kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Peccatel

Peccatel var en tysk adelsätt från Peckatel i södra Mecklenburg, som utslocknade 1773. Ätten var även representerad i Sverige en tid under medeltiden.

1397 berättar hövitsmannen för de preussiska städernas besättning i Stockholm Albrekt Russe hur herr Otto von Peccatel, Sven Sture och andra skeppshövitsmän från Gotland kommit till Stockholm med 42 skepp och 1200 beväpnade, sannolikt i avsikt att överrumpla staden. Albrekt Russe begär då proviant och förstärkning. 

Den tyske riddaren Otte Peccatel var son till Henning von Peccatel. Han var i slutet av 1300-talet medlem av vitaliebröderna som efter fredsslutet med drottning Margareta också innehade Korsholms slott.  

Otte Peccatel var gift 1440 med Sten Bosson (Natt och Dag)s dotter Birgitta Stensdotter (Natt och Dag). Deras dotter var gift 1428 med Nils Gustafsson (Rossviksätten).

Källor

Medeltida svenska ätter
Medeltida tyska ätter
Dorothy Thomas

Dorothy Thomas, född Kirwan på Montserrat 1763, död 1846, var en brittisk affärsidkare. Hon var känd som 'drottningen av Demerara'.

Thomas föddes som slav hos plantageägaren Andrew Kirwan på Montserrat. Hon frigavs enligt sin ägares testamente, och kunde också köpa sin egen mor fri. Som fri byggde hon upp en förmögenhet. Hon var möjligen en tid kurtisan, och fick flera barn utom äktenskapet. Hon investerade i hotell i Grenada och i Georgetown, Demerara, och blev dessutom själv slavägare, som köpte slavar för att hyra ut dem åt andra mot hög profit. Hon besökte även London på 1820-talet. Dorothy Thomas blev en ledande affärsidkare i Västindien och betraktas som ett anmärkningsvärt exempel på socialt avancemang för sin tid.

Källor 

Kit Candlin, Cassandra Pybus Enterprising Women: Gender, Race, and Power in the Revolutionary Atlantic

Brittiska slavar
Slavhandlare
Brittiska kurtisaner
Personer inom Storbritanniens näringsliv under 1700-talet
Personer inom Storbritanniens näringsliv under 1800-talet
Födda 1763
Avlidna 1846
Kvinnor
Marie Blanc

Marie Blanc, född 23 september 1833 i Friedrichsdorf, död 25 juli 1881 i Moûtiers, var en tyskfödd affärsidkare och societetsdam, hustru till  kasionentreprenören François Blanc. Hon var ägare och direktör för kasinot i Monte Carlo i Monaco efter sin make 1877–1881.

Källor

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1833
Avlidna 1881
Personer inom näringslivet under 1800-talet
Personer i Monaco under 1800-talet
Monte-Carlo SBM
Heinrich Hax

Heinrich-Georg "Heinz" Hax, född 24 januari 1900 i Berlin, död 1 september 1969 i Koblenz, var en tysk sportskytt och femkampare.

Hax blev olympisk silvermedaljör i pistol vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Tyska sportskyttar
Tyska moderna femkampare
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1932
Olympiska silvermedaljörer 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Tyskland
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Tyskland
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1936
Idrottare från Berlin
Födda 1900
Avlidna 1969
Män
World's Greatest Dad

World's Greatest Dad är en komedifilm regisserad av Bobcat Goldthwait från 2009 med bland annat Robin Williams och Alexie Gilmore.

Roller

Externa länkar
 
 

Filmer 2009
Amerikanska romantiska komedifilmer
Filmer i regi av Bobcat Goldthwait
Engelskspråkiga filmer
Guy Bertin

Guy Bertin, född 25 november 1954, är en fransk roadracingförare som var aktiv i världsmästerskapen i Grand Prix Roadracing från 1978 till 1988. Han tävlade i klasserna 125GP och 250GP. Bertin vann sex Grand Prix-segrar, fem andraplatser och en tredjeplats, alla i 125-klassen. Bertins bästa år var säsongen 1980, då han körde en Motobécane och kom på andra plats i VM i 125GP efter Pierpaolo Bianchi.

Källor 
 

Födda 1954
Levande personer
Franska roadracingförare
250GP-förare
125GP-förare
Män
Renzo Morigi

Lorenzo "Renzo" Morigi, född 28 februari 1895 i Ravenna, död 13 april 1962 i Bologna, var en italiensk sportskytt.

Morigi blev olympisk guldmedaljör i pistol vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Italienska sportskyttar
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1932
Personer från Ravenna
Födda 1895
Avlidna 1962
Män
Matariki

Matariki är maori för den öppna stjärnhopen Plejaderna, men också för firandet av dess heliakiska uppgång som inträffar sent i maj eller tidigt i juni. Det markerar tidpunkten för bland annat det polynesiska nyåret. Olika folk firar Matariki vid olika tidpunkter: Några när Matariki går upp i månadsskiftet maj/juni, andra vid första fullmånen eller nymånen sedan Plejaderna stigit över horisonten.

Etymologi 
Matariki är förkortning för Ngā mata o te ariki o Tāwhirimātea, med betydelsen "Guden Tāwhirimāteas ögon", men översätts ibland med "små ögon". Liknande begrepp finns i de flesta polynesiska språk, med ursprung från proto-polynesiska *mataliki, som betyder liten.

Se även 
 Plejaderna
 Subaru

Referenser

Noter 
 

Maorisk mytologi
Maori
Nyår
Supersport 300-VM 2019

Supersport 300-VM 2019 arrangeras av Internationella motorcykelförbundet. Världsmästerskapet avgörs över nio omgångar. Säsongen inleds den 7 april på Motorland Aragon  och avslutas den 26 oktober på Losailbanan. Supersport 300 körs vid en del av tävlingshelgerna för Superbike och Supersport.

Godkända motorcyklar

Tävlingskalender och heatsegrare
Tävlingskalendern för Supersport 300 innehåller nio deltävlingar. Åtta i Europa och en i Qatar. Vid deltävlingen i Jerez körs två heat.

Mästerskapsställning 
Slutställning i förarmästerskapet efter 9 deltävlingar.

 Manuel González, 161 p. Klar världsmästare efter 8 deltävlingar.
 Scott Deroue, 131 p.
 Ana Carrasco, 117 p.
 Andy Verdoïa, 97 p.
 Victor Steeman, 69 p.
 Marc García, 68 p.
 Galang Hendra Pratam, 64 p.
 Jan-Ole Jähnig, 61 p.
 Hugo De Canellis, 54 p.
 Nick Kalinin, 48 p.

Se även 
 Superbike-VM 2019
 Supersport-VM 2019
 Roadracing-VM 2019

Källor 

 http://www.worldsbk.com/en
 https://web.archive.org/web/20190323090921/http://www.fim-live.com/en/library/download/73798/no_cache/1/
 https://web.archive.org/web/20190518094035/http://www.fim-live.com/en/library/download/74468/no_cache/1/
 http://www.worldsbk.com/en/news/2019/Changes+to+the+WorldSSP300+regulations , Arkivlänk

Supersport 300-VM-säsonger
Motorsportevenemang 2019
Civildepartementet (1840–1920)

Civildepartementet, officiellt Kungliga Civildepartementet,  var namnet på ett departement i Sveriges regeringskansli under åren 1840–1920.

Historik
Vid departementalreformen den 16 maj 1840 inrättades Civildepartementet vars ärenden rörde handel, industri, sjöfart (till 1900), kommunikationer, länsstyrelser, landsting, städer, köpingar, landskommuner, sociala ärenden (från 1900), jordbruk (till 1900), hanterandet av brandfarliga ämnen, ärenden rörande samernas ställning i det svenska samhället (fram till 1900), post och telegrafärenden (efter 1900).

Eftersom departementet under årens lopp blev alltmer arbetstyngt delades departementet den 1 juli 1920 upp i Socialdepartementet och Kommunikationsdepartementet.

Statsråd och chefer (civilministrar) 
Olof Fåhraeus             1840–1847  
Johan Fredrik Fåhraeus    1847–1856  
Ludvig Teodor Almqvist           1856–1860 
Gerhard Lagerstråle       1860–1868 
Axel Adlercreutz          1868–1870 
Axel Bergström            1870–1875 
Carl Johan Thyselius      1875–1880 
Fredrik Hederstierna      1880–1883
Carl Johan Thyselius           1883 
Edvard von Krusenstjerna 1883–1889
Lennart Groll            1889–1896
Edvard von Krusenstjerna 1896–1902
Hjalmar Westring         1902–1905
Johan Widén                   1905
Axel Schotte             1905–1906
Julius Juhlin            1906–1907
Hugo Hamilton            1907–1911
Axel Schotte             1911–1914
Oscar von Sydow          1914–1917
Walter Murray                 1917
Axel Schotte             1917–1919
Fredrik Holmquist        1919–1920
Carl Svensson                 1920

Expeditionschefer på Kungliga Civildepartementet
Nils Fredrik Wallenstéen  1840–1848
Pehr Brändström  1862–1864
Albert Lindhagen          1864–1866
August Östergren          1866–1871
Cornelius Sjöcrona        1871–1879
Edvard von Krusenstjerna  1879–1883
Lennart Groll             1883–1887
Hugo Martin               1887–1895
Hjalmar Westring          1895–1897
Mauritz Sahlin            1897–1902
Herman Rydin 1902–1905
Albert Ehrensvärd den yngre 1905–1906
Herman Rydin                   1906
Oscar von Sydow                1906–1911
Sigfrid Linnér            1911–1914
Viktor Petrén             1914–1915
August Beskow             1915–1917

Statssekreterare på Kungliga Civildepartementet 
August Beskow             1917–1920

Ej längre existerande svenska departement
Organisationer bildade 1840
Organisationer upplösta 1920
Civildepartementet (1950–1998)

Civildepartementet var ett departement i Sveriges regeringskansli under åren 1950–1998. Det verkade dock under flera olika namn.

Historik
Den 1 juli 1950 inrättades ett nytt civildepartement som fick till uppgift att hantera löneärenden, men som under årens lopp fick allt fler uppgifter att hantera. Ärendena som handlades rörde kyrkoärenden, kommuner, länsstyrelser, landsting, de statliga tjänstemännen, folkrörelserna, ungdoms- och konsumentfrågor och andra ärenden av inrikes civil karaktär som inte handlades av andra departement.

Departementet bytte den 1 januari 1974 namn till Kommundepartementet, men den 1 januari 1983 återfick det sitt gamla namn: Civildepartementet. Den 1 juli 1996 byttes namnet till Inrikesdepartementet, ett namn som det behöll till nedläggningen den 31 december 1998.

Statsråd och chefer (civil-, kommun- och inrikesministrar)
John Lingman        (s)  1950–1954
Gunnar Lange        (s)  1954–1955
Sigurd Lindholm     (s)  1955–1965
Hans Gustafsson     (s)  1965–1969
Svante Lundkvist    (s)  1969-1973
Hans Gustafsson     (s)  1973
Hans Gustafsson         (s)  1974–1976
Johannes Antonsson  (c)  1976–1978
Bertil Hansson      (fp) 1978–1979
Karl Boo            (c)  1979–1982
Bo Holmberg         (s)  1982
Bo Holmberg             (s)  1983–1988
Bengt K Å Johansson (s)  1988–1991
Inger Davidsson     (kd) 1991–1994
Marita Ulvskog      (s)  1994–1996
Jörgen Andersson    (s)  1996–1998
Lars Engquist       (s)  1998
Lars-Erik Lövdén    (s)  1998

(Hans Gustafsson var civilminister fram till 1974 då Kommundepartementet inrättades och Bo Holmberg var kommunminister fram till 1983)

Ej längre existerande svenska departement
Organisationer bildade 1950
Organisationer upplösta 1998
A Merry Friggin' Christmas

A Merry Friggin' Christmas är en komedifilm regisserad av Tristram Shapeero från 2014 med bland annat Joel McHale och Robin Williams.

Roller

Externa länkar
 
 

Amerikanska filmer 2014
Amerikanska romantiska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av Ludwig Göransson
Domenico Matteucci

Domenico Matteucci, född 1 mars 1895 i Ravenna, död 19 juli 1976, var en italiensk sportskytt.

Matteucci blev olympisk bronsmedaljör i pistol vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Italienska sportskyttar
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1932
Personer från Ravenna
Födda 1895
Avlidna 1976
Män
Rho2 Cancri

Rho2 Cancri (ρ2 Cancri, förkortad Rho2 Cnc, ρ2 Cnc), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i norra delen av stjärnbilden Kräftan. Den har en skenbar magnitud av 5,22 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer.  Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 6,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 490 ljusår (149 parsek) från solen. På det beräknade avståndet minskas dess skenbara magnitud med 0,06 enheter genom en skymningsfaktor orsakad av interstellärt stoft.

Egenskaper
Rho2 Cancri är en gul till vit jättestjärna av spektralklass G8 III Den har en massa som är ca 3,6 gånger solens massa, en radie som är ca 24 gånger solens radie och avger ca 310 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 5 000 K.

Referenser

Noter

Stjärnbilden Kräftan
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
Gul-vita jättar
HD-objekt
New Pop

New Pop var en popmusikrörelse i Storbritannien cirka åren 1981–1984. Den betecknar band med rötter inom postpunk som strävade efter kommersiella framgångar och en mer glamourös framtoning. Till rörelsen räknas musikaliskt mycket olika band som ABC, The Associates, Orange Juice, The Human League, Altered Images, Haircut One Hundred, Duran Duran, Simple Minds, Soft Cell, The Teardrop Explodes, Culture Club, Thompson Twins och Scritti Politti. Länkat till rörelsen uppstod begreppet rockism. Musikjournalisten Paul Morley anses ha spelat en central roll i att definiera och lansera New Pop.

Se även 
 New romantic

Källor

Popmusik
Musik under 1980-talet
Minnesmästarna

Minnesmästarna var ett svenskt frågeprogram i TV, som hade premiär 1984 och sedan sändes i sju omgångar. De första sex säsongerna leddes det av Åke Strömmer och var en svensk version av det brittiska Mastermind. Den senaste omgången sändes 1990 och programledare var då Bo Ingerstam. Programmet bestod av två ronder, en första där de tävlande svarade på frågor om ett eget specialområde och en andra med frågor av allmänbildningskaraktär.

Referenser

Svenska TV-program
Drivvedsteorin

Drivvedsteorin är en historisk hypotes, enligt vilken Finlands inträde i fortsättningskriget 1941 som Tysklands bundsförvant inte skulle ha varit resultatet av en medveten vilja från finländsk sida utan ha berott på yttre krafters spel, det vill säga att "landet rycktes med i storpolitikens virvlar på samma sätt som en strid ström rycker med sig en drivande stock". 

Drivvedsteorin kreerades 1950 vid publiceringen av den tyske diplomaten Wipert von Blüchers memoarer Ödesdigra år. Diplomatiska minnen från Finland 1935–44 (citatet ovan är hämtat från denna bok) och blev snabbt accepterad i vida kretsar i Finland. Den omfattades allmänt ännu på 1960-talet men förlorade i trovärdighet sedan den blivit föremål för kritisk skärskådan av flera utländska historiker. Bland annat påpekade amerikanen H. Peter Krosby, i polemik mot Arvi Korhonen och dennes 1961 utgivna arbete Barbarossaplanen och Finland, att den finländska politiska och militära ledningen redan månader före det tyska anfallet på Sovjetunionen medvetet hade anpassat sin politik till den tyska. 

De finländska skribenter som behandlade frågan gjorde sig i allmänhet till tolkar för en deterministisk uppfattning. Under 1970- och 1980-talet fick man dock även i Finland en mera nyanserad syn på detta kritiska skede i landets historia, bland annat sedan flera personer som 1940–1941 haft insyn i de centrala skeendena hade uttalat sig i saken. Den slutliga dödsstöten åt drivvedsteorin gavs av Mauno Jokipii, som 1987 konstaterade att Finland redan hösten 1940 hade etablerat ett relativt fast samarbete med Tyskland, vilket sedan fortsatte fram till fortsättningskrigets utbrott sommaren 1941. 

Vid sekelskiftet 2000 presenterade Heikki Ylikangas en helt ny tolkning om hur vinterkriget förhöll sig till fortsättningskriget. Han hävdade att Finlands politiska och militära ledning hade slutit fred i vinterkriget på tysk uppmaning efter tyska utfästelser om snar kompensation samt nästan omedelbart börjat förbereda sig för ett nytt krig med Sovjetunionen.

Källor

Fortsättningskriget
Salen (Argyll and Bute)

Salen är en by på ön Isle of Mull i Argyll and Bute i Skottland. Byn är belägen 14 km 
från Tobermory. Orten har  invånare (1991).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Argyll and Bute
Isle of Mull
Kolonisationsstyrelsen

Kolonisationsstyrelsen (finska: Asutushallitus), var ett finländskt centralt ämbetsverk under lantbruksministeriet. 

Kolonisationsstyrelsen inrättades 1917 för att ordna och främja den inre kolonisationen.  Den lades ned 1936, varvid dess åligganden överfördes på lantbruksministeriets kolonisationsavdelning. Vid ingången av 1959 återuppstod Kolonisationsstyrelsen (lag 1958), men lades ned på nytt 1971 och bildade tillsammans med Lantbruksstyrelsen ett nytt ämbetsverk, Jordbruksstyrelsen.

Källor

Ej längre existerande finländska statliga myndigheter
Jordbruk i Finland
4301 Boyden

4301 Boyden eller 1966 PM är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 7 augusti 1966 av Boyden-observatoriet. Den är uppkallad efter observatoriets grundare, Uriah A. Boyden.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Boyden-observatoriet
Astronomiska upptäckter 1966
Jimmy Loord

Jimmy Mikael Loord, född Jonsson 19 juli 1980 i Mörlunda församling, Kalmar län, är en svensk politiker (kristdemokrat). Han var ordinarie riksdagsledamot 24 september 2018–31 mars 2019, invald för Kalmar läns valkrets.

Sedan den 1 april 2019 är Jimmy Loord invald som regionråd med särskilt ansvar för hälso- och sjukvårdsfrågor i Region Kalmar län .

Biografi 
Under mandatperioden 2014–2018 var Loord ordförande i individ- och familjenämnden i Nybro kommun.

Riksdagsledamot 
Loord valdes in i Sveriges riksdag som ordinarie riksdagsledamot i valet 2018. I riksdagen var han ledamot i utbildningsutskottet 2018–2019 samt suppleant i kulturutskottet och socialförsäkringsutskottet.

Den 4 mars 2019 meddelade Jimmy Loord att han lämnar sitt uppdrag som ledamot i Sveriges riksdag den 31 mars på grund av familjeskäl, och ersätts av Gudrun Brunegård den 1 april. Hennes efterträdare som regionråd i opposition i region Kalmar län blir Jimmy Loord.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Kristdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Hultsfreds kommun
Födda 1980
Män
Levande personer
Funtaliden

Funtaliden har man kallat ett stenbrott i Fagereds socken i Halland mot gränsen till Västergötland. Därifrån kommer flera dopfuntar som nu finns i olika kyrkor i Ätradalen.

Platsen upptäcktes 1908 av Sigfrid Gunnäs vid en studieresa. Han fann där flera ofullbordade ämnen till dopfuntar. Ytterligare en plats i trakten, kallad Funtabacken, några kilometer väster om Nösslinge kyrka har senare blivit bekant genom Bror Janssons forskning.

Dopfuntarna brukar kallas Fageredsfuntar och de är tillverkade av amfibolit eller granit/gnejs utom en från Köinge som är utförd i sandsten. Man anser att tillverkningen bör ha ägt rum under 1200-talet. Vid en arkeologisk undersökning av Funtabacken 2002 kunde man fastställa att stenbearbetning ägt rum på platsen, men man fann inga anläggningar, vilket tyder på att verksamheten var av begränsad omfattning.

Fageredsfuntar
Fagereds kyrka. Funt i två delar av amfibolit. 
Karl Gustavs kyrka. Funt i två delar av amfibolit.
Källsjö kyrka. Funt i två delar av granit/gnejs med en bas av amfibolit.
Köinge kyrka. Delar av två medeltida funtar. Två cuppor och en bas. 
Nösslinge kyrka. Funt i tre delar. Cuppa av röd granit/gnejs. Fot av amfibolit.
Svartrå kyrka. Funt i två delar av amfibolit.
Ullareds kyrka. Cuppa i granit/gnejs.
Älvsereds kyrka. Funt i två delar. Cuppa av ljus rödaktig granit/gnejs. Bas av amfibolit.

Referenser

Stenindustri
Falkenbergs kommuns geografi
Företag i Falkenbergs kommun
Synundersökning

Synundersökning innebär undersökning av synen och "ögonhälsan" för att kunna fastställa eventuella synfel. Den kan  göras av olika professioner, såsom läkare (i första hand ögonläkare), optiker och ortoptister.
Olika andra ögon- och synrelaterade undersökningar kan också göras. Exempelvis så kallad synanalys som görs av optiker.

Dock är ögonundersökning inte samma sak som synundersökning (se exempelvis Akromegali, diagnos). Den vanligen mer omfattande medicinska undersökning på en ögonläkarmottagning omfattar i grunden undersökning av synskärpa och brytningsfel, undersökning med ögonmikroskop, samt tryckmätning av ögonen. Därtill finns också en lång rad specialundersökningar.

Se även 
 Blickspårning
 Körkort i Sverige
 OCT (Optical coherence tomography)
 Oftalmologi
 Optik
 Retinitis pigmentosa
 Syntavla

Referenser

Notförteckning

Källförteckning

Externa länkar 
 1177, Synfel och synundersökning

Oftalmologi
Syn
Françoise Leclerc

Francoise Leclerc, död i december 1739, var en fransk modehandlare och sömmerska. Hon var den ledande i sitt yrke i Paris under 1720- och 30-talen. 

Leclerc hade cirka 1721 blivit Paris kanske främsta sömmerska, med kunder i den högsta adeln. Hon fick 27 december 1725 en Warrant som officiell sömmerska hos drottning Marie Leszczyńska, med titeln "Drottningens klänningsmakare", ett anmärkningsvärt och ovanligt privilegium som ytterligare stärkte hennes ställning och gjorde henne populär bland adliga kvinnor. 

Bland hennes kunder fanns, förutom drottningen, grevinnan de Mailly, prinsessan Louise de Rohan de Guemene, markisinnan Françoise Paparel de la Fare, prinsessan de Montauban och grevinnan d'Auvrey och grevinnan Marie-Jeanne Phélypeaux de La Vrillière de Maurepas. 

Hennes dokument är bevarade för 1721-39 och ger en värdefull inblick i hennes dåtida yrkesgrupps system med kreditkonton där kunderna  gjorde inbetalningar, och som var desamma hos Madame Eloffe senare samma sekel. 

Efter 1739 avlöstes hon som Paris' ledande modedesigner av Marie Madeleine Duchapt.

Referenser 

 Roche, Daniel, The culture of clothing: dress and fashion in the ancien regime, Cambridge University Press, Cambridge, 1996[1994]

Franska modeskapare
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Födda 1700-talet
Avlidna 1739
Kvinnor
Johann Gottlieb Goldberg

Johann Gottlieb Goldberg, född 14 mars 1727 i Danzig, död 13 april 1756, också känd som Johann Gollberg eller Johann Goltberg, var en tysk virtuos på cembalo och orgel och barockkompositör. Han är mest känd för att ha gett namn åt Goldbergvariationerna av Johann Sebastian Bach, som han möjligtvis också var den förste att uppföra. Namnet Goldbergvariationerna kom till på 1800-talet, det förekommer i Johann Nikolaus Forkels Über Johann Sebastian Bachs Leben, Kunst und Kunstwerke från 1802, men kan inte spåras tidigare. Tillblivelsehistorien är sammanlagd information från Bachs två äldsta söner. Bekräftande källor är dock inte funna.
Enligt Forkel blev Bachs Aria mit verschiedenen Veränderungen skriven för den ryske ambassadören i Sachsen, Hermann Carl von Keyserling. Goldberg, som var elev hos J.S. Bach och hans son Wilhelm Friedemann Bach, skulle stå för uruppförandet.

Forkel skrev sin biografi 1802, mer än 60 år efter tillblivelsen, och därför är den ifrågasatt, bland annat med argumentet att Goldberg bara var 14 år vid tidpunkten. Å andra sidan är titelbladets formulering Clavier-Übungen (klaverövningar) en indikation på att variationerna är skrivna för en ung talang. Goldberg var i Keyserlings tjänst till cirka 1745, varefter hans vidare arbete är okänt fram till 1750, då han var med att uppföra ett verk av W.F. Bach. 1751 blev Goldberg anställd av greve Heinrich von Brühl och var i dennes tjänst under återstoden av sitt korta liv. Han dog av tuberkulos 29 år gammal och begravdes i Dresden den 15 april 1756.

Verk 
De flesta av hans kompositioner är relativt okända. Följande finns bevarat:
 Tjugofyra polonäser med variationer
 Instrumentalkonsert för cembalo
 Fem triosonater 
 Ett antal kantater

Litteratur 
 Norman Rubin, "Johann Gottlieb Goldberg". The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. 
 Johann Gottlieb Goldberg i The Concise Edition of Baker's Biographical Dictionary of Musicians, 8th ed. Revised by Nicolas Slonimsky. New York, Schirmer Books, 1993. 
 Ralph Kirkpatrick, Edited score to the Goldberg Variations. New York/London: G. Schirmer, 1938. Innehåller ett omfattande förord av författaren och en kopia originalets titelblad.

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1727
Avlidna 1756
Personer från Danzig
Tyska klassiska kompositörer
Tyska organister
Tyska barockkompositörer
Tyska musiker under 1700-talet
Män