kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julian Beck

Julian Beck, född 31 maj 1925 i New York, död 14 september 1985 i New York, var en amerikansk teaterregissör och skådespelare.

Biografi
På 1940-talet avbröt Julian Beck sina studier vid Yale University för att ägna sig åt författarskap och måleri. 1942 träffade han sin blivande hustru Judith Malina som väckte ett intresse för teater och 1947 grundade de tillsammans The Living Theatre, som från 1950- till 1970-talen hörde till USA:s ledande avantgardeteatrar. De var starkt influerade av den franske teatermannen Antonin Artauds tankar om grymhetens teater och av den tyske teatermannen Bertolt Brechts tankar om episk teater vilket utmynnade i en anarkistisk och pacifistisk förkunnelse. På 1950-talet spelade man modern dramatik av Gertrude Stein, Luigi Pirandello, Alfred Jarry och T.S. Eliot. 1959 tilldelades gruppen en Obie Award för The Connection av Jack Gelber, liksom för The Brig av Kenneth H. Brown 1963 och Frankenstein av Beck/Molina 1968. Från 1960-talet blev de även influerade av österländsk mystik. The Living Theatre turnerade från 1960-talet även i Europa, bland annat med signaturföreställningen Paradise Now (1968) och har haft stort inflytande på gruppteaterrörelsen. Julian Beck regisserade The Living Theatres uppsättningar tillsammans med Judit Molina och medverkade ofta själv som skådespelare. Han hade även en sidokarriär som karismatisk filmskådespelare, 1967 spelade han den blinde siaren Teresias i Pier Paolo Pasolinis Edipe re (Kung Oidipus). Julian Beck utvecklade sina tankar om teater i The Life Of The Theatre: The Relation Of The Artist To The Struggle Of The People 1985.

The Living Theatre besökte Sverige första gången 1965. 1982 återkom man och medverkade på Scensommarfestivalen i Stockholm med Sofokles Antigone, Ernst Tollers Masse-Mensch samt gatuföreställningen Sic Public Acts och den då nya uppsättningen Yellow Methuselah. Antigone uppfördes även på Frölunda kulturhus i Göteborg.

Referenser

Källor
 Oscar G. Brockett: Theatre and drama since 1960 i History of the Theatre, Boston 1982, 
 Shomit Mitter & Maria Shevtsova (red): Julian Beck (1925-85) i Fifty Key Theatre Directors, New York 2005,  (tillgänglig via Google Böcker)
 Julian Beck, Encyclopædia Universalis (läst 29 juli 2017)
 Julianj Beck, filmreference.com (läst 11 mars 2017)
 Julianj Beck, The Playwrights Database (läst 11 mars 2017)
 Living Theatre, Nationalencyklopedin (läst 11 mars 2017)
 The Living Theatre, Encyclopædia Britannica (läst 11 mars 2017)
 The Living Theatre, Encyclopædia Britannica (gratisversionen, läst 11 mars 2017)
 The Living Theatre, Gyldendals Teaterleksikon (läst 11 mars 2017)
 Scensommar - staden som scen, festivalprogram 1982, Jordcirkus, Teater 9 & Teater Schahrazad

Noter

Externa länkar
 Julian Beck i Internet Movie Database (IMDb)
 Julian Beck i Libris

Amerikanska teaterregissörer
Skådespelare från New York
Amerikanska teaterteoretiker
Födda 1925
Avlidna 1985
Män
Markus Lindgren

Lars Markus Lindgren, född 9 maj 1985 i Boden i Överluleå församling i Norrbottens län, är en svensk miljöpartistisk politiker. Sedan valet 2018 är han kommunalråd i Västerås stad tillsammans med Anna Thunell.

Lindgren är ordförande i Kulturnämnden  samt vice ordförande i Utbildnings- och arbetsmarknadsnämnden . 2011-2012 var Lindgren förbundsordförande för Lärarförbundet student och representerade organisationen i Lärarförbundets styrelse.
Vid sidan av politiken har Lindgren arbetat som rektor och biträdande institutionschef inom Statens Institutionsstyrelse.

Referenser 

Svenska miljöpartistiska kommunalråd
Kommunalråd i Västerås kommun
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Boden
Födda 1985
Levande personer
Män
Penelope (olika betydelser)

Penelope kan syfta på:

 Penelope - en hjältinna i grekisk mytologi.
 Penelope (fågelsläkte) - ett släkte fåglar.
 Penelope (film) - film från 2006.
 Penelope (opera av Rolf Liebermann) – en opera av Rolf Liebermann

Personer 
 Penelope Fitzgerald (1916-2000), en brittisk författare.
 Penélope Cruz (1974-), en spansk skådespelerska

Astronomi 
 201 Penelope - en asteroid.
Jon John

Jon Ivar John, född 29 mars 1915 i Annedals församling, Göteborg, död 6 mars 2001 i Enskede, Farsta församling, Stockholm, var en svensk arkitekt.

John avlade studentexamen 1934 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola 1939. Han blev arkitekt hos Sven Steen i Göteborg samma år, kontrollant och byggnadsledare vid fortifikationen på Gotland 1940, arkitekt hos John Åkerlund i Stockholm 1941, arkitekt och avdelningschef vid Svenska Riksbyggen 1943 och arkitekt på HSB:s stadsplaneavdelning 1946. Han blev utredningsman och arkitekt i byggnadsdelegationen för storflygplatsen Arlanda 1947 samt arkitekt vid Luftfartsstyrelsen och chef för dess husbyggnadssektion 1950. Han bedrev konsulterande arkitektverksamhet tillsammans med arkitekterna Frederik Bjurström och Nils Inge Rosén från 1958. Han var ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademiens terminalanläggningskommitté.

Verk i urval
Riksbyggens Stockholmshus nr 7, 8, 9 och 10, 1943-1945.
Flygstationsbyggnader i Visby, Kiruna, Luleå, Umeå, Sundsvall, Jönköping, Göteborg (Torslanda) och Östersund. Driftbyggnader, hangarer på dessa flygplatser 1955-1975.
Programritningar för flygstation i Teheran, Iran 1955.
Driftbyggnader på Arlanda flygplats 1959-1975.
Utbyggnadsplan för Arlanda (Arlanda 70) 1969.
Arlanda International, utrikesbyggnaden på Arlanda 1976.
Swedish Pakistan Institute of technology i Kaptai (Bangladesh) 1966.
Yrkesskola i Yekepa, Liberia 1967.
Kirurgi- och ortopedbyggnad vid centrallasarettet i Växjö 1967.

Källor

Externa länkar

Noter 

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1915
Avlidna 2001
Män
Arkitekter från Göteborg
Le astuzie femminili

Le astuzie femminili (Kvinnlig list) är en italiensk opera (commedia per musica) i två akter (ibland tre eller fyra) med musik av Domenico Cimarosa och libretto av Giuseppe Palomba efter Giovanni Bertatis libretto till Amor reden sagace.

Historia
Operan hade premiär den 26 augusti 1794 på Teatro dei Fiorentini i Neapel. Ottorino Respighi gjorde en fri omarbetning av operan under namnet La Cimarosiana som producerades av Sergej Djagilev och med koreografi av Léonide Massine. Den sattes upp på Parisoperan i maj 1920. Djagilev hade fascinerats av operans final, en rysk balscen, som visade på Cimarosas influenser från sin tid i Sankt Petersburg i början av 1790-talet.

Personer
Signor Lasagna Giampaolo (bas)
Bellina, elev till Doktor Romualdo (sopran)
Doktor Romualdo (baryton)
Filandro, förälskad i Bellina (tenor)
Ersilia, Bellinas väninna (sopran)
Leonora, guvernant (mezzosopran)

Handling
Bellina hotas att giftas bort mot sin vilja och flyr med sin älskade.

Källor

Operor av Domenico Cimarosa
Italienskspråkiga operor
Nils Inge Rosén

Nils Inge Rosén, född 24 oktober 1916 i Kristianstad, död 27 juli 1973 i Stockholm, var en svensk arkitekt. 

Rosén, som var son till fiskeriintendent Nils Rosén och Ingegerd Ihrfelt samt sonson till Måns Rosén, avlade studentexamen i Göteborg 1935 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola 1939. Han bedrev egen arkitektverksamhet tillsammans med arkitekterna Frederik Bjurström och Jon John. Kontoret startades när Rosén och Bjurström vann en arkitekttävling om Akademiska sjukhuset i Uppsala. Han ledde utbildningsnämnden på Svenska Arkitekters Riksförbund några år och initierade skapandet av Institutet för sjukhusplanering. Rosén var chefsarkitekt för 8 nya byggnader på Akademiska sjukhuset i Uppsala. Andra byggnader han varit med och ritat är hyreshus i Linköping, Rågsved och Jakobsberg, Linköpings Elverk, vårdcentral i Mölndal, sjukhus i Venezuela och Liberia samt yrkesskolor i Bangladesh, Pakistan och Liberia.

Nils Inge Rosén var gift med textilkonstnären Gun Rosén, född Karlstrand (född 22 december 1921, död 25 september 2007). De har två barn, Måns Rosén (född 1949) och Peter Rosén (född 1954).

Källor

Externa länkar

Arkitekter från Kristianstad
Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1916
Avlidna 1973
Män
Mikael Johansson (ishockeyspelare född 1963)

Mikael Tage Johansson, född 4 maj 1963 i Karlstad, Sverige, är en svensk företagsledare samt före detta  professionell ishockeyspelare. Johansson är sedan mars 2017 VD för Örebro HK.

Biografi
Johansson spelade under hela sin aktiva karriär som ishockeyspelare i Örebro IK, under hans sista säsonger var han även lagkapten. Efter att Johansson avslutade sin karriär som ishockeyspelare, kom han bland annat verka som företagsledare bland annat för VD för tidigare Gunnebo Fastening. I samband med att Gunnebo Industrier i januari 2017 sålde dotterbolaget Gunnebo fastening, kom Johansson att lämna Gunnebo för att den 11 mars 2017 presenteras som ny VD för Örebro HK.

Klubbar
  Örebro IK (1983/1984–1990/1991)

Referenser

Noter

Webbkällor

Födda 1963
Män
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Örebro IK
Levande personer
Personer inom Sveriges näringsliv
Idrottare från Örebro
Curt Bräuer

Curt Bräuer, född 24 februari 1889 i Breslau, Schlesien, Tyskland död 8 september 1969 i Wiesbaden, var en tysk diplomat. Han blev medlem av Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet 1 augusti 1935.

Under Operation Weserübung (invasionen av Danmark och Norge)  den 9 april 1940 var han Tysklands ambassadör i Oslo. Det var han som lämnade ett ultimatum till den norska regeringen den 10 april 1940. Bräuer visste dock om invasionen redan den 8 april. Han var övertygad om att den norska regeringen skulle ge efter för den tyska krigsmaktens överlägsenhet. Bräuer tvivlade på om Norge skulle möta Hitlers krav på Vidkun Quisling som norsk premiärminister. Därför var han öppen för den norska initiativet om ett administrativt råd för de ockuperade områdena, sammansatt av norska teknokrater. Den 16 april ersattes Quisling emellertid av Josef Terboven, som Hitler trodde hade en starkare personlighet.

Bräuer togs ur den diplomatiska tjänsten redan den 4 maj 1940 och skickades i november 1944 till östfronten som överstelöjtnant. Där togs han till fånga av ryssarna. Han tillbringade åtta år i krigsfångenskap i Sovjetunionen innan han släpptes och kunde återvända.

Källor 
 Berit Nøkleby, Fra november til april — sendemann Bräuers personlige politikk, i Helge Paulsen (red.): 1940: fra nøytral til okkupert. Oslo: Universitetsforlaget. 1969, sida 467.

Noter 

Födda 1889
Avlidna 1969
Personer från Breslau
Tyska diplomater
Militärer i Nazityskland
Män
Go-around

Go-around är en flygteknisk term för en avbruten landning av ett flygplan som befinner sig i ett sent stadium av en inflygning till en flygplats.

Termen go-around har uppstått från det traditionella sättet att landa på flygplatser, enligt vilket ett ankommande flygplan först ansluter sig till en rundflygande kö innan det ges tillfälle att landa. Om flygplanets pilot då av någon anledning bestämmer sig för att avbryta en påbörjad landning, eller beordras att avbryta av flygledaren, så kan piloten då bara avbryta och åter ansluta sig till den rundflygande kön på en högre höjd. Termen används även för flygplanslandningar idag, även om dessa inte sker enligt det traditionella mönstret för cirkulära rörelser före landning.

När en go-around initieras, drar piloten på fullt gaspådrag och väljer en lämplig stigningsvinkel, fäller in landningsställen då flygplanet har kommit i stigning och justerar vingklaffarna.

Beträffande landning av militära flygplan på ett hangarfartyg, används i stället termen wave-off. Piloten drar rutinmässigt på full gas omedelbart vid första kontakten med landningsbanan som en säkerhetsåtgärd ifall flygplanets bromskrok skulle ha missat någon av de allra första bromsvajrarna. Bromsvajrarnas kapacitet räcker till för att stanna planet trots detta gaspådrag.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Go-around  på engelskspråkiga Wikipedia.

Flygnavigering
Erik Hand

Erik Hand, död 30 augusti 1632 i Ingolstadt, var en svensk militär och häradshövding. Han var sonson till Knut Håkansson (Hand).

Biografi
Erik Hand var son till fogden Håkan Knutsson och Virginia Eriksdotter. Han tjänstgjorde som page hos Johan Albrekt II av Mecklenburg-Güstrow och tjänstgjorde därefter i Moritz av Oraniens livgarde. 1615 var han löjtnant vid Smålands fotfolk och utmärkte sig samma år under striderna mot Ryssland. 1616-1620 var Erik Hand häradshövding i Uppvidinge härad och blev 1617 löjtnant och 1618 kapten vid drabantkompaniet och utmärkte sig under striderna mot Polen 1617-1618. Han åtföljde som drabantofficer Gustav II Adolf under dennes friarresa till Tyskland 1620.

År 1621 blev Erik Hand major vid Mansfelds regemente, hovregementet. Med detta deltog han i Rigas erövring och låg sedan under flera år i garnison där. År 1625 befordrades Hand till överstelöjtnant vid Östgöta landsregemente och var 1625-1628 chef för en skvadron ryttare för Östergötland, Jönköpings län och Kåkinds härad. Han blev 1628 överste och chef för ett fältregemente för Jönköpings län. Under fälttåget i Preussen 1626-1627 låg han med sitt förband i garnison i Marienburg. Efter ett längre besök i Sverige 1628 då hans skvadron omorganiserades till regemente återvände han till Preussen där han förlades med sina trupper till Dirschau. Under tiden där drabbades trupperna av stora förluster på grund av sjukdomar. I augusti 1629 efterträdde han Johan Banér som chef över dennes östgötska regemente i Danziger-Haupt.

1630 blev han chef för det nyuppsatta Östgöta fotregemente och var under ett och ett halvt år sysselsatt med organiserandet av regementet hemma i Sverige. Han följde därefter regementet till Tyskland och kom sommaren 1631 till Stettin, där han anslöt sig till Gustaf Horns armé vid Oder och följde den till föreningen med kungens huvudarmé vid Elbe. I Slaget vid Breitenfeld förde han befälet över en av de fyra brigaderna i första träffen. Brigaden, som aldrig kom i direkt strid, berömdes dock av Gustaf Horn för att med tapperhet stått emot artilleribeskjutningen från fienden. Hands regemente följde därefter Gustav II Adolf till Würzburg och stannade där under Gustaf Horns befäl sedan huvudarmén tågat vidare. I mars 1632 återförenades Hand och hans regemente åter med huvudarmén i Kitzingen. Här bildade under Erik Hands ledning Svenska brigaden, som förutom Östgötska fotoregementet bestod av Dalregementet och en del uppländska trupper, totalt omkring 1.200 man. Under det fortsatta fälttåget utmärkte sig brigaden under övergången av Lech och operationerna kring Ingolstadt och München. I juni 1632 ingick den något decimerad i huvudarmén då den ankom till Nürnberg. I slaget vid Alte Veste sårades Hand svårt, tillfångatogs och avled kort därefter i fångenskapen.

Källor

Noter

Överstar i svenska armén
Svenska militärer under 1600-talet
Personer under stormaktstiden
Födda 1500-talet
Avlidna 1632
Män
Deltagare i slaget vid Breitenfeld
Bhutan Airlines

Bhutan Airlines är ett flygbolag från Bhutan, som började flyga 2011.

Historia
Bhutan Airlines grundades den 4 december 2011. De första stora planet, en Airbus A319, kom i maj 2014. En till Airbus A319 kom i juli samma år.

Destinationer 
Bhutan Airlines flyger till följande platser:

Flotta
Flygplanen i Bhatan Airlines flotta listas nedan.

Referenser

Externa länkar
www.bhutanairlines.bt
Transport i Bhutan
Flygbolag bildade 2011
Giorgio Chiavacci

Giorgio Chiavacci, född 3 juli 1899 i Cecina, död 4 mars 1969 i Cecina, var en italiensk fäktare.
Chiavacci blev olympisk guldmedaljör i florett vid sommarspelen 1928 i Amsterdam.

Källor 

Italienska fäktare
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Italien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Italien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1928
Födda 1899
Avlidna 1969
Män
I Can't Go On

I Can’t Go On är en låt framförd av sångaren Robin Bengtsson i Melodifestivalen 2017. Låten tog sig till final där den vann med 146 poäng. Låten är skriven och producerad av David Kreuger, Hamed ”K-One” Pirouzpanah och Robin Stjernberg.

Som vinnare av Melodifestivalen framförde Bengtsson låten i Eurovision Song Contest 2017 där den slutade på en 5:e plats med 344 poäng.

Listplaceringar

Källor

Melodifestivalbidrag 2017
Musiksinglar 2017
Bidrag till Eurovision Song Contest 2017
Engelskspråkiga sånger
Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest
Svensktoppsmelodier 2017
Hans Hansson till Monikkala

Hans Hansson till Monikkala, död 22 maj 1605 i Stockholm, var en svensk häradshövding, fogde och militär.

Hans Hansson var son till den preussiske adelsmannen Hans Erthel. 1584-1587 var han andre löjtnant och fänrik vid Axel Jönsson Kurcks finländska fana. Han erhöll 1585 svenskt adelskap. Han undertecknades 1589 i Narva det finländska krigsbefälets skrivelse mot Sigismunds tilltänkta resa till Sverige. Trots det utsågs han 1591 till ryttmästare vid den nybildade fogdefanan men kom i konflikt med Clas Eriksson Fleming som 1596 fråntog Hans Hansson hans befäl. Han flydde då till Sverige där han anslöt sig till hertig Karl, deltog i Söderköpings riksdag och utsågs 1595 medlem i den delegation som skulle fastställa den nya gränsen enligt freden i Teusina. Arbetet kunde provisoriskt färdigställas redan våren 1596. Under riksdagen i Stockholm 1596 fick Hans Hansson tillsammans med några andra hertigens uppdrag att förhandla med de missnöjda bönderna i Finland. Med all sannolikhet har det handlat om att få till stånd ett bondeuppror till stöd för hertig Karl. Tanken var att hertigen skulle gå över till Finland för att stödja de upproriska. Planerna kom dock att skrinläggas, men trots det utbröt senare klubbekriget i Österbotten, i vilket Hans Hansson dock inte hade någon del. Det är dock intressant att Hans Hanssons gård skonades av bönderna. Då rapporter kom om upproret sändes Hans Hansson till Österbotten. När senare hertigen kom över till Finland deltog han i ständermötet i Åbo. Han utsågs till fogde och häradshövding i Österbotten. Han avvisade våren 1598 ett försök från Arvid Eriksson att få över honom på kung Sigismunds sida i konflikten med hertigen, men sedan uppgifter ankommit om att Sigismund landstigit i Sverige bad han dock om att få ansluta sig till denne och bad Arvid Eriksson att hjälpa honom vinna kungens förtroende. Arvid Eriksson litade dock inte på Hans Hansson och med en liten trupp lyckades han 7 september 1598 infånga och fängsla honom vid Korsholms gård. Han fördes till Åbo där han på Sigismunds order fördes till Estland i november. Sedan Sigismund återvänt till Danzig beordrade han att Hans Hansson skulle avrättas. Avrättningen verkställdes dock inte och när Göran Boije kort därefter försökte försonas med hertig Karl frigavs Hans Hansson, som i maj 1599 åter befann sig i Åbo. Han blev 1600 åter häradshövding i Österbotten och fick rika förläningar. Hans Hansson kom dock snart i konflikt med ledande personer i Österbotten för godtyckliga skatteuppbörder och fängslades. Han frigavs dock snart. 1603 då stämplingar till förmån för Sigismund inleddes tog Hans Hansson kontakt med Jöran Knutsson Posse och Göran Nilsson Posse och förhandlade med dem kort före deras flykt till Polen. Han ställdes inför rätta för detta och dömdes till döden vid riksdagen 1605 och avrättades.

Källor 

Svenska militärer under 1500-talet
Svenska ämbetsmän under 1500-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1605
Män
Lauren Southern

Lauren Cherie Southern, född 16 juni 1995 i Surrey, British Columbia, är en kanadensisk högerextrem, konservativ aktivist och före detta libertariansk aktivist,  författare, politisk kommentator och skribent. Hon arbetade för The Rebel Media, en kanadensisk högerextrem nyhetssajt fram till mars 2017. Southern kandiderade för Libertarian Party of Canada i Kanadas federala val 2015.

Utbildning 
Southern föddes i Surrey, British Columbia och är för närvarande bosatt i Toronto. Hon studerade statsvetenskap vid University of the Fraser Valley, men hoppade av efter två år för att fokusera på sin politiska aktivism.

Politisk karriär 
År 2015 kandiderade Southern i Kanadas federala val som representant för Libertarian Party of Canada i valdistriktet Langley—Aldergrove. Partiets tjänstemän avbröt hennes kampanj efter att hennes protest mot SlutWalk blev viral, vilket partiledaren Tim Moen förklarade som att Southern hade "brutit mot disciplinen". Efter det uppstod ett allmänt ramaskri och över tio libertarianska kandidater avgick eller hotade att avgå. En vecka senare var hon återinförd som kandidat för partiet med stöd från Breitbart News and The Rebel. I allmänna valet vann den konservative kandidaten Mark Warawa mandatet.

Aktivism i media 
I juni 2015 blev Southerns kameraman för Rebel Media knuffad vid SlutWalk i Vancouver och Southerns skylt med texten "There Is No Rape Culture In The West" blev söndersliten under rapporteringen av händelsen.

I mars 2016 hällde en demonstrant urin över Southern när hon pratade med några demonstranter vid ett möte i Vancouver. Incidenten skedde efter att Southern hävdat att det bara finns två kön. Southern stängdes av från Facebook efter att ha kritiserat Facebooks policy 2016, som hade medfört att ett flertal personer med konservativa åsikter stängts av från sidan.

Southern startade "The Triggering", som årligen den 9 mars, dagen efter Internationella kvinnodagen, innebär att Twitteranvändare skickar tabuinnehåll i försvar för yttrandefrihet. Southern har uttryckt sympati för alt-right-rörelsen.

I oktober 2016 bytte Southern sitt juridiska kön som en del av en video producerad för Rebel Media för att visa på enkelheten i de nya köns-ID-lagarna i Kanada.

I mars 2017 meddelade Southern att hon lämnar Rebel Media för att bli oberoende journalist.

Publikationer 
Lauren Southern skrev boken Barbarians: How Baby Boomers, Immigrants, and Islam Screwed My Generation, som hon självpublicerade 2016 genom Amazons CreateSpace. I januari 2017 var det den bäst säljande boken på kanadensiska Amazon.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1995
Levande personer
Personer från Surrey, British Columbia
Kvinnor
Libertarianer
Kritik mot feminism
Dion Knelsen

Dion Knelsen, född 4 januari 1989 i Three Hills, Alberta, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som spelar för Rapperswil-Jona Lakers i NLB.

Externa länkar 

Män
Födda 1989
Levande personer
Kanadensiska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Alaska Nanooks
Alumner från University of Alaska Fairbanks
Spelare i Alaska Aces
Spelare i Drumheller Dragons
Adelisa Grabus

Adelisa Grabus, född 26 maj 1996, är en svensk fotbollsspelare som spelar för AIK.

Karriär
Grabus är född i Västerås, men uppväxt i Arboga där hon började spela fotboll som femåring i Arboga Södra IF. Säsongen 2011 gjorde hon 18 mål i Division 3. Säsongen 2012 blev hon delad skytteligavinnare i Division 3 med 16 gjorda mål.

Hösten 2012 gick hon över till KIF Örebro. Inför säsongen 2013 flyttades hon upp i A-truppen. Säsongen 2016 spelade Grabus 15 matcher, varav 11 som startspelare. I oktober 2016 råkade Grabus ut för en korsbandsskada. Inför säsongen 2019 gick hon till Växjö DFF. 

I januari 2020 värvades Grabus av AIK. Grabus tävlingsdebuterade den 22 februari 2020 i en 2–4-förlust mot Djurgårdens IF i Svenska cupen, där hon även gjorde sitt första mål. Grabus gjorde 25 mål på 26 ligamatcher under säsongen 2020 och var en bidragande orsak att AIK blev uppflyttade till Damallsvenskan under säsongen. I november 2020 förlängde Grabus sitt kontrakt i klubben med två år. Inför säsongen 2023 meddelade AIK att Grabus skrivit på för ytterligare en säsong i klubben.

Källor

Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i KIF Örebro DFF
Spelare i Växjö DFF
Spelare i AIK Fotboll Damer
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor