kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Santa Maria del Buon Consiglio a Porta Furba

Santa Maria del Buon Consiglio a Porta Furba är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt Jungfru Maria och särskilt åt hennes roll som Goda rådets Moder. Kyrkan är belägen vid Via Tuscolana i quartiere Tuscolano och tillhör församlingen Santa Maria del Buon Consiglio. 

Porta Furba är en båge som påve Sixtus V lät uppföra vid Via Tuscolana i anslutning till Acquedotto Felice.

Historia
Kyrkan uppfördes i nyromanik efter ritningar av arkitekten Costantino Schneider. Kyrkan konsekrerades den 9 april 1916.

I mitten av 1950-talet företogs en omfattande om- och tillbyggnad av kyrkan, ledd av Paolo Stefani. Bland annat uppfördes ett betydligt större tvärskepp.

Exteriören
Kyrkans tegelfasad har två våningar med en portal i vit marmor. Ovanför kyrkporten sitter en lynett med en terrakottarelief föreställande Madonnan och Barnet. Fasaden kröns av en huvudgesims med rundbågar, vilka vilar på kragstenar.

Interiören
Absiden domineras av Carlo Marianis monumentala fresk från år 1988. Den övre delen framställer Jungfru Maria och Jesusbarnet och nedanför dem påve Paulus VI och en familj. I den nedre delen ses Johannes XXIII i mitten av kyrkolärare och påvar.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Tuscolano)
Mariakyrkor i Rom
Roma Q. VIII Tuscolano
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1916
Nyromanska kyrkobyggnader
Kyrkobyggnader ritade av Costantino Schneider
1916 i Italien
5500 Twilley

5500 Twilley eller 1981 WR är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 november 1981 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter upptäckarens lärare Royston C. Twilley.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1981
Sellia, Kalabrien

Sellia är en ort och kommun i provinsen Catanzaro i regionen Kalabrien i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Catanzaro
Evert Augustus Duyckinck

Evert Augustus Duyckinck, född de 23 november 1816 i New York i delstaten New York, död där den 13 augusti 1878, var en amerikansk litteraturhistoriker och biograf. 

Duyckinck utgav 1847–1853 den kritiska veckoskriften The literary world i samarbete med sin bror George Long Duyckinck (1823–1863), vilken medverkade även i Duyckincks mest betydande arbete, Cyclopædia of american literature (2 illustrerade band, 1856; 4:e upplagan 1888).

Källor 
 

Amerikanska litteraturvetare
Litteraturvetare under 1800-talet
Amerikanska forskare under 1800-talet
Forskare från New York
Födda 1816
Avlidna 1878
Män
Ugglan
5541 Seimei

5541 Seimei eller 1976 UH16 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 oktober 1976 av de båda japanska astronomerna Hiroki Kōsai och Kiichirō Furukawa vid Kiso-observatoriet i Japan. Den är uppkallad efter japanen Abe no Seimei.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av H Kosai
Astronomiska upptäckter av K Furukawa
Astronomiska upptäckter 1976
Mieczysław Horbowski

Mieczysław Apolinary Horbowski, född 23 juli 1849 i Doleck nära Skierniewice i Kongresspolen, död 26 januari 1937 i Wien, var en polsk barytonsångare och sångpedagog.

Horbowski studerade ursprungligen medicin och senare juridik, men inledde omsider musikstudier i Warszawa. 1871 gjorde han studieresor till Italien och Paris och gav sina första konserter i bland annat Florens och Pisa, då under pseudonymen Francesco Ranieri. Sin första konsert under eget namn gav han den 16 maj 1873. Fruktlöst försökte han bli operettskådespelare, men antogs inte till de önskade ensemblerna. Åren 1886–1895 var han verksam som sångpedagog i Warszawa, 1895–1906 i Moskva och 1906–1909 vid konservatoriet i Kraków. Omsider flyttade han till Milano och sedan till Wien, där han fortsatte undervisa i sång.

Referenser

Män
Födda 1849 
Avlidna 1937
Polska sångare under 1800-talet
Sångpedagoger
Polska sångare under 1900-talet
Symons Gold Medal

Symons Gold Medal är en guldmedalj som varje jämnt år delas ut av Royal Meteorological Society till den som genomfört enastående arbeten inom meteorologins fält. 

Medaljen instiftades 1901 och är namngiven efter George James Symons, en framstående brittisk meteorolog.

Mottagare 

 1902 Alexander Buchan
 1904 Julius Hann
 1906 Richard Strachey
 1908 Léon Teisserenc de Bort
 1910 William Napier Shaw
 1912 Cleveland Abbe
 1914 William Henry Dines
 1916 Ingen utdelning
 1918 Hugh Robert Mill
 1920 Hugo Hildebrand Hildebrandsson
 1922 Henry George Lyons
 1924 Takematsu Okada
 1926 Ernest Gold
 1928 Hugo Hergesell
 1930 George Simpson
 1932 Vilhelm Bjerknes
 1934 Gilbert Walker
 1936 Wilhelm Matthäus Schmidt
 1938 Gordon Dobson
 1940 Jacob Bjerknes
 1942 Ingen utdelning
 1944 Charles W.B. Normand
 1947 David Brunt
 1949 Tor Bergeron
 1951 Geoffrey Ingram Taylor
 1953 Carl-Gustaf Rossby
 1955 Reginald Sutcliffe
 1957 Erik Palmén
 1959 Oliver Graham Sutton
 1961 Jule Gregory Charney
 1963 Percival Albert Sheppard
 1965 Sydney Chapman
 1967 Charles H.B. Priestley
 1969 Sverre Petterssen
 1971 John Sawyer
 1973 Edward Lorenz
 1975 Basil John Mason
 1976 Kirill Jakovlevitj Kondratjev
 1978 Frank H. Ludlam
 1980 Joseph Smagorinsky
 1982 Frank Pasquill
 1984 Christian E. Junge
 1986 Hubert Lamb
 1988 David Atlas
 1990 John Houghton
 1992 Douglas Lilly
 1994 John Monteith
 1996 Klaus Hasselmann
 1998 Philip Drazin
 2000 Keith Browning
 2002 Raymond Hide
 2004 John S. A. Green
 2006 Brian Hoskins
 2008 Adrian J. Simmons
 2010 John F.B. Mitchell
 2012 Timothy Barnett
 2014 Robert A. Houze
 2016 John Michael Wallace
 2018 Clive D. Rodgers

Källor 
 

Brittiska vetenskapsmedaljer
Meteorologipriser
Priser och utmärkelser instiftade 1901
Simeri Crichi

är en ort och kommun i provinsen Catanzaro i regionen Kalabrien i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Catanzaro
Korosten

Korosten ( , historiskt även: Iskorosten, ) är en stad i Zjytomyr oblast i norra Ukraina. Staden ligger vid floden Uzj, cirka 77 kilometer norr om Zjytomyr. Korosten beräknades ha 61 496 invånare i januari 2022. Iskorosten var drevljanernas huvudstad. 

Enligt folkräkningen 1926 utgjorde judar då majoriteten av befolkningen i Korosten. Den judiska befolkningen utplånades mellan augusti och september 1941 under ockupation av tyska trupper.

Mordet på Igor I 
Igor I av Kievriket blev brutalt mördad i Iskorosten (nuvarande Korosten), då han skulle samla in skatt från drevljanerna år 945 och begravdes i skogen utanför byn Moguilno nära Iskorosten. Enligt Nestorskrönikan hämnades Olga av Kiev sin man Igors död genom flera fälttåg mot drevljanerna. Drevljanerna sände tjugo av sina bästa män, vilka försökte få henne att gifta sig med deras furste, prins Mal, så att de genom Mal fick makten över Kievriket. Olga, fast besluten att behålla makten för att ge den vidare till sin son, lät bränna dem levande. Krönikan nämner liknande grymma avrättningar hon skulle ha utfört, varpå hon förstörde deras huvudstad Iskorosten och kuvade dem definitivt 946. Kort därpå försvann drevljanerna ur historien.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ukraina
Orter i Zjytomyr oblast
Carl Caldenius

Carl Rupert C:zon Caldenius (ursprungligen Carlzon), född den 12 februari 1887 i Stockholm, död den 10 augusti 1961 i Saltsjö-Duvnäs, var en svensk geolog.

Caldenius avlade filosofie kandidatexamen 1911 och filosofie licentiatexamen 1914. Han promoverades till filosofie doktor 1924 och blev docent i geologi vid Stockholms högskola 1932. Caldenius var statsgeolog 1944–1955.  Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 
Caldenius, Carl Rupert på SvenskaGravar.se

Svenska geologer under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1961
Män
Ovrutj

Ovrutj ( , , , ) är en stad i Zjytomyr oblast i norra Ukraina. Staden ligger cirka 43 kilometer nordost om Korosten, cirka 119 kilometer norr om Zjytomyr, cirka 86 kilometer sydväst om Mazyr i Belarus och cirka 88 kilometer väster om spökstaden Prypjat, nära Tjernobyls kärnkraftverk. Ovrutj beräknades ha 15 250 invånare i januari 2022.

Ovrutj nämns för första gången år 977 som Vrutjiy. I Ovrutj ligger Vasilijkyrkan från 1190-talet, som är en imitation av Sofiakatedralen i Kiev.

Enligt folkräkningen 1926 utgjorde judar då majoriteten av befolkningen i Ovrutj.

Kända personer från Ovrutj 
 Vladimir Bogoraz, rysk revolutionär, författare och antropolog

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ukraina
Orter i Zjytomyr oblast
David Hannerberg

Carl David Hannerberg (ursprungligen Pettersson), född den 29 juli 1900 i Vintrosa församling, Örebro län, död den 12 juni 1981 i Vallentuna församling, Stockholms län, var en svensk geograf. 

Hannerberg avlade filosofie licentiatexamen i Göteborg 1937 samt promoverades till filosofie doktor och blev docent i geografi 1941. Han blev adjunkt vid högre allmänna läroverket för flickor i Göteborg 1933, lektor vid Vasa högre allmänna läroverk 1947, professor i geografi, särskilt kulturgeografi med ekonomisk geografi vid Lunds universitet 1950 och professor i samma ämne vid Stockholms universitet 1956. Hannerberg blev emeritus 1968 och tilldelades Anders Retzius medalj i guld 1969. Han blev ledamot av Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund 1951, Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia 1952, Gustav Adolfs Akademien 1957 och av Vitterhetsakademien 1959.

Bibliografi (i urval) 
 Närkes landsbygd 1600-1820 (doktorsavhandling 1941)
 Garphyttan (tillsammans med August Nachmanson 1945) 
 Svenskt agrarsamhälle under 1200 år (1971)
 Gård, by och territoriell organisation i den äldre Kumlabygden (i Kumlabygden IV 1977)

Källor 

  
  

Svenska professorer i kulturgeografi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Mottagare av Anders Retzius medalj
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Ledamöter av Kungliga Gustav Adolfs Akademien
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Geografer under 1900-talet
Agrarhistoriker
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Vintrosa socken
Födda 1900
Avlidna 1981
Män
Aleid av Holland

Aleid av Holland, född före 1234, död 1284, var regent i Grevskapet Holland som förmyndare för sin brorson, greve Floris V av Holland från 1256 till 1263.   

Hon var dotter till greve Floris IV av Holland (1210-1234) och Machteld av Brabant (ca. 1200-1267), och syster till Vilhelm II av Holland. Hon gifte sig 1246 med greve Jan I av Avesnes, med vilken hon fick sju barn, bland dem Jan II av Avesnes. Vid sin brors död var hon själv änka och därmed myndig: hon återvände till Holland och tog över förmynderskapet, och därmed regentskapet över Holland, för sin omyndiga brorson Floris V. Oppositionen mot hennes regering allierade sig med Otto II van Gelre, som 1263 fråntog henne förmynderskapet och regentskapet. När Floris V blev myndig 1266, gjorde han sin faster till sin politiska rådgivare. Hon återkom därmed till en politisk maktposition i Holland. Hon gynnade sina barns karriärer med sin ställning.

Källor 

Kvinnor
Födda 1200-talet
Avlidna 1284
Personer i Nederländerna under 1200-talet
Kvinnliga regenter under 1200-talet
Ada av Holland

Ada av Holland (), född omkring 1188, död omkring 1234/1237, var regerande grevinna av Holland från 1203 till 1207. Som dotter till greve Dirk VII och Adelheid av Kleve, gifte hon sig med greve Ludvig II av Loon. Hon fick inga barn och avsattes av sin farbror Vilhelm I.

Biografi

Tidigt liv
Ada var den yngsta av sina föräldrars tre döttrar, men den enda som var i livet vid sin fars död 1203. Holland hade aldrig tidigare haft kvinnlig arvsföljd, och hennes rätt att efterträda sin far var ifrågasatt, även om det var på hennes fars önskan. Hennes far angav att hans bror Vilhelm skulle bli Adas förmyndare och regent.

Regeringstid
När hennes far dog ifrågasatte dock hennes mor farbroderns rätt att bli dotterns förmyndare, och arrangerade därför snabbt ett bröllop mellan Ada och Ludvig II av Loon, som därmed blev Adas förmyndare och gjorde det omöjligt för Vilhelm att bli Adas regent. Detta resulterade i inbördeskrig mellan Adas anhängare och de som ifrågasatte hennes arvsrätt och därmed valde Vilhelms sida.

Ada tillfångatogs samma år av Vilhelms anhängare och överlämnades sedan av Vilhelm till hans allierade kungen av England. Äktenskapet mellan Ada och Ludvig ifrågasattes av Vilhelm, men hennes mor vittnade om dess giltighet. 

År 1206 tvingades Vilhelm erkänna Ada och Ludvig som grevinna och greve av Holland, och Ludvig hämtade 1207 hem Ada från hennes fångenskap i England. Året därpå, 1208, tillerkändes dock hennes farbror Vilhelm slutgiltigt arvsrätten till Holland av kejsaren, och antog grevetiteln 1210. Ada och Ludvig bosatte sig då i makens grevskap Loon.

Senare liv
Ada fick inga barn och efter makens död 1218 tvingades hon lämna Loon. Hon tros ha tillbringat resten av sitt liv antingen på sitt slott Kolmont eller i klostret Herkenrode, där hon begravdes. I historieskrivningen har hennes regeringstid ofta hoppats över, men från 1500-talet och framåt har hon inkluderats på listan över Hollands grevar.

Anfäder

Referenser 

Födda okänt år
Avlidna 1230-talet
Grevar av Holland
Kvinnliga regenter under 1200-talet
Kvinnor
Personer i Nederländerna under 1200-talet
Elisabeth Lounasmaa

Elisabeth Lounasmaa, född 1851, död 1931, var en finländsk kvinnorättsaktivist. Hon var grundare och ordförande för Finsk kvinnoförening från 1884 till 1889.

Löfgrens föräldrar var kamreren Karl Christian Avella och Maria Gustava Ekman. Hon utbildades i Sverige på Cecilia Fryxells internatskola vid Kalmar, gick i en flickskola och arbetade sedan som transkriptionist för senaten, som språklärare i finska vid Svenska flickskolan i Helsingfors och i svenska och engelska vid finska flickskolan. Hon översatte också litteratur till finska.

Efter att ha gift sig 1871 med Viktor Löfgren (från 1906 Lounasmaa) (d. 1909), chefredaktören för Uusi Suometar, fortsatte hon att skriva och publicera artiklar i Uusi Suometar under pseudonym. Hon översatte också texter till Suomalainen teatteri på finska.

Löfgren var med och grundade Finska Kvinnoförbundet 1884 och fungerade som dess första ordförande 1884–1889. Hon utformade föreningens praktiskt-ideologiska program. Hon deltog också i grundandet av Helsingfors finska samskola, som var den första inom sitt område.

Källor 

 Ilmari Heikinheimo: Suomen elämäkerrasto. Helsinki: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1955. Sivu 475.

Kvinnor
Födda 1851
Avlidna 1931
Finländska kvinnorättskämpar

Finländska rösträttskvinnor
Personer i Finland under 1800-talet
57 Virginis

57 Virginis är en orange underjätte i Jungfruns stjärnbild.

Stjärnan har visuell magnitud +5,22 och synlig för blotta ögat vid normal seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 125 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Jungfrun 
Orangea underjättar
Flamsteedobjekt
Glieseobjekt
HR-objekt
HD-objekt
59 Virginis

59 Virginis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, eller HR 5011, Gliese 504, är en ensam stjärna i den södra delen av stjärnbilden Jungfrun, som också har Bayer-beteckningen e Virginis. Den har en  skenbar magnitud på ca 5,20 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 57,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 57 ljusår (ca 18 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -26 km/s.

Egenskaper
59 Virginis är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G0 V. Den har en massa som är ca 1,2 solmassor, en radie som är ca 1,4 solradier  och utsänder ca 2,2 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 6 200 K.

Observationshistorik
59 Virginis är känd för astronomer åtminstone sedan 1598, när den katalogiserades av Tycho Brahe i hans manuskriptkatalog med 1004 fasta stjärnor. Brahe betecknade det som "Parvula sequens vindemiatricem", vilket på latin betyder "En liten efter Vindemiatrix" (det vill säga Epsilon Virginis), och tilldelade den visuell magnitud 6 (ett modernt värde på dess skenbara magnitud (i band V) är 5,22). Fem år senare 1603 avbildade Johann Bayer de på stjärnbilden Virgofolio i hans himmelsatlas "Uranometria" och betecknade det med nummer 37, bokstaven "e" (därav Bayer-beteckningen e Virginis, eller e Vir) och namnet "Alæ dextræ sequens", vilket på latin betyder "Följer högervinge". Bayer tilldelade det också visuell magnitud 6.

Exoplanet
Kuzuhara et al. kunde i juli 2013, 410 år senare, meddelade upptäckten av att en planet, 59 Virginis b, kretsar runt stjärnan. Upptäckten gjordes med hjälp av 8,2 meter Subaru-teleskopet vid Mauna Kea Observatory, Hawaii. En senare analys antydde att det faktiskt kan vara en brun dvärg.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/59virginis

Stjärnbilden Jungfrun
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass G
Ulla Donner

Ulla Donner, född 1988 i Helsingfors, är en finlandssvensk illustratör och författare av serieromaner. Donner bor i Hindhår i Nyland, hon är dotter till Annika Luther och Kristian Donner. Donner är illustratör och har studerat grafisk design på Aalto-universitetet. Hon fick Serie-Finlandiapriset 2020.

Bibliografi 
 Godnatt, Gosse Gosig. Bilderbok, tillsammans med Henrik Huldén. Schildts & Söderströms, Helsingfors 2009. . 
 Gosse Gosig åker tåg. Bilderbok, tillsammans med Henrik Huldén. Schildts & Söderströms, Helsingfors 2017. . 
 Spleenish. Serieroman. Schildts & Söderströms, Helsingfors 2017. . 
 Skiten. Serieroman. Schildts & Söderströms, Helsingfors 2019.

Referenser

Externa länkar 
 Författarens egen hemsida
 Förlagspresentation av Ulla Donner från Schildts & Söderströms
 

Finlandssvenska författare
Finländska illustratörer
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Finländska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Författare från Helsingfors
Jay Hardway

Jobke Pieter Hendrik Heiblom, född 27 april 1991, bättre känd under sitt scennamn Jay Hardway (stiliserad som JΔY HΔRDWΔY), är en holländsk DJ, skivproducent och elektronisk musiker från Drunen, Nord-Brabant. Han är signerad till Spinnin 'Records. Han är mest känd för sitt samarbete "Wizard" i samband med sin holländska konstnär Martin Garrix. 2013-singeln blev ett internationellt hitdiagram i Belgien, Frankrike och Nederländerna.

Källor

Nederländska diskjockeyer
Män
Födda 1991
Levande personer
Personer från Noord-Brabant
Mineralogiska sällskapet i Finland

Mineralogiska sällskapet i Finland (finska: Suomen mineraloginen seura) är ett finländskt mineralogiskt sällskap med säte i Helsingfors.

Mineralogiska sällskapet i Finland bildades 1957 i första hand för att representera Finland i det internationella arbetet inom International Mineralogical Association (IMA), men också för att främja mineralogisk forskning. Sällskapet ger inte ut någon egen publikation, utan mineralogiska forskningsresultat publiceras i andra finska eller utländska tidskrifter.

Källor

Se även
Geologiska sällskapet i Finland

Finländska vetenskapsorganisationer
Mineralogi
Geologiska organisationer
Skogsvandringen

Skogsvandringen () är en essäbok av den tyske författaren Ernst Jünger. Boken handlar om människans förhållande till frihet och statsmakt i efterkrigstidens Europa.

Utgivning
Boken utgavs 1951 av Klostermann i Frankfurt am Main. Den utkom på svenska 2014 i översättning av Stefan Jarl på Bokförlaget Augusti.

Mottagande
Nils Forsberg anmälde boken i Expressen 2014 och kallade den "[ett] sällsamt svart ljus i lika vacker som otäck meditation kring människan och anden vid nollpunkten i seklets mitt". Isabelle Ståhl skrev 2014 i Svenska Dagbladet att "[för] Jünger blir skogsvandringen en möjlighet till flykt och motstånd mot det rådande. Skogen är hemlig – heimlich. Ordet hör till dem i tyska språket som innesluter sin egen motsats. Hemmet står för det gemytliga, säkerheten, en trygghetens högborg. Men inte desto mindre står det för det fördolda eller hemliga som gränsar till det hemska – unheimlich. Man kan gömma sig i skogen, men också försvinna. När som helst kan känslan av förtrolighet övergå i fasa."

Källor

Essäer
Facklitteratur 1951
Facklitteratur 2014
Tysk litteratur
Tyskspråkig facklitteratur
Verk av Ernst Jünger
Porträtt av Frédéric Chopin och George Sand

Porträtt av Frédéric Chopin och Georg Sand är en ofullbordad oljemålning av den franske konstnären Eugène Delacroix från 1838. Målningen var i konstnärens ägo till hans död 1863, kort därefter delades den och såldes som två olika porträtt. Porträttet av den polske tonsättaren Frédéric Chopin ingår i Louvrens samlingar i Paris medan porträttet av franska författaren George Sand tillhör Ordrupgaard utanför Köpenhamn. 

Chopin och Sand möttes 1836 och inledde ett förhållande 1838. Under denna tid skrev Chopin flera av sina mästerverk, men hans hälsa försämrades allt mer och strax före hans död 1849 gick paret skilda vägar. Det var Sand som introducerade Chopin till Delacroix och de båda männen utvecklade med tiden en nära vänskap.

Bilder

Noter 

Målningar 1838
Målningar av Eugène Delacroix
Målningar på Ordrupgaard
Målningar på Louvren
Porträttmålningar
Ofullbordade verk
Kulturella återgivningar av Frédéric Chopin
Kulturella återgivningar av George Sand