kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniel Johannis Normelander

Daniel Johannis Normelander, född 1566 i Normlösa, död 13 september 1622 i Linköping, var en svensk präst och domprost.

Biografi
Normelander föddes 1566 i Normlösa. Han var son till en bonde. Normelander blev 1602 magister i Wittenberg. 1606 blev han konrektor i Linköping. Teologilektor och penitentiarie blev han 1611. Han antogs som domprost i Linköpings församling 1614 och tillträdde 1615. Normelander avled 13 september 1622 i Linköping av pesten.

Familj
Normelander gifte sig med Ingrid Olofsdotter (död 1622). Hon var dotter till domprosten Olaus Petri och Karin Bertilsdotter i Linköping. De fick tillsammans sonen Daniel Danielis Dalinus som blev kyrkoherde i Skänninge.

Referenser

Noter 

Domprostar i Linköping
Födda 1566
Avlidna 1622
Män
Personer från Normlösa socken
Svenska präster under 1600-talet
Maybach I och II

Maybach I och II var ett bunkerkomplex beläget i Wünsdorf utanför Zossen, omkring 20 kilometer söder om Berlin, och fungerade som operativt högkvarter för Oberkommando des Heeres (OKH) och Oberkommando der Wehrmacht (OKW) under andra världskriget. Bunkersystemet bestod av bunkrarna Maybach I, Maybach II och Zeppelin.

Maybach I uppfördes mellan 1937 och 1939 och bestod av tolv trevåningsbyggnader ovan jord och under jord fanns två bunkervåningar som var sammankopplade med varandra. Maybach II färdigställdes 1940 och bestod av elva trevåningsbyggnader med liknande bunkersystem som i Maybach I. Utvändigt såg byggnaderna civila ut och var dekorerade med konstgjorda fönster och dörrar.  

Zeppelin, även kallad Amt 500, uppfördes samtidigt som Maybach. Komplexet var L-format och bestod av ett tvåvåningshus och ett trevåningshus. Under jord var Zeppelins bunker sammankopplad genom en tunnel med Maybach I. Under andra världskriget var Zeppelin den viktigaste telestationen inom Wehrmacht.  

Mellan den 15 och 17 januari 1945 flyttade OKH sin verksamhet till Maybach I medan generalstaben, sedermera ledd av Hans Krebs, inkvarterades i Maybach II. Under våren utsattes området för våldsamt bombardemang av britterna, varunder Krebs själv sårades den 15 mars. Den 20 april avancerade 3. sovjetiska gardesarmén mot Zossen och det tyska högkvarteret flyttades till Berlin och Zossen föll i ryssarnas händer senare samma eftermiddag.

1946 demolerade ryssarna byggnaderna, men några ruiner och delar av tunnlarna finns fortfarande kvar på platsen. Zeppelin upprustades under kalla kriget och användes av sovjeterna som högkvarter för arméledningen. Även bunkerns tunnelsystem upprustades och bunkern sades vara kärnvapensäker. Ryska armén övergav högkvarteren i oktober 1992. Idag är bunkersystemen ett turistmål och guidade turer ges i området.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Beevor, Anthony (2003) Berlin: The Downfall 1945. New York. Penguin Books
 Joachimsthaler, Anton (1999) The Last Days of Hitler: The Legends, The Evidence, The Truth. London. Brockhampton Press
 Kaiser, Gerhard (2007) Vom Sperrgebiet zur Waldstadt: die Geschichte der geheimen Kommandozentralen in Wünsdorf und Umgebung. Berlin. Links Verlag
 Kaufmann, J. E; Kaufmann, H. W; Jurga, Robert Marek (2003) Fortress Third Reich: German Fortifications and Defense Systems in World War II. Cambridge. MA De Capo Press

Skyddsrum i Tyskland
Nazityskland
Zossen
Erik Trolle (domprost)

Erik Trolle, död 1459 i Lübeck, var en svensk präst och domprost.

Biografi
Trolle var son till riksrådet Birger Trolle och Kjerstin Knutsdotter. Han blev 1444 student vid Leipzigs universitet, Leipzig. 1458 blev han domprost i Linköpings församling. Trolle avled av förgiftning 1459 i Lübeck.

Referenser

Noter 

Domprostar i Linköping
Födda okänt år
Avlidna 1459
Män
Svenska präster under 1400-talet
7017 Uradowan

7017 Uradowan eller 1992 CE2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 februari 1992 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter Uradobukten i Japan.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1992
Rittersdorf, Thüringen

Rittersdorf är en kommun och ort i Landkreis Weimarer Land i förbundslandet Thüringen i Tyskland.

Kommunen ingår i förvaltningsgemenskapen Kranichfeld tillsammans med kommunerna Hohenfelden, Kranichfeld, Klettbach, Nauendorf och Tonndorf.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Weimarer Land
Miljöhistoria

Miljöhistoria är en ämnesöverskridande historieinriktning med inriktning mot människans interaktion med miljön omkring henne under historien. 

Miljöhistoria kan delas in i tre delområden
De naturgivna förutsättningarna.
Människans sätt att lösa sin försörjning.
Den mänskliga kulturens påverkan.

Referenser
Lars J. Lundgren “Vad är miljöhistoria? Eller den gamla frågan om bofinken” I Andersson och Oredsson eds. På historiens slagfält: En festskrift tillägnad Sverker Oredsson. 2002. 335
E.Ek “Sumpighet och vattensjuka” En centralmakts påverkan på ett lokalt landskap E.Ek 2004.
Historia efter ämne
miljö
Denisé Cassel

Denise Claire Pomeline Cassel (tidigare Bergström Cassel), född 23 juni 1991 i Linköpings Ryds församling, Östergötlands län, är en svensk politiker och 2019-2022 kommunalråd i Linköpings kommun för Kristdemokraterna (KD). Under mandatperioden 2019-2022 var hon är första vice ordförande i kommunstyrelsen och gruppledare i kommunfullmäktige.

Biografi
Denisé Cassel växte upp i staden och turistorten Fuengirola i Spanien. Efter avlagd gymnasieexamen på Svenska skolan Costa del Sol flyttade hon tillbaka till Sverige för att studera vid Linköpings universitet. Hon är utbildad ämneslärare i spanska, engelska och svenska som andraspråk för grundskolans senare år. År 2017 började hon arbeta som politisk sekreterare för Kristdemokraterna i Linköpings kommun. 2019 blev hon kommunalråd då hon efterträdde Sara Skyttedal. Denisé Cassel var 2020-2022 ordförande i Linköping Science Park AB. Efter valet 2022 avgick Cassel från sina politiska uppdrag med undantag för det som fullmäktigeledamot för att börja arbeta som lobbyist.

Referenser

Noter

Kvinnor
Födda 1991
Levande personer
Kommunalråd i Linköpings kommun
Svenska kristdemokrater
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Linköping
Alumner från Linköpings universitet
Mellingen, Thüringen

Mellingen är en kommun och ort i Landkreis Weimarer Land i förbundslandet Thüringen i Tyskland.

Kommunen ingår i förvaltningsgemenskapen Mellingen tillsammans med kommunerna Buchfart, Döbritschen, Frankendorf, Großschwabhausen, Hammerstedt, Hetschburg, Kapellendorf, Kiliansroda, Kleinschwabhausen, Lehnstedt, Magdala, Mechelroda, Oettern, Umpferstedt, Vollersroda och Wiegendorf.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Weimarer Land
Isaac Asklöf

Isaac Asklöf, född 25 januari 1817 i Norrköping, död 15 mars 1887 i Norrköping, var en svensk fabrikör och politiker. Han var medlem av riksdagens andra kammare åren 1873-1884 för Björkekinds, Östkinds, Lösings, Bråbo och Memmings domsagas valkrets.

Källor
 Register till Riksdagens protokoll med bihang för tiden från och med år 1867 till och med år 1899. Bd 1, Personregister
 Svenskt porträttgalleri / XXV:2. Riksdagens andra kammare 1867-1904

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Män
Födda 1817
Avlidna 1887
Svenska politiker under 1800-talet
Politiker från Norrköping
Sima Zhao

Sima Zhao (kinesiska 司馬昭, Sīmǎ Zhāo), född 211, död 6 september 265,  var en kinesisk krigsherre, regent och politiker från dynastin Cao Wei under De tre kungadömenas period.

Efter Sima Zhao besegrade Shu-Han i 263 blev han hertig av Jin, vilket betydde att han fick tio komturer. Ett år senare tog han titeln prins av Jin, vilket bl.a. fördubblade antal komturer som förlänades till honom..

I dagens kinesiska finns det ett ordspråk om Sima Zhao: 司馬昭之心, 路人皆知 (Sīmǎ zhāozhī xīn, lùrén jiē zhī). Det betyder ungefär "alla på gatan vet vad som Sima Zhao tänker". Historian bakom ordspråket är att den svaga kejsaren av Wei Cao Mao, vars regent Sima Zhao var, sade att Sima Zhaos strävan att ta makten var en öppen hemlighet som alla visste..

Källor 

Män
Födda 211
Avlidna 265
Kinesiska generaler
De tre kungadömena
Prinsessan Eyi

Eyi, född okänt år, död 80 f.Kr., var en kinesisk prinsessa, dotter till kejsar Han Wudi och syster till kejsar Han Zhaodi.  Hon är främst känd för den politiska roll hon spelade i maktkampen under sin brors tidiga regeringstid, då hon deltog i två komplotter mot statsminister Huo Guang.

Biografi

Tidigt liv

Eyis mor är okänd och var troligen en av kejsarens konkubiner. Hennes födelseår är också okänt; information om de kinesiska prinsessorna ur Handynastins tid är ofta bristfällig. 

Hennes far avled 87 f.Kr., och efterträddes av hennes bror under förmynderskap av de två statsministrarna Huo Guang och Shangguan Jie. Hon hade ett förhållande med Ding Wairen, men paret kunde inte gifta sig på grund av skillnaden i rang mellan dem. År 84 övertalade hon sin bror kejsaren att gifta sig med Shangguan Jies sondotter Shangguan (Han Zhaodi), sedan Shangguan Jie hade lovat Ding Wairen sitt stöd för ett äktenskap mellan prinsessan och hennes älskare. Äktenskapet ägde rum 84, och året därpå fick kejsarens maka även titeln kejsarinna.

Första komplotten

Prinsessan Eyi och hennes älskare Ding Wairen begärde därefter att få det utlovade stödet för deras äktenskap i utbyte, och Shangguan Jie rekommenderade i enlighet med detta att Ding Wairen skulle få titeln markis, och därmed få tillräcklig rang för att kunna gifta sig med kejsarens syster. Detta förslag blockerades dock av den andra statsministern, Huo Guang. Paret iscensatte därefter en konspiration mot Huo Guang tillsammans med klanen Shangguan, prins Dan av Yan och vice statsminister Sang Hongyang. År 80 f.Kr. sattes komplotten igång när prins Dan anklagade Huo Guang för att illegalt utöva kejserlig myndighet. Planen var att få Huo Guang arresterad, varefter Shangguan Jie och Sang sedan kunde avrätta honom. Den fjortonåriga kejsaren förklarade dock att Huo Guang inte kunde vara skyldig till att ha utfört det specifika brott som exemplifierats av prins Dan, eftersom prinsen varit bortrest när detta ska ha ägt rum.

Andra komplotten

Huo-konspiratörerna gjorde därefter upp en ny plan. Den nya planen gick ut på att prinsessan Eyi skulle bjuda in Huo Guang på fest, och att han i samband med festen skulle överfallas och dödas; därefter skulle kejsaren avsättas och prins Dan uppsättas på tronen (det finns dock uppgifter om att klanen Shangguan i själva verket planerade att döda även prins Dan och uppsätta Shangguan Jie på tronen). Komplotten avslöjades av en av Eyis anställda. Samtliga medlemmar av konspirationen avrättades tillsammans med alla medlemmar ur deras familjeklaner, med undantag för de kungliga konspiratörerna, prins Dan och prinsessan Eyi, som istället tvingades begå självmord.

Referenser

Kvinnor
Födda 100-talet f.Kr.
Avlidna 80 f.Kr.
Personer i Kina under 000-talet f.Kr.
Kinesiska prinsessor
Kungligheter som begått självmord
Sun Luban

Sun Luban, född före 229, död efter 258, var en kinesisk prinsessa från De tre kungadömenas tid i Kina. Hon var dotter till kejsar Sun Quan och Bu Lianshi och syster till kejsar Sun Liang av Östra Wu.  Hon är känd för de många intriger hon var inblandad i under sin brors regeringstid.

Biografi
Hon var gift med general Quan Cong (d. 249). Hon gav sin far stöd då han ersatte hennes äldre halvbror Sun He som kronprins med hennes yngre halvbror Sun Liang. 

Fadern avled 252 och hennes bror besteg tronen med Zhuge Ke som regent. Denne störtades 253 och hennes älskare Sun Jun blev hennes brors regent. Paret fick sedan hennes bror ex-kronprins Sun He och hennes syster prinsessan Sun Luyu avrättade. 

Hennes älskare avled 256 och efterträddes av Sun Chen som hennes brors regent. Hennes bror Sun Liang iscensatte år 258 en kupp för att avrätta sin förmyndare, med hennes stöd. Kuppen misslyckades och ledde till att Sun Liang avsattes och avrättades. Sun Luban förvisades då till Yuzhang; det är okänt vad som skedde med henne efter detta.

Referenser

Kvinnor
Födda 200-talet
Avlidna okänt år
Personer i Kina under 200-talet
Kinesiska prinsessor
Personer under De tre kungadömena
Vincent Granfelt

Vincent Granfelt, född 22 januari 1889 i Solna, död 22 januari 1946 i Stockholm, var en svensk antikvariatsbokhandlare och författare.

Litteraturkritikers omdömen

Märta Lindqvist menade att Vincent Granfelts första bok Kontorist‑bohème alltför ingående beskreve den autodidaktiskt bildade huvudpersonens tankar och utsagor, men att där funnes ”åtskilligt av värde, av äkta och uppriktigt viljande till sanning i de reflektioner, som fylla boken från pärm till pärm”. Ernst Klein avgav omdömet att Bara en jude saknade värde som beskrivning av judiska förhållanden. Erik Wilhelm Olson menade att Vincent Granfelts sista bok vore välskriven på ett opersonligt sätt, och att gestalter och miljö vore konventionella.

Bibliografi
Kontorist‑bohème : roman ur Stockholmslivet (1919)
Bara en jude (1921)
Skruvstolens folk : stockholmsskildring (1923)

Referenser

Externa länkar
Elektroniskt publicerad text: Skruvstolens folk (novell) Idun nummer 35 1923

Män
Födda 1889
Avlidna 1946
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Personer från Solna
Benedictus Nicolai Figrelius

Benedictus Nicolai Figrelius, född 1600 i Landeryds socken, död 10 september 1689 i Linköping, var en svensk präst och domprost.

Biografi
Figrelius var son till en kyrkoherde i Landeryds församling. 1615 blev han student i Wittenberg. I november 1621 blev han student i Uppsala. Under pesten 1622 flydde Figrelius till Dalarna och blev informator hos Johannes Elai Terserus. Magister i Linköping 10 februari 1629. 1630 blev han lektor i latin i Linköping. Figrelius prästvigdes 1633. 1634 blev han kyrkoherde i Skeda församling. Samma år blev han även lektor i historia och filosofi. Det året blev han också penitentiarie. 1638 blev han andra teologi lektor och 1639 förste teologi lektor. Domprost i Linköpings församling blev han 1656. Figrelius avled 10 september 1689 I Linköping och begravdes i Linköpings domkyrka.

Figrelius deltog i riksdagen 1635, 1642, 1644, 1654 och 1659–1660.

Familj
Figrelius var gift med Anna Andersdotter Lind. Hon var dotter till en kyrkoherde i Stora Åby församling. De fick tillsammans barnen Nils (1636–1716), Anders (1638-1670, Johannes (1642–1669), Ingrid, Anna (död 1666), Brita (död 1668), Benedictus (död 1668) och Zacharias (1653–1689).

Källor

Noter

Domprostar i Linköping
Födda 1600
Avlidna 1689
Män
Personer från Landeryds socken
Prästeståndets riksdagsledamöter
Svenska präster under 1600-talet
Latinlektorer i Linköping
Historielektorer i Linköping
Olavus Johannis Wong

Olavus Johannis Wong, född mars 1634 i Vånga socken, död 27 januari 1694 i Linköping, var en svensk präst och domprost.

Biografi
Wong föddes mars 1634 på Balderum i Vånga socken. Han var son till bergsmannen Hans Paulsson och Margareta Nilsdotter. 1657 inskrevs Wong i Östgöta nations matrikel i Uppsala. Han nämns först 16 september 1658 i universitetets matrikel. 18 augusti 1666 blev han konrektor i Söderköping, men sa upp sig från tjänst redan 21 augusti samma år. Han fortsatte istället att studera i Uppsala fram till 1670. 1670 blev han rektor i Söderköping. Wong prästvigdes 15 februari 1672. Han blev 1673 lektor i historia och moral i Linköping. 1681 blev han kyrkoherde i Skeda församling och andre teologi lektor. Det året blev han även kontraktsprost över Vifolka kontrakt. 1686 blev Wong förste teologi lektor. Domprost blev han 23 november 1691 i Linköpings församling. Wong avled 27 januari 1694 i Linköping. Han begravdes av biskopen Haquin Spegel i Linköpings domkyrka 18 mars samma år.

Familj
Wong gifte sig 20 juni 1672 med Margareta Laurinus (död 1695). Hon var dotter till kyrkoherden i Häradshammars församling. De fick tillsammans barnen Laurentius (1673–1674), Margareta, Johan (1677–1740),  Helena (1680–1680), Karin, Lars (död 1725) och Daniel.

Källor

Domprostar i Linköping
Svenska författare under 1600-talet
Svenskspråkiga författare
Latinskspråkiga författare
Födda 1634
Avlidna 1694
Män
Personer från Vånga socken, Östergötland
Svenska präster under 1600-talet
Historielektorer i Linköping
7 Monocerotis

7 Monocerotis är en blåvit stjärna i huvudserien i Enhörningens stjärnbild.

Stjärnan har visuell magnitud +5,25 och är synlig för blotta ögat vid normal seeing. 7 Monocerotis befinner sig på ett avstånd av ungefär 870 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Enhörningen
Dubbelstjärnor
Huvudseriestjärnor klass B
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Yasuke

Yasuke var en japansk samuraj av afrikanskt ursprung under 1500-talet. Han var vasall under fältherren Oda Nobunaga.

Yasukes födelseort och uppväxt är oklar. Det är möjligt att han var från Moçambique eller att han var dinka från nuvarande Sydsudan, men han kan även ha kommit från Etiopien eller Nigeria. Det är även möjligt att han sålts som slav och hade varit i Indien.

Vad som är säkert är i alla fall att han kom till Kyushu år 1579 som tjänare till jesuitmissionären Alessandro Valignano. När Alessandro Valignano besökte Kyoto 1581 väckte Yasuke stort intresse bland befolkningen, eftersom mörkhyade sällan kommit till staden tidigare. Hundratals ville se på honom, och folk trampades ihjäl i uppståndelsen. Länsherren Oda Nobunaga blev också mycket förvånad, och trodde först att mannen målats med bläck, men efter den första chocken blev han imponerad, kanske eftersom Yasuke lärt sig en del japanska från tiden på Kyushu. När Alessandro Valignano lämnade Japan "gav" han Yasuke till Nobunaga, som gjorde honom till sin vasall. Yasuke fick en inkomst, egna tjänare, och ett svärd av Nobunaga. Samtida beskrev honom som mycket lång, och stark som tio man. Han kämpade för Nobunaga i striderna mot andra klaner. Dock förrådes Nobunaga 1582 av en av sina generaler,, Akechi Mitsuhide, och tvingades begå harakiri. Yasuke fick i uppdrag att ge Nobunagas svärd och huvud till sonen Nobutada. Efter detta skickades han tillbaka till jesuiterna.

Källor 

Personer i Japan under 1500-talet
Riddare
Slavar
Personer i Afrikas historia
Jesuiter
Eviga gyllene fortet

Eviga gyllene fortet (kinesiska: 億載金城) är en försvarsanläggning i Anping i staden Tainan i Taiwan. Fästningen som tidigare kallades "Anping Great Fort" byggdes åren 1874–1876 för att försvara Taiwan mot invaderande japanska trupper. 

När Qing-tjänstemannen Shern Baotzen kom till Anping år 1874 började han att bygga fästningar för att skydda staden. Gyllene fortet byggdes med rött tegel från Fort Zeelandia efter europeiskt mönster av franska ingenjörer. Som första försvarsanläggning i Taiwan utrustades det med brittiska Armstrong-kanoner.

Fästningen är kvadratisk med bastioner i hörnen. Den omges av fortgravar och var beväpnad med både stora och små kanoner. I mitten fanns en excersisplats.   Gyllene fortet var epokgörande inom Taiwans moderna kustförsvar.

Fästningen användes första gången 1884 under det Fransk-kinesiska kriget. Efter att Qing hade avstått Taiwan till den japanska kejsaren år 1895 kämpade  taiwaneserna på fästningen, i  Republiken Formosas namn, mot de japanska krigsfartygen. 

Under japanskt styre förlorade Gyllene fortet sin betydelse och under det Rysk-japanska kriget såldes några av kanonerna. Fästningen förföll, men har delvis renoverats. Idag är ytterväggarna  omkring två meter höga och på vallarna växer det träd och buskar. Ingången är en fem meter hög port och på gräsplanen finns en bronsstaty av Shern Baotzen och några nytillverkade kanoner.

Källor

Byggnader och anläggningar i Taiwan
Taiwans historia
Johan Sparschuch

Johan Sparschuch, född 5 november 1699 i Norrköping, död 28 mars 1781 i Linköping, var en svensk präst och domprost.

Biografi
Sparschuch föddes 5 november 1699 i Norrköping. Han var son till en rektor. Han studerade i Norrköping och Linköping. Blev student januari 1717 i Uppsala. 19 juni 1731 blev han magister. Sparschuch blev gymnasieadjunkt 24 februari 1732 i Linköping. 22 januari 1735 blev han lektor i vältalighet och poesi. Sparschuch prästvigdes samma år 14 februari. 4 maj 1739 blev han kyrkoherde i Landeryds församling och andre teologi lektor. 3 november 1742 blev han kyrkoherde i Skeda församling och förste teologi lektor. Sparschuch blev 16 juli 1755 prost. Domprost i Linköpings församling blev han 24 oktober 1769, men tillträdde först 1771. Sparschuch avled 28 mars 1781 i Linköping och begravdes samma år 16 april i Linköpings domkyrka.

Sparschuch var även preses präst vid prästmötet 1748. Den 25 januari 1768 blev han utnämnd till teologidoktor i Lund.

Familj
Sparschuch gifte sig första gången 26 oktober 1736 i med Anna Catharina Drysén (1711–1738). Hon var dotter till en lektor från Linköping. De fick tillsammans sonen Lars (1738–1810).

Sparschuch gifte sig andra gången 26 februari 1741 med Christina Rydelius (1702–1760). Hon var dotter till kyrkoherden i Veta församling. De fick tillsammans Erik Jonas (född 1742) och Henrik (1742–1786).

Källor

Noter 

Domprostar i Linköping
Födda 1699
Avlidna 1781
Män
Präster från Norrköping
Svenska präster under 1700-talet
1992 DF

1992 DF är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 februari 1992 av de båda japanska astronomerna Seiji Ueda och Hiroshi Kaneda i Kushiro.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av S Ueda
Astronomiska upptäckter av H Kaneda
Astronomiska upptäckter 1992
Axel Sjöberg (fotograf)

Per Axel Sjöberg, född 15 juni 1865 i Södertälje, död 19 juli 1936 var en svensk fotograf och kunglig hovfotograf.

Biografi
Axel Sjöberg utbildade sig i Stockholm till fotograf. 1885 startade han tillsammans med sin bror Alfred (1868–1948) fotofirman Axel Sjöberg & Co i Karlsborg. På 1890-talet drev han också fotoverksamhet i Halmstad. Efter 1895 hade han fotoateljé på olika adresser i Malmö, först på Stortorget och sedan på Östra Hamngatan nr 6. År 1900 gifte han sig med Zelma Cecilia Löndahl (1876–1918), paret fick två barn.

Fototävlingar

Sjöberg fotograferade miljöer och porträtt och fick många priser och utmärkelser och deltog framgångsrik i flera fototävlingar: 
1894, Stockholm (första pris)
1896, Malmö (första pris)
1897, Stockholm (andra pris)
1903, Helsingborg (första pris)
1905, Stockholm (första pris)

Han deltog även i Svenska Turistföreningens stora treåriga fototävlingen 1898-1900. Föreningen ville bland annat åstadkomma ”en större samling representativa fotografiska bilder”. Tävlingen 1898 gällde typiska landskapsbilder och bilder ur djurvärlden. 1899 skulle fokus ligga på byggnader och städer och det tredje året skulle fotografier av ”folktyper” skickas in. Sjutton deltagare skickade in 1 910 fotografier. Sjöberg lyckades inte att ta första pris men han belönades i samtliga tre tävlingar med andra priset. 1899 för ”en väl utförd och om konstnärlig uppfattning vittnande samling bilder af typiska skånska allmogebilder”. Även Axel Sjöbergs bror Alfred var framgångsrik fotograf och vann första pris i Svenska Turistföreningens fototävling 1909.

Representerad
 Malmö museers arkiv
 Riksantikvarieämbetets arkiv
 Nordiska Museets arkiv
 Bohusläns museum

Källor
KulturNav: Sjöberg, Axel (1865-1936).
Den svenska fotografins historia : 1840-1940 / Rolf Söderberg, Pär Rittsel. Bonnier Fakta, 1983, sid 172-173 ()

Externa länkar

Svenska fotografer under 1800-talet
Män
Födda 1865
Avlidna 1936
Svenska fotografer under 1900-talet
Personer från Södertälje