kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Douglas Murray (författare)

Douglas Kear Murray, född 16 juli 1979 i London, England är en brittisk författare, journalist och politisk kommentator ideologiskt hemmahörande i neokonservatismen samt i kristen ateism.

Arbetsliv 
Som skribent har Murray blivit publicerad i bland annat Standpoint, The Wall Street Journal och The Spectator.

I maj 2017 utkom Murray med boken The Strange Death of Europe: Immigration, Identity, Islam på förlaget Bloomsbury Publishing. I boken driver han tesen att den europeiska civilisationen, så som vi känner den idag, inte kommer att överleva. Anledningen till detta är enligt Murray den stora massinvandringen till Europa från andra kontinenter kombinerat med negativa födelsetal hos de inhemska europeiska befolkningarna, samt även det faktum att Europa samtidigt förlorat tron på sina egna värderingar och traditioner samt på sin egen legitimitet.

Bibliografi
 Neoconservatism: Why We Need It (2005)
 Bloody Sunday: Truth, Lies and the Saville Inquiry (2011)
 The Strange Death of Europe: Immigration, Identity, Islam (2017) Bloomsbury Publishing
 The Madness of Crowds: Gender, Race and Identity (2019)
 The War on the West: How to Prevail in the Age of Unreason (2022)

Referenser

Noter

Brittiska författare under 2000-talet
Islamkritik
Födda 1979
Levande personer
Män
Alumner från Magdalen College, Oxford
Världsmästerskapen i bordtennis 2018

Världsmästerskapen i bordtennis 2018 spelades i Halmstad, Sverige under perioden 29 april–6 maj 2018. I mästerskapen spelades lagtävlingar i ett divisionssystem där vinnaren i högsta divisionen blev världsmästare. De deltagande lagen delades in i tre divisioner (om vardera 24 lag) för både herrar och damer. Kina vann både dam- och herrturneringen.

Kvartsfinalen i damernas turnering mellan Sydkorea och Nordkorea spelades aldrig utan nationerna tävlade vidare i turneringen gemensamt som förenade Korea. Det var första gången sedan 1991 som länderna hade ett gemensamt lag i bordtennis-VM. Det förenade Korealaget förlorade semifinalen mot Japan.

Medaljsummering

Källor

Externa länkar

Sport i Sverige 2018
Bordtennis i Sverige
Internationella sportevenemang i Sverige
Sportevenemang i Halmstad
2018
Beta Equulei

Beta Equulei (β Equulei, förkortat Beta Equ, β Equ) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den östra delen av stjärnbilden Lilla hästen. Den har en skenbar magnitud på 5,15 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 24,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 133 ljusår (ca 41 parsek) från solen.

Egenskaper 
Beta Equulei är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A3 V. Den har en radie som är ca 4 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 78 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 9 000 K.

Beta Equulei avger ett överskott av infraröd strålning som tyder på närvaro av en omgivande stoftskiva vars genomsnittliga temperatur är 85 K, vilket anger att halva storaxeln i skivans omloppsbana är 104 AE. Stjärnan har fyra optiska följeslagare, som dock inte är fysiskt sammankopplade med den.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/betaequulei
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/betaequ.html

	
Stjärnbilden Lilla hästen
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
Flamsteedobjekt
HD-objekt
2407 Haug

2407 Haug eller 1973 DH är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 27 februari 1973 av den tjeckiske astronomen Luboš Kohoutek vid Bergedorf-observatoriet. Den har fått sitt namn efter astronomen Ulrich Haug.

Asteroiden har en diameter på ungefär 22 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Kohouteck
Astronomiska upptäckter 1973
2472 Bradman

2472 Bradman eller 1973 DG är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 27 februari 1973 av den tjeckiske astronomen Luboš Kohoutek vid Bergedorf-observatoriet. Den har fått sitt namn efter Donald Bradman.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Kohouteck
Astronomiska upptäckter 1973
2541 Edebono

2541 Edebono eller 1973 DE är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 27 februari 1973 av den tjeckiske astronomen Luboš Kohoutek vid Bergedorf-observatoriet. Den har fått sitt namn efter Edward de Bono.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Kohouteck
Astronomiska upptäckter 1973
Handels-Societeten i Gefle

Handels-Societeten i Gefle instiftades av Hans Kungliga Majestät den 5 december 1738 och var under 1700- och 1800-talet en maktfaktor i Gävle. Föreningen reglerade vem som fick bedriva handel i staden, men var också en viktig remissinstans för stadens ledning. Den verkade bland annat för att förbättra hamnar, postgång och allmänna kommunikationer och bekostade både Eggegrunds fyr och Böna fyr.

Stiftandet av Handels-Societeten inföll under den så kallade Frihetstiden, en period under vilken många av de förhärskade systemen blev föremål för diskussion och förändringar. Mot slutet av 1800-talet förlorade också föreningen mer och mer av sin praktiska betydelse för näringslivet.

Redan i mitten av 1700-talet delade föreningen ut bidrag till societetens fattigkassa, en verksamhet som i olika skepnader pågått sedan dess. I ett flertal donationsbrev från slutet av 1800-talet och början på 1900-talet kan utläsas att de medel som skänktes till Societeten skulle stödja inte bara "i trångmål komne personer som kunnat vara medlemmar i Societeten" utan även deras änkor och oförsörjda barn.

Idag är Handels-Societeten i Gefle en ideell förening och har ett fastighetsbestånd med bland annat restaurang och 58 lägenheter i stadsdelen Villastaden i Gävle. Föreningen bistår varje år med cirka en miljon kronor i bidrag till behövande, stipendier till handelsstuderanden och stöd till bland annat Ung Företagsamhet.

Referenser

Noter

Organisationer bildade 1738
Svenska ideella organisationer
Gävles historia
Organisationer i Gävle
In This Corner of the World

Kono sekai no katasumi ni  är en manga av Fumiyo Kōno. Den publicerades 2007–09 i seinen-tidningen Manga Action och samlades senare i tre samlingsvolymer. Mangan bearbetades 2011 till en TV-film, och 2016 hade en animerad långfilm i regi av Sunao Katabuchi premiär.

Både mangan och långfilmen har blivit uppmärksammade och internationella distribuerade. Katabuchis film har i Japan setts av nästan två miljoner biobesökare och fick 2017 motta Nippon Academy-shō-priset för bästa animerade film. Den har distribuerats med svensk textning under den engelska titeln In This Corner of the World.

Handling 
Historien handlar om Suzu Urano, en ung kvinna i mellankrigstidens Hiroshima som blir ingift i en familj i närliggande Kure. Mangan och filmen följer hennes vardag och erfarenheter som bortgift kvinna i det tidiga 1900-talets Japan.

Suzu får uppleva motgångar på flera plan, som boende nära Japans största flottbas under ett världskrig som är mindre lyckosamt. Hon försöker hålla humöret uppe och hitta ljuspunkterna i tillvaron.

Produktion och teman 
Berättelsen är en av många av Fumiyo Kōno där huvudpersonen är en ung kvinna som trots motgångar i livet gör vad hon kan för att hålla humöret uppe. Tidigare produktioner i samma stil är Yūnagi no machi, sakura no kuni (engelska: Town of Evening Calm, Country of Cherry Blossoms) och San-san Roku.

Miljön den här gången är vardagslivet hemma i Japan under andra världskriget. Andra japanska manga- eller animeberättelser som berört samma tema är Gen, pojken från Hiroshima och Eldflugornas grav. Fumiyo Kōno är själv född i Hiroshima, och Sunao Katabuchis tidigare film Maimai Shinko to sen-nen no mahō utspelar sig i samma japanska region något årtionde senare. Recensenter har jämfört historien med Hayao Miyazakis Det blåser upp en vind.

Mangan har bland annat översatts till franska och engelska. Långfilmen har haft premiär i en mängd länder, och under 2017 och 2018 har gjorts enstaka visningar i Sverige (i en svensktextad version både under SIS18 som på SF Bio hösten 2018).

Referenser 

Japanska filmer 2016
Sunao Katabuchi
Anime (film)
Kure i fiktion
Andra världskriget i fiktion
Hiroshima i fiktion
Chugoku på film
Spelfilmsadaptioner av anime och manga
Seinen
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Animerade filmer 2016
Svindlande höjder (film, 1998)

Svindlande höjder (eng: Wuthering Heights) är en brittisk dramafilm från 1998 i regi av David Skynner. Filmen är baserad på romanen Svindlande höjder av Emily Brontë från 1847. I huvudrollerna ses Robert Cavanah, Orla Brady och Sarah Smart

Rollista 
Robert Cavanah – Heathcliff
Peter Davison – Joseph Lockwood
Orla Brady – Cathy Earnshaw
Tom Georgeson – Joseph
Matthew Macfadyen – Hareton Earnshaw
Sarah Smart – Catherine Linton
Kadie Savage – Cathy Earnshaw som barn
Ken Kitson – mr Earnshaw
Flora Montgomery – Isabella Linton
Ian Shaw – Hindley Earnshaw
Crispin Bonham-Carter – Edgar Linton
David Maybrick – Gaddick
Catherine Cheshire – Frances Earnshaw
Polly Hemingway – Nelly Dean

Externa länkar 

Filmer 1998
Brittiska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på brittiska romaner
Brontëfilmatiseringar
Heinrich Goetschmann

Georg Christian Heinrich Goetschmann, född Heinrich Götschmann 16 november 1857 i dåvarande Fischbach i Schlesien, död 31 januari 1929 i Berlin-Wilmersdorf, var en tysk skulptör.

Heinrich Götschmann var ett av sju barn till pastorn Heinrich Götschmann (1809–1884) och Marie Elisabeth Pötzschke. Han utbildade sig 1883–1885 på Königliche Akademie der Künste i Berlin för Fritz Schaper.

Heinrich Götschmanns kanske mest kända verk är Martinsbrunnen på Münsterplatz i Bonn, som göts 1902 i brons av Gladenbecks Kunstgiesserei i Berlin-Friedrichshagen. Den smältes ned 1942/43 under andra världskriget för rustningsindustrins behov. Den göts på nytt i de gamla gipsformarna 1958 på initiativ av skulptören Ingeborg von Rath (1902-1984). Fontänen avbildar barn som försöker fånga in gäss för festmåltiden på Martinstag den 11 november. Överst står en pojke med en lykta i handen, vilket associerar till den traditionella Sankt Martinsprocessionen, vid vilken barn bar papperslyktor.

Han utförde ett antal utsmyckningar på och i den av Bernhard Sehring (1855–1941) i jugendstil ritade Staatstheater Cottbus i Cottbus 1907–1908. För denna skapade han  bland annat panteranspända ekipage i koppar ovanför trapphusen, monumentala blomstervaser och putti utanpå och i teatern.

Offentliga verk
Martinitreiben eller Martinsbrunnen, brons, 1902, Münsterplatz i Bonn
Heimatbrunnen eller Wassermarie, brons och rochlitzerporfyr, 1902–1903, Lindenplatz i Leisnig i Tyskland
 Skulpturer i och utanpå Staatstheater Cottbus, brons, sten, 1907–1908
Staty över Martin Luther, sandsten, 1911, Sielower Strasse 37, utanför det dåvarande, nybyggda lärarseminariet i Cottbus i Tyskland, numera Niedersorbisches Gymnasium

Bildgalleri

Källor
Drei Brüder, artikel av Dietrich Garbotz i tidskriften Schlesischen Bergwacht – Monatszeitschrift der Heimatvertriebenen aus Stadt und Kreis Hirschberg, dem Riesen- und Isergebirge und des Riesengebirgsvereins utgåva 63, den 5 augusti 2013, Nr. 8, sidorna 358–360 
Heinrich Götschmann på LR online den 15 mars 2007

Noter

Tyska skulptörer
Födda 1857
Avlidna 1929
Män
Östergötlands spelmansförbund

Östergötlands spelmansförbund grundades 1927 och är det näst äldsta spelmansförbundet i Sverige. Det äldsta är Södermanlands spelmansförbund som grundades 1925. Förbundet är idag medlem i Sveriges Spelmäns riksförbund.

Förbundet har idag ca 200 medlemmar.

Notböcker
1962 - Låtar från Östergötland arrangerade för två och tre fioler” möjlig 
1973 - Styrlanderlåtar, 18 polonäser ur ”J F Clarins notbok. Fredrik V Clarin, Tidersrum 31 aug 1907”.
1977 - Låtar efter Pelle Fors, upptecknade efter Anselm och Allan Hellström (Gavs ut i samarbete med Folkungagillet)  
1982 - 100 låtar från Östergötland (vissa stycken är arrangerade)
1991 - Spelmännen Hellström
1995 - Levin Christian Wiedes vissamling
2002 - Öschöttske viser 1
2003 - Öschöttske viser 2
2004 - Öschöttske viser 3
2016 - Anders Larssons notbok

Medlemstidning
Mellan åren 1971-2000 hette medlemstidningen Östgötapolskan och gavs ut tillsammans med Ungdomsringen Östergötland-Holaveden.

Ordförande
1927-1938 - Cege Lindqvist, Kisa 
1939-1946 - Josef Lindeskog, Ringarum 
1947-1956 - Sven Hardal, Norrköping 
1957-1970 - Bengt Carlsson, Norrköping 
1971-1974 - Bo Lanhammar, Linköping
1975-1991 - Bertil Johansson, Linköping 
1992-1999 - Brita Ehlert, Norrköping 
2000 - Stefan Eklund, Norrköping
2001 - Lars Mårtensson, Finspång 
2002 - Vakant
2003-2006 - Jan-Erik Karlsson, Linköping 
2007-2014 - Toste Länne, Linköping
2015-2018 - Isabell Svärdmalm, Norrköping

Källor
Östergötlands spelmansförbund

Svensk folkmusik
Musikorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1927
BWR Waggonreparatur

BWR Waggonreparatur GmbH är ett tyskt mekaniskt verkstadsföretag i Rastatt i Baden-Württemberg, som grundades 1897 som Waggonfabrik Rastatt AG.

Historik 
Företaget var ursprungligen en fabrik för tillverkning av järnvägsvagnar och spårvagnar. Fram till första världskriget var den största köparen Grossherzoglich Badischen Staatseisenbahnen. Spårvagnar levererades till bland andra Oberrheinische Eisenbahn, Kleinbahn Pforzheim-Ittersbach, Verkehrsbetriebe Karlsruhe och Stuttgarts spårväg. Under mellankrigstiden tillverkades även bussar.

Waggonfabrik Rastatt levererade också vagnar för kuggstångsbanan Drachenfelsbanan 1955–1960.

Efter det att aktiemajoriteten övertagits av Bauknecht 1971, omvandlades företaget till ett Gesellschaft mit beschränkter Haftung (GmbH). Affärsinriktningen blev från denna tidpunkt underhåll och ombyggnad av rälsfordon. Efter ett antal ägarförändringar och efter en konkurs av Bauknecht blev företaget slutligen BWR Waggonreparatur GmbH.

Källor
Historik på BWR Waggonreparaturs webbplats

Externa länkar 
 BWR Waggonreparaturs webbplats

Tyska spårvagnstillverkare
Tyska verkstadsföretag
Baden-Württemberg
Liten fågel

Liten fågel är en visa med musik av Otto Lindblad och text av Per Daniel Amadeus Atterbom.

Visan har likheter med andra satsen i Sonata Pathétique av Ludwig van Beethoven.

Referenser

Externa länkar 
 Piano Sonata No. 8 (engelska)
Svenska sånger
Sånger för manskör
Valborgsmässoaftonsånger
Turkmenistans herrlandslag i ishockey

Turkmenistans  herrlandslag i ishockey representerar Turkmenistan i ishockey på herrsidan. Laget debuterade i VM då de deltog i division 3 kval vid VM 2018. Turkmenistan vann alla tre matcher under turneringen och avancerade till division 3 inför VM 2019.

Källor

Fotnoter

Ishockey
Ishockeylandslag
Urlo dei Venti

Urlo dei Venti, född 23 april 2013, är en italiensk varmblodig travhäst. Han tränas sedan november 2019 av Timo Nurmos och körs av Jorma Kontio. Han tränades tidigare av Gennaro Casillo i Italien och kördes då oftast av Enrico Bellei. Han har till april 2020 tagit 15 segrar på 38 starter och sprungit in 10 miljoner kronor.

Karriär 
Urlo dei Venti tillhörde omedelbart kulltoppen som unghäst då han segrade som tvååring i Italiens största Grupp 1-lopp för tvååringar, Gran Premio Allevatori, och som treåring i Gran Premio Carlo Marangoni. Under fyraårssäsongen 2017 segrade han bland annat i Gran Premio d'Europa och Gran Premio Continentale. I det sistnämnda segrade han på det nya världsrekordet för fyraåringar, 1.11,5 över 2060 meter, på Bolognas 800-metersbana.

Under 2018 fortsatte framgångarna med segrar i Grupp 2-loppet Gran Premio Societa Campo di Mirafiori och Grupp 3-loppet Prix du Luxembourg.

Den 1 maj 2018 deltog han i Gran Premio Lotteria i Neapel, där han vann både kval- och finalheat. Segern var hans hittills största, värd  euro. Efter segern blev han som sjunde häst inbjuden till 2018 års upplaga av Elitloppet. Kretsen kring hästen tackade sedan nej till att delta i Elitloppet.

Eventuell flytt 
I slutet på februari rapporterades det att hästen skulle sättas i träning hos Holger Ehlert. Solvallas sportchef Anders Malmrot meddelade att Urlo dei Venti kan vara aktuell för 2019 års upplaga av Elitloppet, förutsatt att hästen inte sätts i träning hos Ehlert, som tidigare varit inblandad i ett flertal dopningsfall. Det spekulerades även i att hästen kan hamna i Sverige, eventuellt hos Jerry Riordan. Riordan själv visade inget intresse för att träna hästen. Den 25 mars 2019 meddelades det att han stannar kvar på Gennaro Casillo, och siktas mot Gran Premio Lotteria.

I november 2019 bytte Urlo dei Venti tränare, och flyttades till Timo Nurmos i Sverige.

Referenser

Noter

Externa länkar

Hästar födda 2013
Italienska travhästar
Jānis Rozentāls och Rūdolfs Blaumanis museum

Jānis Rozentāls och Rūdolfs Blaumanis museum (lettiska: Jaņa Rozentāla un Rūdolfa Blaumaņa muzejs) på Alberta iela 12 i Riga i Lettland är en museilägenhet och ett tidigare konstnärshem. Den lettiske konstnären Jānis Rozentāls (1866—1916) bodde i lägenhet nummer 9 i huset mellan 1904—1915 tillsammans med sin hustru, den finländska sångerskan Elli Forssell(1871—1943) och parets tre barn, Laila Gedda Vilumsons, Irja Ausma Gopper och Mikelis Maris Rozental. Den lettiske författaren Rūdolfs Blaumanis (1863–1908), som var en god vän till Jānis Rozentāls, var inneboende i lägenheten i omgångar mellan  1906—1908.  Ett rum på museet har inretts till minne av Rūdolfs Blaumanis.

Huset som färdigställdes 1903 och som den lettiske arkitekten Konstantīns Pēkšēns (1859—1928) ritade tillsammans  med Eižens Laube, då arkitekturstudent, som en privatbostad åt sig själv, är en av Rigas mest kända jugendbyggnader och huserar också Rigas jugendcenter. Konstantīns Pēkšēns bodde i huset fram till 1907.

Byggnaden sticker ut genom sina kraftfulla dimensioner och sin uttrycksfulla silhuett. Den är både in- och utvändigt rikligt ornamenterad i Art nouveaustil. De dekorativa takmålningarna i husets spiralformade trapphus har troligen ritats av Janis Rozentāls.

Bildgalleri

Källor
Jānis Rozentāls and Rūdolfs Blaumanis Museum på http://www.muzeji.lv Läst 18 april 2018.

Noter

Externa länkar

Museer i Riga
Byggnader och anläggningar i Riga
Eliurus danieli

Eliurus danieli är en gnagare i underfamiljen Madagaskarråttor som förekommer i sydcentrala Madagaskar. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar zoologen Daniel Rakotondravony från Madagaskar.

Storleken var året 2007 bara känd för två exemplar. De hade en 150 respektive 152 mm lång kropp (huvud och bål), en 179 respektive 195 mm lång svans, 30 respektive 32 mm långa bakfötter och 26 respektive 28 mm stora öron. Arternas vikt var 91 respektive 100 g. Håren som bildar den mjuka pälsen på ovansidan är huvudsakligen grå med inslag av mörk violett och deras spets är ljusbrun. Dessutom finns några mörkbruna till svarta hår. Det finns en tydlig gräns mot den vita eller lite ljusbruna undersidan. Det vita området kan nå kinderna. Den främre delen av svansen är täckt av fjäll och av korta svarta hår. Vid svansens bakre halva förekommer en tofs av vita hår som liknar en fjäder. Tofsens hår är vid svansspetsen längst med 12 till 15 mm längd. Hos den nära besläktade arten Eliurus majori är tofsen främst mörk, ibland med vit spets. En helt vit tofs finns även hos Eliurus penicillatus men den har mörkare päls och gränsen mellan ovan- och undersidan är otydlig. Eliurus danieli har mer avrundade öron med fina bruna hår. Arten har gulorange tandemalj på framtänderna.

Alla kända individer hittades i Isalo nationalparken i sydcentrala Madagaskar. Regionen kännetecknas av sandstensklippor och glest fördelade buskar. Längs vattendrag förekommer galleriskogar och i vissa områden finns städsegröna skogar med hårdbladsväxter.

Inom nationalparken finns inga hot mot beståndet. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Råttartade gnagare
danieli
Däggdjur i etiopiska regionen
Zelmira

Zelmira  är en opera (dramma) i två akter med musik av Gioacchino Rossini. Librettot skrevs av Andrea Leone Tottola efter pjäsen Zelmire (1762) av Dormont de Belloy.

Historia
Impressarion Domenico Barbaja anordnade mellan april och juli 1822 en Rossini-festival i Wien. Barbaja var ny impressario vid Kärntnertortheater och hade beställt operan Zelmira av Rossini med syfte att uppföra den där. Men som ett publiktest lät han först uruppföra den på Teatro San Carlo i Neapel den 16 februari 1822. Operan togs emot väl av såväl publik som press och spelades i Neapel fram till den 6 mars. 

Tre veckor efter premiären i Neapel begav sig Rossini och sångarna till Wien. Ett stopp gjordes i byn Castenaso utanför Bologna, där Rossini ingick giftermål med sopranen Isabella Colbran den 16 mars 1822. Vid premiären i Wien den 13 april 1822 blev operan en succé. Regin stod Rossini själv för och Joseph Weigl var dirigent.

Personer
Polidoro, kung av Lesbos (bas)
Zelmira, hans dotter (sopran)
Emma, hennes förtrogna (kontraalt)
Ilo, Prins av Troja och Zelmiras make (tenor)
Antenore, en tronkrävare från Mytilene (tenor)
Leucippo, hans vän, general (basbaryton)
Eacide, prins Ilos vän (tenor)
Översteprästen (bas)

Handling
Kung Polidoro av Lesbos blir avsatt av Azor som emellertid blir dödad av Antenore. Denne bestiger tronen. Polidoros dotter Zelmira tvingas röja var fadern har gömt sig, men han undkommer. Innan Antenore upptäcker var han vistas kommer svärsonen Ilo till undsättning, och Polidoro återinsätts som kung av Lesbos.

Musiken
Orkestern består av:
Träblås: två flöjter (två piccolaflöjter), två oboer (engelskt horn), två klarinetter, två fagotter
Bleckblås: fyra valthorn, två trumpeter, tre tromboner, serpent
Slagverk: pukor, bastrumma, cymbal
Harpa
Stråkar
Scenmusik: blåsarensemble

Operan innehåller följande musiknummer:

Akt I

Nr. 1. Introduktion: "Oh sciagura!" (Scen 1) 
Cavatina (Antenore) "Che vidi! amici!" (Scen 1)
Nr. 2. Cavatina (Polidoro): "Ah! già trascorse il dì" (Scen 3)
Nr. 3. Terzett (Polidoro, Zelmira, Emma): "Soave conforto" (Scen 4)
Nr. 4. Krigarkör: "S'intessano agli allori" (Scen 5) 
Cavatina (Ilo): "Terra amica" (Scen 5)
Nr. 5. Duett (Ilo, Zelmira): "A che quei tronchi accenti?" (Scen 6)
Nr. 6. Cavatina (Antenore): "Mentre qual fiera ingorda" (Scen 7)
Nr. 7. Duettino (Zelmira, Emma): "Perché mi guardi e piangi" (Scen 8)
Nr. 8. Final (Antenore, Leucippo, Gran Sacerdote, Ilo, Zelmira, Emma): "Sì fausto momento" (Scen 9)

Akt II

Nr. 8b. Kör: "Pian piano inoltrisi" (Scen 2) 
Cavatina (Emma): "Ciel pietoso, ciel clemente“ (Scen 2)
Nr. 9. Duett (Ilo, Polidoro): "In estasi di gioia" (Scen 3)
Nr. 10. Kvintett (Antenore, Zelmira, Polidoro, Leucippo, Emma): "Ne' lacci miei cadesti" (Scen 5)
Nr. 10b. Aria (Zelmira): "Da te spero, o ciel Clemente"
Nr. 11. Rondo (Zelmira): "Riedi al soglio" (Szene 8)

Operan saknar ouvertyr, utan handlingen tar direkt vid efter det inledande förspelet.

Källor

Operor av Gioacchino Rossini
Kulturåret 1822
Italienskspråkiga operor
Uromys vika

Uromys vika är en gnagare i släktet nakensvansade råttor som förekommer på en av Salomonöarna. Artepitet vika i det vetenskapliga namnet är djurets namn hos öns befolkning.

Arten skiljer sig från andra släktmedlemmar i avvikande detaljer av kraniets och tändernas konstruktion. Dessutom har den mindre ullig och mindre gråaktig päls. Pälsen är mer brunaktig.

Djuret var 2017 bara känd från ön Vangunu. Det kan finnas exemplar på andra öar i närheten. Arten förekommer i regnskogar i låglandet och den klättrar främst i träd. Den vilar i trädens håligheter eller i självbyggda bon av ormbunkar som växer på träden. Enligt en samling av lokala berättelser från 1995 besöker Uromys vika odlingsmark för att äta kokosnötter. Avföring som med stor sannolikhet kommer från arten innehöll rester av nötter från växtsläktet Canarium.

På ön pågår intensiva skogsavverkningar vad som hotar artens bestånd. Zoologerna som beskrev arten föreslog att den ska listas som akut hotad (CR) men i IUCN:s rödlista finns den inte än.

Referenser 

Nakensvansade råttor
vika
Däggdjur i australiska regionen