kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Morsekona

Morsekonan är en av de mest använda typerna av maskinkonor, och är särskilt vanliga på skaft på spiralborrar och maskinbrotschar, spindlar till industriella pelarborrmaskiner, och i spindeln på svarvar. Konvinkeln i Morsekonan varierar något  mellan de olika storlekarna, men är vanligtvis 1,49 grader. Den uppfanns av Stephen A. Morse, baserad i New Bedford i Massachusetts, i mitten av 1860-talet . sedan dess har systemet utvecklats till att omfatta mindre och större storlekar och har antagits som standard av ett flertal organisationer, däribland International Organization for Standardization (ISO)  som ISO 296, och Tyska Institutet för Standardisering (DIN) som DIN 228-1.

Storlekar 
Morsekonor finns i åtta storlekar som identifierats av heltal mellan 0 och 7, samt en halvstorlek (4 1/2 - mycket ovanlig, visas inte i tabellen).
Ofta är beteckningen förkortat Mk följt av en siffra, till exempel en "Morsekona nummer 4" anges som Mk4. Mk2 är den vanligaste storleken i pelarborrmaskiner upp till  " kapacitet. Avkortade versioner med samma konvinkel men lite över hälften av den vanliga längden används ibland för storlekarna från 1 till 5. Det finns standarder för dessa, som bland annat används i svarvar för att få ett större hål genom spindeln.

Ändtyper 
Morsekonor är en maskinkona av självhållande typ, och kan ha tre olika sorters ändar:
 "tang" (se illustration) för att underlätta demontering med en kiljagare
 gängad för att hållas på plats med en dragstång
 platt (ingen "tang" eller gängade avsnitt)
Självhållande konor förlitar sig på belastningsfall där den axiella lasten är betydligt högre än det vridmoment som ska överföras. Problem kan uppstå med stora borrar i förhållande till skaftet, om pilothålet är för stort. Den gängade typen är viktig för alla typer av radiell belastning, särskilt fräsning. Det enda undantaget är att sådana ogynnsamma situationer kan simuleras för att ta bort fastnat skaft. Den smala konvinkeln kan resultera i att konan fastnar när den utsätts för stora axiella belastningar, eller lägre belastning under långa perioder.

Dimensioner 
Konan har en konicitet om ungefär 5/8" per fot, men exakta förhållande och mått för olika storlekar ges i tabellen nedan.

B-konor 
B-serien är en DIN-standard som normalt används för montering av chuckar på en borrchucksdorn, på samma sätt som den äldre serien Jacobs-konor. Varje kona i B-serien motsvarar den lilla eller stora änden av en Morsekona:
 B10 = lilla änden av Mk1
 B12 = stora änden av Mk1
 B16 = lilla änden av Mk2
 B18 = stora änden av Mk2
 B22 = lilla änden av Mk3
 B24 = stora änden av Mk3
Talet efter B är diametern på den stora änden av konan, avrundat till närmaste hela mm, och är ungefär 1 mm större än den stora änden av hylsan (~2 mm i fallet med B22 och B24)

Referenser

Noter 

Verktyg
Maskinteknik
Metallbearbetning
Bertil Norbelie

George Bertil Norbelie, född den 15 april 1938, är en svensk politiker (moderat) och ämbetsman.

Norbelie var generaldirektör för Livsmedelsverket 1998–2004.

Norbelie utsågs den 17 juni 2004 som särskild utredare i Tjänstehundsutredningen, som avrapporterades i september 2005 i SOU 2005:75

Han utsågs den 11 december 2006 som särskild utredare i Tävlingsdjursutredningen, som avrapporterades i november 2007 i SOU 2007:86

Referenser 

Svenska generaldirektörer
Födda 1938
Levande personer
Män
17356 Vityazev

17356 Vityazev eller 1978 PG4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 augusti 1978 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Veniamin Vladimirovich Vityazev.

Den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1978
4308 Magarach

4308 Magarach eller 1978 PL4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 augusti 1978 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter ett ryskt forsknings institut som grundades 1828.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1978
Ylva Stålnacke

Anna Ylva Linnea Stålnacke, född 17 september 1992 i Kiruna, Sverige är en svensk utförsåkare som tävlar i slalom och storslalom. Hennes främsta merit är vinst i storslalomcupen i Europacupen säsongen 2014. Hon tävlar för Kiruna BK.

Den 29 januari 2020 meddelade hon att hon avslutar karriären.

Biografi 
Ylva Stålnacke är uppvuxen i Kiruna och började åka skidor när hon var 3 år. När hon var 15 år flyttade hon till Tärnaby för att gå gymnasiet.

Karriär

Världscupen 
Ylva Stålnacke debuterade i Världscupen i Levi i november 2013. 

Hennes främsta placering är sjuttondeplatsen från slalomtävlingen i Zagreb i januari 2018.  Hon har gjort 30 starter i Världscupen. (3 januari 2018)

Kontinentalcuper

Australian New Zealand Cup 
Ylva Stålnacke debuterade i Australian New Zealand Cup vid storslalomtävlingen i Thredbo i augusti 2017. 

Hennes främsta placering är en sjätteplats från storslalomtävlingen i Thredbo i augusti 2017. Hon har gjort 8 starter i Australian New Zealand Cup.

Europacupen 
Ylva Stålnacke debuterade i Europacupen vid slalomtävlingen i Zakopane i mars 2011.

Hon har tre vinster i storslalom i Europacupen och vann storslalomcupen 2014.

Första vinsten kom i Zinal i januari 2014. Segermarginalen till tvåan Mona Loeseth, Norge var 0,47 s och till trean Carmen Thalmann, Österrike var 1,44 s.

Andra vinsten kom i Valtournenche i december 2014. Segermarginalen till tvåan Karoline Pichler, Italien var 0,03 s och till trean Ricarda Haaser, Österrike var 0,22 s.

Tredje vinsten kom i Valtournenche i december 2014. Segermarginalen till tvåan Karoline Pichler, Italien var 0,12 s och till trean Marion Bertrand, Frankrike var 0,46 s.

Hennes främsta placering i slalom är andraplatsen i Trysil i december 2015. Hon har gjort 79 starter i Europacupen.

Far East Cup 
Ylva Stålnacke debuterade i Far East Cup vid storslalomtävlingen i Sapporo teine i mars 2017.

Hon har tre vinster i slalom och har gjort 5 starter i Far East Cup.

Nor-Am Cup 
Ylva Stålnacke debuterade i Nor-Am Cup vid slalomtävlingen i Copper Mountain i december 2014.

Hennes främsta placering är sjätteplatsen från slalomtävlingen i Cooper Mountain i december 2014. Hon har gjort 4 starter i Nor-Am Cup.

Svenska Mästerskapen 
Ylva Stålnacke debuterade i Svenska Mästerskapen i Fjätervålen 2009.

Hon har en vinst i storslalom från Sollefteå 2015. Segermarginalen till tvåan Sara Hector var 0,08 s och till trean Frida Hansdotter var 0,32 s.

Svenska Juniormästerskapen 
Ylva Stålnacke debuterade i Svenska Juniormästerskapen i Åre 2008.

Hennes främsta placering är en tredjeplats från storslalomtävlingen i Åre 2011.

Referenser

Kvinnor
Födda 1992
Levande personer
Svenska alpina skidåkare
Idrottare från Kiruna
Svenska idrottare under 2000-talet
Christoph Sulzbach

Christoph August Sulzbach, född 20 juli 1919 i München, död 1 april 2010 i Stockholm, var en tysk-svensk litograf, skulptör och tecknare.

Han var son till jur. dr. Ernst Sulzbach och Kerstin Strindberg (dotter till August Strindberg) och från 1947 gift med Gudrun Marianne Olsbo. Han utbildade sig under sex år till litograf och studerade konst för Karl Helbig i Stockholm. Han kom till Sverige under andra världskriget och medverkade i utställningen Konstnärer i landsflykt som visades i Stockholm 1944. Hans konst består av skulpturer i trä eller gips samt teckningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 309, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Tyska konstnärer under 1900-talet
Svenska litografer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från München
Män
Födda 1919
Avlidna 2010
Johan Ståhle

Johan Ståhle, född i Småland, död 1687, var en svensk silversmed.

Ståhle var från 1676 gift med Maria Grå. Han omnämns som gesäll 1675 och blev mästare i Stockholm 1677. Bland hans bevarade arbeten finns några i trådarbete rikt dekorerade silverföremål som han utförde för Lillkyrka kyrka i Närke 1694. Dessutom finns det ett flertal dryckeskannor med både tråddekorering och konventionella blomsterdekorationer. Ståhle år representerad vid Nationalmuseum i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 304, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska silversmeder
Födda okänt år
Avlidna 1687
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Bengt Jarvid

Bengt Valdemar Jarvid, född 10 april 1953 i Ulricehamns församling i Älvsborgs län, är en svensk militär.

Jarvid tog gymnasieexamen 1972. Han tog sjöofficersexamen vid Sjökrigsskolan 1975 och blev löjtnant i flottan samma år samt befordrades till kapten 1978. Han var fartygschef på provturskommando med patrullbåtstyp Hugin 1979–1982 och gick Allmänna kursen vid Militärhögskolan 1982–1983. År 1983 befordrades han till örlogskapten och han var fartygschef på HMS Väktaren. Han var förste flottiljadjutant vid 4. ytattackflottiljen 1985–1987 och gick Högre tekniska kursen på Marinlinjen vid Militärhögskolan 1987–1989. Han var detaljchef vid Studieavdelningen på Marinstaben 1989–1991, befordrades till kommendörkapten 1991 och var chef för 48. patrullbåtdivisionen 1992–1994. År 1994 blev han kommendörkapten med särskild tjänsteställning, varpå han tjänstgjorde vid Planeringsavdelningen i Högkvarteret 1995–1996 och var chef för Underhållsbataljonen vid Västkustens marinkommando 1997–1998. Han gick Senior Course vid NATO Defence College 1998 och tjänstgjorde vid Samordningsavdelningen i Högkvarteret 1998–1999.

År 1999 befordrades han till kommendör, varpå han var stabschef vid Södra underhållsregementet 1999 och studerade vid Försvarshögskolan 2000. Han var chef för Sydkustens marinbas 2000–2003 och försvarsattaché vid ambassaderna i Bangkok och Singapore 2003–2007. Åren 2007–2012 var han militärsakkunnig vid Försvarsdepartementet och befordrades till flottiljamiral 2008 eller 2009.

Bengt Jarvid invaldes 2000 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Utmärkelser
   Riddare av 1:a klass av Norska förtjänstorden (1 juli 1993)

Referenser

Källor
Karlsson, Yvonne (red.): Svensk försvars- och beredskapskalender 2008 (SecLink, Eskilstuna 2008), s. 440.
Kjellander, Rune: Svenska marinens högre chefer 1700–2005. Chefsbiografier och befattningsöversikter (Probus Förlag 2007), s. 97, 243.

Födda 1953
Levande personer
Män
Personer från Ulricehamn
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska amiraler
Svenska attachéer
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Strängnäsmästaren

Strängnäsmästaren är ett anonymnamn på den målare som utförde de senmedeltida målningarna i Strängnäs domkyrka.

Strängnäsmästaren var troligen huvudsakligen verksam med dekorationsmåleri. De två stora korvalven i Strängnäs domkyrka är fyllda av en synnerligen rik växt och slingornamentik som följer valvens arkitektoniska former. Vid en jämförelse både bakåt och framåt i tiden utgör Strängnäsmålningarna den kvalitativa höjdpunkten på kyrkligt dekorationsmåleri. Bilderna är fria i förhållande till varandra och endast i korets västvägg hittar man en sammanhängande bildframställning. Centralmotivet består av Den yttersta domen som i sin stil anknyter till måleritraditionerna från Vadstenaskolan. Ovanför centralmotivet avbildas Kristus som smärtomannen omgiven av biskopen Sigge Ulfsson Sparre och ärkedjäknen Erik van Lipens vapensköldar. Framför Kristus avbildas en knäböjande van Lipen. Man vet att dessa två personer endast verkade gemensamt vid Strängnäs domkyrka 1462–1463  så man antar att målningen tillkommit under denna tid. Man har försökt att hänföra en lång rad av kyrkomålningar i Uppland och Sörmland till Strängnäsmästaren. Dessa målningar har huvudsakligen en ornamental karaktär men kan i vissa fall som i Estuna kyrka även innehålla bildframställningar. Ett direkt samband med dessa målningar kan inte påvisas utan man får betrakta dessa målningar som tillkomna från en verkstad som haft sin utgångspunkt i Strängnäsmästarens måleri.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 291, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska kyrkomålare
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska målare under 1400-talet
Anonymnamn
Gunnar Stålbrand

Gunnar Hildebrand Stålbrand, född 4 juli 1925 i Stockholm, död 16 november 2006 i Bromma, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till polismannen Gunnar Villiam Stålbrand och Margit Ottilia Wallenberg och från 1947 gift med modetecknaren Margareta Viola Sundén.

Stålbrand studerade vid Otte Skölds målarskola 1942–1944 och var från 1945 anställd hos Yngve Lundström i Stockholm. I slutet av 1940-talet genomförde han några studieresor till Frankrike, Belgien och Nederländerna. Separat ställde han bland annat ut i Vällingby, Linköping, Uddevalla och på Galerie Christinæ i Göteborg. Tillsammans med hustrun och ytterligare två konstnärer ställde han ut i Falkenberg 1959 och han medverkade i Expressens Parisersalong och Sörmlandssalongen i Södertälje. Hans konst består av porträtt, stadsbilder och dekorativt förenklade kompositioner. Stålbrand är begravd på Bromma kyrkogård.

Litografier med Brommamotiv
Med anledning av Hembygdsåret 1984 fick Brommakonstnären Gunnar Stålbrand i uppdrag av Bromma hembygdsförening att ge ut 12 originallitografier i färg. Motiven föreställer "smultronställen" inom Bromma och Västerleds församlingar. De ligger i tre portföljer, serie A, B och C, med fyra blad i varje. Varje serie omfattar 250 portföljer. Alla de 12 litografierna är signerade av Gunnar Stålbrand samt numrerade. Serie A. omfattar motiv från "Vid Mälarstrand" med Jätteek vid Tyska botten, Höstdag vid Gubbkärret, Grönviks tvätt och Stora Sjövillan vid Äppelviken, serie B. har motiv från "Runt Judarn" med motiv från Torpet Lugnet, Kvarn- och smedstuga vid Åkeshov, Stora Ängby och Karsviks Östergård, samt serie C. har motiv från "Brommabygd" med Bromma kyrka, Mariehälls herrgård, Ulvsunda kvarnstuga och Blockmorän vid Åkeshov.

Noter

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 304, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1925
Avlidna 2006
Män
Olle Ståhlberg

Carl Olov (Olle) Ståhlberg, född 23 juni 1919 i Rättvik, Kopparbergs län, död 31 januari 2002 i Johanneshov, var en svensk författare och tecknare.

Han var son till fotografen Carl Ståhlberg och hans hustru Beda. Ståhlberg studerade vid Otte Skölds målarskola i Stockholm 1940 och vid Skolan för bok- och reklamkonst 1944–1945. Han utgav 1947 boken Årstaglimtar från skilda sekel som han själv illustrerade med teckningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 303, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 2002
Män
Personer från Rättviks socken
Paul Backelin

Gustaf Paul Backelin, född 14 februari 1911 i Bjärtrå socken i Ångermanland, död 2 februari 2000 i Sollefteå, var en svensk kamrer och målare.

Han var son till pastorn Erik Backelin och läraren Alma Bergström och från 1938 gift med Annalisa Larsson. Backelin var som konstnär autodidakt och medverkade i ett flertal samlingsutställningar i Sundsvall. Tillsammans med Ingeborg Sundbaum och Sixten Söderman ställde han ut i Sollefteå 1955. Hans konst består av landskapsskildringar från Ångermanland och Värmland.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I, sid 107, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 2000
Män
Daniel Sundbeck

Daniel Sundbeck, född omkring 1770, död troligen 1825 i Uppsala, var en svensk yrkesmålare, porträtt- och landskapsmålare. 

Det finns få uppgifter om Sundbeck härkomst, han var troligen son till trädgårdsmästaren Olof Sundbeck och Anna Berg och var gift med Magdalena Wibling. Sundbeck började först utbilda sig till repslagare innan han ändrade inriktning och blev lärling till hovmålaren Carl Fredric Torrselius 1796. Sundbeck utförde flera målningsuppdrag i olika uppländska kyrkor och har blivit känd för sina barnporträtt av Gustaf Fredrik Mauritz Wester och brukspatronen Olof Wilhelm August Wester som han målade 1804.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 309-310, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1800-talet
Födda 1770
Avlidna 1825
Män
Britta Sundh

Britta Kristina Sundh, född 18 mars 1913 i Öjaby, Kronobergs län, död 28 mars 1935 i Stockholm, var en svensk målare.

Hon var dotter till överstelöjtnanten Per Sundh och Alice Edén samt syster till överste Per Sundh. Sundh studerade konst vid Heymann Schule i München och Otte Skölds målarskola innan hon 1933–1935 studerade vid Kungliga konsthögskolan. Hon medverkade i PUB:s konstutställning i Stockholm 1934 med några oljemålningar. Hennes konst består av stilleben och fartyg.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 309, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1913
Avlidna 1935
Kvinnor
Personer från Öjaby socken
Jacues Sund

Jacques (Jacues) Adolphe Fredéric Sund, född 11 april 1932 i Örgryte församling i Göteborg, död 22 januari 1991 i Göteborgs Johannebergs församling, var en svensk målare.

Sund var son till lektor Nils Vilhelm Sund och Madeleine "Manon" Amelie Bischoff samt systerson till Charles Bischoff. Han studerade konst för sin morfar vid Atelier Charpentier och École des Beaux-Arts i Paris och i Barcelona 1947–1949 samt vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1949–1951. Separat ställde han ut bland annat ut på Svenska mässan i Göteborg 1958. Han medverkade i Göteborgs konstförenings Decemberutställningar på Göteborgs konsthall. Lilla salongen på Eskilstuna konstmuseum och Decembergruppens utställningar på Galleri 54 i Göteborg. Hans konst består av stilleben, figurer, djur och landskapsmotiv.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 309, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1932
Avlidna 1991
Män
Konstnärer från Göteborg
Bernhard Sundahl

Bernhard Johan Sundahl, född 1819 i Visby, död 3 september 1863 i Klinte i Gotlands län, var en svensk sjökapten, tecknare och silhuettklippare.

Han var son till sjökaptenen Berndt Johan Sundahl och Christina Elisabeth Calissendorff. Sundahl var som tecknare autodidakt och ansågs som en skicklig porträttecknare. Hans porträtt av tonsättaren COJ Laurin från 1846 återutgavs senare som litografi. I Svenska porträttarkivet är han noterad som upphovsman till porträtten av rektor JN Donner, länsnotarien GN Donner och Vendela Maria Donner.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 309, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Svenska silhuettklippare
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska sjökaptener
Konstnärer från Visby
Födda 1819
Avlidna 1863
Män
BAFTA-galan 2018

BAFTA-galan 2018 var den 71:a upplagan av British Academy Film Awards som belönade insatser i filmer som visades i Storbritannien 2017 och hölls den 18 februari 2018 på Royal Opera House i London. Årets värd var Joanna Lumley.

Vinnare och nominerade 
Nomineringarna tillkännagavs den 9 januari 2018. Vinnarna listas i fetstil.

BAFTA Fellowship 
 Ridley Scott

Enastående insats för brittisk film 
 National Film and Television School (NFTS)

Filmer med flera vinster

Filmer med flera nomineringar

Se även 
 Oscarsgalan 2018
 Golden Globe-galan 2018
 Guldbaggegalan 2018
 Razziegalan 2018
 Screen Actors Guild Awards 2018
 Critics' Choice Movie Awards 2018
 Satellite Awards 2018

Referenser

Externa länkar 
 
 BAFTA Awards (2018) på Internet Movie Database

2018
Filmåret 2018
2018 i Storbritannien
Apelgårdens kyrka

Apelgårdens kyrka är en stadsdelskyrka belägen i ett villaområde i Kållered, Mölndals kommun. Den tillhör Kållereds församling i Göteborgs stift och Svenska kyrkan.

Kyrkobyggnaden
En enskeppig salkyrka med tillhörande barn- och församlingslokaler, som uppfördes 1982 på en ny kyrkplats efter ritningar av Heinz Kaltenbrunner. Vid 1990-talets slut tillbyggdes en expedition. Byggnaden har ett brant, plåtklätt sadeltak. Ytterväggen har stående träpanel. Kyrkans interiör har målade skivor och hela stommen består av synliga limträbalkar. De högt sittande gavelfönstren ger dagsljus. Altaret är placerat mot den ena långväggen.

Norr om kyrkan står klockstapeln.

Inventarier
En ikon föreställande Jesus som dödsrikets besegrare utförd av Erland Forsberg.

Källor

Riksantivarieämbetet: Bebyggelseregister
Svenska kyrkan i Mölndal

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Mölndals kommun
Kållered
Die Hochzeit des Camacho

Die Hochzeit des Camacho (Camachos bröllop) är en tysk opera (op. 10) i två akter med musik av Felix Mendelssohn och libretto av Friedrich Vogt efter en episod i Miguel Cervantes roman Don Quijote (1615).

Historia
Mendelssohn fullbordade operan i augusti 1825, bara ett par veckor före sin berömda oktett för stråkar i Ess-dur op. 20. Han var bara 16 år men redan en fullfjädrad kompositör. När han var klar med akt II gjorde han en genomarbetad revidering av akt I och skar bort flera nummer. Men den stympade versionen användes inte i sin helhet då operan hade premiär den 20 april 1827 i Konzerthaus Berlin. 

Harmoniken och det musikaliska språket i Camacho var Mendelssohns sätt att fjärma sig från det småskaliga formatet i sina tidigare dramatiska verk och närma sig stilen hos Carl Maria von Weber och Louis Spohr. Han var otvetydigt bekant med sina samtida kollegors operor och medveten om deras viktiga utveckling. Trots användandet av talad dialog förekommer det långa sektioner av oavbruten musik och återkommande ledmotiv.

Personer
Quitieria (sopran)
Basilio, hennes älskade (tenor)
Carrasco, hennes fader (bas)
Camacho, hans rike granne (tenor)
Don Quixote (baryton)
Sancho Panza (bas)
Lucinda (sopran)
Vivaldo (tenor)

Handling

Akt I
Quitieria och Basilio är förälskade men Quitierias fader, Carrasco vill att hon ska gifta sig med den rike grannen Camacho. De älskandes vänner Lucinda och Vivaldo vill hjälpa dem. Camacho tillkännager en ståtlig bröllopsfest till vilken han inbjuder Sancho Panza och dennes forne herre, Don Quixote, som sägs vara på jakt efter Montesinos hemsökta grotta. Basilio gömmer sig i skogen medan Vivaldo försöker övertala Carrasco att Basilio har kommit över en förmögenhet. Under tiden har Quitieria också sökt sig till skogen. På vägen möter hon Don Quixote som ovetande skrämmer henne. När Carrasco och Camacho ger sig ut på jakt efter de älskande möter de Basilio utklädd till Montesinos spöke.

Akt II
Bröllopsförberedelserna pågår. Just som den desperata Quitieria ska skriva under bröllopskontraktet anländer Basilio. Han låtsas sticka en kniv i sitt bröst och tillåts gifta sig med Quitieria för att kunna dö lycklig. Han överraskar sedan alla med att mirakulöst återfå hälsan.

Källor

Verk av Felix Mendelssohn
Tyskspråkiga operor
Tyska operor
Märta Bucht

Märta Johanna Bucht, född 23 oktober 1882 i Luleå, död 1 november 1962 i Luleå, var en svensk lärare och rösträttsaktivist. Hon var ordförande i lokalavdelningen av Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) från 1908 tills målet nåtts och föreningen upplöstes 1920.

Märta Bucht var dotter till kartografen, stadsingenjören och lokalpolitikern Wilhelm Bucht i Luleå. Efter att ha arbetat som guvernant utbildade hon sig till lärarinna i Stockholm, tog examen 1891 och undervisade sedan vid flickläroverket i Luleå 1907–1948. Hon var, som en av tolv i den svenska delegationen, med om att bilda Internationella Kvinnoförbundet för Fred och Frihet i Zürich 1915 och förblev sedan ordförande för Luleåkretsen i 40 år. Märta Bucht var även engagerad i bland annat Frisinnade kvinnoklubben i Luleå, Vita Bandet och Norrbottens föreläsningsförbund. Hon hade uppdrag som barnavårdsman och var 1911–1930 ledamot av Luleå stadsfullmäktige och folkskolestyrelse.

År 2016 beslutade Luleå kommun att namnge centrala cykelbroar över Lulsundskanalen efter lokala rösträttskvinnor, och Märta Bucht är en av dem som hedrats på detta sätt.

Referenser 

Kvinnor
Svenska lärare under 1900-talet
Födda 1882
Avlidna 1962
Lärare från Luleå
Svenska rösträttskvinnor