kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amsterdam-Rhenkanalen

Amsterdam-Rhenkanalen (nederländska: Amsterdam-Rijnkanaal) är en kanal i Nederländerna mellan Amsterdam och Rhendeltat. Från Amsterdams hamn går den i sydöstlig riktning genom staden Utrecht mot Wijk bij Duurstede, där den tvärar över Lek och på andra sidan fortsätter fram till floden Waal nära Tiel, med en förgrening, Lekkanaal, till Lek nära Nieuwegein.

Den 72 kilometer långa, 100–200 meter breda och sex–nio meter djupa kanalen började byggas 1932 och slutfördes 1952.

På Amsterdam-Rhenkanalen seglar 100 000 fartyg per år och den är därmed den mest trafikerade kanalen i världen med avseende på antalet fartygspassager.

Historik
Före Amsterdam-Rhenkanalen användes Merwedekanalen, som togs i drift 1892, och innan dess fanns Kölnkanalen från 1825. Efter diskussioner om alternativ antogs den så kallade Mussert-planen 1931, vilken hade lagts fram av Anton Mussert som var chefsingenjör för Utrechts vattenförvaltning. Den gick ut på att använda sig av en kortare rutt än andra förslag och att ha en och samma vattennivå mellan Amsterdam och floden Lek, och därmed slippa slussar där.

Avsnittet mellan Utrecht och Lek togs i bruk i augusti 1938, och i maj 1952 öppnades hela kanalen.

Den norra delen av kanalen mellan Amsterdam och Utrecht är en vidgning av Merwedekanalen, medan den södra halvan av Merwedekanalen ersattes av en ny kanal. Den gamla södra delen av Merwedekanalen bevarades under sitt gamla namn. Amsterdam-Rhenkanalen kompletterades med grenen Lekkanalen mellan Jutphaas och Vreeswijk.

Kanalen breddades mellan 1965 och 1981 till 100 meter, respektive 120 meter.

Överfart över kanalen
Det finns 37 broar över kanalen på 32 platser samt motorvägs- och spårvägstunneln Piet Heintunnel under mynningen av kanalen i Amsterdam.

Nära Nieuwesluisen upprätthåller Rijkswaterstaat gratisfärjan Nieuwer ter Aa-Breukelen med motorfärjan De Aa för fotgängare och cyklister. Det är en rest av tidigare sex små färjor, där trafiken bedrevs med spårfärja.

Slussar 
 Prinsessan Ireneslussen (Wijk bij Duurstede)
 Prinsessan Marijkeslussen (Rijswijk)
 Prins Bernhardslussen (Tiel)
 Plofslussen, en vattenkontrollsluss som en del av försvarslinjen Den nya nederländska vattenlinjen

Hamnar
 Weesp
 Nigtevecht
 Lage Weide i Utrecht
 Wijk bij Duurstede
 Tiel

Bildgalleri

Se även
Maarsserbrug

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Amsterdam-Rijnkanaal på holländskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar

Kanaler i Nederländerna
Transportåret 1952
Utsikt minus innsikt gir tilnærmet blindhet fra toppen av pyramiden

Utsikt minus innsikt gir tilnærmet blindhet fra toppen av pyramiden är ett musikalbum med Halvdan Sivertsen, hans andra studioalbum. Albumet utgavs som LP (vinyl) och kassett 1975 av skivbolaget Experience Records.

Låtlista
Sida 1
"Verdensvisa" – 2:31
"Berøringslåt" – 3:04
"Avvisevise til Gro" – 2:44
"Rock'n språk" – 2:47
"Etterpå" – 4:16
"Sound of music" – 2:58

Sida 2
"Intro" – 1:13
"Ennå er vi menn alle menns blad eller omvendt" – 2:23
"Tyven slipper ut" – 2:37
"Lars og Lotte (del II) og jeg" – 4:26
"Utsikt minus innsikt gir tilnærmet blindhet fra toppen av pyramiden" – 8:53

Alla låtar skrivna av Halvdan Sivertsen.

Medverkande
Musiker
Halvdan Sivertsen – sång, gitarr, piano, moog synthesizer, arrangement
Georg Davidsen – gitarr
Terje Nilsen, Olav Strømhylden, Egil Ravnå – basgitarr
Frank Marstokk – trummor, percussion
Trond Carlsen – dragspel
Atle Rise – piano
Svein Hovdkinn, Arnold Kvistvik – violin
Sigbjørn Ekle – viola
Unn Synnevåg – horn
Finn Hauge, Skjalg Wika, Pål Kristensen – trumpet
Svein Wivestad, Arvid Marthinsen – trombon
Magne Synnevåg – altsaxofon
Ronald Almås – saxofon
The Desperado Swingers – körsång
Magda Grydeland, Hjørdis Krogh, Gunvor Hustoft, Ole Hustoft, ? Landbakk – körsång
Reidar Paulsen – moog

Produktion
Nils Øybakken – musikproducent, ljudtekniker, fotograf
Halvdan Sivertsen – musikproducent
Tor Kvarv, Knut Eide – omslagskonst, omslagsdesign

Externa länkar
Utsikt minus innsikt gir tilnærmet blindhet fra toppen av pyramiden på Discogs
Utsikt minus innsikt gir tilnærmet blindhet fra toppen av pyramiden på Rockipedia

Musikalbum 1979
Bordtennis vid panamerikanska spelen

Bordtennis vid panamerikanska spelen har spelats sedan 1979.

Historisk överblick över grenar

Medaljsammanfattning

Damernas tävlingar

Damsingel

Damdubbel

Damernas lagtävling

Herrarnas tävlingar

Herrsingel

Herrdubbel

Herrarnas lagtävling

Mixeddubbel

Källor

Fotnoter
Landhockey vid panamerikanska spelen

Landhockey vid panamerikanska spelen har spelats sedan 1967. Damernas turnering tillkom 1987.

Historisk överblick över grenar

Medaljsammanfattning

Damernas turnering

Herrarnas turnering

Källor

Fotnoter
Triathlon vid panamerikanska spelen

Triathlon vid panamerikanska spelen har spelats sedan 1995.

Historisk överblick över grenar

Medaljsammanfattning

Damernas tävling

Herrarnas tävling

Mixedlag-tävling

Källor

Fotnoter
Sanda Dubravčić

Sanda Dubravčić-Šimunjak, född 24 augusti 1964 i Zagreb, i dåvarande Jugoslavien, kroatisk före detta konståkare och numera läkare.

1976 slutade Dubravčić på sjunde plats vid världsmästerskapet för juniorer som hölls i Megève i Frankrike. Hon debuterade sedan som vuxen konståkerska 1977 i Helsingfors, Finland.

1984 tände hon den olympiska elden i Olympiska vinterspelen 1984 som hölls i Sarajevo.

Födda 1964
Kroatiska konståkare
Kroatiska läkare
Tändare av den olympiska elden
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Zagreb
Carl-Axel Wangel

Carl-Axel Ewert Wangel, född 14 december 1918 i Sölvesborgs stadsförsamling, Blekinge län, död 6 februari 2014 i Västermalms församling, Stockholm, var en svensk militär.

Biografi
Wangel avlade officersexamen vid Krigsskolan 1940 och utnämndes samma år till fänrik vid Kronobergs regemente, där han befordrades till löjtnant 1942. Han var adjutant vid staben i I. militärområdet 1944–1947, befordrades till kapten 1948 och var adjutant vid Krigshögskolan 1950–1954, varefter han tjänstgjorde i Infanteriinspektionen i Arméstaben 1957–1960. År 1960 befordrades han till major vid  Södermanlands regemente, varefter han var stabschef vid Bohusläns regemente 1961–1966. År 1966 befordrades han till överstelöjtnant, varefter han tjänstgjorde vid Militärhistoriska avdelningen på Militärhögskolan 1966–1979, därav som lärare i militärhistoria från 1970, som tillförordnad avdelningschef 1970–1971 och som avdelningschef 1977–1979. Wangel var från 1968 under många år verkställande direktör för Militärhistoriska Förlaget och var även verksam i Militärlitteraturföreningen.

Carl-Axel Wangel invaldes 1981 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Utmärkelser
  Riddare av Svärdsorden, 1960.

Referenser

Vidare läsning

Födda 1918
Avlidna 2014
Män
Personer från Sölvesborg
Svenska militärer under 1900-talet
Överstelöjtnanter i svenska armén
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Svenska militärhistoriker
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska bokförläggare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Riddare av Svärdsorden
Cristina Teuscher

Cristina Teuscher, född 12 mars 1978 i Bronx i New York, är en amerikansk före detta simmare.

Teuscher blev olympisk guldmedaljör på 4 x 200 meter frisim vid sommarspelen 1996 i Atlanta.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1996
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från USA
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från USA
Födda 1978
Levande personer
Kvinnor
Nordaførr

Nordaførr är ett musikalbum med Halvdan Sivertsen. Albumet utgavs som LP (vinyl) och kassett 1979 av skivbolaget MAI.

Låtlista
Sida 1
"Nordaførr høstvise" – 3:12
"F-16" – 2:55
"Utvandrervisa" – 3:31
Barneårsvise" – 3:15
"Kroppsvisa" – 3:25
"A & H valgvise" – 2:22

Sida 2
"Kvinneårsvise" – 3:30
"Kjærlighetsvisa" – 3:04
"Skolevisa" – 2:57
"Nordlandsbanen# (Halvdan Sivertsen/Harald Skavold) – 2:20
"Julevisa" (Halvdan Sivertsen/Terje Nilsen) – 2:55
"Nordaførr vårvise" – 3:55

Alla låtar skrivna av Halvdan Sivertsen där inget annat anges.

Medverkande
Musiker
Halvdan Sivertsen – sång, gitarr
Anders Rogg – piano
Geir Otnæs – dragspel
Arild Andersen – kontrabas
Tore Bø – baspedaler
Ruben Izarrualde – flöjt
Brynjar Hoff – oboe
Steinar Ofsdal – percussion

Produktion
Ketil Ege – musikproducent
Haakon Manheim – ljudtekniker
Jens Petter Kvande – omslagsdesign

Externa länkar
Nordaførr på Discogs

Musikalbum 1979
Uudenkaupungin Sanomat

Uudenkaupungin Sanomat är en finländsk dagstidning som utges i Nystad.

Tidningen, som grundades 1890, är en tredagarstidning som 2003 hade en upplaga på 7 200 exemplar.

Källor

Finländska dagstidningar
Finskspråkiga dagstidningar
Nystad
Dagstidningar startade 1890
Vakka-Suomen Sanomat

Vakka-Suomen Sanomat är en finländsk dagstidning som utges i Nystad.

Tidningen, som grundades 1950, är en tredagarstidning som 2003 hade en upplaga på omkring 9 000 exemplar.

Källor

Finländska dagstidningar
Finskspråkiga dagstidningar
Nystad
Dagstidningar startade 1950
Fraemling

Fraemling är en svensk långfilmsdokumentär från 2019 av Mikel Cee Karlsson. Filmen hade premiär i huvudtävlan vid filmfestivalen CPH:DOX 26 mars 2019 och hade sin svenska biopremiär 11 oktober 2019. Fraemling nominerades till två guldbaggar vid guldbaggegalan 2020, bästa dokumentärfilm och bästa manliga biroll.

Handling 
Regissören Mikel Cee Karlsson arbetar med en film om och med sin bästa vän, en till synes helt vanlig tvåbarnsfar som vill berätta framför kameran om sitt dubbelliv. Desperata omständigheter har drivit honom in i en kriminell värld där skulder aldrig tycks möjliga att betala av. Situationen får till slut fatala konsekvenser och Mikel tvingas fatta avgörande beslut kring den film han arbetar med. Fraemling är en tydlig motbild till konventionella gestaltningar av våld och kriminalitet. Det är en film om nära vänskap och öronbedövande tystnad, om villkoren i en manligt kodad värld, och om den ibland så tunna linjen mellan offer och förövare.

Se även 

 Officiell hemsida  (engelska)
 Fraemling  hos IMDB (engelska)
 Fraemling  hos Svensk Filmdatabas
 Fraemling  hos svenska distributören

Referenser 

Svenska filmer 2019
Guldbaggenominerade
Daniel Ewerman

Daniel Ewerman, född 28 november 1972 i Finspång, är en svensk entreprenör, författare och tidigare musiker.

Biografi

Daniel Ewerman, som är son till Anders Ewerman, växte upp i Stockholm från sex års ålder och studerade Industridesigner vid Konstfack åren 1994 till 1998. Han var mellan 1992 och 1997 en av medlemmarna i rockgruppen Salt.

1998 grundade Daniel Ewerman tillsammans med Niklas Weise konsultbolaget Transformator Design, ett konsultbolag specialiserat på designstrategi. Med egenutvecklade metoder för att sätta slutkundernas behov i fokus skapades designstrategier på uppdrag av ledningsgrupper i företag såsom Scania, AEG, Atlas Copco och Sandvik AB. Mellan åren 1999 och 2005 ökade mängden uppdrag med inriktning mot det man då kallade design av tjänster (idag känt som tjänstedesign). Daniel Ewerman var VD på Transformator Design mellan åren 1998 och 2017. 2017 förvärvar Acando Transformator Design.

2015 började Ewerman utveckla ett onlineverktyg Custellence för kundresor, tjänstekartor och service blueprints. 

Daniel Ewerman har varit styrelseledamot i Konstfack mellan åren 2013 och 2019 och vice ordförande 2016 till 2018. Han var ledamot i ArkDes insynsråd åren 2013 till 2019. Han är ledamot i Energimyndigheten FoU-program "Energi, IT och Design" och "Design för energieffektiv vardag"  från 2013.

Publikationer (urval) 

 2013 - 2017 - Gästkrönikör i Finansliv 
 2015 - Boken "Kundupplevelse - Varför vissa organisationer lyckas … och andra inte", Volante 
 2016 - Artikeln “Easy to Buy - Not Easy to sell. Outperform with a customer-centric approach to selling”, Service Design Network - Touchpoint Vol. 7 No. 3, Jan 28, 2016, co-author Anders Landström
 2018 - Co-author i boken "This Is Service Design Doing: Applying Service Design Thinking in the Real World", O'Reilly Media, 
2018 - Artikeln “How to Stay Relevant: Moving from what we do to what we deliver” Service Design Network - Touchpoint Vol. 10 No. 1, 10 augusti 2018, co-author Sabina Persson

Referenser

Män
Födda 1972
Levande personer
Svenska företagsledare
Källaren Tre Kronor

Källaren Tre Kronor (även kallad Stadskällaren Tre Kronor) var ett värdshus och en vinkällare i kvarteret Proserpina i hörnet Österlånggatan / Norra Bankogränd i Gamla stan, Stockholm. Tre Kronor är känt sedan tidigt 1600-tal och bytte namn på 1680-talet till Bankokällare som existerade fram till 1772 när Norra Bankohuset uppfördes här.

Historik

Tre Kronor hörde till ett av åtta värdshus och gårkök vilka genom en kunglig förordning från 1605 fick officiell status att ta hand om hovets utländska gäster och främmande sändebud. De fick även rätten att handla med utländska viner och öl i Staden mellan broarna. Tre Kronor var den förnämligaste av alla och inrymdes i Alardiska huset vid nordöstra sidan av Järntorget. Huset uppfördes på 1580-talet på kung Johan III:s initiativ för järnhantering vid det intilliggande Järntorget och fick sitt namn efter en senare ägare, handelsmannen Joakim Gottfrid Alardi.

Redan i handlingar från 1600-talet omtalas ett hus vid Järntorget med namnet Tre Kronor. Troligen bodde här krögaren Henrik Danitz, kallat Luntenkröger, som i början av 1600-talet bedrev sin värdshusrörelse i husets södra del. Enligt en illustration från 1650-talet smyckades gavelfasaden mot Skeppsbron av en stor kartusch visande tre kronor. Så kunde handelsresande och besökare, som närmade sig Stockholm från sjösidan redan på långt håll se vinkällaren Tre Kronors läge i Skeppsbroraden.

Huset ägdes 1684 av riksmarskalken greve Johan Gabriel Stenbock, som samma år sålde det vidare till rådmannen Thomas Perman. Genom arv gick huset till friherre Casten Feif och sedan vidare till riksrådet friherre Samuel Åkerhielm den yngre. Feif var dotterson till vinskänken Kasten Hoff (upphovsman till vinkällaren Kastenhof). Därefter såldes huset den 8 juni 1745 till bröderna Anders och Joakim Gottfrid Alardi. 

Man kan utgå ifrån att rörelsen för Tre Kronor sköttes inte av husets ägare själva utan av kompettenta hyresgäster. Kraven var höga och Tre Kronor hörde till stadens främsta vinkällare. Erik Dahlberghs illustration över Södra Bankohuset och Järntorget från 1691 i Sueciaverket visar källarens skylt som sitter i hörnet på Alardiska huset. På Dahlberghs skiss till kopparsticket framgår även skyltens tre kronor och en vinlövskrans som motsvarade  Vinskänkarsocietets officiella krav för skyltning av vinkällare.

När Södra Bankohuset i grannkvarteret Pluto började uppföras 1675 bytte Tre Kronor till passande Bankokällare (Banko Kjällar) vilket framgår av Jonas Brolins karta från 1771. År 1772 förvärvade Riksbanken Alardiska huset från Simon Bernhard Hebbe. Huset revs för att bereda plats åt Norra Bankohuset. Någon ersättare för Tre Kronor eller Bancokällaren blev det aldrig.

Se även
Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Noter

Källor
Stockholmiana I-IV: Värdshus och vinkällare vid 1600-talets början, sid. 11-12

Externa länkar

Ej längre existerande restauranger i Stockholm
Historiska verksamheter i Gamla stan
Micke Dahl

Per Micke Dahl, född 9 november 1973 i Trönninge i Halland, är en svensk sportkommentator, speaker, fotograf och programledare.

Biografi 
Dahl flyttade som 13-åring till Glimåkra i Skåne, men bor numera (2019) i Södra Sandby. Han började sin radiobana 1992 i närradiostationen Radio Göinge som programledare och tekniker. Under några år hade han ett eget program som hette "Onsdagskväll med Micke" som sändes varannan vecka. Han slutade på Radio Göinge i samband med att kanalen lades ner 1996.

1999 tog han steget över till P4 Kristianstads sportredaktion både som tekniker, programledare och reporter. Året efter fick han anställning som trafikreporter vilket han var fram till 2005. Arbetet som programledare och reporter på sportredaktionen fortsatte som frilans fram till oktober 2018. Han har även medverkat i Radiosportens sändningar.

2012 startade Dahl LoMi Media där han både fungerade som frilans men även fotograferar, gör podcast och videoproduktioner i eget namn. 2012 gjorde han debut som kommentator för webbtv för både Sportsground, TV4 Play och C More.

2016 var det premiär för Dahls podcast Mittemot Micke och där intervjuades bland annat Torbjörn Nilsson, Tina Thörner och Andreas Ravelli.

2019 var Dahl en av tv-kommentatorerna för Damallsvenskan i fotboll på uppdrag från Spring Media och obosdamallsvenskan.tv. Från och med säsongen 2020 sänds Damallsvenskan på Sportbladet Play och även där kommenterar Dahl.

Från mars 2020 är han även speaker på Malmö FF:s herrmatcher.

Dahl arbetar till vardags som Tävlingschef på Skånes Fotbollförbund.

Referenser
3. https://blottsnack.libsyn.com/speaker-p-eleda-stadion-micke-dahl

Externa länkar
Podcast - Mittemot Micke

LoMi Media’s (Micke Dahl) Foto sida
”Proffset har lagt pipan på hyllan” - Micke Dahl följde domaren Martin Ingvarsson under hans sista fotbollsmatch som domare 2011 - P4 Kristianstad

Svenska sportkommentatorer
Födda 1973
Levande personer
Män
FK Banga (damer)

FK Banga (damer) eller MFK Banga är ett fotbollslag för damer från staden Gargždai i Litauen. Klubben spelar i A lyga (damer) – den litauiska förstadivisionen.

Större matcher kan spelas på Gargždų miesto centrinis stadionas och alternativ stadion från "Minija" progymnasium.

Meriter 
 A lyga (damer): 
Brons: 2016, 2018, 2019

Placering tidigare säsonger

Trupp 2022 
Uppdaterad: 25 mars 2022

Kända spelare 
  Lijana Gedminaitė
  Monika Grikšaitė

Se även 
 FK Banga

Källor

Externa länkar
 Facebook: FK Banga
 Officiell webbplats / Banga Gargždai (damer)
 Banga (damer) på Soccerway
 lietuvosfutbolas.lt A lyga (damer) 2019 / Officiell webbplats

Banga Gargždai (damer)
Alardiska huset

Alardiska huset var en byggnad vid Österlånggatan / Järntorget i nuvarande kvarteret Proserpina i Gamla stan i Stockholm. Huset började uppföras på 1580-talet och revs 1772. På platsen byggdes Norra Bankohuset.

Historik

Alardiska huset har sitt namn efter handelsmannen Joakim Gottfrid Alardi. Han levde mellan 1710 och 1783 och var gift med Margareta Burguer von Ritterstein. Tillsammans med sin bror Anders förvärvade han år 1745 ett ståtligt stenhus som sedermera skulle bära deras efternamn.

Byggnaden stod med bra läge vid Österlånggatans slut, intill Järntorgets nordöstra sida och uppfördes på 1580-talet för järnhantering på kung Johan III:s initiativ. För kungens änka, Gunilla Bielke, förlängdes 1591 byggnaden längs med den södra gränden (nuvarande Norra Bankogränd). Järntorget var omslagsplats och plats för vägning av främst stångjärn från Bergslagen. På granntomten i söder (dagens kvarteret Pluto) stod Stadens våghus.

Huset ägdes 1684 av riksmarskalken greve Johan Gabriel Stenbock, som samma år sålde det vidare till rådmannen Thomas Perman. Genom arv gick huset till friherren Casten Feif och riksrådet friherre Samuel Åkerhielm den yngre vilken sålde det den 8 juni 1745 till Alardibrödrana. På Erik Dahlberghs illustration i Sueciaverket över Södra Bankohuset och Järntorget från 1691 syns Alardiska huset till vänster om Bankohuset. Där framgår ett putsat stenhus i tre våningar med en något lägre attikavåning under ett säteritak. På hörnet mot Järntorget märks flaggskylten för värdshuset ”Bankokällaren”.

Husets vidare öden

Efter Alardi blev 1764 grosshandlaren och skeppsredaren, Simon Bernhard Hebbe, husets nya ägare. På Jonas Brolins Stockholmskarta från 1771 framgår Alardiska huset och Banko Kjällar (nr 60). Med Banko Kjällar avses det tidigare värdshuset Källaren Tre Kronor som bytte namn till Bankokällaren sedan Riksbanken inrättats i Södra Bankohuset på 1680-talet.

År 1772 förvärvade Riksbanken Alardiska huset från Simon Bernhard Hebbe. Riksbanken lät riva bebyggelsen i hela kvarteret och istället uppfördes en tvåvåningsbyggnad efter ritningar av överintendenten Carl Johan Cronstedt, som var en av bankofullmäktiges ledamöter.  Större delen av den äldre grundläggningen på tomten kunde utnyttjas för det nya huset som kom att kallas Norra Bankohuset och omfattade efter en till- och påbyggnad 1816–1819 hela kvarteret mellan Järntorget och Skeppsbron.

Noter

Källor
 
 Stockholmiana I-IV: Varuhus och vinkällare vid 1600-talets början
RAÄ:s bebyggelseregister: PROSERPINA 4 - husnr 1, NORRA BANCOHUSET

Externa länkar

Ej längre existerande byggnader i Gamla stan
Alardiska huset
Historiska verksamheter i Gamla stan
Munskydd

Munskydd kan avse:
Munskydd (idrott) – externt skydd för munnen i till exempel bandy, ishockey eller lacrosse.
Munskydd (sjukvård) – ett skydd för framför allt spridning av droppar från mun och näsa i utandningsluften.
 Munskydd under coronaviruspandemin 2019–2021
Munskydd (smittskydd) – synonymbenämning för ansiktsskydd
 Munskydd – ett specialskydd för munnen som täcker tänderna och tandköttet, se tandskydd

Se även
Andningsskydd – utrustning som skyddar mot inandning av föroreningar i luft
Komsomoletsön

Komsomoletsön (ryska: остров Комсомолец Ostrov Komsomolets) är en ö  i Sibirien i norra Ryssland. Ön är den nordligaste punkten i världsdelen Asien och är en av världens yttersta platser. Den nordligaste punkten på Asiens fastland är Kap Tjeljuskin också i Ryssland.

Geografi 
Komsomoletsön ligger i den norra delen i ögruppen Severnaja Zemlja i Norra ishavet mellan Karahavet i väst och Laptevhavet i öst.

Ön har en yta på cirka 9 006 km² och den högsta höjden är på cirka  Ön är den tredje största (efter Oktoberrevolutionön och Bolsjevikön) i ögruppen.

Den nordligaste punkten är udden Kap Arktis (Мыс Арктический, Mys Arkticheskiy) mellan Zhurawljowviken i väst och Krenkelviken i öst. Udden är den nordligaste landplatsen i världsdelen Asien då ryska Kap Fligely i Frans Josefs land vanligen klassas som Europa. Nordpolen ligger cirka 990 km norr om Kap Arktis.

Det råder arktiskt klimat i området och mer än hälften av ön är täckt av glaciärer. Största glaciären är The Academy of Sciences Ice Cap med en yta på cirka 5 575 km².

Förvaltningsmässigt utgör området en del av krajen Krasnojarsk kraj.

Historia 
Ögruppen upptäcktes 1913 av ryske upptäcktsresande Boris Vilkitskij.

Komsomoletsön undersöktes först under en expedition åren 1930–1932 och namngavs för att hedra ungdomsorganisationen Komsomol.

Referenser

Externa länkar 

 Om Komsomoletsön (RuTraveller.ru-ryska)
 Satellitbild över området (NASA)

Rysslands öar
Sibirien
Öar i Norra ishavet
Asiens geografi
Geografiska ytterpunkter
ŠSG-FA Šiauliai (damer)

Šiaulių sporto gimnazija-Futbolo akademija "Šiauliai" eller ŠSG-FA Šiauliai (damer) är ett fotbollslag för damer från staden Šiauliai i Litauen.

Stadion 
Större matcher kan spelas på Šiaulių miesto savivaldybės stadionas och alternativ stadion är Gytariai konstgjord trottoar (Gytarių dirbtinės dangos aikštė).

Meriter 
 LMFA I lyga: 
Mästare: 2015

Placering tidigare säsonger

Trupp 2019 
Uppdaterad: 13 augusti 2019

Kända spelare 
  Tatjana Veržbickaja
  Aistė Griciūtė (2016–2017)

Se även 
 FA Šiauliai

Källor

Externa länkar
 Facebook: Šiaulų FA
 siauliufa.lt Officiell webbplats
 lietuvosfutbolas.lt A lyga (damer) 2019 / Officiell webbplats

ŠSG-FA Šiauliai (damer)