kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Björkman (1749–1824)

Johan Björkman, född 27 januari 1749 i Kautokeino, död 17 december 1824 i Gällivare socken, var en svensk präst.

Björkman var son till prästen Johan Björkman och Catharina Tornberg. Som 16-åring började han studera vid Luleå stadsskola, blev student vid Uppsala universitet 1769, prästvigdes i Härnösand den 4 september 1774, tjänstgjorde som adjunkt hos fadern i Kautokeino och övertog tjänsten som nådårspredikant efter dennes död 1788. På samernas begäran övertog Björkman kyrkoherdeskapet i Gällivare församling 1790 och innehade ämbetet fram till sin bortgång.

Björkman var sedan 1780 gift med Catharina Charlotta Björk, med vilken han hade tio barn. Sonen Israel blev nybyggare i Killingsuando (Killingi) och sonen Johan Björkman efterträdde fadern som kyrkoherde i Gällivare.

Referenser

Män
Födda 1749
Avlidna 1824
Personer från Kautokeino kommun
Svenska präster under 1800-talet
Svenska präster under 1700-talet
Präster i Svenska kyrkan
Johan Björkman (1782–1870)

Johan Björkman, född 8 april 1782 i Gällivare socken, Norrbottens län, död där 6 februari 1870, var en svensk präst. Han var sedan 1827 kyrkoherde i Gällivare församling.

Björkman var son till prästen Johan Björkman och sonson till Johan Björkman. Båda hade varit kyrkoherdar i Gällivare församling. Björman blev student vid Uppsala Universitet 1803, prästvigdes den 14 oktober 1811, blev komministeradjunkt i Hietaniemi församling, pastorsadjunkt hos fadern i Gällivare 1812, nådårspredikant i Luleå, stadskomminister i Luleå 1816 var sedan 1827 kyrkoherde i Gällivare. Han levde ett tämligen ensligt och olyckligt liv i Gällivare, enligt minnestalaren vid 1871 års prästmöte. Sammanlagt leddes Gällivare församling i över hundra år av farfar, son och sonson Björkman.

Björkman gifte sig första gången 1822 med Anna Christina Häggman, med vilken han fick två barn. Sonen Johan Pehr blev handelsman i Luleå. Björkman gifte sig andra gången med Catharina Elisabeth Nyström.

Noter 

Män
Födda 1782
Avlidna 1870
Svenska präster under 1800-talet
Präster i Svenska kyrkan
Johan Björkman (olika betydelser)

Johan Björkman eller liknande namn kan syfta på:

 Johan Björkman – svensk finansman
 Johan Björkman – finsk fotograf 
 Johan Björkman (1673–1716) – svensk präst i Virserum
 Johan Björkman (1715–1788) – svensk präst
 Johan Björkman (1749–1824) – svensk präst och son till ovanstående
 Johan Björkman (1782–1870) – svensk präst och son till ovanstående
 Johan Björkman (politiker) – kommunstyrelsens ordförande i Svenljunga kommun
 Johan Fredrik Björkman – svensk politiker
 Johan Magnus Björkman – svensk politiker
 Nils Johan Björkman – svensk nykterhetsman
Ko Phai

Ko Phai, thailändska เกาะไผ่, är den största ön i den obebodda arkipelagen Mu Ko Phai, หมู่เกาะไผ่. Den ligger i Chon Buri-provinsen i Thailand, 14 km väster om Ko Lan och 21 km från Pattaya. Den är också känd som "Koh Pai" och omnämns med smeknamnet "Bamboo Island", “Bambuön”, vilket är Ko Phais betydelse på thailändska.

Geografi 
Ko Phai är nästan fyra kilometer lång med en bredd av ungefär en och en halv kilometer. Ön är stenig, men skogbeväxt. En stor del av strandlinjen består av klippor. Kustlinjen är hög, men det högst punkten på ön är ändå bara 150 meter över havet, utan någon dominerande topp. Vid öns högsta punkt finns en fyr som är i drift.

Ön ligger vid sydöstra änden änden av Bangkokbukten, i Thailandviken. Administrativt tillhör Ko Lan  Bang Lamung-distriktet i Chon Buri-provinsen.

Närmaste granne till ö-gruppen med Ko Phai är Ko Lan, som ligger ungefär 14 km i öster.

Närbelägna öar 
Andra öar i ögruppen är Ko Luam, Ko Man Wichai, Ko Klung Badan och Ko Hu Chang.

 Ko Luam, eller Ko Lueam, (เกาะเหลื่อม) är en skogbevuxen klippö, som påminner mycket om Ko Phai. Dess högsta punkt är 135 m ö.h. Ko Luam ligger nordväst om Ko Phai och har holme utanför östra kusten, Ko Luam Noi.
 Ko Man Wichai  (เกาะมารวิชัย) är två km lång och hare n högsta punkt på 64 m ö.h.
 Ko Klung Badan (เกาะกรุงบาดาล), 50 m ö.h.
 Ko Hu Chang  (เกาะหูช้าง)

Turism 
Öarna i området ligger två timmars båtfärd från Laem Bali Hai Pattaya Port i Pattaya och är naturvårdsområdena som bevakas av Royal Thai Navy. Besökare på ön måste ha med sig vatten och mat och ingen övernattning är tillåten.

Koh Phai är ett populärt utflyktsmål för snorkling och fridykning och får besök så gott som varje dag. Det finns skyddade vikar för snorkling och 300 meter ut från stranden ett vrak på 30 meters djup för den som dyker med tuber. Det är ett amerikanskt trupptransportfartyg från Andra världskriget, USS LSM-469, som 1962 skänktes till den thailändska flottan och fick namnet HTMS Khram. Det 60 meter långa sänktes i februari 2003 i samband med firandet av kronprinsen Maha Vajiralongkorns 50-årsdag och ligger på 33 meters djup för att utforskas. Huvudsyftet var annars att bli yngelplats för det marina livet i området.

Referenser

Noter 

Thailands öar
Rolo, Emilia-Romagna

Rolo är en ort och kommun i provinsen Reggio Emilia i regionen Emilia-Romagna i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Reggio Emilia
Rafał Szukała

Rafał Szukała, född 9 april 1971 i Poznań, är en polsk före detta simmare.

Szukała blev olympisk silvermedaljör på 100 meter fjäril vid sommarspelen 1992 i Barcelona.

Källor 

Polska simmare
Polska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1992
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Polen
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Polen
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Polen
Födda 1971
Levande personer
Män
Världsmästare i simning
Johnny Walker

För whiskysorten, se Johnnie Walker.

Walker Johnny Silva Barra de Souza, född 30 mars 1992 i Belford Roxo i Brasilien, är en brasiliansk MMA-utövare som sedan 2018 tävlar i organisationen Ultimate Fighting Championship.

Tävlingsfacit

Referenser

Noter

Externa länkar
Johnny Walker – UFC.com
Johnny Walker – Sherdog.com

Sociala media
Johnny Walker – Twitter

Brasilianska utövare av mixed martial arts
Födda 1992
Levande personer
Män
Dasypeltis scabra

Dasypeltis scabra är en orm i familjen snokar som förekommer i Afrika och på Arabiska halvön.

Arten når en längd av 60 till 110 cm.

Utbredningsområdet ligger i östra och södra Afrika från Sudan söderut över bland annat Kenya och östra Kongo-Kinshasa till Sydafrika. I södra Angola, Namibia och Sydafrika når Dasypeltis scabra Atlantens kust. Dessutom förekommer avskilda populationer på sydvästra Arabiska halvön och i nordöstra Egypten. Habitatet utgörs främst av savanner. Dessutom besöks halvöknar och skogsgläntor.

Dasypeltis scabra livnär sig av fågelägg och den kan svälta under månader som inte ingår i fåglarnas fortplantningstid. Arten har förmåga att svälja ägg som är tre gånger större än ormens huvud. De små tänderna används bara för att hålla fast ägget. Ägget öppnas istället med hjälp av utskott från halskotorna i strupen. Äggskalet spottas sedan ut. Fullt utvecklade exemplar kan äta ägg av hönsäggs storlek.

Honan lägger själv 6 till 25 ägg per tillfälle. Som skydd mot fiender kan arten rassla med fjällen liksom den giftiga sandrasselhuggormen (Echis carinatus). Även i utseende liknar arterna varandra.

Regionalt kan beståndet hotas när individer fångas för terrariedjurmarknaden. Allmänt är Dasypeltis scabra vanligt förekommande. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Snokar
scabra
Kräldjur i etiopiska regionen
Nytorp

Nytorp kan syfta på:

 Nytorp (Glömsta) – ett före detta torp i Huddinge kommun
 Nytorp, Kärrtorp – ett tidigare torp under Hammarby gård
 Nytorp (Gladö) – ett tidigare torp under Gladö
 Nytorp (Sundby gård) – ett torp under Sundby gård i Huddinge kommun
 Nytorp (Vårby) – ett torp under Vårby säteri i Huddinge kommun

Se även
 Nytorpet i Olovslund
 Nytorps gärde
Frälsebrev

Frälsebrev var en urkund som är kända från 1360-talet med Magnus Eriksson, och utfärdades för frälse (skattebefriade) personer som ett skriftligt erkännande från kungen till företrädesvis lågadel, som i utbyte mot rusttjänst åtnjöt skattefrihet.  Högadel och stormän tycks ha vunnit skattefrihet även utan formella frälsebrev, kanske genom sedvanerätten.

Frälsebreven utfärdades till ägaren av en gård vilken kunde vara frälse men utan vapen, eftersom vapen inte var något adelsprivilegium.

Det tidigast kända frälsebrevet utfärdades 1378 av Albrecht av Mecklenburg, och senare kunde frälsebrevet utökas med en beskrivning av vapnet, varav det första kända, från 1 september 1420 genom av Erik av Pommern utfärdade frälsebrev till
ålänningen Björn Pålsson. Dessa med vapen utökade frälsebrev kallas för vapenbrev.

Under Gustav Vasa blev frälsebrev ett krav för skattefrihet, och under hans regering avlöste adelsbrev de äldre frälsebreven, när frälset blev ärftligt och nya ätter adlades men de gamla frälsebreven kunde ibland användas som bekräftelse på frälse när en medlem av ätten skulle introduceras på Riddarhuset, eller om adelskapet av någon anledning ifrågasattes.

Erik Arvidsson (Footangel), ägare av Kahiluoto säteri i Tövsala, vars adelskap sattes i tvivelsmål 1633, uppvisade under riksdagen 1634  ett frälsebrev vilket hade utfärdats av kung Erik av Pommern år 1407 för dåvarande ägaren av Kahiluoto.

Se även
Vapenbrev 
Adelsbrev

Referenser

Fotnoter

Medeltida ätter
Svensk adel
Adelsrätt
Nathanael Fjellström

Nathanael Fjellström, född 4 januari 1739, död 12 april 1809 i Sunne socken, var en svensk präst. Han var sedan 1803 kyrkoherde i Sunne församling.

Fjellström var son till prosten i Lycksele församling, Pehr Fjellström. Han blev student i Uppsala 1759, filosofie magister 1770, prästvigdes samma år, blev pastorsadjunkt i Lycksele, komminister och skolmästare i Jokkmokks församling 1775 och blev pastor (kyrkoherde) i Jokkmokk 1796. Som pastor där nedlade han stort arbete på att översätta Gamla testamentet till samiska. Han var den förste pastorn i Jokkmokks församling som var boende i Jokkmokk. Vidare avlade han pastoralexamen 1899 och blev kyrkoherde i Sunne 1803.

Fjellström var sedan 1779 gift med Maria Elisabeth Hollsten, med vilken han fick nio barn. Sonen Carl Johan blev sedermera kyrkoherde i Arjeplogs församling. Sonen Per Jonas blev militär och stred i fälttåget mot Norge 1814.

Referenser

Män
Födda 1739
Avlidna 1809
Svenska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1800-talet
Präster i Svenska kyrkan
Francisca (textilarbetare)

Francisca, född okänt år, död okänt år i Valencia, var en spansk affärsidkare. Hon var verksam som textilarbetare i Valencia under 1300-talet, och är känd för att ha skapat ett skrå för kvinnor som tillverkade och sålde lakan. Hon var gift med sjömannen Mateu Joan.

Källor 

Kvinnor
Födda 1300-talet
Avlidna 1300-talet
Personer inom näringslivet under medeltiden
Personer i Spanien under 1300-talet
Barbara Bursztynowicz

Barbara Bursztynowicz, född 27 januari 1954 i Bielsko-Biała, är en polsk skådespelare.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 

Polska skådespelare under 1900-talet
Födda 1954
Kvinnor
Levande personer
Polska skådespelare under 2000-talet
Personer från Bielsko-Biała
Daniel Engelmark

Daniel Engelmark, född 9 oktober 1747 i Jukkasjärvi socken, död 7 oktober 1825 i Jokkmokks socken, var en svensk präst. Han var sedan 1804 kyrkoherde i Jokkmokks församling.

Engelmark var son till pastorn Lars Engelmark och Vendela Greta Theet. Han genomgick skolan i Härnösand, studerade vid Härnösands gymnasium 1760–1769, blev student i Uppsala och prästvigdes den 22 maj 1771. Han blev adjunkt hos Salomon Tornberg i Enontekis församling 1771, nådårspräst 1773, kyrkoherde i Enontekis 1775, erhöll pastoralexamen 1786, blev pastor i Jukkasjärvi församling 1787 och utnämndes till pastor i Jokkmokk 1803. 

Engelmark gifte sig första gången 1772 med Brita Tornberg, med vilken han fick sex barn. Sonen Lars Salomon efterträdde honom som kyrkoherde i Jokkmokk och sonen Gustaf blev kyrkoherde i Arvidsjaurs församling.

Referenser

Män
Födda 1747
Personer från Jukkasjärvi socken
Avlidna 1825
Svenska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1800-talet
Präster i Svenska kyrkan
Jigokudani Yaen Koen

Jigokudani Yaen Kōen är en djurparksliknande anläggning på den japanska ön Honshu som ligger cirka 35 km nordöst om Nagano. Parken ingår i Jōshin'etsu-kōgen nationalpark.

I anläggningen lever cirka 200 japanska makaker (Macaca fuscata) som badar här i heta källor (onsen). Makakerna blev mer eller mindre bundna till källorna under 1960-talet när en person från den lokala befolkningen började mata djuren under vintern. Genom ett foto på första sidan av veckotidningen Life blev aporna världsberömda. Makakerna besöker anläggningens onsen främst under vintern men de håller sig hela året nära källorna, som gett området smeknamnet Jigokudani (Helvetesdalen).

Före 1950 levde makakerna i bergstraktens högre delar. Efter etablering av skidanläggningar i regionen blev området olämpligt för aporna som därför vandrade till lägre dalgångar. Där uppkom en konflikt med bönderna som betraktade primaterna som skadedjur. Med anläggningen fick makakerna en ny hemvist.

Enligt en studie som publicerades 2018 i tidskriften Primates minskar badet i källorna makakernas nervositet. De blir inte anmärkningsvärt stressade av de cirka 500 besökare som anläggningen varje dag har.

Aporna i parken tillhör världens nordligaste frilevande apor. De japanska makakerna finns också på huvudön Honshu och på två mindre öar. Aporna klarar att leva i vintertemperaturer på ner till femton minusgrader och kallas därför ofta snöapor. De lever i grupper på 20 till 30 djur och kan bli upp till 30 år gamla.

Anläggningens personal matar makakerna två till tre gånger per dag med frön, äpplen och sojabönor. Födan som delas ut är inte tillräcklig för aporna som därför behöver själv leta efter näringsämnen i parkens omgivning. Trots allt uppmanas besökare att inte mata makakerna. Flockarna som besöker anläggningen under dagen vandrar före natten till högre trakter för att sova. Sovplatsen är ofta ett träd eller en markant klippa.

Yaen Kōen 
Yaen Kōen är japanska och betyder "park för vilda apor" och aporna är vilda så tillvida att det inte finns några stängsel runt parken, utan aporna är fria att komma och gå. De lockas av matningen och i fallet med Jigokudani Yaen Kōen också av de varma källorna.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Nagano prefektur
Parker i Japan
Lars Salomon Engelmark

Lars Salomon Engelmark, född 16 juni 1773 i Enontekis socken, död 9 december 1831 i Jokkmokks socken, var en svensk präst. Han var sedan 1828 kyrkoherde i Jokkmokks församling.

Engelmark var son till prästen Daniel Engelmark och Brita Tornberg. Han studerade i Torneå, blev student i Uppsala 1792, prästvigdes den 24 februari 1799, blev pastorsadjunkt i Jukkasjärvi församling, pastoradjunkt i Jokkmokks församling 1802, pastorsadjunkt i Råneå församling 1803, pastor i Jukkasjärvi 1804, komminister i Kvikkjokks församling samt skolmästare i Gällivare samma år och tillträdde som kyrkoherde och skolmästare i Jokkmokk 1828. 

Han var sedan 1791 gift med Brita Stjernström, med vilken han hade åtta barn. Sonen Fredrik Engelmark blev pastor i Karesuando församling och skolmästare i Gällivare.

Referenser

Män
Födda 1773
Avlidna 1831
Personer från Enontekis
Svenska präster under 1800-talet
Präster i Svenska kyrkan
Naito Ehara

Naito Ehara, född 30 juli 1993 i Yamanashi prefektur, Japan, är en japansk simmare. Vid de olympiska simtävlingarna i Rio de Janeiro 2016 ingick Ehara i det japanska lag som vann brons på 4x200 meter frisim.

Referenser 

Födda 1993
Japanska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Japanska olympiska bronsmedaljörer
Män
Levande personer
Justus Harberg

Albert Justus Harberg, född 28 november 1925 i Lemland, död 27 december 2009, var en åländsk sjökapten, tjänsteman och sjöhistorisk forskare. 

Efter kaptens- och ekonomutbildning ledde Harberg Rederi Ab Ledsund och några andra mindre åländska rederier 1961–1966. Han blev ombudsman vid Ålands redarförening 1967 och var dess verkställande direktör 1974–1989, en tid som kännetecknades av hårda förhandlingar mellan arbetsgivarparten och Sjömansunionen. Harberg var chefredaktör för tidskriften Ålands sjöfart 1970–1986 och publicerade sig som sjöhistoriker i många sammanhang. Det digra verket Åländsk sjöfart med maskindrivna fartyg (1995) bygger på djupa historiska insikter i landskapets viktigaste näring.

Källor

Vidare läsning 

 

Finländska redaktörer
Födda 1925
Avlidna 2009
Män
Personer från Lemland
Yuki Kobori

Yuki Kobori, född 25 november 1993 i Tokyo, Japan, är en japansk simmare. Vid sitt andra OS ingick Kobori i det japanska lag som vann brons på 4x200 meter frisim, vilket skedde under de olympiska simtävlingarna i Rio de Janeiro 2016. Senare samma säsong vann han ännu ett mästerskapsbrons med det japanska laget på samma distans, denna gång under världsmästerskapen i kortbanesimning.

Referenser 

Födda 1993
Japanska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Japan
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Japanska olympiska bronsmedaljörer
Män
Levande personer
Svinakula

Svinakula var en medeltida svensk frälsesläkt vilken som nordtysk adelssläkt kom till Sverige i början av 1300-talet  med Lyder Svinakula. 

Vapen: ett galthuvud

Lyder Svinakula (nämnd i livet 1338-1350) var gift med Katarina Sverkersdotter (levde ännu 1375), och i Sverige föddes deras son Henrik Svinakula (nämnd 1368-1381), gift senast 1378 med Kristina Björnsdotter (Färla, Martin Bengtssons ätt), som ägde jord i Närke. 

Henrik ägde gårdar i Småland och Östergötland. I slutet av 1350-talet drabbades familjen av ekonomiska svårigheter, de flesta av deras gårdar såldes til frälsemannen Claus Ruska, och deras enda barn, dottern Ingeborg avled i ung ålder.

Ätten är idag mest känd för att Lyder och Henriks stridssköldar, de enda svenska medeltida stridssköldar som finns bevarade, finns i Kristdala kyrka i Småland. 

Släktens tillnamn är sannolikt upptaget från ett ortnamn i Schleswig-Holstein, Tyskland, där bynamnen Schweinkuhl och Schweinkuhle förekommer. Att Lyder Svinakula uppträder i flera brev tillsammans med det från Holstein härstammande svenska riksrådet Kettil Glysing (även kallad Puke Glysing), vilken i likhet med Lyder förde ett svinhuvud i vapnet, pekar också på att ätten Svinakula har sitt ursprung i samma del av Nordtyskland.  

Johan Peringskiöld kopplade utan annan grund än vapenlikhet samman den medeltida Svinhufvudsläkten i Dalarna med frälseätten Svinakula. Dessa uppgifter har sedan upprepats av bland andra Carl Gustaf Kröningssvärd, och så sent som på 1960-talet av Bertil Boëthius. Men Hans Gillingstam visade 1966 i en artikel i Personhistorisk tidskrift på deras orimlighet. Han kunde utifrån det medeltida källorna påvisa att Henrik Svinakula inte kan ha haft två bröder Jöns och Nils, som Kröningssvärd m.fl. infogat i sina konstruerade genealogier över Svinhufvudsläkten för att oriktigt kunna koppla ihop de båda ätterna.

Referenser 
 Kalmar museum: Henrik Svinakula

Noter 

Medeltida svenska ätter
14 Ophiuchi

14 Ophiuchi är en gulvit stjärna i huvudserien i stjärnbilden Ormbäraren.

14 Ophiuchi har visuell magnitud +5,72 och är synlig för blotta ögat vid god seeing. Stjärnan befinner sig på ett avstånd av ungefär 180 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Ormbäraren
Huvudseriestjärnor klass F
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Stjärne

Stjärne är ett svensk efternamn.

Personer med efternamnet Stjärne 
Anders Stjärne (1884–1970), svensk politiker
Hanna Stjärne (född 1969), svensk journalist
Johannes Stjärne Nilsson (född 1969), svensk filmregissör
Tea Stjärne (född 2001), svensk barnskådespelare

Svenska efternamn
Masato Sakai

Masato Sakai, född 6 juni 1995 Yanagawa i Japan, är en japansk simmare. Vid de olympiska simtävlingarna i Rio de Janeiro 2016 vann han silver på 200 meter fjärilsim. I finalen låg Sakai på sjätte plats när 50 meter återstod men gick i mål endast 0,04 sekunder efter vinnaren Michael Phelps från USA.

Referenser 

Födda 1995
Japanska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Japan
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Olympiska silvermedaljörer 2016
Japanska olympiska silvermedaljörer
Män
Levande personer
Personer från Fukuoka prefektur
Vår tid är nu (säsong 3)

Den tredje säsongen av Vår tid är nu, en svensk TV-serie skapad av Johan Rosenlind, Ulf Kvensler och Malin Nevander, hade premiär 28 oktober 2019 på SVT.

Rollista

Huvudroller 

 Hedda Stiernstedt – Nina Löwander
 Charlie Gustafsson – Calle Svensson
 Mattias Nordkvist – Gustaf Löwander
 Adam Lundgren – Peter Löwander
 Josefin Neldén – Margareta "Maggan" Nilsson
 Julia Heveus – Christina Rehnskiöld
 Oskar Laring – Uno Nilsson

Återkommande roller 

 Karin Franz Körlof – Lilly Lindström
 Anna Bjelkerud – Ethel Jonsson
 Rasmus Troedsson – "Bellan" Roos
 Ida Engvoll – Ester Swärd
 Simone Coppo – Angelo
 Tova Magnusson – Britt Gahn
 Andreas Rothlin Svensson – Svante Gahn
 Morten Vang Simonsen – John
 Evin Ahmad – Carmen
 Johan Marenius Nordahl – Nisse
 Antonio Tengroth – Mark

Avsnitt

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats, SVT Play

 

Säsong 3
TV-säsonger 2019
Ko Mak

Ko Mak, thailändska เกาะหมาก, är en liten ö i Tratprovinsen, i Thailand, som ligger i Thailandviken.

Historia 
Ön bosattes först under kung Rama Vs regenttid i slutet av 1800-talet. Den första bosättaren hette Chao Sua Seng och var en kinesisk handelstjänsteman som upprättade en plantage med kokospalmer. Han sålde så småningom plantage till en annan kinesisk handelstjänsteman, Luang Prompakdii. Dennes ättlingar äger fortfarande plantagen, som utvidgats vad gäller produktionen av kokos, men också blivit en gummiplantage, två efterfrågade exportvaror.

Turistnäringen fick sin start 1974 när strandhyddor byggdes vid Ban Ao Nid på den östra sidan av ön. Infrastrukturen, framför allt transporter och telekommunikation, byggdes ut först så småningom, varför turistnäringen inte kan sägas ha fått fart förrän ungefär 1987, när den första riktiga turistanläggningen byggdes.

Politisk historia 
Ko Kut-distriktet var ursprungligen en del av tambonen Ko Chang i Laem Ngop-distriktet. 1952 inrättades Ko Mak som en egen tambon, som omfattade hela ön med vid den tiden fyra byar, muban. 1980 blev tre av byarna en egen tambon med namnet Ko Kut.

1990 uppgraderades tambonen Ko Kut tillsammans med tambonen Ko Mak till ett mindre distrikt, en amphoe. Detta följdes i maj 2007 av ett regeringsbeslut att låta alla mindre distrikt bli fullvärdiga distrikt, dvs. amphoer, vilket blev officiellt i samband med att nyheten publicerades i Royal Gazette. Det lokala styret för tambonerna bildades 2003 för Ko Kut och för Ko Mak 2004. De båda tambonerna tillhör distriktet Ko Kut.

Geografi 
Ko Mak ligger i den östra delen av Thailandviken, 35 kilometer från fastlandet och är den tredje största ön i Trat-provinsen, efter Ko Chang och Ko Kut. Ön är 16 kvm stor, med en kustlinje av 27 km, med långa sandstränder och några mindre kullar. Badstränderna på ön listades 2006 av den brittiska tidningen Sunday Times bland världen tio vackraste badstränder.

På Ko Mak finns ett tempel, en skola för yngre elever och tre byar.

Från ön är det möjligt vid lågvatten att vandra över till Ko Kham, en mindre ö som ligger en knapp kilometer nordväst om Ko Mak.

Klimat 
Det tropiska klimatet i Thailand är ett sommarmonsunklimat, med kraftiga monsunregn från maj till oktober och torrtid från oktober till maj. Det är svalast i slutet av regntiden och början på torrtiden. I slutet av torrtiden kan det vara 34–37 grader varmt.

Referenser

Noter 

Thailands öar