kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Maria Bråmå

Anna Maria Bråmå, född 2 augusti 1912, död 20 december 2012 i Leksand, var en svensk författare och hembygdsforskare. 

Bråmå författade sammanlagt fem stycken böcker, som många skildrade upplevelser och minnen som hennes mor Jobs Anna Blomkvist hade delat med sig av. Dokumenten sträcker sig till 1800-talets början, och under tre årtionden samarbetade Bråmå med Nordiska museet för att sammanställa tidsdokumenten. Bråmå bidrog även till att samla in mellan 500 och 600 ord på leksandsmål, en kulturgärning som hon 2005 belönades för av Hembygdsfonden.

Bråmå och hennes make Edvin var båda engagerade i missionsförsamlingen i Leksand.

Bibliografi

Referenser 

Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Författare från Dalarna
Födda 1912
Avlidna 2012
Kvinnor
Svenska hundraåringar
Kleve, Steinburg

är en kommun och ort i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Itzehoe-Land tillsammans med ytterligare 19 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Julian Onderdonk

Julian Onderdonk, född den 30 juli 1882, död den 27 oktober 1922, var en amerikansk målare från Texas. Han var impressionist. USA:s president George W. Bush satte upp tre av Onderdonks målningar i det Ovala rummet. Konstmuseet i Dallas Dallas Museum of Art har flera rum med bara Onderdonks målningar.

Referenser

Externa länkar

 Texas Bluebonnet Painters Web Site

Män
Födda 1882
Avlidna 1922
Amerikanska målare under 1900-talet
Konstnärer från San Antonio
Krummendiek

är en kommun i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Itzehoe-Land tillsammans med ytterligare 19 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Moorhusen

är en kommun i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Itzehoe-Land tillsammans med ytterligare 19 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Joaquin Mir Trinxet

Joaquin Mir Trinxet (på katalanska Joaquim Mir i Trinxet), född den 6 januari 1873 i Barcelona, död den 8 april 1940 i Barcelona, var en spansk målare. 

Joaquin Mir växte upp i en välbeställd textilhandlarfamilj och utbildades vid Escola de la Llotja i Barcelona, en konst- och designskola. Han umgicks i konstnärskretsar i staden och ingick i gruppen Colla del Safrà, ”Saffransgruppen”, en grupp målare kända för att använda lysande gula färger. Den unge Pablo Picasso, åtta år yngre än Mir, gjorde många porträttskisser av andra konstnärer i Barcelona och den han oftast avbildade var Joaquin Mir.

Mir var landskapsmålare men strävade inte efter att göra trogna avbildningar. Han valde färger för att uppnå önskade effekter, att målningarna skulle ”lysa upp hjärtat och själen.” En förebild var den belgiske landskapsmålaren och symbolisten William Degouve de Nuncques som Mir träffade under en vistelse på Mallorca. Mir själv har kallats både symbolist och senimpressionist. Han var en representant för den katalanska modernisme-rörelsen.

Källor

Externa länkar
 Personal papers of Joaquim Mir in Biblioteca de Catalunya

Män
Födda 1873
Avlidna 1940
Spanska målare under 1900-talet
Personer från Barcelona
Tom Roberts

Thomas William "Tom" Roberts, född 8 mars 1856 i Dorchester, Dorset, död 14 september 1931 i Kallista, Victoria, var en brittiskfödd australisk målare. Han var en av grundarna av konströrelsen Heidelberg School.

Tom Roberts verk

Externa länkar

 Tom Roberts on Picture Australia
 Tom Roberts at the Art Gallery of New South Wales

Australiska målare
Personer i Australien under 1800-talet
Personer i Australien under 1900-talet
Personer från Dorset
Födda 1856
Avlidna 1931
Män
Inez Bölling

Inez Maria Bölling, född Berzelius 17 oktober 1873 i Duvbo, död 29 januari 1961, var en svensk författare och missionär.

Biografi 
Bölling var dotter till domänintendenten i Östergötlands län Jacob Berzelius och Olivia Maria Thalin. 1904 gifte hon sig med missionären Truls Balder Jacob Bölling (död i Kina 1907).

Under tidigt 1900-tal var Bölling tillsammans med sin make missionärer i Kina. Bölling kom hem från Kina 1909, och valdes då in i Svenska Kina-missionens damkommitté. Hon blev samtidigt föreståndare för missionshemmet i Duvbo.

1949 gav hon ut självbiografin En återblick och en minnesteckning i Vetlanda.

Referenser 

Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska missionärer i Kina
Födda 1873
Avlidna 1961
Personer från Sundbyberg
Kvinnor
Kalmink

Kalmink - i Floda ofta kallat karmin - är ett högkvalitativt, tättvävt och efterbehandlat ylletyg av kamgarn, som finns omnämnt i skrift redan på 1500-talet. I England kallas tyget calamanco, vilket kan syfta på att det till en början blandades in kamelhår i ullen. De flesta bevarade kalminkerna tillverkades i Norwich, en stad vid Englands östkust, känd för sin färgning och efterbehandling av tyger . Tygerna vävdes oftast helt i ull i en mängd färger och mönster, ofta kalrandiga. Första gången ordet callimancoe noteras i Norwich är 1594. Man använde då tygerna till manskläder såsom västar, ytterplagg, knäbyxor och inredningstyger. 

Produktionen av kalminker nådde en topp under 1700-talets senare del, då Norwichtextilier nått hela världens marknad, speciellt Europa, Sydamerika och Fjärran Östern. Kalminktygerna blev mycket populära hos allmogen, dock problematiserad av importrestriktion  men underlättad av smuggling från Norge. I Nordiska museets samlingar finns ett åttiotal plagg, de flesta livstycken och västar. På museet Bridewell i Norwich finns ett 15-tal tygprovsböcker från de sista åren av 1700-talet bevarade. Böckerna innehåller hundratals tygprover och presenterade utbudet för hugade kunder.

Referenser

Ylletyger
H. Craig Severance

Harold Craig Severance, född den 1 juli 1879 i Chazy i New York i USA, död den 2 september 1941 i Neptune Township i New Jersey i USA, var en amerikansk arkitekt, främst känd för att ha ritat Nelson Tower, 40 Wall Street, Montague-Court Building och Taft Hotel.

Externa länkar
 

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Födda 1879
Avlidna 1941
Män
Personer från New York
Oldendorf, Schleswig-Holstein

Oldendorf är en kommun och ort i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Itzehoe-Land tillsammans med ytterligare 19 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Dalbyvantar

Dalbyvantar är nålbundna och toppiga ullvantar med blomsterbroderier, med ursprung i Dalby, Värmland. Liknande vantar kallas ibland Rosvantar i Norra Ny.

Grundvanten är bunden av ofärgad ullgarn, vitt för kvinnor och "sösvart", det vill säga natursvart för män. Dalbytekniken av nålbindning har tätare bidning genom att en eller två öglor bakom tummen inte plockas rakt framifrån, utan tvärtemot den vanliga plockningen. Innan vantarna broderas valkades de lätt. Broderierna är utförda i schattersöm, stjälksöm och plattsöm. Rosor (ofta starkt röda eller mörkröda med gul pistill), förgätmigej (fem ljusblå kronblad, gul pistill), styvmorsvioler och penséer (båda i violett, brunt, blått med inslag av vitt och gult/rött i mitten) är en given mönstergrupp. Utformningen av mönster och antal blommor i kompositionen varierar. Blad och stjälkar broderas i olika gröna nyanser. Herrvantar har samma broderier, men har också kavelfrans "fax" i flera färger på kragen. 

Dalbyvantarnas historiska ursprung är osäkert, men det är troligt att savolaxfinnar tagit med sig nålbindning till Värmlands norra delar under 1500-1600-tal, samt att blomsterbroderierna härstammar från tidigt 1800-tal . 

Dalbyvantarna var en stor del av den Värmländska delen av Baltiska utställningen i Malmö 1914 (arrangerat av Värmlands Hemslöjd), och intresset kring dem växte under 1900-talet.

En inventering av nålbundna vantar i Dalby påbörjades 1982, och pågick i ett decennium.

Referenser 

Kultur i Värmland
Handbeklädnader
Ockelbo Ost

Ockelbo Ost AB är ett familjeägt svenskt ostpackeri i Ockelbo. Det levererar i huvudsak hårdost.

Ockelbo ost grundades 2000 av Göran Ström.

Källor

Noter

Externa länkar
Ockelbo Osts webbplats

Svenska livsmedelsföretag
Företag i Ockelbo kommun
Företag bildade 2000
Värmlands Hemslöjd

Värmlands Hemslöjd var en ideell förening i Värmland, bildad 1907, upphörd 1986.

Historia
1903 hölls en utställning av hemslöjd i Karlstad , av Värmlands hushållningssällskap som då firade 100 år. Denna fick kritik för brist på kvalité och som en reaktion startades föreningen Värmlands hemslöjd (officiellt 1907). Värmlands Hemslöjd drev under 1900-talet butik, genomförde inventeringar av hemslöjd i bygderna och visade upp material på flera utställningar i Värmland och på andra platser. Det anordnades också kurser, föredrag, stipendier och studiebesök till förmån får Värmländsk hemslöjd och slöjdande.

Slöjden såldes till en början i Eva Virströms butik, och föreningen öppnade ett magasin 1911. Värmlands Hemslöjd fick en lokal av Karlstad stad på Lilla Wåxnäs gård 1928. På 1950-talet hade rörelsen butiker i Karlstad med filialer i Filipstad och Säffle.

1934 bildades Dräktrådet som supporterar hembygdsföreningarna med framtagandet av lokala bygdedräkter.

Värmlands hemslöjd övergick 1986 till en ideell förening Länshemslöjsföreningen i Värmland, man skapade varumärket Utmärkt värmländsk slöjd med start 1997, efter att “nya Värmlands Hemslöjd” satts i konkurs 1993 och bl.a. sålt av sitt materiallager till Länshemslöjsföreningen. Arkivexemplaren för bygdedräkterna hade då redan tagits över av Värmlands museum.

Hemslöjd som har varit av intresse för Värmlands hemslöjd
Dalbyvanten
Rosryan
Treskaftskypert
Damast

Personer med anknytning till Värmlands Hemslöjd
Mauritz Tisell, första ordförande från 1907
Eva Virström, första butiksföreståndare, från 1907
Gerda Almström, första föreståndare för magasinet, från 1911
Gerda Melin, direktris 1919-1928
Gerda Jansson, hemslöjdschef/föreståndarinna 1928–1953
Jan Lindeberg, hemslöjdsföreståndare 1953–1955
Anna-Greta Påhlman, hemslöjdschef 1955–1980
Marie-Louise Lind, hemslöjdschef 1980–1983, 1985–1988
Eivor Bäckman, allt i allo från 1959, hemslöjdschef 1988–slutet
Stina Johansson, sista ordförande i den kommersiella föreningen Värmlands Hemslöjd 1983–1990
Eva Ljungkvist, första hemslöjdskonsulenten 1949–1959 (övergick till statens första hemslöjdskonsulent)
Elisabet Jacks-Svantesson, hemslöjdskonsulent 1959–1994
Carina Olsson, nuvarande hemslöjdskonsulent på Region Värmland
Gunnar Anders, gemensam konsulent för den "manliga slöjden" under 1940-talet
Gerda Jansson, vävlärarinna
Tullan Örum, vävlärarinna 1930–1944
Inger Wallon Olsson, vävlärarinna 1944–1950 (verksamheten med utlärning av vävning togs då över av hemslöjdskonsulten)
Ethel Halvar-Andersson, textilkonstnär
Anna Wettergren-Behm, textilkonstnär
Oskar Jonsson, träkonstnär
Carl Widlund, vävare

Referenser

Kultur i Värmland
Ej längre existerande svenska ideella organisationer
Flying Fox

M/Y Flying Fox är en megayacht tillverkad av Lürssen i Tyskland. Hon levererades 2019 till en okänd ägare, flera nyhetsmedier rapporterade om att ägaren skulle vara den amerikanske entreprenören och miljardären Jeff Bezos, hans företag Amazon förnekade dock uppgifterna. I maj 2022 rapporterade nyhetsmedia om att megayachten ägs av den ryske affärsmannen Dimitrij Kamensjtjik.

Megayachten  Flying Fox designades exteriört av Espen Øino medan Mark Berryman Design designade interiören. Megayachten är 136 meter lång och har en kapacitet på mellan 22 och 25 passagerare. Den har en besättning på 54 besättningsmän samt minst två helikoptrar.

Megayachten kostade omkring 400 miljoner amerikanska dollar att bygga.

Referenser

Externa länkar

Fartyg sjösatta 2018
Fartyg byggda i Tyskland
Megayachter
Echo, Utah

Echo, historiskt även känt som Echo City, är en ort i Utah, USA, statistiskt definierad som census-designated place. Echo tillhör administrativt Summit County och hade 56 invånare vid 2010 års federala folkräkning.

Historia 
Orten grundades 1854 vid Mormon Trail, mormonernas historiska nybyggarled från Illinois till Utah. Namnet valdes efter den närbelägna kanjonen Echo Canyon, som mynnar här. När Union Pacific konstruerade den första transamerikanska järnvägen genom bergen 1868–1869 uppfördes en station i Echo, med en sidolinje mot silvergruvorna nära Park City, Utah. Orten hade fram till andra världskriget en viktig roll för järnvägen som kol- och vattendepå för tåg på Union Pacifics transamerikanska stambana. Vid Echo kopplades ofta hjälplokomotiv på östgående tåg för att hantera den branta lutningen upp längs Echo Canyon till Wahsatch. Framförallt under andra världskriget upplevde järnvägen här en blomstringsperiod på grund av de omfattande transporterna. I och med övergången till dieseldrift, som avslutades under åren efter kriget, var Echos kol- och vattendepå överflödig och koldepån med tillhörande infrastruktur lades ned och revs. Under 1960-talet hade Echo förlorat sin betydelse som järnvägsstad men var fortfarande av viss betydelse som vägskäl och rastplats där den federala landsvägen U.S. Route 530 (idag U.S. Route 189) anslöt till U.S. Route 30S (idag ersatt av Interstate 84). I och med motorvägsutbyggnaden förbi ortskärnan fram till 1970-talet kom dock ortens serviceutbud att minska. Idag finns några bostadshus, ett motell, en restaurang, en bar och en busstation i orten.

Sevärdheter 
De omkringliggande kanjonerna erbjuder många utsiktspunkter. Av ortens historiska bebyggelse har bland annat den historiska kyrkobyggnaden och kyrkskolan från 1876, samt skolan och postkontoret från 1900-talets början bevarats och upptagits i National Register of Historic Places.

Kommunikationer 
Den transkontinentala motorvägen Interstate 80 österifrån förgrenar sig här i Interstate 80 vidare sydväst mot Salt Lake City och San Francisco och Interstate 84 nordväst vidare mot Ogden, Utah och Portland, Oregon. Echo är därmed sydöstra ändpunkten för den västliga Interstate 84.

Referenser 

Summit County, Utah
Orter i Utah
Erik Brinck

Erik Gustaf Brinck, född 31 mars 1891 i Östersund, död 18 januari 1956 i Karlskrona, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Brinck, som var son till distriktschef Carl Brinck och Hilma Wisselkvist, avlade studentexamen i Luleå 1909 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1913. Han var ingenjör vid Stockholms stads byggnadskontor 1913–1916, vid Örebro stads byggnadskontor 1916–1931, stadsingenjör, byggnadschef, mätningsman och fastighetsregisterförare i Söderhamns stad 1931–1935 samt stadsingenjör och byggnadschef hos Karlskrona stad från 1935. Han var vice ordförande i Örebro ingenjörsklubb 1928–1929, ordförande i styrelsen för Söderhamns stads lärlings- och yrkesskola 1932–1934 och ordförande i styrelsen för Tekniska föreningen i Karlskrona 1938–1939. Han skrev en rad artiklar i teknisk fackpress.

Källor

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Söderhamn
Kommunaltekniker i Karlskrona
Födda 1891
Avlidna 1956
Män
Personer från Östersund
Greta Engkvist

Greta Engkvist, född 1893, död 1990, var en svensk fredsaktivist. Hon skrev flera böcker med självbiografiskt innehåll. 

Under 1930-talet företog sig Engkvist resor till Östasien. Under 1950-talet reste hon till Sovjetunionen. Tillsammans med Karin Boye, Oscar Olsson, Anna Lenah Elgström, Fredrik Ström och andra bildade hon 1939 Stiftelsen Fredshögskolan, där hon var sekreterare och föreståndare under flera år. Efter andra världskriget engagerade hon sig aktivistiskt för fred och frihet, och deltog bland annat i Samarbetskommitén för demokratiskt uppbyggnadsarbete (SDU). Från 1920-talet till 1940-talet var hon även en engagerad aktivist i kvinnorörelsen och fredsrörelsen, bland annat genom Internationella kvinnoförbundet för fred och frihet, Stiftelsen Fredshögskolan och Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund. 1968 mottog hon Eldh-Ekblads fredspris.

Hon var gift med byggmästare Olle Engkvist, som hon skilde sig från 1932.

Bibliografi

Referenser 

Svenska fredsaktivister
Svenska kvinnorättskämpar
Svenska författare under 1900-talet
Svenska socialdemokrater
Födda 1893
Avlidna 1990
Kvinnor
Mottagare av Eldh-Ekblads fredspris
Louise Ekman

Maria Ida Louise Ekman, född 10 april 1997 i Gävle i Gävleborgs län, är en svensk friidrottare med specialisering höjdhopp. 

Ekman har fem guldmedaljer från svenska mästerskapen för juniorer, både ute och inne. 2021 blev hon trea på svenska mästerskapen inomhus, och följde upp det med ett silver året därpå. Hennes personbästa är 1,86 m.

Referenser 

Svenska mästare i höjdhopp
Födda 1997
Kvinnor
Levande personer
Ouvertüre: Der Karneval in Rom

Ouvertüre: Der Karneval in Rom är en ouvertyr av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 1 mars 1873 på Theater an der Wien i Wien.

Historia
Den 1 mars 1873 hade Johann Strauss andra operett Der Karneval in Rom premiär på Theater an der Wien. Den spelades 54 gånger enbart under första året. 

Ouvertyrens början är hämtad från öppningskören (Nr. 16) i finalen till akt III, "Carneval, dich preisen wir mit Jubelschall", medan den efterföljande "Moderato"-delen bygger på "Bühnenmusik" (Scenmusik) från mellanaktsmusiken till akt III (Nr. 13) och Nr. 15. Dessa två melodier dyker upp på nytt, utvecklas, moduleras och arbetas samman till en "Andantino con moto" del som är hämtad från den korta duetten "Ach, nach unserm trauten Stübchen" mellan Therese och Franz i finalen till akt I (Nr. 4). En "Poco animato" länkande passage följer, åter byggd på toner från inledningen och leder vidare till ett "Allegro non troppo" med musik från Arthurs solo i början finalen till akt II (Nr. 12). Sedan följer en "Moderato" del byggd på ackompanjemanget till duetten (Nr. 15) mellan Marie och Arthur, och sedan en "Allegretto" passage från kvintetten (Nr. 8) i akt II sjungen av Arthur till orden "Ach! der Gott, der die Triebe der Freude". Denna sektion fortsätter med orkesterackompanjemanget från finalen till akt II (Nr. 12) till köravsnittet "Das ist der Ehemann, Discretion". Finalens "Allegro vivace" återvänder till kvintetten i akt II (Nr. 8), speciellt till "Più mosso" ensemblens del med orden "Ja, harren will ich an dem Ort".

Johann Strauss dirigerade själv det första framförandet av operetten den 1 mars 1873. Den 25 mars 1873 överlät han däremot taktpinnen till sin broder Eduard Strauss, som fick dirigera det första konsertanta framförandet av operettens ouvertyr vid en promenadkonsert med Capelle Strauss i Gyllene salen i Musikverein. Vid samma tillfälle framfördes även Ballettmusik aus "Der Karneval in Rom".

Om verket
Speltiden är ca 6 minuter och 16 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Ouvertüre: Der Carneval in Rom i Naxos-utgåvan.

Noter

Orkesterverk av Johann Strauss den yngre
Rethwisch, Steinburg

Rethwisch är en kommun och ort i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Krempermarsch tillsammans med ytterligare nio kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Aasbüttel

är en kommun och ort i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schenefeld tillsammans med ytterligare 21 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Ann-Louise Hansson (politiker)

Ann-Louise Hansson, född 17 januari 1958 i Luleå, Norrbottens län, är en svensk miljöpartistisk politiker och lärare.

Biografi 
Hansson var riksdagsledamot som ersättare under två månader 2012 för Jabar Amin.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Luleå
Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Gösta Taube

Gösta Helmer Taube, född 9 oktober 1903 på Vinga, död 9 augusti 1997 i Göteborg, var en svensk sångare och bror till Evert Taube (1890–1976). Taube utbildade sig till sjökapten och arbetade som lots i 33 år. Först under 1980-talet debuterade han som artist och framträdde på scen samt i radio och tv, varpå han spelade in två album med tolkningar av sin äldre bror Everts visor. Gösta Taube är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Diskografi 
 Gösta Taube sjunger broder Everts visor (1991)
 Seglats i Evert Taubes kölvatten (1992)

Källor 

Svenska vissångare
Svenska sjökaptener
Svenska sångare under 1900-talet
Gösta
Personer från Styrsö socken
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1903
Avlidna 1997
Män
Minnesmärken över Hannah Duston

Minnesmärken över Hannah Duston är två statyer över Hannah Duston (1657–1737), som hyllar hennes bedrift att befria sig från fångenskap hos en indianstam i New Hampshire i Nordamerika 1697.

I USA restes under perioden 1861–1879 tre monument över Hannah Duston:
En kolonn i marmor, 1861 utanför staden Boscawen, New Hampshire, New Hampshire i USA. På grund av trassel med obetalda räkningar togs den 1865 ned och såldes, och kom så småningom att användas som sockel till ett monument över stupade i Nordamerikanska inbördeskriget i staden Barre i Massachusetts.
En staty i marmor, 1874, av William Andrews (1836-1927) i Hannah Duston Memorial State Historic Site i Boscawen. Platsen ligger där floderna Contoocook och Merrimack flyter samman. ()
En staty i brons, 1879, av Calvin H. Weeks (1834–1907), i G.A.R. Park på Hannah Dustons hemort Haverhill i Massachusetts. ()

Hannah Ruston blev därmed sannolikt den första kvinna i USA, som avbildats på en offentlig staty. Statyn i Boscawen var också den första statyn i New Hampshire som finansierades av allmänna medel.

De båda statyerna avbildar Hanna Duston som en hjältinna med en biscayayxa i högra handen. I den vänstra handen på statyn i Boscawen har Hannah Duston ett antal skalper. Statyerna skildrar en episod under Kung Vilhelms krig 1689–1697, då också Nordamerika var en krigsskådeplats för Pfalziska tronföljdskriget. Detta krig var det första i en serie av fransk-indianska krig mellan Frankrike och England i Nordamerika för hegemonin över kontinenten. Påhejade av fransmännen gjorde en grupp av Abenakiindianer den 15 mars 1697 en räd mot den engelska bosättningen i Haverhill i nuvarande Massachusetts. 27 kvinnor och barn dödades och Hannah Duston tillsammans med sitt veckogamla barn och barnsköterskan Mary Neff tillfångatogs och fördes bort uppför floden Merrimack. 

Fångarna övertogs av en familjegrupp med två vuxna män och två vuxna kvinnor, och vid en övernattning på en ö söder om Boscawan i nuvarande New Hampshire övermannade de båda kvinnorna indianerna och högg med tio indianer. De flydde sedan i kanot nedför Merrimack till hemmet i Haverhill.

Bildgalleri

Nutida diskussioner om statyerna
I både Boscawen och Haverhill har under 2020 diskuterats hur kommunerna ska förfara med statyerna. På förslag av medlemmar av Abenaki har delstaten New Hampshire i juli 2020 tagit beslut om att förändra Hannah Duston Memorial Site till Unity Park N’dakinna ("vårt land") och komplettera parken med minnesmärken som uppmärksammar Abenakis historia i området samt informationsskyltar för att bland annat visa att det finns olika historieskrivningar i samband med Hannah Duston-episoden.

Källor
Hannah Dustn Memorial Historic Site på New Hampsjire State Parks webbplats
Hannah Dustin Memorial Statu |på www.atlasobscura.com, läst den 3 augusti 2020
Statue of white woman holding hatchet and scalps sparks backlash in New England i The Guardian den 3 augusti 2020

Skulpturer i Massachusetts
Skulpturer av amerikanska skulptörer
Haverhill, Massachusetts
Skulpturer i New Hampshire
Kontroversiella offentliga konstverk i USA
Skulpturer 1874
Christinenthal

är en kommun och ort i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schenefeld tillsammans med ytterligare 21 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Kaisborstel

är en kommun i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schenefeld tillsammans med ytterligare 21 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg
Puls, Schleswig-Holstein

Puls är en kommun och ort i Kreis Steinburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schenefeld tillsammans med ytterligare 21 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Steinburg