kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mai Wellner

Mai Wellner, född 20 april 1922 i Tallinn, Estland, död 3 juni 2004 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en estländsk-svensk textilkonstnär.

Hon var dotter till redaktören Harald Wellner och Magda Olander. Wellner studerade vid konstindustriella skolan vid Ateneum i Helsingfors 1941–1943. Efter studierna var hon anställd vid Nordiska kompaniets textilkammare 1944–1946 och vid Handarbetets vänner 1946–1964 där hon samarbetade med Alf Munthe. Hon lämnade 1964 Handarbetets vänner för en tjänst vid Märta Måås-Fjetterström AB i Stockholm. Som formskapare vid Handarbetets vänner arbetade hon med mönster för vävnader, tygtryck, möbeltyg, gardiner och gobelänger. För Nässjö stadshotell formgav hon 1963 en väggdamast och för Grangärde kyrka utförde hon ett antal mattor. I samarbete med Licium utförde hon ett kordraperi för Ukna kyrka i Linköpings stift. Hennes konst består även av broderier på linne och silke med fria kompositioner av naturalistiska motiv. Hon medverkade i samlingsutställningar med konsthantverk på bland annat Nationalmuseum och Röhsska konstslöjdmuseet i Göteborg. Mai Wellner är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 611, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Estländare i Sverige
Personer från Tallinn
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1922
Avlidna 2004
Kvinnor
Duplex (vaccin)

Duplexvaccination är en vaccination bestående av vaccin mot två olika sjukdomar. I första hand används begreppet om vaccination med difteri och stelkramp, och där  används formalinbehandlade toxiner (toxoider) från difteri- och stelkrampsbakterier i behandlingen. Detta kombinationsvaccin gavs förut under barnets första levnadsår. Från och med år 1996 ges i Sverige återigen ett trippelvaccin som dessutom ger skydd mot kikhosta Behandling med duplexvaccin till vuxna ges i Sverige inte längre sedan 2001.

Dippel är ett alternativt namn på ett sådant kombinationsvaccin, och det kan även benämnas DT eller DT-vaccin efter forkortningarna för difteri och tetanus (sjukvårdslatin för stelkramp).

Begreppet duplexvaccin och duplexvaccination kan även användas om andra typer av kombinationsvaccin med två olika beståndsdelar. Bland annat har det kommit till användning i samband med mjältbrandsvaccination (av husdjur), där två olika vacciner ges samtidigt.

Referenser 

Vaccination
Tvåtal
Kristina (hustru till Olaus Petri)

Kristina, möjligen Mikaelsdotter, död 1561, var den första lutherska prästfrun i Sverige. Hon var gift med reformatorn Olaus Petri.

Biografi
Kristinas bakgrund är tämligen okänd. Hon var dotter till en Malin, gift med skräddaren Mikael Jönsson, men det är okänt om hon föddes i detta äktenskap. 12 februari 1525 gifte hon sig med Olaus Petri i Storkyrkan i Stockholm och det antas att mässan firades på svenska för första gången under vigseln. Biskop Hans Brask i Linköping, som var en av reformationens främsta motståndare i Sverige, menade att giftermålet var provocerande i sin offentlighet och högtidlighet. Giftermålet anses markera början på reformationen i det svenska riket och blev startskottet på den utveckling som ledde till att prästhushållet blev en central institution i det av lutherdomen präglade lokalsamhället.

Olaus Petri hade studerat i Wittenberg under åren 1516–1518. Där hade han mött Martin Luther och tagit intryck av de reformatoriska idéerna. Paret bör ha träffats efter det att Olaus Petri flyttade till Stockholm 1524 för att bli sekreterare för stadens råd och predikant i Storkyrkan. Olaus Petri hade 1520 avgivit celibatlöfte när han vigdes till diakon. Under den tidiga reformationen hade celibatsbrott genom äktenskap blivit ett bland reformatorerna populärt sätt att demonstrera att man var för den nya teologin som Martin Luther och de andra professorerna vid universitetet i Wittenberg stod för. Flera av Luthers studenter gifte sig, vilket orsakade stor skandal. Kristina bör alltså ha varit medveten om vad hon gjorde när hon gick med på att gifta sig med en diakonvigd man och vilka hot som väntade henne. Hans Brask, biskop i Linköping, reagerade på vigseln, fördömde den och menade att Olaus Petri genom att bryta sitt celibatlöfte var i bann enligt den kyrkliga rätten och att stora problem skulle uppstå när man senare skulle behöva lösa frågan om barnens arv. Gustav Vasa försvarade dock Kristinas och Olaus Petris äktenskap.

Kristina och Olaus Petri fick två barn. Av dessa blev dottern Elisabeth (född 1526) gift med kyrkoherden Ericus Petri och fick med honom fyra döttrar, av vilka tre avled som barn. Sonen Reginald (född 1527) skickades som 15-åring till Rostocks universitet där han erövrade magistergraden. Han synes sedermera permanent ha slagit sig ned i Tyskland och hans senare öden är okända. År 1552 blev Kristina Petri änka. Hon avled 1561.

I konst och litteratur
Kristina är en av rollfigurerna i August Strindbergs drama Mäster Olof. Hon kallas där "Kristina, Gerts dotter" och har gjorts till barn till den fiktive Gert bokpräntare. Konstnären Bror Marklund har gjort en statyett av Kristina i serien "Mäster Olof", inspirerad av Strindbergs skådespel.

Källor
Artikeln är till stora delar kopierad från Kajsa Brilkmans text om Kristina Petri ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-26

Noter 

Personer under äldre vasatiden
Födda okänt år
Avlidna 1561
Kvinnor
Lena Persson

Lena Christina Persson, född 8 juli 1944 i Lund, död 1999 i Stockholm, var en svensk journalist och författare.

Biografi
Lena Persson var enda barnet till Signe och Emil Persson. Fadern var byggnadsarbetare. Hon växte upp under fattiga omständigheter i Lund. När hon var i början av tonåren dog mamman och förhållandena i hemmet blev svåra.

Som 16-åring flyttade Lena Persson till Göteborg där hon tog studentexamen 1964. Hon läste litteraturhistoria vid universitetet, tog examen vid Journalistinstitutet i Göteborg 1967 och blev därefter frilansskribent. Hon flyttade till Stockholm och bodde småningom med maken, Arne Ruth, i norra Uppland.

Lena Persson var en frilansande skribent med intresse för kultur i många former. Hon var medlem i Fnitter-redaktionen och skrev till exempel ”En Alicehistoria” i Fnitters sagobok för stora flickor, 1985. I tio år var hon redaktör för Kvinnokalender, 1977–1986, med kvinnohistoria som tema. Hon medverkade i antologier, som Pappa – en kärlekshistoria, 1986, där hon skrev om barndomens fula gubbar och om att leva ensam med en sörjande pappa. Därefter kom Folkhemsprinsessorna, 1987, om att växa upp på 1950-talet och Damkonfekt och salta bönor, 1991, om kvinnliga kåsörer och med kåserier från Fanny Alving till Kajsa Olsson.

Lena Perssons intresse för radio framgår inte bara av hennes radiokrönikor i Dagens Nyheter och i boken Radio: en bok för radioter, 1994. Under 1980-talet producerade hon kulturprogram i radion tillsammans med Maarja Talgre och Claire Wikholm. I programmen släppte de tre kvinnorna loss en vildsint och satirisk humor när de synade populärkulturella fenomen i flera program. Tantsnask, som belönades med Ikarospriset 1987, är ett exempel på ett sådant program. Lena Persson skrev också för teatern. Hon gjorde exempelvis revyn Alice Babs bor inte här längre, tillsammans med Sven-Hugo Persson, för Stockholms stadsteater 1987.

Deckarlitteratur var ännu ett av Lena Perssons intressen. Hon recenserade deckare, hon ingick i Expressens Sherlockjury och invaldes också i Svenska Deckarakademin. I Kvinnornas litteraturhistoria, del 2, 1900-talet, skrev hon om kvinnligt deckarförfattande i ”Den klufna ormen och dess efterföljare”, 1983.

Lena Persson avled i mars 1999 efter en tids sjukdom.

Källor
Artikeln är till stora delar kopierad från Birgitta Neys text om Lena Persson ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-26

Kvinnor
Födda 1944
Avlidna 1999
Författare från Lund
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Journalister från Lund
Binol

1,1'-Bi-2-naftol (BINOL) är en organisk förening vars huvudsakliga användningsområde är som en ligand i övergångsmetallkatalyserad asymmetrisk syntes. BINOL har axiell kiralitet och de två enantiomererna kan enkelt separeras och är stabila gentemot racemisering.  Den specifika rotationen för de två enantiomererna är +/- 35.5° (c=1 i THF). BINOL är en prekursor för liganden BINAP ((2,2'-bis(diphenylphosphino)-1,1'-binaphthyl)).

Framställning
Själva syntesen av BINOL är relativt okomplicerad, svårigheten ligger i syntesen av de individuella enantiomererna.

(S)-BINOL framställs direkt genom asymmetrisk oxiditativ sammanlänkning av 2-naftol med koppar(II)klorid. Den kirala liganden i denna reaktion är (S)-(+)-amfetamin.

Racemiskt BINOL kan även framställas genom användning av järn(III)klorid som oxidant. Mekanismen omfattar en komplexbildning av järn(III) med hydroxylgrupperna följt av en radikal kopplingsreaktion för naftolringarna katalyserat genom reduktion av järn(III) till järn(II).

Optiskt aktivt BINOL kan erhållas från racemiskt BINOL genom optisk upplösning. Med en metod bildar alkaloiden N-benzylcinkonidklorid ett kristallint klatrat med BINOL. Klatratet med S-enantiomeren är lösligt i acetonitril. Däremot är Klatratet med R-enantiomeren olösligt i samma lösningsmedel. 

I en annan metod får BINOL reagera med syrakloriden pentanoylklorid för att erhålla di-esterföreningen. Enzymet kolesterolesteras tillsätts sedan i form av bovint sköldkörtel-acetonpulver vilket hydrolyserar (S)-diestern men inte (R)-diestern..  (R)-dipentanoatet hydrolyseras sedan i ett andra steg med natriummetoxid. 

Ytterligare en metod använder sig av HPLC med kiralt stationära faser.

BINOL-föreningar
Ett flertal varianter av BINOL existerar där BINAP är en.

Föreningen AlLibis(binaphthoxid) (ALB) framställs genom att reagera BINOL med Litiumaluminiumhydrid.

Föreningen har vidare använts i asymmetrisk Michaelreaktion med cyclohexenon och dimetylmalonat:

Se även
 Shibasakikatalys

Referenser

Dioler
Dimerer
Axel Samuel Stål

Axel Samuel Stål, född 19 februari 1787 i Svartsjö kungsgård, död 30 april 1875 i Stockholm, var en svensk språklärare.

Axel Samuel Stål studerade 1800-1803 i Rügen, innan han 1803 blev student i Uppsala. Efter examen 1810 anställdes han vid Konungens kansli. Han var också en tid lärare på Tyska skolan (1811–1812), innan han blev privatlärare i språk. Han undervisade i inte mindre än åtta språk, såsom latin, grekiska, franska, tyska, engelska och italienska, språk som han enligt uppgift "ledigt talade och skrev". Han studerade också hebreiska, ryska och polska och vid åttio års ålder lärde han sig dessutom finska till den nivå att han obehindrat läste Bibeln på finska. Han ska också ha haft goda kunskaper i matematik.

Efter att några år varit lärare åt Oscar I, skickades han 1822 till München för att undervisa den blivande drottningen Josefina av Leuchtenberg svenska. Han var också lärare till de kungliga barnen Karl, Gustav, Oscar, August och prinsessan Eugénie fram till 1852. Senare blev han av drottningen belönad med guldmedalj (1872) för sin undervisning i svenska hos henne och blev senare också riddare i Vasaorden (1873).  

Han var son till hovkamreren Samuel Stål, bror till militären och arkitekten Carl Stål och far till pianisten Fanny Stål.

Källor 
 Svenskt biografiskt lexikon (vol.10), 1907
Underlag för artikel i Svenskt Biografiskt Lexikon?, Stålska arkivet, Krigsarkivet, Stockholm

Födda 1787
Avlidna 1875
Män
Svenska lärare under 1800-talet
Personer från Sånga socken, Uppland
Amanda Peralta

Amanda Beatriz Peralta, född 22 november 1939 i San Carlos de Bolívar i Argentina, död 2 januari 2009 i Göteborg, var en argentinsk-svensk idéhistoriker, aktivist och gerillakrigare. Hon var aktiv i kampen mot militärdiktaturen i Argentina.

Biografi
Amanda Peralta började studera vid universitetet i La Plata 1957. Redan under gymnasietiden var hon aktiv i studentrörelsen och engagemanget för rättvisa och social förändring på den latinamerikanska kontinenten fortsatte under universitetsåren. Efter kuppen 1966 blev Amanda Peralta en del av den motståndsrörelse som med våld motsatte sig militärdiktaturen. Hon greps tillsammans med kamrater i Taco Ralo 1968, efter försök att starta gerillaverksamhet med FAP (Fuerzas Armadas Peronistas), och fängslades. I ett noga planerat fritagningsförsök lyckades Amanda Peralta fly. I det tumult som uppstod blev hon själv skottskadad. Tillsammans med hennes familj fortsatte flykten vidare till Sverige, dit Amanda Peralta kom 1977.

I Sverige fortsatte Amanda Peralta kampen mot sociala orättvisor och politiskt förtryck, fast nu med fredliga medel. Hon fortsatte också sina universitetsstudier och disputerade 1990 i idéhistoria vid Göteborgs universitet. Avhandlingen, ...med andra medel: från Clausewitz till Guevara: krig, revolution och politik i marxistisk idétradition, kan ses som en kritisk uppgörelse med egna upplevelser och erfarenheter av våldsbejakande motståndsrörelser.

Nästa forskningsämne var El Salvador och de radikala prästernas arbete. I boken Teori och praktik i de fattigas universum: en idéhistorisk undersökning av latinamerikansk befrielseteologi visar hon hur sammanvävda idé och handling var i befrielseteologin, men också hur det globala förtrycket genomsyrade de fattigas hela tillvaro. Därmed formulerade hon tankar och idéer som långt senare blivit bärande element i postkolonial teoribildning. Ända fram till slutet av sitt liv publicerade hon böcker och artiklar som vände sig mot olika former av politiskt förtryck. Exemplen hämtades främst från den sydamerikanska kontinenten men de analyserades som globala orättvisor.

Amanda Peralta avled 2009 i Göteborg och är gravsatt på Östra kyrkogården.

Källor
Artikeln är till stora delar kopierad från Maria Sjöbergs text om Amanda Peralta ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-26

Noter

Externa länkar 
 

Kvinnor
Födda 1939
Avlidna 2009
Aktivister under 1900-talet
Svenska idéhistoriker
Personer från Buenos Aires (provins)
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Henrik Lindfors

Anders Henrik Lindfors, född 1 oktober 1850 i Lund, död 9 juni 1929 i Alingsås, var en svensk skeppsbyggmästare och maskiningenjör.

Henrik Lindfors var son till kontraktsprost Johan Otto Lindfors och sonson till Anders Otto Lindfors. Efter mogenhetsexamen vid Katedralskolan i Lund 1870 blev han student vid Lunds universitet. Han lämnade dock studierna vid universitetet för att bli skeppsbyggmästare och avlade 1874 skeppsbyggmästarexamen vid skeppsbyggeriskolan i Göteborg. Lindfors var 1874–1875 andre verkmästare vid Lindholmens varv och 1876–1877 skeppsmätningskontrollör i Stockholm. Samtidigt var han 1876–1877 extra elev vid Teknologiska Institutet och lät 1877 ge ut ett arbete om propellerns teori. Lindfors var 1878–1880 delägare i ett mekaniskt varv och drev tillsammans med Johan Sjöholm Qvillebäckens gjuteri & mekaniska verkstad 1880–1881. Samtidigt var han andre lärare vid skeppsbyggeriskolan i Göteborg 1878–1880. Därefter kom Lindfors att praktisera vid olika ritkontor i USA 1881–1882 innan han 1883–1884 blev förste ingenjör och arbetsledare vid Viborgs mekaniska verkstad i Finland. Han var 1884–1887 förste ingenjör och verkstadsföreståndare vid AB Atlas verkstäder och varv i Gävle, 1887–1890 ritkontorschef vid South Norwalk Iron Works i Connecticut, 1890–1894 avdelningschef vid Kockums Mekaniska Verkstads AB och därefter lektor i skeppsbyggeri vid Chalmers tekniska läroanstalt 1894–1911 och 1911–1916 professor i samma ämne där (senare Chalmers tekniska institut). Lindfors var 1895–1911 skeppsmätningskontrollör i västra distriktet, 1895–1914 besiktningsman för passagerarångfartyg i Göteborg samt 1895–1906 fartygs- och maskininspektör för Det Norske Veritas i Göteborg och västra Sverige.

Källor 

Svenska professorer i skeppsbyggnadslära
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Lund
Födda 1850
Avlidna 1929
Män
Washington State University

Washington State University (förkortat WSU) är ett forskningsuniversitet i Pullman, Washington, USA som grundades 1890.

Ämnen som undervisas där inkluderar kemiteknik, veterinärmedicin, jordbruk, farmaci, neurovetenskap, kostvetenskap, botanik, matematik, företagande, arkitektur och kommunikation. Det är bland de 140 mest aktiva universiteten i Amerika inom forskning, enligt U.S. News & World Report. Med 24 470 undergraduate students och totalt 29 686 studenter är WSU den näst största högskoleinstitutionen i Washington efter University of Washington.

Universitetet driver även flera campus i Washington som grundades 1989, kända som WSU Spokane, WSU Tri-Cities och WSU Vancouver. 2012 startade WSU ett Internetbaserat campus, som innehåller dess nätbaserade universitetslinjer, WSU Online. Dessa campus tilldelar primärt kandidat- and magisterexamina. Recentiorer och andraårsstudenter antogs först till Vancouvers campus 2006 och till Tri-Cities campus 2007. Intagning för alla fyra campus och WSU Online överstiger 29 686 studenter. Detta inkluderar 1 751 internationella studenter.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats

Washington State University
Malin V. Berås

Malin Voreland Berås, född 2 januari 1989 i Kristiansand i Norge, är en norsk montéryttare.

Karriär 
Berås är en av Norges främsta montéryttare och blev norsk montéchampion 2012. Hon har även kört lopp i Sverige, där hon bland annat vunnit Åby Stora Montépris (2017) tillsammans med hästen Special Envoy, tränad av Frode Hamre.

Under 2014 ingick Berås ett avtal med det svenska spelbolaget LeoVegas, där hon bland annat medverkade i företagets reklamfilmer. Avtalet gillades inte av Det Norske Travselskap och Norsk Rikstoto, eftersom Berås gjorde reklam för en konkurrent. De gav Berås alternativet att avsluta samarbetet spelbolaget, eller sluta tävla. Berås valde att lämna in sin amatörlicens i september 2014. Hon fick tillbaka licensen 1 januari 2016.

Malin V. Berås är syster till Madelen Berås som vann norska versionen av Paradise Hotel 2011.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Norska montéryttare
Kvinnor
Födda 1989
Personer från Kristiansand
Levande personer
Pullman, Washington

Pullman är den största staden i Whitman County, nordöstra Washington i Palouseregionen. 2010 var befolkningsantalet 29 799 och uppskattades nå 31 682. Stadens ursprungliga namn var Three Forks innan den bytte namn efter industrialisten George Pullman.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats

Orter grundade 1875
Orter i Washington
Sant'Ivo dei Bretoni

Sant'Ivo dei Bretoni är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Ivo av Kermartin, advokaternas skyddspatron. Kyrkan är belägen vid Vicolo della Campana i Rione Campo Marzio och tillhör församlingen Sant'Agostino in Campo Marzio. Sant'Ivo dei Bretoni är en av Frankrikes nationskyrkor i Rom samt regionskyrka för Bretagne. Frankrikes övriga nationskyrkor i Rom är San Luigi dei Francesi, Santissima Trinità dei Monti, San Nicola dei Lorenesi och Santi Claudio e Andrea dei Borgognoni.

Kyrkans historia
Första kyrkan på denna plats var helgad åt aposteln Andreas och bar namnet Sancti Andreae de Mortarariis eller Sancti Andreae de Marmorariis; den tillhörde marmorarbetarnas skrå. Denna kyrkas första dokumenterade omnämnande återfinns i en bulla promulgerad av påve Innocentius II (1130–1143), men den skall ha uppförts på 900-talet. Kyrkan hade två sidokapell; det ena var invigt åt aposteln Andreas och det andra åt tre heliga konungar (Santi Re Magi).

På tillskyndan av kardinal Alain de Coëtivy grundades i mitten av 1400-talet ett härbärge för bretonska pilgrimer. Påve Clemens III förlänade år 1456 den fallfärdiga Sant'Andrea-kyrkan åt den bretonska församlingen, som lät riva den och uppföra en ny, större kyrka och helga den åt Ivo av Kermartin.

År 1875 revs den medeltida kyrkan och under de kommande två åren uppfördes en ny. Arkitekten Luca Carimini ritade en fasad i nyrenässansstil. Fasaden anlades i motsatt riktning till den tidigare.

Interiör
Halvkupolens fresk i koret, Jesus Kristus tillbedd av de franska helgonen Ivo, Martin, Clotilda, Ludvig, Bernhard av Clairvaux och Genoveva, är ett verk av Ludovico Seitz, fullbordat 1881.

Kyrkan har två sidokapell, ett på var sida.

Cappella del Sacro Cuore
Sidokapellet på höger hand är invigt åt Jesu heliga hjärta. Stuckskulpturen Jesu heliga hjärta är placerad i altarnischen. På altarväggen återfinns fyra medaljonger med franska helgon, utförda av Riccardo Mancinelli: Dionysius, Radegunda, Germaine Cousin och Frans av Sales.

Cappella della Madonna
Sidokapellet till vänster är invigt åt Jungfru Maria. Altaret har en polykrom terracottarelief från 1400-talet föreställande Jungfru Maria med Barnet; reliefen härstammar från den år 1888 rivna kyrkan Santa Maria della Purificazione in Banchi. Kapellets halvkupol är utsmyckad med fem medaljonger med scener ur Jungfru Marie liv, utförda av Paolo Bartoloni. Under dessa återfinns ytterligare fyra helgonmedaljonger av Mancinelli: Johannes Evangelisten, Anna, Joakim och Johannes Döparen.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Campo Marzio)
Nationskyrkor i Rom
Rione Campo Marzio
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Ivo
Det Norske Travselskap

Det Norske Travselskap, förkortat DNT, är sedan 1903 huvudorganisation för föreningar som bedriver travsport i Norge. Det Norske Travselskap består av 13 travförbund och 179 föreningar i Norge. De lokala föreningarna har mer än . Organisationen bildades 1875 för att stärka hästavel och travsport i Norge. 1982 grundade Det Norske Travselskap även Norsk Rikstoto, som bedriver totalisatorspel på elva norska travbanor.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Organisationer inom travsport
Hästorganisationer
Organisationer i Norge
John Lindgren

John Lindgren kan syfta på

 John Lindgren (filmare)
 John Lindgren (apotekare) (1844–1920), apotekare
 John Lindgren (historiker) (1895–1968), historiker
 John Lindgren (längdåkare) (1899–1990), längdåkare
 John Lindgren (tivoliägare) (1916–1991), tivoliägare
V Telescopii

V Telescopii är en variabel stjärna av halvregelbunden typ (SR) i stjärnbilden Kikaren.

Stjärnan har en visuell magnitud som varierar mellan +9,1 och 10,2 med en period av 373 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Kikaren
Halvregelbundna variabler
Y Telescopii

Y Telescopii är en variabel stjärna av halvregelbunden typ (SR) i stjärnbilden Kikaren.

Stjärnan har en visuell magnitud som varierar mellan +8,6 och 9,8 med en period av 258 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Kikaren
Halvregelbundna variabler
Röda jättar
Pierfranco Vianelli

Pierfranco Vianelli, född 20 oktober 1946 i Provaglio d'Iseo, är en italiensk före detta tävlingscyklist.

Vianelli blev olympisk guldmedaljör i linjeloppet vid sommarspelen 1968 i Mexico City.

Källor 

Italienska tävlingscyklister
Italienska olympiska guldmedaljörer
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1968
Olympiska bronsmedaljörer 1968
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Italien
Födda 1946
Levande personer
Män
Mario Ghella

Mario Ghella, född 23 juni 1929 i Chieri, död 10 februari 2020, var en italiensk tävlingscyklist.

Ghella blev olympisk guldmedaljör i sprint vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Italienska tävlingscyklister
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Italien
Födda 1929
Män
Avlidna 2020
Göran Lindgren (olika betydelser)

Göran Lindgren kan syfta på

 Göran Lindgren (1927–2012), producent
 Göran Lindgren (grosshandlare) (1848–1922), grosshandlare och riksdagsman
 Göran Lindgren (tecknare) (född 1933), tecknare
Peter Lindgren (olika betydelser)

Peter Lindgren kan syfta på

 Peter Lindgren (1915-1981), skådespelare
 Peter Lindgren (journalist) (född 1965), journalist och föreläsare
 Peter Lindgren (musiker) (född 1973), musiker
 Peter Lindgren (sol-och-vårare) (1936–2015), finlandsfödd sol-och-vårare