kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vår Fru av Loreto-statyn

Vår Fru av Loreto-statyn () är en madonnastaty i Primošten i Kroatien. Den invigdes den 6 maj 2017 och är tillägnad Vår Fru av Loreto som vördas som Primoštens skyddshelgon. Monumentet är 17 meter högt vilket gör den till den högsta madonnastatyn i Kroatien och en av de högsta i världen (2017). 

Statyn är belägen på Gaj-höjden (170 m ö.h) cirka två kilometer söder om Primoštens historiska stadskärna. Den är sedan tillkomsten en pilgrimsplats och turistattraktion. Vid monumentet finns en souveniraffär och bar (Madonna Bar & Shop), parkeringsplats och toaletter.

Byggnadsfakta, historik och symbolik 

Monumentet är ihåligt, tillverkat i betong och har en yta av mosaik i guld, silver och färgat glas. Den ansvarige formgivaren är den Zagreb-baserade arkitekten Aron Varga medan ett team lett av mosaikkonstnären Milun Garčević har utformat mosaiken. 

I statyns nedre del finns ett kapell. Statyn är belagd med ett mosaikmönster som består av sju representativa delar varav sex framträder som ringar på det konformade monumentet. Den första ringen representerar religiös abstraktion, den andra en symbolisk skildring av livets träd och monogrammet AM (Ave Maria). Den tredje ringen har två hjärtan, den fjärde representerar Jesu födelse och den femte har oregelbundna geometriska mönster. Den sjätte ringen representerar olivträd och "den mystiska rosen" (även kallad "Himmelens mystiska ros") som är en benämning för Jungfru Maria. Den sjunde delen av statyn, Madonnan med barnet, avbildad som Svarta madonnan. Endast ansiktet är synligt på Jesusbarnet. Jungfrun är krönt med Zvonimirs krona som är täckt med ädelstenar som kommer från mosaikkonstnären Garčevićs privata familjeegendom. Vid statyns bas "flyter" fyra bibliska floder.  

Monumentet tillverkades i Zagreb och fördes sedan till Primošten. Arbetet med att placera statyn inleddes den 3 april och avslutades den 1 maj 2017. Den invigdes klockan 11 den 6 maj 2017, fyra dagar innan den 10 maj som är den lokala festdagen för Primoštens skyddshelgon. Vid invigningen deltog bland annat Primoštens borgmästare och en delegation från Loreto. Enligt representanter från Primoštens kommun gav Heliga stolen och påven Franciskus sin välsignelse inför projektet med att uppföra madonnastatyn som påstås vara synlig från Italien vid klart väder.

Pilgrimsplats 
Vår Fru av Loreto-statyn är en av "stationerna" vid den internationella pilgrimsleden "I Cammini Lauretani" som bland annat förbinder Rom, Wien, Paris och många andra europeiska orter med italienska Loreto och helgedomen Basilica della Santa Casa (Heliga husets basilika). Enligt den romersk-katolska kyrkan förvaras Heliga familjens hus i Nasaret (det hus i vilket jungfru Maria föddes och Jesus växte upp i) i basilikan.

Se även 
Vår Fru av Trsat-kyrkan

Referenser

Externa länkar 

Jungfru Maria i konsten
Primošten
Skulpturer 2017
Skulpturer med kristna motiv
2017 i Kroatien
Skulpturer i Kroatien
Dukes Hagg

Dukes Hagg var en civil parish 1866–1955 när det uppgick i Hedley, i grevskapet Northumberland i England. Civil parish var belägen 2 km från Prudhoe och hade  invånare år 1951.

Referenser

Externa länkar 
 

Tidigare civil parishes i Northumberland
Familjen Mitchell mot maskinerna

Familjen Mitchell mot maskinerna (engelska: The Mitchells vs The Machines) är en amerikansk animerad äventyrsfilm från 2021, producerad av Sony Pictures Animation. Den är regisserad av Mike Rianda, som även skrivit manus tillsammans med Jeff Rowe. Filmen var från början planerad att ha premiär i bio 2020 med namnet Uppkopplad (Connected), men blev flyttad till streaming på grund av Covid-19-pandemin.

Filmen hade premiär på streamingtjänsten Netflix den 30 april 2021.

Rollista (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Familjen Mitchell mot maskinerna på Netflix

Amerikanska filmer 2022
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska datoranimerade filmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska science fiction-filmer
Amerikanska familjefilmer
Sony Pictures Animation
Filmer från Columbia Pictures
Filmmusik av Michael Giacchino
Earsdon Forest

Earsdon Forest var en civil parish 1866–1955 när det uppgick i Tritlington, nu i Tritlington and West Chevington civil parish, i grevskapet Northumberland i England. Civil parish var belägen 4 km från Ulgham och hade  invånare år 1951.

Referenser 

Tidigare civil parishes i Northumberland
William B. Cooper

William Barkley Cooper, född 16 december 1771 i Laurel i Delaware, död 29 april 1849 i Laurel i Delaware, var en amerikansk politiker (whig). Han var Delawares guvernör 1841–1845.

Cooper ligger begravd på den gamla metodistkyrkogården i Laurel.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i Delaware
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Sussex County, Delaware
Födda 1771
Avlidna 1849
Män
East Shaftoe

East Shaftoe var en civil parish 1866–1955 när det uppgick i Capheaton, i grevskapet Northumberland i England. Civil parish var belägen 5 km från Belsay och hade  invånare år 1951.

Referenser

Externa länkar 
 

Tidigare civil parishes i Northumberland
Tony Lundman

Tony Lundman, född 3 januari 1969, är verksam som skribent, författare och musikkritiker. Han är (2023) redaktör vid Konserthuset Stockholm sedan 2005. Han var åren 1998–2005 knuten till Svenska Dagbladet som musikredaktör och kritiker. Lundman debuterade som författare 2012 med en biografi om tonsättaren Anders Eliasson och har senare även givit ut skönlitteratur. Han är aktiv i Kungliga Musikaliska Akademiens Publikationsnämnd, där han varit redaktör för ett antal böcker. Lundman medverkar regelbundet i radioprogrammet Musikrevyn i P2 (tidigare CD-revyn), vilket han gjort sedan programmet startade 2006.

Bibliografi
Svenska tonsättare: Anders Eliasson (2012). Biografi om tonsättaren Anders Eliasson. Bokförlaget Atlantis i Kungliga Musikaliska Akademiens skriftserie,  
8 – en roman om den odödliga (2019). Spänningsroman som tar avstamp i mysteriet kring Symfoni nr 8 av Jean Sibelius. Lundmanuskript, 
Kadonnut kahdeksas (2020). Finsk utgåva av 8 – en roman om den odödliga. Översättare: Sakari Ylivuori. Aviador Kustannus, 
Tiden enligt Bologna (2021). Roman om ung kärlek i skuggan av attentatet i Bologna 1980. Lundmanuskript, 
Anders Eliasson (2022). Utökad och reviderad utgåva av biografin om Anders Eliasson från 2012. Lundmanuskript,

Referenser

Män
Födda 1969
Levande personer
Svenska skribenter
Svenska musikredaktörer
Joseph Maull

Joseph Maull, född 6 september 1781 i Lewes i Delaware, död 3 maj 1846 i Lewes i Delaware, var en amerikansk politiker (whig). Han var Delawares guvernör från 2 mars 1846 fram till sin död.

Maull ligger begravd på St. Peter's Churchyard i Lewes i Delaware.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i Delaware
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Lewes, Delaware
Födda 1781
Avlidna 1846
Män
Edington, Northumberland

Edington var en civil parish 1866–1955 när det uppgick i Mitford, i grevskapet Northumberland i England. Civil parish var belägen 4 km från Meldon och hade  invånare år 1951.

Referenser

Externa länkar 
 

Tidigare civil parishes i Northumberland
Mitford, England
Espershields

Espershields var en civil parish 1866–1955 när det uppgick i Healey, i grevskapet Northumberland i England. Civil parish var belägen 5 km från Blanchland och hade  invånare år 1951.

Referenser

Externa länkar 
 

Tidigare civil parishes i Northumberland
Lovett Purnell

Lovett Shaizer Purnell, född 7 april 1972 i Seaford i Delaware, är en amerikansk utövare av amerikansk fotboll (tight end) som spelade i NFL 1996–1999. Purnell spelade collegefotboll för West Virginia Mountaineers. I NFL spelade han 1996–1998 för New England Patriots och 1999 för Baltimore Ravens.

Purnell draftades 1996 av New England Patriots i sjunde omgången.

Referenser

Amerikanska utövare av amerikansk fotboll
Spelare i New England Patriots
Spelare i Baltimore Ravens
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Delaware
Personer från Seaford, Delaware
Födda 1972
Levande personer
Män
Farnham, Northumberland

Farnham var en civil parish 1866–1955 när det uppgick i Hepple, i grevskapet Northumberland i England. Civil parish var belägen 11 km från Elsdon och hade  invånare år 1951.

Referenser 

Tidigare civil parishes i Northumberland
Hepple
Station elva

Station elva är en science fiction-roman av den kanadensiska författaren Emily St. John Mandel. Den utspelar sig i området kring de Stora sjöarna i nordamerika efter att en svininfluensa-pandemi har ödelagt världen och dödat större delen av världens befolkning. Boken publicerades 2014 och erhöll Arthur C. Clarke-priset år 2015.

En TV-serie i tio delar, baserad på boken, hade premiär på HBO Max i december 2021.

Referenser

Kanadensiska romaner
Science fiction-böcker
Skönlitteratur 2014
Seligman, Missouri

Seligman är en ort i Barry County i Missouri. Vid 2010 års folkräkning hade Seligman 851 invånare.

Källor 

Orter i Missouri
Barry County, Missouri
Seligman, Arizona

Seligman är en census-designated place i Yavapai County i Arizona. Vid 2010 års folkräkning hade Seligman 445 invånare.

Källor 

Orter i Arizona
Yavapai County
Seligman

Seligman kan syfta på:

 Arthur Seligman
 Lars Seligman
 Seligman, Arizona
 Seligman, Missouri
Sankt Görans kyrka, Primošten

Sankt Görans kyrka () är en romersk-katolsk kyrkobyggnad i Primošten i Kroatien. Den är tillägnad sankt Göran och är belägen på Gamla stans högsta punkt. Kyrkan är stadens största och centrala helgedom. Dess grunder härrör troligtvis från slutet av 1400-talet men den har sedan dess byggts ut och utökats vid flera tillfällen. Nuvarande utseende härrör från den stora tillbyggnaden år 1760. Tillsammans med den omkringliggande kyrkogården utgör den en av Primoštens sevärdheter.

Historik 
Första omnämnandet av kyrkobyggnaden på toppen av Gamla stan är från år 1681 då den dåvarande församlingsprästen Pavao Bernić lät skrivna in den i registerböckerna. Enligt äldre skrifter inledde den lokala församlingen sitt arbete år 1485 och det är föga troligt att det då skulle ha funnits en församling utan en kyrkobyggnad.  

Kyrkobyggnaden kallades tidigare Sankta Maria och den heliga Jungfru Marias kyrka. Detta sedan en viss Magdalena Butković den 3 november 1560 låtit testamentera en målning av Jungfru Maria till kyrkan. I samband med det accepterade församlingen Jungfru Maria som sin beskyddarinna. Församlingens nya (eller andra) beskyddare sankt Göran vars namn kyrkan än idag bär tillkom sedan Andrija Gracić Gracin den 26 juli 1685 låtit donera två fackelhållare till kyrkan. Den ursprungliga kyrkobyggnaden tillbyggdes och den äldre kyrkan fick därefter utgöra sakristia.

År 1760 utökades kyrkan ytterligare och den nya utbyggnaden kunde invigas den 11 maj samma år. År 1815 invigdes ett nytt huvudaltare och 1929 klocktornet. Klockor till klocktornet beställdes från Venedig och anlände år 1930 då de med hjälp av mulor och träslädar drogs upp till höjden i Gamla stan där kyrkan låg. Tidigare hade kyrkan ett huvudaltare och fyra sidoaltare. Idag finns två altare kvar – Vår Fru av Loretos altare och Ivan av Trogirs altare. 

I kyrkan finns skulpturer förställande sankt Josef, sankt Antonius och sankt Blasius. Därtill finns bland annat en ikon av Jungfrun med silverinfattning.

Noter

Externa länkar 

Primošten
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
Görans kyrka, Sankt
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Göran
Heidelbergs spårvägar

Heidelbergs spårvägar (tyska: Straßenbahn Heidelberg) är en spårväg i staden Heidelberg i Tyskland.

Den första linjen var en hästspårväg, mellan järnvägsstationen och Marktplatz, som invigdes den 13 maj 1885. Året efter hade linjenätet utökats till 3,7 kilometer. Vid nedläggningen 1902 hade hästspårvägen 10 öppna och 14 slutna vagnar i drift samt 40 anställda och 45 hästar. Man transporterade totalt 1,6 miljoner passagerare.

Den sista hästspårvagnen avgick den 6 oktober 1902, och dagen efter togs den elektriska spårvägen i drift. En hästspårvagn har bevarats och är utställd på Hannoversches Strassenbahn-Museum.

År 1905 övertog staden Heidelberg den 13 kilometer långa elektriska spårvägen mellan Heidelberg och Wiesloch, som ett tyskt järnvägsbolag hade grundat 1901, och hyrde ut den till spårvägsbolaget HSB. Staden överförde senare alla sina spårvägar till HSB, och 1939 var linjenätet 41,9 kilometer långt. På 1970-talet lades flera linjer ner till fördel för busslinjer, och spåren i centrum revs upp.

År 1987 började man att förlänga linjenätet och anlägga nya hållplatser. Från 1998 till 2013 utökade man vagnparken med totalt 16 moderna låggolvsvagntåg av typ Variobahn med energiåtervinning, som komplement till 22 äldre vagntåg från Duewag.

Från 2009 ingår spårvägen i Verkehrsverbund Rhein-Neckar.

Källor

Externa länkar
 officiell hemsida

Spårvägar efter ort
Spårvägar i Tyskland
Bildanden 1885
Transportåret 1885
Heidelberg
Dendromus ruppi

Dendromus ruppi är en gnagare i släktet egentliga trädmöss som förekommer i södra Sydsudan.

Arten blir 63 till 82 mm lång (huvud och bål), har en 91 till 115 mm lång svans och väger 8 till 15 g. bakfötterna är i genomsnitt 19 mm långa och öronen är 13 till 18 mm stora. Den långa och mjuka pälsen har på ovansidan en rödbrun färg och undersidans päls är ljusgrå till vit. Alla hår är mörkgråa vid roten. En svart längsgående strimma sträcker sig från halsen över ryggen. Som anpassning till ett klättrande levnadssätt kan svansen användas som gripverktyg. Vid framtassen är bara andra till fjärde fingret full utvecklade. Dendromus ruppi har en motsättlig femte tå vid bakfoten. Den första tån är däremot liten.

Utbredningsområdet ligger i bergstrakten Didinga Hills i Sydsudan vid 1800 till 1900 meter över havet. Arten lever där i träskmarker samt gräsmarker och den besöker odlade områden. En hona var i april dräktig med fyra embryon.

Det är inget känt om populationens storlek och möjliga hot. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Råttartade gnagare
ruppi
Däggdjur i etiopiska regionen
Italo Montemezzi

Italo Montemezzi, född 4 augusti 1875, död 15 maj 1952, var en italiensk kompositör. Han är mest känd för sin opera L'amore dei tre re, en gång del av standardrepertoaren. Den spelas sällan numera.

Biografi
Montemezzi föddes i Vigasio, nära Verona. Han studerade på Milanos musikkonservatorium för Michele Saladino (1835-1912) och Vincenzo Ferroni (1858-1934). Under ledning av Ferroni tog han 1900 sin examen i komposition med utmärkt betyg och komponerade som slutprov om texten till Höga visan som en kantat för sopran, mezzosopran, kör och orkester, vilken sedan framfördes under ledning av Arturo Toscanini. Under ett år var han själv lärare i harmonilära. Formad av verismens nedgång och en entusiasm för Wagners musik fick han sin första framgång med Giovanni Gallurese, uruppförd i Turin 1905. 1909 komponerade han treaktsoperan L'Hellera till ett libretto av Luigi Illica, uppsatt på Teatro Regio i Turin och dirigerad av Tullio Serafin och med Edoardo Garbin i huvudrollen.

Hans opera L’amore dei tre re, skriven 1913, satte igång hans karriär och tillät honom att ägna sig åt komponerandet. Verket vittnar om inflytandet från Wagner, mer specifikt Tristan och Isolde både i musik och i tema. Operan dirigerades av Toscanini på Metropolitan Opera House i januari 1914, för att sedan sättas upp i Boston, London och Paris.

Operan La nave, efter Gabriele D'Annunzios pjäs, hade premiär i Milano 1918. 1919 besökte han USA där han dirigerade den amerikanska premiären av La nave på Chicago Opera Association den 18 november. Han bodde i Kalifornien från 1939 och högtidlighöll Italiens nederlag i andra världskriget med Italia mia (1944), men gjorde senare flera resor till Italien. Montemezzi hade alltid mycket stora framgångar i USA, medan Italien och Europa bara sparsamt belönade honom med framgång. Hans sista verk, operan L'Incantesimo, skrevs 1943 och sändes i radio i New York den 9 oktober samma år med NBC Symphony Orchestra under ledning av kompositören och 9 augusti 1952 ägde den första föreställningen rum på Arena di Verona. 1949 återvände Montemezzi permanent till Italien och dog i Vigasio tre år senare.

Bland andra verk återfinns den symfoniska dikten Paolo e Virginia (efter Paul et Virginie) och kantaten Höga visan.

Som kompositör beundrades Montemezzi för att kombinera traditionell italiensk lyrik med ett Wagnerianskt närmande i sättet att använda sig av orkestern i operan, med instrumentbesättning påverkad av Debussys verk.

Symfoniorkestern i provinsen Verona och auditoriet i Dall'Abaco-konservatoriet i Verona är uppkallade efter honom.

Operaor
Bianca 1901 (aldrig framförd)
Giovanni Gallurese (Turin, 1905)
L'Hellera (Turin, 1909)
San Pantaleone (Milano, 1910)
L'amore dei tre re (Milano, 1913; New York, 1914)
La nave (Milano, 1918) Piano score at Sibley Music Library
La notte di Zoraima 1931 reviewed in Time magazine
L'incantesimo 1943
La Principessa Lontana (ofullbordad)

Referenser

Externa länkar
 

Födda 1875
Avlidna 1952
Italienska klassiska kompositörer
Italienska operatonsättare
Män
Italienska musiker under 1800-talet
Italienska musiker under 1900-talet
Serie A1 i volleyboll 2021–2022

Serie A1 2021-2022 är den 77:e upplagan av serien, vars vinnare blir italiensk mästare. Tävlingen organisderas av Lega Pallavolo Serie A femminile och började 19 oktober 2021, med 14 lag. Då Roma Volley Club och Trentino Rosa hamnade sist i serien blev de relegerade. Imoco Volley blev mästare genom att i finalen besegra Unione Sportiva Pro Victoria Pallavolo Monza med 3-1 i matcher.

Regler 
Tävlingen bestod av två delar:
 Seriespel, där alla möter alla med hemma- och bortamatcher, totalt tjugosex matcher per lag. De första åtta lagen i serien gick vidare till slutspelet, medan de två sista blev relegerade till  Serie A2.
Om slutresultatet var 3-0 eller 3-1 i set, tilldelades det vinnande laget 3 poäng till och det förlorade laget 0 poäng. Om slutresultatet blev 3-2, tilldelades det vinnande laget 2 poäng och det förlorande laget 1 poäng.
Placeringen i tabellen bestämdes av:
 Poäng
 Antal vunna matcher
 Kvoten vunna/förlorade set
 Kvoten vunna/förloade bollpoäng
 Slutspel:
 Kvartsfinaler och semifinaler spelas i bäst av tre matcher
 Final, spelas i bäst av fem matcher.

Deltagande lag 
De lag som hade gått upp från Serie A2 var Roma Club som vann uppflyttningsserien och Megavolley som vann cupspelet bland övriga lag för att gå upp.

En annan förändring var att Volley Bergamo sålde sin elitlicens till Volley Bergamo 1991.

Resultat

Seriespel

Matcher

Tabell 

Legend:
      Kvalificerade för slutspel.
      Nedflyttade till serie A2.

Slutspel

Spelschema

Resultat

Kvartsfinaler

Semifinaler

Final

Statistik

Referenser

Externa länkar 
Lega Pallavolo Serie A femminile 

Sportåret 2021
Sportåret 2022
Volleybollsäsongen 2021/2022
Serie A1 i volleyboll (damer)
Roseville, Illinois

Roseville är en ort (village) i Warren County i Illinois. Vid 2010 års folkräkning hade Roseville 989 invånare.

Kända personer från Roseville 
 Helen Nielsen, författare

Källor 

Orter i Illinois
Warren County, Illinois
Kalle Anka i björnens rike

Kalle Anka i björnens rike (engelska: Dumb Bell of the Yukon) är en amerikansk animerad kortfilm med Kalle Anka från 1946.

Handling 
Det är vinter och Kalle Anka ska ge en päls till sin flickvän Kajsa Anka. Plötsligt hittar han en grotta där en björnmamma och hennes unge ligger och sover. Kalle tycker att ungen har rätt storlek för Kajsa och bestämmer sig för att ta den till sin stuga, men kaos väntar när ungen vaknat.

Om filmen 
Filmen har givits ut på DVD.

Rollista 
 Clarence Nash – Kalle Anka

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1946
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1946
Filmer i regi av Jack King
Kortfilmer med Kalle Anka
Kortfilmer med Kajsa Anka
Animerade filmer med björnar
11772 Jacoblemaire

11772 Jacoblemaire eller 4210 T-2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 september 1973 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter upptäcktsresanden Jacob Le Maire.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1973
11776 Milstein

11776 Milstein eller 3460 T-3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 oktober 1977 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter kemisten César Milstein.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1977
Mikael Strömshed

Mikael Strömshed, född 10 mars 1957, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare (forward). Han har bl.a. spelat för Luleå HF mellan åren 1977 och 1982.

Källor 

Män
Födda 1957
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Luleå HF
Svenska idrottare under 1900-talet
Bengt Colliander

Bengt Petrus Erland Colliander, född den 21 november 1911 i Holms församling, Västernorrlands län, död den 27 september 1997 i Stockholm, var en svensk militär och hovman. Han var son till Gunnar Colliander.

Colliander avlade studentexamen i Kristianstad 1930. Han blev fänrik vid Wendes artilleriregemente 1933 och löjtnant där 1937. Colliander genomgick Artilleri- och ingenjörhögskolan 1934–1936, Ridskolan 1937–1938, Krigshögskolan 1942–1944 och Försvarshögskolan 1954. Han blev kapten vid regementet 1941 och vid generalstabskåren 1947, major där 1952. Colliander var arméchefens adjutant och chef för pressavdelningen vid arméstaben 1952–1957, försvarsattaché i Helsingfors 1958–1961, militärassistent vid försvarsstaben och chef för försvarsavdelningen vid Postverket 1964–1974. Han befordrades till överstelöjtnant  vid generalstabskåren 1956 och till överste vid Svea artilleriregemente 1964, i reserven 1967. Colliander blev adjutant hos kungen 1956, överadjutant 1964 och tjänstgörande kammarherre hos honom 1973. Han var tjänstgörande hovmarskalk hos kungen 1974–1980. Colliander var nämndeman i Svea hovrätt, ordförande i Stockholms stifts stiftsråd, ordförande i Hovförsamlingens kyrkostämma, ledamot av hovkonsistorium och ledamot av 1975 års kyrkomöte. Han var ordförande i hembygdsföreningen på Östermalm 1980–1992 och blev hedersordförande där 1994. Colliander publicerade militärpolitiska artiklar i dags- och fackpress. Han blev riddare av Svärdsorden 1952 och kommendör av Nordstjärneorden 1974. Colliander mottog H.M. Konungens medalj i tolfte storleken med Serafimerordens band 1979. Han vilar på Kviinge kyrkogård.

Källor 

 
 
 
 
 Svenska Dagbladet den 4 december 1974, sidan 10 
 Dagens Nyheter den 6 juni 1979, sidan 12
 
 Bengt Petrus Erland Colliander på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska attachéer
Svenska kammarherrar
Svenska hovmarskalkar
Ledamöter av kyrkomötet
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Kommendörer av Nordstjärneorden
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Holms socken, Medelpad
Födda 1911
Avlidna 1997
Män