmark under 1000-talet
Städsholmen

Städsholmen är en ö och före detta by i Loftahammars socken, Västerviks kommun, Kalmar län. Ön har en yta på 15 hektar.

Namnet kommer av den lotsstation som fram till 1964 låg på ön. Lotsstationen omtalas redan på 1690-talet och hade då flyttats hit från Gamla Städsholmen eller Gammelön där en lotsstation funnits sedan 1500-talet. 1900 lydde Städholmen eller "Nya Städsholmen" under Hornsbergs slott, då fanns här fyra gårdar och en stuga. Fram till 1925 förekom skolundervisning på ön. På 1950-talet lades det sista jordbruket på ön ned. Efter lotsstationens avveckling avfolkades ön snabbt och i slutet av 1960-talet fanns här inga fastboende. 1975 återflyttade dock en person till ön. Därtill finns ungefär sex äldre hus på ön som fungerar som sommarstugor.

Då lotsstationen lades ned övertogs ön av Svenska marinen, men kom därefter att övertas av Naturvårdsverket då naturreservatet Städsholmens naturreservat inrättades. Numera är Städsholmens naturreservat sammanslaget med två andra till naturreservatet Norra Tjust skärgård.

Källor 

 Sällsamheter i Småland, del 2, s. 16-22.

Svenska öar i Östersjön
Smålands öar
Idö (Västerviks kommun)

Idö är en ö och by i Västrums socken, Västerviks kommun. Ön har en yta på 96 hektar.

Idö etablerades som lotsplats i början av 1600-talet sedan Oluf på Krokö flyttade över sundet till Idö, där det fanns bättre betes- och odlingsmöjligheter. Lotsstugan brändes av danskarna 1612 men återuppfördes dock snart. En svag ristning i berghällen och några husgrunder kan ses på platsen för den ursprungliga lotsplatsen. Enligt legenden skall ristningen ha tillkommit i samband med att Karl XI besökte ön i slutet av 1600-talet. Den nuvarande lotsplatsen tillkom vid mitten av 1800-talet. Då uppfördes också ett utkikstorn i stället för den avskalade gran som tidigare varit utkikstorn. Ett nytt utkikstorn uppfördes 1920, vilket i sin tur 1950 ersattes av ett nytt torn i form av en tillbyggnad på det 1880 uppförda lotshuset. Då Städsholmens lotsplats lades ned 1964 flyttades personalen till Idö. 1986 lades dock även denna lotsplats ned.

2008 fanns endast en heltidsboende kvar på ön, men sedan dess har viss inflyttning skett, och 2012 fanns 6 helårsboende på ön.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Svenska öar i Östersjön
Smålands öar
Henri Gouraud

Henri Gouraud kan syfta på:

* Henri Gouraud (1807–1874), fransk läkare
 Henri Gouraud (1867–1946) fransk general under första världskriget
 Henri Gouraud (född 1944), pionjär inom datorgrafik, uppfann Gouraud-skuggning
Jacques Lebaudy

Jacques Lebaudy kan syfta på:

 Jacques Lebaudy (verksam 1834), fransk läkare
 Jacques Lebaudy (1868–1919), fransk äventyrare
Örö

Örö kan syfta på:

 Örö, Västerviks kommun – en ö i Västrums socken, Västerviks kommun
 Örö, Oskarshamns kommun – en ö i Misterhults socken, Oskarshamns kommun
 Örö, Finland – en ö i Kimitoöns kommun
Martin Gallus

Martin Gallus kan syfta på:

*Martin Gallus (1066–1145), polsk krönikeskrivare – se Gallus Anonymus
 Martin Gallus  (död 1581), tysk teolog
Desoutter Tools

Desoutter Industrial Tools är ett franskt företag, grundat 1914, som tillverkar elektriska och pneumatiska monteringsverktyg. Produkter och tjänster säljs i mer än 170 länder genom 20 affärsenheter. Desoutter Tools är verksamt inom områden som aerospace, bilindustrin, lätt och tung montering av fordon, off-road, allmän industri.

I Desoutter Tools-företag har de franska företagen Georges Renault1989 och Seti-Tec  2011, det amerikanska Tech-motive 2005 och det svenska Scan Rotor 2004 integrerats.

Historik

Ursprung 
Marcel Desoutter, en av de fem Desoutter-bröderna, var flygare. När han förlorade ett ben i en flygkrasch, fick han en "obekväm träersättning". Hans bror Charles hjälpte honom återfå sin rörlighet genom att utforma en prototyp för en ny benprotes gjord av duraluminium. Det var det första metallbenet någonsin. Det var lättare och enklare att manövrera än träben och Marcel flög igen nästa år.

Denna innovation mottogs med intresse från andra personer som behövde en lättare benprotes; och det resulterade i grundandet av Desoutter Company, som leddes av Marcel Desoutter.

Produktlinjer 
Från början behövde Desoutter utveckla specifika pneumatiska verktyg för att säkerställa att aluminiumkomponenterna i proteserna borrades effektivt.

Genom att anpassa sig till de många förändringarna i produktionen, förvärvades kompetens inom detta område. Detta gjorde att de på 1950-talet bestämde sig för att göra det till deras enda verksamhet.

Logo 
Den ursprungliga idén för denna symbol tillskrevs Charles Cunliffe som ledde Desoutters reklamavdelning i många år efter andra världskriget. Detta var en period av tillväxt, i synnerhet på grund av utvecklingen av en ny serie produkter. Lanseringen åtföljdes av en ny reklamkampanj, med små figurer i arbetsoveraller med hästhuvuden.

Konceptet med hästkrafter har utvecklats i många av varumärkets annonser under cirka tjugo år. Företagsledningen beslutade även vid den tidpunkten att det var förkroppsligandet av företagets identitet.

År 1973 kombinerades hästhuvudet med Desoutters logotypmanus, vilket var en faksimil av Louis Albert Desoutters signatur, en av företagets grundare.

För att markera hundraårsminnet av varumärket, har emblemet nyligen fått en mer modern grafisk design.

Produkter

Referenser

Externa länkar 
 
 Mechanization in Industry, Harry Jerome, 1934
 Design for Industry, Volumes 48-49
 Machinery & Production Engineering Volume 77, Issue 2
 Aeroplane and Commercial Aviation News, Volume 97
Företag bildade 1914
Franska tillverkningsföretag
Verkstadsindustriföretag
Hans Matell

Hans Axel Mårten Matell, född 21 oktober 1925 i Västerås, död 21 oktober 2003 i Uppsala, var en svensk arkitekt.

Biografi

Matell var son till Mogens Matell och Signe Dahlman samt dotterson till Axel Dahlman. Han avlade studentexamen i Västerås 1946, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1952, var fransk statsstipendiat i Paris 1952–1953 och studerade vid Uppsala universitet 1954–1958. 

Han anställdes på länsarkitektkontoret i Uppsala 1953, blev biträdande länsarkitekt 1956, var stadsarkitekt i Olands, Rasbo och Upplands-Bro landskommuner, bedrev egen arkitektverksamhet från 1954 och var tillsammans med Anders Nordström delägare i Matell & Nordströms arkitektkontor i Uppsala från 1960. 1983 efterträdde han Viking Göransson som slottsarkitekt för Uppsala slott.

Matell var ledamot av länsrådet i Uppsala län 1956–1959, av utredningskommittén för Sveriges arkitekturmuseum från 1961 och ordförande i Svenska Arkitekters Riksförbunds informationsnämnd 1962. Han författade Personalbostäder vid kraftverk (1952), var medarbetare i Hemmet – den nya bostaden (1956), Nutid – samhällsplanering (1962) samt skrev recensioner och artiklar i fack- och dagspress. Bland hans arbeten märks stadsplanering, affärs- och bostadshus, huvudsakligen i Uppland. Han ritade bland annat stadsplanen och den färgglada bebyggelsen för Grantorp i Flemingsberg 1972. Han höll utställningar på Musée moderne i Paris 1953, Norrköpings museum 1958, Visby och Uppsala konsthall 1956 och Liljevalchs konsthall i Stockholm 1961.

Matell fann sin sista vila på Gamla kyrkogården i Uppsala där han gravsatts den 16 december 2003.

Källor

SvD:Dagens jubilar (1990-10-20)
Matell, Hans Axel Mårten på svenskagravar.se

Externa länkar

Svenska stadsarkitekter
Slottsarkitekter
Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Västerås
Personer som avlidit på sin födelsedag
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1925
Avlidna 2003
Män
Vuxenmålarbok

En vuxenmålarbok är en målarbok avsedd för vuxna. Ordet myntades år 2016 till följd av att målarböcker blev allt vanligare bland vuxna. Vuxenmålarböcker innehåller ofta mönster snarare än föreställande bilder, såsom fallet oftast är för målarböcker som är avsedda för barn, och är ofta förknippade med medveten närvaro. Ordet kan sägas vara en retronym, då det tar ett tidigare känt ord och breddar dess ursprungliga betydelse.

De första målarböckerna för vuxna tillverkades på 1960-talet i USA, och utgjorde politisk satir. Bilderna bestod av kontorsarbetare och byråkrater som krävde målaren att fylla bilderna med grå färg, annars skulle målarna bli av med sitt jobb. Under samma tid fanns även målarböcker förknippat med kalla kriget och antikommunism. Under 2000-talet kom målarböcker i USA med motiv relaterade till antiterrorism, efter 11 september-attackerna.

Målarböcker med medveten närvaro som mål blev populärt i Storbritannien år 2013, då Johanna Basford gav ut sin målarbok Secret Garden. Boken hade i februari 2016 sålt över 10 miljoner exemplar. Trenden spred sig sedan vidare till Sverige.

Referenser 

Leksaker
Neologismer