kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Einar Qvarnström

Axel Joseph Einar Qvarnström, född den 22 december 1894 i Kaga församling, Östergötlands län, död den 25 februari 1983 i Linköping, var en svensk militär.

Qvarnström avlade studentexamen i Linköping 1912 och blev underlöjtnant vid Östgöta trängkår 1914. Han genomgick ridskolan i Strömsholm 1916–1917. Qvarnström befordrades till löjtnant 1917 och till kapten 1929. Han genomgick Krigshögskolan 1931–1933 och var aspirant vid generalstaben 1933–1935. Qvarnström befordrades till major 1935 och var stabschef vid tränginspektionen 1935–1936. Han var chef för Norrlands trängkår 1936–1944 och för Svea trängkår 1944–1955. Qvarnström befordrades till  överstelöjtnant 1938 och överste 1941. Han blev riddare av Svärdsorden, kommendör av andra klassen av samma orden 1945 och kommendör av första klassen 1948. Qvarnström var en tid aktiv i kommunalpolitiken, som stadsfullmäktig i Linköpings stad 1927–1930.

Bibliografi 

 Svensk underhållstrupp (1956)

Källor 

  
 
 
 
 
 

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska kommunalpolitiker
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Kaga socken
Födda 1894
Avlidna 1983
Män
HD 197037

HD 197037 är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Svanen. Den har en kombinerad skenbar magnitud av ca 6,81 och kräver åtminstone en handkikare för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 30,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 108 ljusår (ca 33 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 9 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan HD 197037 A är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F7 V, som jämfört med solen har underskott av element tyngre än väte och helium. Den har en massa som är ungefär lika med en solmassa, en radie som är ca 1,1 solradier och har ca 1,6 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 6 100 K. 

En mångfaldsundersökning upptäckte 2016 en röd dvärgstjärna som följeslagare, HD 197037 B, med en beräknad separation av 121 AE. Förekomsten av andra följeslagare inom en projicerade separationer från 1,62 till 45,26 AE kunde samtidigt exkluderades.

Planetssystem
År 2012 upptäcktes med metoden för mätning av radiell hastighet en exoplanet med benämningen HD 197037 Ab, på en vid excentrisk bana. En annan exoplanet i konstellationen misstänktes initialt, men den radiella hastighetssignalen tillskrevs senare följeslagren HD 197037 B.

Se även
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/101948/hd197037.

 

		
Stjärnbilden Svanen
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Huvudseriestjärnor klass M	
Dubbelstjärnor
Solsystem
Vistdalit

Vistdalit är en variant av den magmatiska djupbergarten gabbro, som förekommer i Vistdalen i Nessets kommun i Møre og Romsdal i Norge.

Vistdalit är grovkornig, djupgrön och svart och blir ganska mörk när den poleras och har gröna kristaller som ger stenen sin särprägel. Gabbro är en vanlig bergart i Norge, men finns sällan i stora förekomster. Vistdaliten har en egenvikt på omkring 3 216 kg/m³.

Vistdalit används huvudsakligen som beklädnad på byggnader, köksbänkar, ugnsbänkplattor och golvsten. 

Henie-Onstad Kunstsenter på Høvikodden i Oslo har vistalitgabbro i golven. Skulpturen Trollstigenmonumentet längst upp på Trollstigen, skapad av Hagbart Solløs (född 1951), är gjord i vistdalit.

Brytning 
Gunnar Opdal fann 1928 en större förekomst av amfibolit vid Opdal i Vistdal. Den visade sig vara brytvärdig och uttag av sten började 1931. Amfiboliten fick handelsnamnet vistdalit och klassificerades som en gabbroförekomst.

Företaget Romsdal Steinindustri AS grundades 2004.

Byggnader med vistdalit i urval
Henie-Onstad Kunstsenter i Oslo

Bilder

Källor
Vistdalitt i Store Norske Leksikon

Noter

Externa länkar
 Arkiverad webbplats för Romsdal Steinindustri AS

Bergarter med tillnamn
Byggnadssten
Nessets kommun
Granit
Bjarne Natt och Dag

Bjarne Hemming Natt och Dag, född den 24 juni 1898 i Göteborg, död den 11 augusti 1980 i Stockholm, var en svensk militär. 

Natt och Dag blev fänrik i trängtrupperna 1919 och löjtnant där 1923. Han var chef för trängtruppernas officersaspirantskola 1929–1931 och 1938–1939 samt byråchef för försvarets sjukvårdsförvaltning 1939–1942 och 1944–1948. Natt och Dag befordrades till kapten 1934, major 1940 och överstelöjtnant 1944. Han var överste och chef för Norrlands trängregemente 1948–1955 och för Svea trängregemente 1955–1958. Natt och Dag blev riddare av Svärdsorden 1940 och av Vasaorden 1945 samt kommendör av andra klassen av Svärdsorden 1952 och kommendörer av första klassen 1955. Han författade artiklar i dags- och fackpress. Natt och Dag vilar på Västra griftegården i Linköping.

Källor 

 
 
 
 
 
 Kommendörer av Kungl. Svärdsorden, 1:a kl. i Sveriges statskalender 1962
 
 
 Natt o Dag, Bjarne Hemming på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Göteborg
Bjarne
Gravsatta på Västra griftegården i Linköping
Födda 1898
Avlidna 1980
Män
Ludvigsson

Ludvigsson är ett svenskt efternamn, ursprungligen ett patronymikon med betydelsen Ludvigs son. Det kan av se:

Personer med efternamnet Ludvigsson
 Anne Ludvigsson (född 1950), poli9tiker, socialdemokrat
 Bo Ludvigsson (född 1951), journalist och filmkritiker
 David Ludvigsson (född 1971), historiker
 Erik Ludvigsson (1756–1830), politiker, rusthållare och häradsdomare
 Fredrik Ludvigsson (född 1994), tävlingscyklist
 Ingrid Ludvigsson (1920–2008), kontorist och politiker, socialdemokrat
 Johnny Ludvigsson (född 1943), läkare, professor i pediatrik
 Jonas Ludvigsson (född 1969), läkare, professor i medicinsk epidemiologi och biostatistik
 Olle Ludvigsson (född 1948), fackföreningsledare och politiker, socialdemokrat
 Rune Ludvigsson (1922–2004), fotbollsmålvakt
 Tobias Ludvigsson (född 1991), tävlingscyklist

Svenska efternamn
Sonnamn
Korora oliveri

Korora oliveri är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 1952 utifrån fossila lämningar från gränsen mellan oligocen och miocen funna i Nya Zeeland.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Rasmusson

Rasmusson är ett svenskt efternamn, ursprungligen ett patronymikon med betydelsen Rasmus son. Det kan avse:

Personer med efternamnet Rasmusson

 Anna-Karin Rasmusson (född 1983), installations- och videokonstnär
 Birgitta Rasmusson (1939–2021), bakboksförfattare
 Calle Rasmusson (född 1978), trumslagare och orkesterledare
 Eric Rasmusson (1916–2011), industriman, författare och bibliofil
 Fredrik Rasmusson (född 1991), basketspelare
 Kjell Rasmusson (1912–1987), trafikflygare och militär
 Ludvig Rasmusson (född 1936), journalist, kåsör och föredragshållare
 Magda Rasmusson (född 1992)), politiker, miljöpartist
 Margareta Andrén-Rasmuson (1913–2000), författare och kulturskribent
 Margit Rasmusson (1906–2000), lärare och författare
 Marianne Rasmuson (född 1921), genetiker
 Nils Ludvig Rasmusson (1904–1973), numismatiker och museiman
 Rikard Rasmusson (född 1974), kortdistanslöpare
 Torkel Rasmusson (född 1941), sångare och låtskrivare

Se även 
 Rasmussen, danskt och norskt efternamn

Svenska efternamn
Sonnamn
Duntroonornis parvus

Duntroonornis parvus är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 1952 utifrån fossila lämningar från sen oligocen funna i Nya Zeeland.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Madame l'archiduc

Madame l'archiduc är en opéra bouffe (operett) i tre akter med musik av Jacques Offenbach och libretto av Albert Millaud.

Historia
Operetten hade premiär den 31 oktober 1874 på Théâtre des Bouffes-Parisiens i Paris och spelades 100 gånger. Den sattes upp i Wien 1874 och i London 1876. Bland musiknumren kan nämnas kvartetten i akt I sjungen av greven, grevinnan och det unga paret, en 'alfabet'-sextett för Marietta, Giletti och konspiratörerna i akt II, samt en polka för dragonernas ankomst.

Rollen som kapten Fortunato tolkas lika ofta av en mezzosopran (ex: Laurence Grivot vid premiären) eller en tenor (som i fallet med inspelningarna 1956 och 1963).

Det bör också noteras att den tidsrumsliga situationen, samt karaktärerna Marietta, Giletti och ärkehertig Ernest motsvarar nästan ordagrant de som förekommer i Stendhals roman Kartusianklostret i Parma (1839).

Personer

Handling
Akt I: Ett värdshus

Fyra konspiratörer möts för att diskutera planen att göra sig av med ärkehertig Ernest. Tjänarna Giletti och Marietta på värdshuset ska gifta sig. Greven av Castelardo, som är i maskopi med ärkehertigen, anländer förklädd till värdshuset med sin unga hustru. När värdshuset omringas av ärkehertigens dragoner, ledda av den korte kapten Fortunato, övertalas Giletti och Marietta av greven att utge sig för att vara greven och grevinnan. Som tack får de 10 000 ecus. Fortunato arresterar det unga paret och förs till palatset i Castelardo.

Akt II: palatset i Castelardo

Giletti och Marietta möter konspiratörerna, som förklarar för Giletti att han måste mörda ärkehertigen. När ärkehertigen kommer flyr de dock. Ärkehertigen, som introducerar sig själv som den originellaste av alla ärkehertigar, dömer konspiratörerna till döden men överväldigas av Mariettas skönhet. Han abdikerar till hennes ära, men då utnämner hon konspiratörerna till ministrar.

Akt III: värdshuset

Fortunato måste utföra alla order från den nya härskaren, som önskar förhindra att Ernest kommer in i hennes rum om natten. Ärkehertigen fångas in men lyckas rädda sitt skinn genom att avslöja sin identitet för Fortunato, som låter honom fly, och därpå ägnar sitt intresse för den så kallade grevinnan. Giletti har utnämnts till ambassadör i Neapel och får med sig ett förseglat brev i vilket det står: "håll kvar denna idiot så länge som möjligt". Ärkehertigen har mött en annan vacker flicka på värdshuset - som visar sig vara den riktiga grevinnan. Han återtar makten, ger 10 000 ecus till Giletti och Marietta (som köper värdshuset för dem), och förvisar greven till Neapel med samma brev.

Referenser

Noter

Operetter av Jacques Offenbach
Musikåret 1874
Marinos Charvouris

Marinos Charvouris, eller Marin Carburi de Cefalonie, grekiska: Μαρίνος Χαρβούρης, född 1729 i Argostoli på Kefalinia under Venedig, död 19 april 1782 i Lixouri på Kefalinia, var en ingenjör från Kefalinia, som då låg under beskydd av Venedig. 

Han blev känd för att ha organiserat transporten av megaliten Åskstenen till Sankt Petersburg.

Biografi 
Han studerade matematik på Universitetet i Bologna och ingenjörsvetenskap i Wien i Österrike-Ungern. Han arbetade därefter för den österrikisk-ungerska armén och blev sedan rekryterad av Katarina II i Ryssland, där han blev generalkommissionär i arméns byggnadsarbeten. Han gifte sig med grekiskan Helena Chryssoskouleou, som var dotter till den ryska utrikesministern. Efter hennes död lämnade han landet tillsammans med sina barn. Fartyg förliste, varvid hans elvaåriga son Giorgio omkom. Han slog sig ned med den överlevande dottern Sophia i Paris i Frankrike, där hans bror var bosatt. 

I Paris författade han 1777 en bok med lösningar av större transportproblem. Han gifte om sig med en fransyska och flyttade 1779 till Lixouri på sin födelseö Kefalinia. Han började odla bomull och senare sockerrör. År 1782 hemsöktes egendomen av rövarband från halvön Mani på Peloponnesos, som mördade Charvouris, Bandu och alla anställda.

Åskstenen i Sankt Petersburg 
Som sockel till en ryttarstaty av Peter den store i Sankt Petersburg valdes 1768 ut en 1.500 ton tung megalit i ett sankt område nära byn Konnoya Lakhta väster om Sankt Petersburg. Charbouris åtog sig uppdraget.

Transporten av Åskstenen var den dittills tyngsta som genomförts. Den planerades 1768 och genomfördes mellan den 15 november 1769 till den 22 september 1770. Den anses vara den största av enbart människor förflyttningen av stenblock.

Referenser
Denna artikel är delvis baserad på artikel Marinos Charvouris på tyskspråkiga Wikipedia.
Biographie universelle, ancienne et moderne, ou Histoire, par ordre ..., utgiven av Joseph Fr. Michaud och Louis Gabriel Michaud, sidan 115–116

Noter

Ingenjörer
Födda 1729
Avlidna 1782
Män
Kefalinia
Baton Rouge Kingfish

Baton Rouge Kingfish var ett amerikanskt professionellt ishockeylag som spelade i den amerikanska ishockeyligan East Coast Hockey League (ECHL) mellan 1996 och 2003. Laget hade sitt ursprung från 1988 när Erie Panthers gick med i den nystartade ECHL och spelade fram till 1995. 2003 lades laget ner men året efter såldes laget och flyttades till Kanada, rättare sagt till Victoria i British Columbia för att vara Victoria Salmon Kings. De spelade sina hemmamatcher i inomhusarenan Riverside Centroplex Arena i Baton Rouge i Louisiana. Laget var farmarlag till St. Louis Blues i NHL mellan 1996 och 1998. De vann varken Riley Cup eller Kelly Cup, som var/är trofén till det lag som vinner ECHL:s slutspel.

Spelare som spelade för dem var bland andra Alexandre Burrows, Johan Hedberg, Shane Hnidy, Raitis Ivanāns, Per Ledin, Sanny Lindström och Derrick Smith.

Referenser

Baton Rouge Kingfish
Raising Cane's River Center Arena

Raising Cane's River Center Arena, tidigare Riverside Centroplex Arena och Baton Rouge River Center Arena, är en inomhusarena inne i multianläggningen Raising Cane's River Center i Baton Rouge, Louisiana i USA. Den har en publikkapacitet på 8 900 åskådare. Inomhusarenan invigdes den 10 november 1977. Den användes som hemmaarena för bland annat Baton Rouge Kingfish (ECHL; 1996–2003).

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Sportanläggningar invigda 1977
Sportanläggningar i Louisiana
Baton Rouge
Baton Rouge Kingfish
Anthropodyptes gilli

Anthropodyptes gilli är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 1959 utifrån fossila lämningar från tidig miocen funna i Australien.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Perudyptes devriesi

Perudyptes devriesi är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 2007 utifrån fossila lämningar från eocen funna i Peru.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Inkayacu paracasensis

Inkayacu paracasensis är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 2010 utifrån fossila lämningar från tidig eocen funna i Peru.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Senatsplatsen

Senatsplatsen (ryska: Сенатская площадь), tidigare Dekabristplatsen (Площадь Декабристов) mellan 1925 och 2008, och ursprungligen Petersplatsen (Петровская площадь) före 1925, är ett torg i Sankt Petersburg i Ryssland. Det är beläget på Store Nevas vänstra strand, framför Isakskatedralen. 

Platsen inrättades 1704 som en del av vallen framför Amiralitetet. Den uppkallades efter Peter den store. År 1874 blev Senatsplatsen en del av Alexanderparken vid Amiralitetet. År 1925 ändrades namnet till Dekabristplatsen till minne av Dekabristupproret 1825.

Platsen avgränsas av Amiralitetsbyggnaden i öster. I väster ligger Den regerande senaten och heliga synodens gamla kanslibyggnad, idag säte för Rysslands konstitutionsdomstol. 

Mot Neva finns Bronsryttaren, en ryttarstaty från 1782, som Katarina II lät uppföra till åminnelse av stadens grundare Peter den store. Sockeln utgörs av megaliten Åskstenen.

Bildgalleri

Källor 
Петровская- Декабристов- Сенатская   www.fontanka.ru på den 31 juli 2008

Noter

Torg i Sankt Petersburg
1704 i Ryssland
Arkitekturåret 1704
Strong Enough

Strong Enough är en låt av den amerikanska artisten Cher från hennes tjugoandra studioalbum Believe (1998). Låten släpptes som den andra singeln från albumet. Den släpptes den 19 februari 1999 av Warner Bros och WEA . Låtens komposition och musikstil påminner starkt om discomusik från 1970-talet. Låten fick positiva recensioner från musikkritiker och många kallade den en höjdpunkt på albumet. Låten hade mindre framgång på US Billboard Hot 100, där den som högst placerades på plats femtiosju, dock toppade den US Hot Dance Club Play-listorna. Den blev också nummer ett i Ungern och nådde topp tio i Österrike, Belgien, Finland, Frankrike, Tyskland, Island, Italien, Nya Zeeland, Skottland, Spanien, Schweiz och Storbritannien.

Singlar utgivna på Warner Bros. Records
Sånger 1998
Discolåtar
Musiksinglar 1999
Musiksinglar 1998
Elin Bengtsson

Elin Bengtsson, född 1987 i Uddevalla, är en svensk författare och doktorand i genusvetenskap. Hon debuterade 2013 med boken Mellan vinter och himmel. För Ormbunkslandet (2016) blev hon nominerad till både Augustpriset och Nordiska rådets pris för barn- och ungdomslitteratur. Bengtssons böcker skildrar bland annat unga relationer, sexualitet, förbjudna känslor och maktspel.

Elin Bengtssons avhandling Perversa tidsligheter nominerades till årets facklitterära verk av litteraturpriset Prisma 2023.

Bibliografi 
 2013 - 
 2016 - 
 2017 - 
 2018 -

Referenser 

Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska författare under 2000-talet
Kvinnor
Levande personer
Personer från Uddevalla
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Projekt HBTQI
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
1983 RB4

1983 RB4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 september 1983 av den amerikanske astronomen Norman G. Thomas vid Anderson Mesa Station. 

Den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av NG Thomas
Astronomiska upptäckter 1983
Aptenodytes ridgeni

Aptenodytes ridgeni är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 1972 utifrån fossila lämningar från tidig pleistocen funna i Nya Zeeland.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Spheniscus megaramphus

Spheniscus megaramphus är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 2003 utifrån fossila lämningar från sen miocen funna i Peru.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Palaeospheniscus bergi

Palaeospheniscus bergi är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 1891 utifrån fossila lämningar från miocen funna i Argentina.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Palaeospheniscus biloculata

Palaeospheniscus biloculata är en utdöd fågel i familjen pingviner inom ordningen pingvinfåglar. Den beskrevs 1970 utifrån fossila lämningar från miocen funna i Argentina.

Referenser 

Pingviner
Utdöda fågelarter
Caran d'Ache (olika betydelser)

Caran d'Ache har flera betydelser

Caran d'Ache – pseudonym för den franske tecknaren Emmanuel Poiré
Caran d'Ache (företag) – schweiziskt företag som tillverkar pennor
Caran d'Ache (företag)

Caran d’Ache är en tillverkare av pennor med huvudkontor i Thônex i Schweiz. Bolaget antog namnet 1924 på initiativ av Arnold Schweitzer men hade grundats 1915 som Fabrique Genevoise de Crayons. Bolagets namn kommer från Caran d'Ache, en pseudonym för den franska tecknaren Emmanuel Poiré och ryskans ord för blyertspenna (karandash) som i sin tur är inlånat från turkiskans kara-tash. Verksamheten och tillverkningen var i Genève fram till 1974.

Bolaget är mycket välkänt i Schweiz genom att det levererar pennor till de schweiziska skolorna.

Referenser

Schweiziska tillverkningsföretag
Penntillverkare
Anders Millberg

Anders Millberg, född 29 april 1690 i Virserums socken, död 30 mars 1749 i Röks socken, Östergötlands län, var en svensk präst i Röks församling.

Biografi 
Anders Millberg föddes 29 april 1690 i Virserums socken. Han var son till bonden Olof Andersson och Brita Olofsdotter. Millberg blev 1719 student i Lund och 1726 filosofie magister. Han prästvigdes 1731 och blev 1732 kyrkoherde i Röks församling. Millberg avled 30 mars 1749 i Röks socken.

Millberg gifte sig första gången 10 oktober 1732 med Anna Catharina Hasselbatt (1707–1733). Hon var dotter till kyrkoherde Isak Hasselblatt och Rebecka Gahm i Röks socken. De fick tillsammans dottern Margareta Rebecka (1733–1733). Millberg gifte sig andra gången 5 april 1738 med Märta Maria Trolle. Hon var dotter till häradshövdingen Israel Trolle och Inga Margareta von Rudbeck. De fick tillsammans barnen Inga Christina (1739–1744), Juliana (född 1741), Israel (1742–1743), Olof (1743–1771), Dorothea (1746–1747) och Petrus (född 1748).

Bibliografi
De profanorum scriptorum lectione, Lund 1726.
De cyclo decennovall pro inveniendo termino paschali, Lund 1726.

Källor

Noter 

Män
Födda 1690
Avlidna 1749
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Virserums socken
1995 SA3

1995 SA3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 september 1995 av de båda japanska astronomerna Seiji Ueda och Hiroshi Kaneda i Kushiro.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av S Ueda
Astronomiska upptäckter av H Kaneda
Astronomiska upptäckter 1995
Jöns Berzelius (kyrkoherde)

Jöns Berzelius, född 31 mars 1698 i Landeryds församling, död 12 augusti 1773 i Röks församling, Östergötlands län, var en svensk präst i Röks församling.

Biografi 
Jöns Berzelius föddes 31 mars 1698 i Landeryds församling. Han var son till hospitalspredikanten B. Berzelius. Berzelius blev 1721 student i Uppsala och prästvigdes 8 november 1728. Han blev 1735 komminister i Skärkinds församling. Berzelius blev 1749 kyrkoherde i Röks församling och tillträdde 1750. Han avled 12 augusti 1773 i Röks församling.

Berzelius gifte 24 juni 1735 med Anna Christina Lithzenius (1711–1776). Hon var dotter till kontraktsprosten Petrus Lithzenius och Emerentia Lysing i Söderköping. De fick tillsammans barnen Emerentia (1736–1740), Petrus (1737–1738), Bengt (1739–1777), Johan (1741–1808), Gertrud Helena (född 1742), Samuel (född 1744), Anna Christina (1746–1776), Rebecka, Daniel (1750–1807), Anders (född 1753) och Susanna (1755–1755).

Källor

Noter 

Män
Födda 1698
Avlidna 1773
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Landeryds socken
Bibi Khānoom Astarābādi

Bibi Khānoom Astarābādi, född 1858 eller 1859, död 1921, var en iransk författare, satiriker och pionjär i Irans kvinnorörelse.

1895 skrev hon den satiriska Mäns brister som svar på en anonym men populär text som liknade kvinnor vid barn. Boken En stridsskrift om mäns beteende gentemot kvinnor har kallats Irans första feministiska bok.

Hon fortsatte att förespråka kvinnors rättigheter i tidningstexter och 1906 öppnade hon Irans första skola för flickor, i sitt hem.

Referenser 

Födda 1858
Avlidna 1921
Kvinnor
Iranska kvinnorättsaktivister
Iranska feminister
Iranska författare
Personer i Iran under 1900-talet
Personer i Iran under 1800-talet
9087 Neff

9087 Neff eller 1995 SN3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 september 1995 av Kleť-observatoriet i Tjeckien. Den är uppkallad efter de båda tjeckiska författarna Vladimír och Ondřej Neff.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Klet-observatoriet
Astronomiska upptäckter 1995
Jonas Erik Wadsberg

Jonas Erik Wadsberg, född 28 januari 1767 i Vadstena, död 21 november 1819 i Röks socken, Östergötlands län, var en svensk präst i Röks församling.

Biografi 
Jonas Erik Wadsberg föddes 28 januari 1767 i Vadstena. Han var son till komministern J. Wadsberg. Wadsberg blev 1789 studetn i  Uppsala och prästvigdes 3 juli 1793. Han blev 10 maj 1797 kyrkoherde i Godegårds församling och tillträddes 1798. Wadsberg blev 18 maj 1816 kyrkoherde i Röks församling och tillträdde 1818. Han avled 21 november 1819 i Röks socken.

Wadsberg gifte sig första gången 25 maj 1797 med Johanna Christina Rinman (1763–1812). Hon var dotter till en bruksinspektor i Godegårds socken. De fick tillsammans barnen Jonas Olof (1798–1798), Jonas Peter (1800–1869), Christina Beata (1801–1840), Johanna Sofia (född 1803) och Karl Olof (1805–1806). Wadsberg gifte sig andra gången 24 juni 1813 med Beata Sofia Rinman (1767–1844). Hon var syster till Wadsbergs första fru.

Källor

Noter 

Män
Födda 1767
Avlidna 1819
Svenska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Vadstena