kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vita slavhandelsaffären

Den Vita slavhandelsaffären i Bryssel 1880–1881, även känd som L’affaire de la traite des blanches, De handel in blanke slavinnen och Affaire des petites Anglaises, var en stor skandal som ägde rum i Bryssel i Belgien 1880–1881. Det var en av de mest kända fallen kring vit slavhandel och sextrafficking på sin tid.

Historik
År 1880 avslöjades att över fyrtio utländska flickor hade lockats illegalt till bordeller i Bryssel genom vit slavhandel. Det hela utmynnade i en stor skandal, då det avslöjades att flera myndigheter hade varit inblandade på olika sätt. Fallet ledde till domstol. Bryssels borgmästare och polismästare tvingades båda avgå.

Fallet blev en internationell skandal. Den uppmärksammade den pågående människohandeln med flickor inom bordellerna som förekom under den tiden och ledde till internationella kampanjer mot vit slavhandel under de följande decennierna. Sådana kampanjer fördes i Belgien från 1880, i Storbritannien från 1885, i Frankrike från 1902 och i USA från 1907.

Se även
 Zwi Migdal
 The Maiden Tribute of Modern Babylon

Referenser 

 The white slave trade affair (1880‑1881): a scandal specific to Brussels?
 Child Prostitution and the Age of Consent

Bryssel under 1800-talet
1880 i Europa
1881 i Europa
Människohandel
Prostitution
Skandaler
Pallavolo Sirio Perugia

Pallavolo Sirio Perugia var en volleybollklubb från Perugia, Italien. Laget grundades 1970 och spelade länge i de regionala ligorna. Inför säsongen 1986-1987 inleddes en satsning stöd av sponsorer vilket gjorde att laget kvalificerade sig för serie A2, de nästa högsta serien. Efter två säsonger i serie A2 kvalificerade sig laget för spel i serie A1, den högsta serien. Laget har till att börja med svårt att etablera sig i serien, och spelade 1994-1995 åter i serie A2. De tog sig dock upp igen direkt. De nådde därefter större framgångar, även internationellt. 

Klubben blev italienska mästare tre gånger (2002-03, 2004-05 och 2006-07) och vann italienska cupen fem gånger. På ett internationellt plan vann de  CEV Champions League två gånger (2005-06 och 2007-08) och CEV Cup en gång (1999-2000) och CEV Challenge Cup två gånger (2004-05 och 2006-07). Efter några år av bristande framgångar lades klubben ned 2011.

Referenser

Noter

Pallavolo Sirio Perugia
Galatasaray SK (idrottsförening)

Galatasaray SK är en idrottsförening från Istanbul, Turkiet, grundad 1905. Föreningen är mest känd för sitt herrfotbollslag (som också var dess ursprungliga verksamhet). Klubben är dock verksam inom en mängd andra idrotter: 

Basketboll: Galatasaray SK (basketboll, damer), Galatasaray SK (basketboll, herrar)
Rullstolsbasket: Galatasaray SK (rullstolsbasket)
Bridge: Galatasaray SK (bridge)
E-sport: Galatasaray SK (e-sport)
Fotboll, damer: Galatasaray SK (damfotboll)
Friidrott: Galatasaray SK (friidrott)
Gymnastik: Galatasaray SK (gymnastik)
Hästsport: Galatasaray SK (hästsport)
Judo: Galatasaray SK (judo)
Rodd: Galatasaray SK (rodd)
Schack: Galatasaray SK (schack)
Segling: Galatasaray SK (segling)
Simning: Galatasaray SK (simning)
Volleyboll: Galatasaray SK (volleyboll, damer), Galatasaray SK (volleyboll, herrar)
Vattenpolo: Galatasaray SK (vattenpolo, damer), Galatasaray SK (vattenpolo, herrar)

Referenser

Sport i Istanbul
Galatasaray SK
Galatasaray SK (volleyboll, damer)

Galatasaray SK är damvolleybollsektionen av Galatasaray SK  i Istanbul, Turkiet. Sektionen grundades 1922. Laget har blivit turkiska mästare fem gånger. De har dock inte vunnit den nuvarande förstaligan (Sultanlar Ligi) någon gång. Som bäst har de kommit på andra plats i den nuvarande ligan.

Internationellt har de som bäst blivit fyra i CEV Champions League (2012–13 och 2017–18), tvåa i CEV Cup (2011–12, 2015–16 och 2020–21) och trea i CEV Challenge Cup (1996–97 och 2009–10). 

Klubben har (på senare år av sponsorsskäl) använt sig av nedanstående namn:
Galatasaray (1922–2010)
Galatasaray Medical Park (2010–2011)
Galatasaray (2011–2012)
Galatasaray Daikin (2012–2016)
Galatasaray (2016–2019)
Galatasaray HDI Sigorta (2019–)

Referenser

Volleybollklubbar i Turkiet
Galatasaray SK
Olle Nordmark

Olle Emanuel Nordmark, född 25 maj 1890 i Nordanholen i Mockfjärd, död 18 december 1973 i Frankrike, var en svensk målare och scenograf.

Olle Nordmark lärde sig från elva års ålder måla för Gustaf Ankarcrona i Leksand. Han studerade senare bland annat frescomålning på Althins målarskola i Stockholm. Efter utbildningen gjorde han muralmålningar och dekorationsmåleri i privata hus och i kyrkor.

År 1917 studerade han scenmålning i Moskva. I Stockholm arbetade han sedan till 1924 för bland andra Södra Teatern, Stora Teatern, Folkan, Oscarsteatern och Kungliga Operan. Han ledde också dekorationsfirman Grabowska och utförde uppdrag bland annat i Engelbrektskyrkan i Stockholm, Uppenbarelsekyrkan i Saltsjöbaden, kyrkor i Borås och i Karlskrona samt i vigselrummet i Stockholms rådhus. År 1924 medverkade Nordmark i restaureringen av Mockfjärds kyrka.

Han emigrerade 1924 till USA, där han verkade fram till 1964. Bureau of Indian Affairs under USA:s inrikesdepartement anställde Olle Nordmark som lärare för indianska konstnärer under åren 1935–1943, bland annat inom programmet Indian Art Center/Fort Sill Indian School på amerikanska arméns bas i Fort Sill i Oklahoma 1938–1940. En av hans elever i Fort Sill var Allan Houser.

År 1964 flyttade Olle Nordmark till Huningue i Frankrike, där han bodde till sin död.

Olle Nordmark var gift med den finländska konstnären Hilja Elonen (1888—1963) och efter hennes död med Marie-Louise Nordmark.

Bibliografi
Complete Course In Oil Painting, Bonanza Books, New York 1960

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln ''Olle Nordmark på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
St Christopher from Canyon de Chelly, Arizona, från omkring 1935, avbildar en navajoindian, som bär sin son över floden i Chelly Canyon i en storm.

Svenska målare under 1900-talet
Svenska scenografer
Födda 1890
Avlidna 1973
Män
Personer från Gagnefs socken
11425 Wearydunlop

11425 Wearydunlop eller 1999 MF är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 juni 1999 av den australiensiske amatörastronomen John Broughton vid Reedy Creek-observatoriet. Den är uppkallad efter den australiensiske kirurgen Weary Dunlop.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av John Broughton
Astronomiska upptäckter 1999
CEV Cup (damer)

CEV Cup, tidigare cupvinnarecupen (från 1972 till 2000) och CEV Top Teams Cup (från 2000 till 2007), är den näst högst rankade kontinenttävlingen i volleyboll för klubbar (efter CEV Champions League, men före CEV Challenge Cup) i Europa. Den arrangeras av kontinentförbundet CEV varje år sedan 1972.

Resultat

Cupvinnarcupen

Top Teams Cup

CEV Cup

Not: Matchen om tredjepris avskaffades 2010. Kolumnen "Treor / semifinalister" visar förlorande semifinalister från och med 2010/11 års upplaga.

Titlar efter klubb

Titlar per land
Kommentarer: 
1. För att vara historiskt korrekt används det land som klubben låg inom vid respektive mästerskap.  
2. Kolumnen "Trea" omfattar resultat fram till 2010, eftersom det sedan dess inte spelas någon match om tredjepris.

Mest värdefulla spelare per upplaga 
2003–04 – 
2004–05 – 
2005–06 – 
2006–07 – 
2007–08 – 
2008–09 – 
2009–10 – 
2010–11 – 
2011–12 – 
2012–13 – 
2013–14 – 
2014–15 – 
2015–16 – 
2016–17 – 
2017–18 – 
2018–19 – 
2020–21 – 
2021–22 – 
2022–23 –

Referenser
Johan Hederstedt

Johan Hederstedt kan syfta på:

Johan Hederstedt (veterinär) (1870–1958, svensk överfältveterinär
Johan Hederstedt (militär) (född 1943), svensk general och överbefälhavare
Aleksandr Sjtjogolev

Aleksandr Romanovitj Sjtjogolev (), född 6 april 2002 i Sankt Petersburg, är en rysk simmare.

Han är son till simmaren Roman Sjtjogolev som bland annat tog två VM-silver och ett EM-guld under sin karriär.

Karriär
I maj 2021 vid långbane-EM i Budapest tog Sjtjogolev fyra medaljer. Han var med och tog guld på 4×100 meter frisim och 4×200 meter frisim, silver på 4×100 meter medley samt brons på 4×200 meter mixed frisim. Sjtjogolev var därefter en del av ryska olympiska kommitténs simtrupp vid OS i Tokyo 2021. Han simmade endast i försöksheatet på 4×100 meter frisim, där de gick vidare till final.

I december 2021 vid kortbane-VM i Abu Dhabi tog Sjtjogolev sex medaljer. Individuellt tog han silver på 200 meter frisim. I lagkapperna var Sjtjogolev med och tog guld på 4×100 meter frisim, silver på 4×50 meter frisim och 4×200 meter frisim samt brons 4×100 meter medley. Han simmade dessutom i försöksheatet på 4×50 meter medley, där det ryska laget sedermera tog guld och tilldelades därför ytterligare ett guld.

Källor
Aleksandr Sjtjogolev på Internationella simförbundets webbplats
Aleksandr Sjtjogolev på SwimRankings.net

Noter

Ryska simmare
Världsmästare i simning
Europamästare i simning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Ryssland
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 2002
Levande personer
Män
Ryska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Sankt Petersburg
Gais 2022

Gais spelade säsongen 2022 i svenska fotbollsserien Ettan Södra, efter att i superettan 2021 ha hamnat på kvalplats och därefter förlorat kvalet mot Dalkurd FF. Gais vann serien och säkrade därmed nytt avancemang till Superettan 2023.

Sammanfattning
I och med att Gais åkte ur Superettan säsongen innan bröts de flesta av klubbens seniorkontrakt. Den första av dessa spelare att skriva på för den kommande säsongen var publikfavoriten Jonas Lindberg, vars avtal offentliggjordes på julafton 2021. Ett par dagar senare gjorde klubben även klart med trotjänarna August Wängberg och Niklas Andersen. Under den andra hälften av säsongen värvades Mervan Celik, som flera gånger tidigare tillhört Gais, till klubben. Flera unga spelare växte fram och blev tongivande pjäser i Gais lagbygge, bland andra Axel Henriksson och Harun Ibrahim. Michael Kargbo blev säsongens interna skyttekung med 12 mål i serien.

Serien

Seriematcher

Organisation

Ledning 
 Klubbchef: Magnus Sköldmark
 Tränare: Fredrik Holmberg
 Målvaktstränare: Ole Söderberg

Spelartrupp 

°

 

°

*

°

° Spelaren lämnade klubben under sommaruppehållet.
* Spelaren anslöt till klubben under sommaruppehållet.

Övergångar

Spelare in

Spelare ut

Referenser

Noter 

2022
Fotboll i Sverige 2022
Fotbollssäsongen 2022 efter lag
Johan Hägglund (handskfabrikör)

Johan Hägglund, född 25 april 1868 i Arnäs socken, död 13 juni 1920 i Järved, var en svensk handskfabrikör.

Hägglund sysselsatte sig som arbetare på Järveds sågverk, men startade 1895 en mindre tillverkningsrörelse av skinnhandskar, A.B. Johan Hägglund, som kom att utveckla sig till en av Norrlands största verksamheter av sitt slag.

Över tid utökades verksamheten till att innefatta skor, pjäxor, strumpor, skinnvaror, risslor, slädpälsar, skidor och stavar. År 1924 byggdes den första skofabriken och kom som mest att sysselsätta ett sextiotal arbetare i Järved. Utöver det sysselsattes ett hundratal personer som jobbade på ackord i sina hem samt ytterligare anställda i ett garveri i Sidensjö. Vid 1940-talets mitt producerades årligen cirka 50 000 par skor, 75 000 par handskar för civilt och militärt bruk samt 170 000 par raggsockor, sportstrumpor och vantar. I Örnsköldsviksutställningen 1916 tilldelades företaget silver- och bronsmedalj för sina produkter.

Hägglund var verksam som ledamot och sedermera ordförande i livsmedelsnämnden och som ledamot i taxeringsnämnden samt som vice ordförande i kommunalnämnden i Örnsköldsvik.

Efter Hägglunds död 1920 tog sönerna Hjalmar, Karl, John och Ture över firman, med Hjalmar som VD och Karl som produktionsansvarig. Sven Hedins Asienexpedition utrustades bland annat med pjäxor från A.B. Johan Hägglund och inför olympiska vinterspelen 1936 utrustades den svenska OS-truppen i Garmisch-Partenkirchen med skidor.

Företaget såldes 1954 till Knuth Östlund, som var ekonomichef i företaget. Karl Hägglund startade därefter upp en egen verksamhet inom handsktillverkning, vilken fortfarande finns kvar i dag (2021).

Romantrilogin om hemmafrun Maj, Att föda ett barn, skriven av Kristina Sandberg, är baserad på Johan Hägglunds familj och företag.

Källor 
 Beckman, Åsa. "Kristina Sandberg: ”Att föda ett barn”", Dagens Nyheter. Publicerad 15 november 2010. Läst 26 december 2021.
 Hallberg, Bengt. Norra Ångermanland: handel – hantverk – industri (1942), Ågrens boktryckeri
 Schwartz, Nils. "Kristina Sandberg: Att föda ett barn", Expressen. Publicerad 10 november 2010. Läst 26 december 2021.
 Wichman, Holger. Örnsköldsviks historia, 1842–1942 (1943), Ågrens boktryckeri
 Örnsköldsviks-Posten, 25 april 1918

Män
Födda 1868
Avlidna 1920
Personer från Arnäs socken
Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Volley Modena

Volley Modena var en volleybollklubb (damer) från Modena, Italien. Klubben grundades 1959 och spelade redan året efter i serie A (den högsta serien). Klubben ersatte Audax Modena från samma stad, en klubb som under 1950-talet varit mycket framgångsrik. Första säsongen hamnade de sist i serien. Säsongen 1964-1965 gick det bättre, då laget kom tvåa i serien. Sämre gick det säsongen 1969-1970 då laget hamnade sist i serien och blev relegerade till serie B. De återkom dock direkt. Klubben var sedan under många år relativt framgångsrik, med många andra- och tredjeplatser, men utan ligaseger. Däremot vann laget CEV Challenge Cup 1986-1987 och CEV Cup tre gånger i rad (1994-1995, 1995-1996 och 1996-1997) och italienska cup 1989-1990. 

Till slut vann laget italienska mästerskapen 1999-2000. De vann sedan CEV Champions League 2000-2001 och italienska cupen igen 2001-2002. Under 2003 lämnade lagets dåvarande sponsor klubben, som inte kunde hitta någon ny. Detta ledde till försämrade sportsliga förutsättningen. Säsongen 2004-2005 åkte laget ur högstaligan och därefter förnyade klubben inte sin spellicens.

Av sponsorsskäl har klubben under åren använt ett antal olika namn: 
Cabassi Modena 
Coma Modena 
Civ&Civ Modena 
Cemar Modena 
Occhi Verdi Modena 
Isola Verde Modena 
Modena 
Anthesis Modena

Referenser
Johan Hägglund

Johan Hägglund och liknande namn kan syfta på:

 Johan Hägglund (företagare) (1866–1956), svensk företagare, grundare av Hägglund & Söner
 Johan Hägglund (handskfabrikör) (1868–1920), svensk handskfabrikör, grundare av A.B. Johan Hägglund
 Johan Hägglund (ishockeyspelare) (född 1982), svensk ishockeyspelare
11428 Alkinoos

11428 Alkinoos eller 4139 P-L är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter kungen Alkinoos i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 32 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1960
11429 Demodokus

11429 Demodokus eller 4655 P-L är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter poeten Demodokus i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 38 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1960
VK Dinamo Krasnodar

VK Dinamo Krasnodar är en volleybollklubb (damer) från Krasnodar, Ryssland. Klubben grundades 1946 och debuterade direkt i högsta serien, där de kom på elfte plats av arton lag. Därefter spelade de i regionala serier fram till 1955 då de återkom till högsta serien. Under en lång rad år kom de sedan att ömsom åka ur högst serien, ömsom återvända. Med undantag för en vinst i ryska cupen 1994 vann de inte några titlar. Trenden fortsatte även efter Sovjetunionen sönderfall. 

Efter att de återkommit till superligan säsongen 2009-2010 har de dock nått avsevärda framgångar, framförallt internationellt. De kvalificerade sig direkt för CEV Cup där de nådde finalen 2010-2011. De vann sedan CEV Challenge Cup 2012-2013 samt CEV Cup 2014-2015 och 2015-2016. De blev inbjudna till världsmästerskapet i volleyboll för klubblag 2015 och nådde där finalen.

Referenser
Jon Asp

Jon Asp, född 1979, är en svensk filmvetare, skribent och filmkritiker.

Biografi 
Asp har recenserat och skrivit om film för Svenska Dagbladet sedan 2016. 

Han driver sedan 2016 filmtidskriften POV - point of view, med stöd av distributionsbolaget Triart film.

Han gav 2020 ut POV: filmdagbok: 15 regissörer om vägen till premiär, där aktuella svenska regissörer berättar något om det mödosamma arbetet från idé, finansiering, produktion och slutligen premiär. Asp uttryckte en förhoppning att antologin ska ”ge upphov till samtal om filmens villkor – sociala, politiska och inte minst kreativa”, något han lyckats med enligt recensenten Helena Lindblad även om hon inte finner några "hårtslående filmpolitiska puckar".

Bibliografi 
 2014 – 
 2017 – 
 2019 – 
 2020 –

Referenser

Externa länkar
 
 Filmtidskriften POV (Point of View)

Män
Födda 1979
Levande personer
Svenska filmkritiker
Personer i Sverige under 2000-talet
Barndomslandet

Barndomslandet är en samnordisk barnboksantologi i åtta delar som utgavs 1963–1965. Enligt Margareta Strömstedt var bokserien Barndomslandet den enda som kunde hota Min skattkammares odiskutabla ställning som den bästa antologin med berättelser och dikter för barn i Sverige. Barndomslandet var ett samarbete mellan Bonniers i Stockholm, Otava i Helsingfors. Gyldendalske Boghandel i Köpenhamn, och Gyldendal Norsk Forlag i Oslo. Redaktörerna var Eva von Zweigbergk (Sverige), Aili Palmén (Finland), Anine Rud (Danmark) och Jo Tenfjord (Norge). Innehållet är internationellt, men mest är hämtat från de nordiska och engelsktalande länderna. Volymerna har dessa namn på svenska:
De första stegen (1963, nyutgiven 1973 som Tripp, Trapp, Trull 1)
Uti vår hage (1963, nyutgiven 1973 som Tripp, Trapp, Trull 2)
Långt bort i skogen (1963, nyutgiven 1973 som Tripp, Trapp, Trull 3)
Under himmelens fäste (1964, nyutgiven 1973 som Prinsessan på ärten och andra sagor)
Jag red mig ut (1964, nyutgiven 1973 som Pysslingarna i skogen och andra sagor)
Vad spelar min lind (1964, nyutgiven 1973 som Dummerjöns och andra sagor)
Bortom berg och djupa dalar
Genom regnbågens port
På andra nordiska språk har volymerna oftast namn liknande de svenska som Gjennom regnbuens port, men ibland annorlunda namn, som volym 1 Du og jeg og vi to på norska.

När de tre första delarna utgavs ånyo 1973 fick Bonniers hård kritik för att Lille Svarte Sambo och Eskimåtrollet Figge inte hade rensats ut. Förlaget försvarade sig med att en redigering skulle kosta pengar, och att förlagen i de andra nordiska länderna ville trycka om böckerna som de var.

Källor 

Svenska barnbokserier
Staffan Torell

Staffan Torell, född den 21 september 1933, är en svensk teckningslärare och bokillustratör. Han har bland annat illustrerat ett antal av sagorna i den samnordiska barnboksantologin Barndomslandet och gjort omslag och illustrationer till Peters vänner och Peters vänner på kalas av Brita af Geijerstam. Han fick konstnärsstipendienämndens arbetsstipendium 1973.

Källor 

Svenska illustratörer under 1900-talet
Män
Levande personer
Födda 1933
Kungliga slottet i Bryssel

Kungliga slottet i Bryssel (Nederländska: Koninklijk Paleis van Brussel [ˈkoːnɪŋklək paːˈlɛis fɑm ˈbrʏsəl], Franska: Palais Royal de Bruxelles, Tyska: Königlicher Palast von Brüssel) är ett slott i Bryssel i Belgien. Slottet är officiellt säte för Belgiens monarki.

Funktion
Medan Laekens slott är kungafamiljens privatbostad, är Kungliga slottet i Bryssel monarkins officiella arbetsplats; det är där monarkens och hovfunktionärernas kontor finns, och det är där officiella mottagningar och ceremonier äger rum. Slottet ligger i Bryssels centrum framför Bryssels park.

Historik
Ursprungligen låg det jättelika palatset Coudenberg på samma plats där Kungliga slottet nu ligger. Coudenberg var ett centrum för regenterna i området från medeltiden fram till att det brann ned år 1731. 

Ruinerna efter Coudenberg röjdes undan 1775-1782 när torget Place Royale lades ut, och den nuvarande Bryssel-parken designades där Coudenberg-palatsets park hade legat. På ena sidan om parken uppfördes ett nytt palats för regenten, Karl av Lothringens palats, och på andra sidan uppfördes 1783 två mindre palatsliknande bostäder; det ena för olika ämbetsmän och det andra för abboten för Coudenberg kloster. 

När området blev en del av Nederländerna efter Napoleons nederlag, blev de två husen från 1783, abbotens hus och ämbetsmännens hus, hopbyggda till en enda stor byggnad, som bildade ett palats. Det blev grunden till det nuvarande Kungliga slottet, som stod färdigt 1823. Belgiens monarker föredrog att bo i Laekens slott och använde Kungliga slottet till officiella mottagningar. Slottet fick sitt nuvarande utseende efter omfattande utbyggnader 1904-1934.

Referenser

Externa länkar

Slott i Belgien
Byggnader och anläggningar i Bryssel
Kungliga residens i Belgien
Coudenberg

Coudenberg var ett stort palats som låg i Bryssel i nuvarande Belgien.  Det var ett centrum för den statsmakt som utövades från Bryssel i sjuhundra år - från grevar, hertigar, kungar, kejsare och ståthållare - från 1000-talet tills det brann ned 1731. Det har varit föremål för utgrävningar och delar av dess arkeologiska fyndplatser är öppna för allmänheten.

Historik
Coudenberg härstammar från den borg som anlades på en kulle ovanför Bryssel omkring sekelskiftet 1100 av områdets dåvarande härskare, greven av Leuven. Borgen var sedan residens för hertigarna av Brabant, och byggdes ut alltmer under seklens lopp. Efter att hertigdömet Brabant år 1430 blev en del av hertigdömet Burgund byggdes borgen ut till ett vidsträckt palatsområde med många olika byggnader, bland dem en enorm festhall, Aula Magna, för offentliga ceremonier. I denna hall blev Karl V (tysk-romersk kejsare) myndigförklarad 1515, och där abdikerade han 1555.

Palatsområdet var ett centrum för ståthållarna i Spanska Nederländerna och sedan Österrikiska Nederländerna under 1600- och 1700-talen. Det bestod inte av en enhetlig byggnad, utan ett stort antal olika byggnader som på olika sätt hade byggts ihop under seklens lopp. Slottsområdet gjordes om i barockstil av regenten Isabella Clara Eugenia av Spanien i början av 1600-talet. 

Den 3 februari 1731 utbröt en brand i palatsköken och hela palatset brann ned. Ståthållaren flyttade till Nassaupalatset (senare Karl av Lothringens palats). Det fanns inte pengar att återuppbygga Coudenberg, och ruinområdet kom att kallas för Cour brûlée ('Brända hovet'). Endast kapellet och väggarna till Aula Magna var nästan oskadade. Ruinområdet stod kvar tills man år 1775-1782 lät uppföra torget Place Royale ovanpå området, och göra om lämningar av dess park till den nuvarande Brysselparken; på andra sidan parken uppfördes samtidigt två hus, som 1815-23 byggdes hop till det nuvarande Kungliga slottet i Bryssel.

Referenser 

Slott i Belgien
Byggnader och anläggningar i Bryssel
Bryssels historia