kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
NPO

Stiftelsen Nederlandse Publieke Omroep (NPO) är det styrande organet för public service i Nederländerna. Uppgifterna för NPO består i att koordinera samarbetet med de nationella programbolagen, föra regi över programutbudet, fördela budgetar till de olika programbolagen, ansvara för distributionen, stödja med textning för hörselskadade, ansvara för inköp och försäljning av program och att utföra kvalitetsundersökningar av de olika plattformarna: radio, tv och internet.
I Nederländerna har NPO en marknadsandel 2017 på 31,6% inom television och 29,3% inom radio.

Styrning 
Ledningsgruppen lyder under en oberoende styrelse medan budget och tillsyn sorterar under den nederländska kulturdepartementet.
VD för NPO är sedan mitten av 2016 Shula Rijxman.

Finansiering
Paraplybolaget NPO och alla de olika programbolagen som hör till public service i Nederländerna finansieras via det nederländska kulturdepartementet (OCW). Det totala statsbidraget från OCW för 2018 var 794 miljoner euro. 
För 2019 är statsbidraget 780 miljoner euro. 
NPO har även egna inkomster från t.ex. sålda programrättigheter. Under NPO finns även reklambolaget STER som organiserar all Radio- och TV-reklam i de olika kanalerna. Inkomsterna som STER genererar går dock inte till NPO själv utan går direkt tillbaka till kulturdepartementet. Årligen genereras reklaminkomster för ca 200 miljoner euro, vilket innebär att nettokostnaderna för skattebetalarna för public service i Nederländerna landar på runt 580-590 miljoner euro årligen.

NPO:s TV-kanaler i Nederländerna 
I Nederländerna har NPO ett Public Service-uppdrag med tre olika TV-kanaler som sänds över marknätet:
 NPO 1
 NPO 2
 NPO 3

Utöver dessa tre kanaler finns en lång rad digitala temakanaler.

NPO:s radiokanaler i Nederländerna 
NPO har ett flertal radiokanaler i Nederländerna. De sänds både via analog och digital radio, och streamat på internet.
 NPO Radio 1 ("Nyheter, sport och debatt")
 NPO Radio 2 ("Musik")
 NPO Radio 3FM
 NPO Radio 4
 NPO Radio 5
Utöver dessa finns det ett flertal specialkanaler.

Programbolag i Nederländerna 
I Nederländerna styrs programutbudet från NPO av en rad olika självständiga programbolag, som ansvarar för alla programmen hos NPO både för tv och för radio. De har en historisk bakgrund som medlemsorganisationer med olika inriktning politiskt eller religiöst. Se även artikeln om public service i Nederländerna.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbsida

Stiftelser i Nederländerna
Organisationer bildade 2000
TV-bolag
Melomys matambuai

Melomys matambuai är en däggdjursart som beskrevs av Tim Flannery, Colgan och Trimble 1994. Den ingår i släktet Melomys och familjen råttdjur. Enligt Catalogue of Life har den inga underarter. Arten förekommer endast på en ö utanför Papua Nya Guinea.

Beskrivning 
Arten är en medelstor råtta med en längd från nos till svansrot på 16 till 16,5 cm, en svanslängd på 17,5 till 18 cm, och en vikt på 170 till 200 g. Pälsen är gulbrun över jordbrun till gråbrun på ovansidan, medan undersidan, inklusive underläppen och delar av benen, är vita. Den nästan hårlösa svansen är brun med något ljusare undersida. Honan har endast fyra spenar, vilket tyder på en liten kullstorlek.

Utbredning 
Melomys matambuai är endemisk för ön Manus tillhörig Papua Nya Guinea och belägen norr om Nya Guinea.

Ekologi 
Arten är framför allt trädlevande, och har bland annat påträffats uppe i grenverket i en kakaoplantage och i en sagopalm. Under en forskningsexpedition 2013–2014 avbildades flera individer av kamerafällor placerade i trädens grenverk. IUCN har rödlistat arten som starkt hotad ("EN") på grund av det begränsade utbredningsområdet som inte är större än 2 354 km2, samt på grund av habitatförlust till följd av  byggnation och den omfattande uppodlingen av öns skogar.

Anmärkningar

Källor

Externa länkar 

Råttdjur
Muridae
Däggdjur i australiska regionen
Prinsessan Olga av Sverige

Prinsessan Olga av Sverige är en amerikansk komedifilm från 1936 i regi av William K. Howard.

Handling 
Skådespelaren Wanda Nash utger sig för att vara svensk prinsessa för att på så vis säkra ett filmkontrakt i Hollywood. Under en båtresa blir hon och en musiker, King Mantell, med kriminellt förflutet ombord utpressade. När utpressaren blir mördad blir de själva misstänkta och måste ta reda på vem som gjorde det.

Rollista 
Carole Lombard - Wanda Nash, "prinsessan Olga"
Fred MacMurray - King Mantell
Douglass Dumbrille - Lorel
Alison Skipworth - Lady Gertrude
George Barbier - kapten Nicholls
William Frawley - Benton
Porter Hall - Robert M. Darcy
Lumsden Hare - Cragg
Sig Ruman - Steindorf
Mischa Auer - Morevitch
Bradley Page - främlingen
Tetsu Komai - Kawati

Externa länkar 
 
 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1936
Svartvita filmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Paramount Pictures
Helmfelt (drama)

Helmfelt eller Den återfunne sonen är ett svenskt drama i fem akter av kung Gustav III. Den uruppfördes på Gripsholms slott av hovet i januari 1783.

Handling
Dramat utspelar sig på Helmfelts gods i Skåne och handlar om en sägen som på 1600- och 1700-talet berättade att Simon Grundel-Helmfelt skulle ha brutit med sin far, Jacob Grundel den äldre, i sin ungdom, då han tagit värvning mot dennes vilja. Dramat börjar med att Jakob Grundel, Helmfelts far, anländer till Helmfelts slott i sällskap av dennes hustru. Han vet då inte att Helmfelt är hans son. Dramat utspelar sig sedan och slutar med att Helmfelt i akt 5 scen 4 erkänner att han är den förlorade sonen, och att han ber sin far om förlåtelse. Något som fadern beviljar.

Huvudpersoner

Referenser

1600-talet i fiktion
Verk av Gustav III
1783 i Sverige
Kulturåret 1783
Svenska teaterpjäser
Nils Strömbäck

Nils Strömbäck, född 8 maj 1751 i närheten av Vasa, död omkring 1790, var en finländsk orgelbyggare.

Biografi 
Nils Strömbäck föddes 8 maj 1751 i närheten av Vasa. Han var lärodräng till organisten Henric Kahelin år 1774. Han besökte Närpes 1775 där han utökade en orgel byggd av Olof Hedlund. Samma år blev han organist i Kristinestad, Finland. Han var en skicklig musiker som imponerade med sin musikalitet.
Han inlämnade ett förslag på orgel om 8 stämmor till magistraten i Kristinestad och att han dessutom skulle bli organist i församlingen och önskan om att efter klockaren Sillströms död även få bli klockare i församlingen.  För tjänsten i Kristinestad skulle han bygga en orgel till stadens kyrka. Orgeln stod klar redan hösten 1776. Orgeln i Kristinestad finns bevarad och har delvis satts i spelbart skick. 
Familjen hade svårt att klara sig på den lilla lönen i Kristinestad och Strömbäck misstänktes stå bakom att pengar försvann ur kyrkokassan. Detta kunde inte bevisas men ledde till att familjen vantrivdes i staden.

Han flyttade till Raumo år 1782. Under tiden i Kristinestad byggde han ett mindre orgelpositiv som han tog med sig till Raumo. Där han spelade gratis på detta i kyrkan och lovade utvidga det till 18 stämmor mot ersättning.  Den ståtliga fasaden finns bevarad och uppvisar hans förmåga att bygga högt stående instrument. Han erhöll uppenbarligen ingen lön i Raumo och levde på det som människorna gav åt honom, eftersom han antecknas som urfattig. Själva orgeln visar tecken på att han kände till orgelbyggartrenderna i den västra rikshalvan, speciellt Johan Niclas Cahman. Det har ansetts att han är den sista representanten för Cahmans tradition. Men den stora orgeln väckte debatt eftersom man var tvungen ta bort bänkar för att den skulle få plats och detta rubbade bänkordningen i kyrkan.

Stenbäck reagerade tydligen starkt och kom också i Raumo i strid med beslutsfattarna. När han förvägrades nyckeln till kyrkan lät han hugga ut en egen dörr till läktaren. Stridigheterna kring rätten att använda orgeln gick ända till kungs och 1786 beviljades rätt att spela på denna orgel. Också tvisterna kring arvodet för orgeln avgjordes till Strömbäcks fördel, men han hade då redan flyttat bort från Raumo och kriget med Ryssland hade brutit ut. Vart han flyttade och var han dog är okänt.

Han ansökte om domkyrkoorganisttjänsten i Åbo efter Carl Lenningh. Men fick inte denna tjänst.
Av orgeln i Raumo finns endast fasaden bevarad.
Han framställde den andra koralboken för den finska psalmerna 1787. Strömbäcks finska koralbok kan ha haft en svensk förebild men han har också eget material i koralboken. Han är den första som kallar sig orgelbyggare i Finland

Han gifte sig 4 april 1774 i Gamlakarleby med Christina Tocklin, född 1 april 1744.

Orglar 
1775–1776 Ulrika Eleonora kyrka, Kristinestad
Raumo kyrka

Övriga 
1775 Närpes kyrka (utökade orgeln)

Källor 
Studia Musica 7. Orglar i Finland från tiden 1600-1800: Deras byggare, historia, konstruktion och stil

Noter

Externa länkar 

Finländska orgelbyggare
Män
Födda 1751
Avlidna okänt år
Fagerviks kyrka

Fagerviks kyrka är en kyrkobyggnad i Fagervik i Ingå kommun, Nyland. Kyrkan är i privat ägo och en del av Fagervik gård.

Kyrkan 
Fagerviks kyrka uppfördes under ledning av byggmästare Johan Friedrich Schulz år 1736-1737, på uppdrag av de dåvarande ägarna till Fagervik gård, kapten Johan Wilhelm Hising och grosshandlare Mikael Hising. Kyrkan ligger vid Bruksträskets strand, intill herrgårdsbyggnaden.

Kyrkan är en ockraröd träkyrka med klockstapel. Kyrkan stod klar 1737 och klockstapeln tillfördes 1766. Samma år byggdes också släkten Hisingers vitkalkade gravkapell i barockstil. År 1780 byggdes en mur kring kyrkan, i enlighet med nya bestämmelser.

Kyrkan har utgjort centrum av byn och har haft en viktig funktion, dels religiöst men också för bygemenskapen. Fagervik utgjorde en egen församling mellan år 1648 och 1870. Som mest hade församlingen omkring 400 medlemmar och en egen brukspräst. Brukspatronen stod för prästens lön fram till 1870, då Ingå församling tog över ansvaret.

Fagerviks kyrka är en av de få privatägda kyrkorna i Finland. Det går att besöka kyrkan som en del av de guidade rundturerna på området och på sommaren hålls musikandakter och konserter som är öppna för allmänheten. Brukskyrkans inredning torde vara den ursprungliga. I kyrkan finns också många gamla föremål som visar brukets och ägarsläktens historia.

Orgel
Kyrkans orgel är den äldsta i Finland som fortfarande är i bruk. Den byggdes i Stockholm år 1726 i den kände orgelmakaren Johan Niclas Cahmans verkstad av hans lärjunge Olof Hedlund. Den hämtades till Finland av Johan Hising och invigdes den 29 september 1763 av organist Carl Lenningh.

Disposition

Se även 
 Fagervik, by i Ingå
 Fagervik gård, egendom och före detta järnbruk
 Fagerviksvägen, museiväg

Litteratur och källor

Byggnader och anläggningar i Ingå
Kyrkobyggnader i Nyland
Träkyrkobyggnader i Finland
Kyrkobyggnader invigda 1737
1737 i Finland
Seeland, Tyskland

Seeland är en stad i Salzlandkreis i Sachsen-Anhalt i Tyskland. Den bildades 15 juli 2009 genom sammanslagning av de dåvarande kommunerna Friedrichsaue, Frose, Hoym, Nachterstedt och Schadeleben.

Källor

Kommuner och städer i Salzlandkreis
Arthur Hohl

Arthur Hohl, född 21 maj 1889 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 10 mars 1964 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Han spelade teater på Broadway under 1910-talet och 1920-talet, men lämnade scenen i början av 1930-talet för att gå över till film. Han medverkade i över 100 filmer och var i princip uteslutande en birollsaktör i dessa.

Filmografi, urval

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1889
Avlidna 1964
Män
Agimi

Agimi var en albanskspråkig tidskrift med samhälleliga, litterära och pedagogiska teman samt satir. Första numret utkom i maj månad 1919 och inalles utgavs 36 nummer fram till 1922. Redaktörer som bidrog var berömda kulturpersonligheter i Albanien, bland andra H. Mosi, M. Logoreci, L. Skëndo. Den utgav också delar av verk av albanologer.

Källor 
 

Albanska tidningar
Tidningar startade 1919
Tidningar nedlagda 1922
Sergej Loznitsa

Sergej Vladimirovitj Loznitsa (,  Siarhej Uladzimiravitj Laznitsa, : Serhij Volodymyrovytj Loznitsa), född 5 september 1964 i Baranavitjy, är en ukrainsk filmregissör och dokumentärfilmare.

Loznitsa föddes och växte upp i Belarus, men flyttade med sin familj till Ukraina under skoltiden. År 1987 tävlade han examen i teknik och matematik vid Kievs polytekniska institut Igor Sikorsky. År 1997 avlade han examen i filmproduktion och regi vid Gerasimovs kinematografiska institut. Sedan 2001 är han bosatt i Berlin.

Loznitsas film Счастье моё deltog i huvudtävlan vid Filmfestivalen i Cannes 2010. Filmen В тумане tävlade om Palme d'Or 2012.

Källor 

Ukrainska filmregissörer
Ukrainska dokumentärfilmare
Födda 1964
Män
Levande personer
Personer från Baranavitjy
Hugo P. Hofflander

Hugo Peter Lie Hofflander, född 14 januari 1891 i Göteborg, död där 7 maj 1963, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör. 

Hofflander, som var son till postmästare Hugo Gustaf Kasper Hofflander och Amélie Dahllöf, utexaminerades från Chalmers tekniska institut 1915. Han anställdes vid stadsingenjörskontoret i Göteborgs stad samma år, blev e.o. ingenjör där 1915, registrator 1918, kontrollingenjör 1922, andre stadsingenjör 1929 och var stadsingenjör från 1935. Han var därjämte speciallärare i stadsbyggnadsrätt vid Chalmers tekniska högskola från 1946. Han blev ledamot av Svenska kommunaltekniska föreningens mätnings- och fastighetsbildningskommitté 1942, dess ordförande 1946 och ledamot av föreningens styrelse 1947. Han var Konungariket Sveriges Hypotekskassas ombud hos Göteborgs Stadshypoteksförening 1942. Han skrev artiklar i Stadsbyggnad I–II (utgivna av Svenska kommunaltekniska föreningen 1938 och 1944).

Källor

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Göteborg
Födda 1891
Avlidna 1963
Män
Ingenjörer från Göteborg
William Roberts

William Roberts eller Bill Roberts kan syfta på:

 William Roberts (konstnär) (1895–1980), brittisk målare
 Bill Roberts (friidrottare) (1912–2001), brittisk friidrottare
 William Roberts (manusförfattare) (1913–1997), amerikansk manusförfattare
 Billy Roberts (född 1936), amerikansk låtskrivare och musiker
 Rick Ross (född 1976), amerikansk rappare
GWSN

GWSN (hangul: 공원소녀, RR: Gongwong Sonyeo, Girls in the Park), är en sydkoreansk tjejgrupp bildad 2018 av Miles Entertainment, dotterföretag till Kiwi Media Group.

Gruppen består av de sju medlemmarna Miya, Seokyoung, Seoryoung, Minju, Anne, Soso och Lena. De gjorde sin debut den 5 september 2018 med singeln Puzzle Moon.

Namn 
GWSN har tre betydelser. Den första betydelsen är att det är en förkortning på det koreanska namnet, Gongwong Sonyeo, vilket översätts till Parkflicka. En park är en plats där alla kan njuta, vila och drömma, och gruppen strävar efter att skapa musik som alla kan njuta av. Andra betydelsen är en engelsk förkortning, "Ground, West, South, North" (lit. Mark, Väst, Syd, Nord), som betyder att de vill sprida sitt namn och musik med en global publik åt alla riktningarna. Den sista betydelsen är numerisk. Gongwong i nummer på koreanska respektive engelska är "0" (gong/young) och "1" (one). När alla sju tjejer samlas blir de för evigt (youngwon) en.

Historia

Gruppens grundande 
Den 14 juni 2018 släppte Kiwi Pop, dotterbolag till Kiwi Media Group, en bild som signalerade att de skulle lansera sin första tjejgrupp och öppnade konton på sociala medier ett fåtal dagar därefter. Kort efteråt blev medlemmarna klargjorda genom korta videos och en porträttbild.

För att gruppen skulle få popularitet inför sin debut organiserade de flera evenemang i Seoul där de gjorde danscovers på bland annat Seventeen, Red Velvet, Twice, Black Pink, BTS och Wanna One. Flera av deras covers laddades upp på Youtube där de fick utökad popularitet.

Den 9 juli 2018 blev det klart att Mnet skulle lansera en realityshow med gruppen som fick namnet Got Ya! GWSN.

Innan deras debut annonserade GWSN deras deltagande i Dallas Korean Festival, där de uppträdde den 10 november 2018.

Debut - Nutid 
Gruppen gjorde debut med singeln Puzzle Moon den 5 september 2018 samt släppte sin EP The Park in the Night: Part One. På den 13 mars 2019 släpptes det andra EP:et The Park in the Night: Part Two, och den 23 juli samma år släpptes The Park in the Night: Part Three som avslutade trilogin.

Den 17 januari 2020 meddelade skivbolaget att Soso inte skulle delta i framtida aktiviteter ett tag på grund av ångest och ett brutet fotledsband.  GWSN släppte sitt fjärde EP The Keys på den 28 april 2020 utan Soso's deltagande.

Medlemmar

Diskografi

EP

Priser och nomineringar

Mnet Asian Music Awards

Seoul Success Award

Soribada Best K-Music Awards

Referenser

Externa länkar 

 Officiell Fancafé
 Officiell Facebook
 Officiell Instagram
 Officiell Twitter

Sydkoreanska musikgrupper
Musik i Sydkorea
Ruan Lufei

Ruan Lufei (), född 2 oktober 1987 i Nanjing, i provinsen Jiangsu i östra Kina, är en kinesisk schackspelare och stormästare för damer (WGM).

Ruan tävlade i Världsmästerskapet i schack för damer 2010 och nådde finalen, där hon förlorade mot landsmanninan Hou Yifan.

Schackkarriär 
2007 var Ruan medlem i det kinesiska lag som vann det första Världsmästerskapet i schack för damlag, tillsammans med Huang Qian, Hou Yifan, Zhao Xue och Shen Yang i Jekaterinburg I Ryssland. Hon spelade vid bord 3 och nådde resultatet 85,7 vinstprocent via 5 vinster, 2 remier och ingen förlust. Förutom guldmedaljen som laget erövrade fick därmed Ruan också en silver- och en bronsmedalj för sitt individuella resultat, vid bord 3 och totalt. Det blev hennes enda deltagande i världsmästerskapen för damlag.

I Världsmästerskapet för damer 2008 nådde Ruan tredje ronden. Där slogs hon ut av Pia Cramling med matchpoängen ½-1½.

I World Mind Sports Games 2008 i Beijing var Ruan medlem i det kinesiska damlaget, som tog guld.

I Världsmästerskapet för damer 2010 nådde hon final, efter att ha behövt spela tie break i varenda rond av knock out-turneringen. Bland annat slog hon ut regerande världsmästarinnan Alexandra Kosteniuk. I semifinalen ställdes hon mot landslagskollegan Zhao Xue och vann med 2½-1½ i matchpoäng., efter tre remier och sedan vinst i det ena snabbschackpartiet. I finalen mötte hon Hou Yifan. Denna var klar favorit, särskilt som Ruan haft en ansträngande väg till final, medan Hou Yifan hade haft en jämförelsevis enkel resa. Som svart höll Ruan remi i första partiet, men förlorade sedan andra partiet som vit. Ruan spelade sedan åter remi som svart och lyckades vinna det fjärde och avslutande klassiska partiet som vit. Finalen gick därför till tie break med snabbschack. Där upprepades  mönstret: Ruan fick remi i första partiet, förlorade det andra, fick remi i det tredje och måste vinna det fjärde snabbschackpartiet där hon hade de svarta pjäserna. Här lyckades hon inte upprepa upphämtningen från tidigare matcher och från de klassiska partierna mot Hou, utan Hou Yifan vann det avslutande snabbschackpartiet som vit och blev ny världsmästare, den yngsta någonsin. Ruan fick emellertid sin återstående stormästarnorm för damer utifrån resultatet i världsmästerskapet. 

2012 beslutade Ruan Lufei att dra sig tillbaka från schacket och satsa på sin akademiska karriär.

Ruan Lufei spelar fortfarande schack på klubbnivå. Hon spelar för Jiangsus schackklubb i den kinesiska ligan (CCL).

Referenser

Externa länkar 
Lufei Ruans schackpartier hos 365Chess.com

Kinesiska schackspelare
Födda 1987
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Tsinghuauniversitetet
Martin Stahnke

Martin Stahnke, född 11 november 1888 i Briesen, död 28 februari 1969 i Frankfurt am Main, var en tysk roddare.

Stahnke blev olympisk bronsmedaljör i tvåa utan styrman vid sommarspelen 1908 i London.

Källor 

Tyska roddare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Tyskland
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1912
Födda 1888
Avlidna 1969
Män
Gordon Balfour

Gordon Bruce Balfour, född 25 december 1882 i Toronto, död 31 juli 1949 i Toronto, var en kanadensisk roddare.

Balfour blev olympisk bronsmedaljör i fyra utan styrman vid sommarspelen 1908 i London.

Källor 

Kanadensiska roddare
Kanadensiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1908
Födda 1882
Avlidna 1949
Män
3701 Purkyně

3701 Purkyně eller 1985 DW är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 februari 1985 av den tjeckiske astronomen Antonín Mrkos vid Kleť-observatoriet i Tjeckien. Den är uppkallad efter den tjeckiske anatom och fysiologen, Jan Evangelista Purkyně.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Agnia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Agnia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Mrkos
Astronomiska upptäckter 1985
Carl Traugott Queisser

Carl Traugott Queisser, född den 11 januari 1800 i Döben, död den 12 juni 1846 i Leipzig, var en tysk basunvirtuos.

Biografi
Carl Traugott Queisser föddes 1800 i Döben. Queisser ägde färdighet på alla brukliga instrument. Han valdes 1830 till direktör för Leipzigs kommunalgardes båda musikkårer. Queisser deltog i bildandet och ledningen av konsertföreningen Euterpe. Han avled 1846.

Referenser

Noter 

Trombonister
Tyska musiker under 1800-talet
Födda 1800
Avlidna 1846
Män
Anders Petter Gullander

Anders Petter Gullander, född 29 juni 1779, död 21 oktober 1862, var en svensk präst och docent i praktisk Filosofi, verksam i Skåne.

Biografi
Anders Petter Gullander föddes på prästgården i Brandstad socken. Han var son till kyrkoherden Per Gullander i Brandstads socken och hans hustru Johanna Charlotta Litholander.  

Gullander blev 1793 inskriven på Lunds universitet som student. Där blev han 1799 promoverad till magister och 1802 blev han docent i praktisk Filosofi. Efter sin prästvigning 1807 fick han tjänst i Stångby församling och två år senare en tjänst som stadskomminister i Lunds stad. 1809 gifte han sig med Fredrika Lovisa Löthman. De fick tillsammans 5 barn. Han var far till prästen Per Erik Gullander.  

1812 blev han utnämnd till kunglig hovpredikant. Vid samma tid utlystes tjänsten som kyrkoherde i Malmö S:t Petri församling och Gullander fick tjänsten som han innehade till sin död 1862. Under 1850-talet blev hans fysiska hälsa sämre vilket till slut ledde till total blindhet.

Bondeupproret 1811 
Under bondeupproret i Skåne 1811 och dess efterverkningar kom Gullander att spela en framträdande roll. Han höll den 25 januari 1812 i en fullsatt kyrka i Dalby socken en straffpredikan över drängen Mårten Bengtsson som efteråt halshöggs och steglades. I predikan lovordades kungamaktens dom. Den långa predikan trycktes och spreds i en speciell utgåva. 

Ytterligare en tryckt straffpredikan av hans hand finns bevarad. 1819 dömdes två mördare att avrättas och Gullander höll en predikan på Malmö avrättningsplats.

Bevarade verk 
Idag finns det ett flertal predikningar bevarade.

Källor
Anders Petter Gullander: Förmanings-tal på Afrätts-platsen wid Malmö, den 15 mars 1820. Malmö 1820.
Anders Ulrik Isberg: Bidrag till Malmö stads historia. I. Stadens presterskap. Malmö 1895.
Ingemar Ingers: Ett bidrag till prosten A.P Gullander biografi. Malmö fornminnesförening 1968.
Sven Rosborn: 1811. Bondeupproret i Skåne. Malmö 1991.

Män
Födda 1779
Avlidna 1862
Svenska präster under 1800-talet
Gravsatta på Malmö Gamla kyrkogård
3715 Štohl

3715 Štohl eller 1980 DS är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 februari 1980 av den tjeckiske astronomen Antonín Mrkos vid Kleť-observatoriet i Tjeckien. Den är uppkallad efter den slovakiske astronomen Ján Štohl.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Mrkos
Astronomiska upptäckter 1980
3716 Petzval

3716 Petzval eller 1980 TG är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 oktober 1980 av den tjeckiske astronomen Antonín Mrkos vid Kleť-observatoriet i Tjeckien. Den är uppkallad efter den ungerske matematikern 

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Mrkos
Astronomiska upptäckter 1980