kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cebus aequatorialis

Cebus aequatorialis är en primat i släktet kapuciner som förekommer i nordvästra Sydamerika. Populationen listades en längre tid som underart till vitpannad kapucin (Cebus albifrons) och sedan 2010-talet godkänns den av flera zoologer som art.

Kroppslängden (huvud och bål) är 35 till 51 cm och därtill kommer en 40 till 50 cm lång svans. Honor är med en vikt av 1,2 till 2 kg lättare än hannar som väger 1,7 till 3,6 kg. Pälsen är främst krämfärgad till vitaktig och på huvudet förekommer en mörkbrun "luva". Dessutom har underarmarna, låren och svansen en rödbrun färg. Djuret har ofta ett rosa ansikte förutom en mörk linje från pannan ner mot näsan samt en mörk linje vid varje öga mot munnen.

Arten förekommer vid Stilla havet i Ecuador och i angränsande områden av Peru. Den lever i olika slags skogar och buskskogar.

Cebus aequatorialis bildar flockar med 5 till 20 medlemmar och med en hierarki för båda kön. Den äter frukter, insekter och vid människans odlingar även ärtväxter. Honor kan bli brunstiga under alla årstider.

Flera individer dödas när de försöker hämta sin föda från odlingsmark. Dessutom fångas unga exemplar för att hålla de som sällskapsdjur. Cebus aequatorialis jagas även för köttets skull. IUCN lister arten som akut hotad (CR).

Referenser 

Cebusliknande brednäsor
Cebus
Däggdjur i neotropiska regionen
The Mayor of Casterbridge (TV-serie)

The Mayor of Casterbridge är en brittisk miniserie från 2003. Manuset är baserat på Thomas Hardys roman Borgmästaren i Casterbridge från 1886. I huvudrollerna ses Ciarán Hinds, Juliet Aubrey, Polly Walker, James Purefoy och Jodhi May.

Rollista i urval 
Ciarán Hinds - Michael Henchard 
Juliet Aubrey - Susan Henchard
Jodhi May - Elizabeth-Jane
James Purefoy - Donald Farfrae
Polly Walker - Lucetta Templeman
Darren Hawkes - auktionsförrättare 
Jean Marsh - furmity woman
Michael Beint - kusk
Clive Russell - Newson
John Surman - auktionär
Susan Jane Tanner - återförsäljare 
Tony Haygarth - Solomon Longways

Externa länkar 

TV-seriestarter 2003
TV-serieavslutningar 2003
Brittiska dramaserier
Thomas Hardy-filmatiseringar
Engelskspråkiga TV-serier
Suomalainen naisliitto

Suomalainen naisliitto är en partipolitiskt oberoende kvinnoorganisation i Finland, ansluten till Kvinnoorganisationernas centralförbund.

Suomalainen naisliitto grundades 1907 av Lucina Hagman, som i likhet med andra inom organisationen verksamma kvinnor som Maikki Friberg och Tekla Hultin var närstående det Ungfinska partiet. Förbundet verkade för kvinnoemancipationen genom att anordna  kurser och föreläsningar och utgav fram till 1940-talet tidskriften Naisten Ääni, för vilken Maikki Friberg var redaktör 1905–1927. Förbundet utger numera (sedan 1981) tidskriften Minna och arrangerar ett Minna Canth-seminarium två gånger om året. År 2005 hade förbundet sju lokalavdelningar med sammanlagt omkring 450 medlemmar.

Ordförande
1907–1909 Tekla Hultin
1909–1914 Lucina Hagman (första gången)
1914–1922 Olga Oinola (första gången)
1922–1927 Lucina Hagman (andra gången)
1927–1932 Hilja Vilkemaa (första gången)
1932–1934 Olga Oinola (andra gången)
1934–1946 Hedvig Gebhard
1946–1953 Ida Sarkanen
1953–1969 Hilja Vilkemaa (andra gången)
1969–1970 Helle Kannila
1970–1974 Pirkko Aro
1974–1980 Inkeri Savolainen
1980–1989 Raija Virtanen
1989–1994 Vappu Hakkarainen
1994–1995 Tuula Nieminen
1996–1997 Paula Starck
1998–2001 Pirjo Norvama
2002–2003 Päivi Mattsoff
2004–2007 Marja-Riitta Tervahauta
2008–2009 Oili Påwals
2010–2014 Maija Kauppinen
2014–2015 Kirsti Ojala

Källor

Noter

Kvinnoorganisationer i Finland
Organisationer bildade 1907
1907 i Finland
Finsk kvinnoförening

Finsk kvinnoförening (finska: Suomen naisyhdistys) är Finlands äldsta kvinnoorganisation, ansluten till Kvinnoorganisationernas centralförbund. 

Finsk kvinnoförening grundades 1884 i Helsingfors och var ursprungligen en tvåspråkig förening som stod Finska partiet nära. Föreningen verkade bland annat för att kvinnorna skulle få samma rätt till utbildning och arbete som männen. 

Föreningens första ordförande var Elisabeth Löfgren (1884–1889), med vice ordförande Hanna Heikel (1884–1887) och sekreterare Alma Hjelt (1884–1889).

Den första lokalavdelningen bildades 1886 i Kuopio, i vilken författaren Minna Canth var sekreterare. År 1892 bildades kvinnosaksförbundet Unionen genom utbrytning ur Finsk kvinnoförening, som tidigt blev i praktiken helt finskspråkig och har sedan 1946 endast använt sitt finska namn. Bland föreningens medlemmar märks Alexandra Gripenberg (ordförande 1889–1904 och 1909–1913) och Tyyni Tuulio (ordförande 1960–1970). År 2005 hade föreningen fem lokalavdelningar med totalt omkring 300 medlemmar.

Ordförande
 Elisabeth Löfgren 1884–1889
 Alexandra Gripenberg 1889–1904  
 Elin Sjöström 1904–1909
 Alexandra Gripenberg 1909–1913
 Ilmi Hallstén 1913–1937
 Armi Hallstén-Kallia 1937–1955
 Kerttu Sihvonen 1955–1960
 Tyyni Tuulio 1960-1970

Källor

Noter

Kvinnoorganisationer i Finland
Organisationer bildade 1884
Kvinnlig rösträtt i Finland
Kristina Sigunsdotter

Kristina Sigunsdotter, ursprungligen Malin Kristina Gustafsson, född 25 januari 1981 i Västerås Lundby församling i Västmanlands län,, är en svensk författare, dramatiker och konstnär.

Biografi
Kristina Sigunsdotter debuterade med diktsamlingen Sjöpojken (2011, Tusculum förlag), följt av den kritikerrosade dagboksromanen Rovfåglar osv. (Neonprojektet, 2014). 2017 kom hennes första barnbok Min krokodil tror att den är en racerbil (Bonnier Carlsen). Som konstnär har Sigunsdotter gjort utställningar på bland annat  Studio 44, Not Quite Gallery, Logik 12:2, Spinnerei, Leipzig, Martin Van Blerk Gallery, Antwerpen och på USF i Bergen. 

2009 debuterade Kristina Sigunsdotter som dramatiker med pjäsen Systrarna Stormhatt och det Stora Fågeläventyret som har satts upp på Dramaten och Stockholms Stadsteater. Sigunsdotter har även gjort musikaliska samarbeten och hennes texter har blivit tonsatta av bland andra Georg Riedel och Nicolai Dunger. Sigunsdotter tilldelades Västmanlands kulturstipendium 2010 och Västerås kulturstipendium 2013. Tillsammans med illustratören Ester Eriksson tilldelades hon Augustpriset 2020 i barn- och ungdomskategorin för Humlan Hanssons hemligheter.

Kristina Sigunsdotter är utbildad journalist och etnolog på Södertörns Högskola och har tidigare arbetat som projektledare för litterära projekt. Hon driver barnboksbloggen Little Literarian och är grundare av Poesifabriken, en poesiworkshop för barn.

Bibliografi 
2011 – Sjöpojken, Tusculum. 
2014 – Rovfåglar osv., Neonprojektet. 
2016 – Dock-ument, anti-logi, Dockhaveri. 
2017 – Min krokodil tror att den är en racerbil Illustrationer: Sara Gimbergsson, Bonnier Carlsen. 
2017 – Hundgården, Skröna. 
2018 – JAZZOO 2, samarbete med Oddjob, illustrationer: Ben Javens, Headspin recordnings 
2019 – Kryptosapiens - Ett omänskligt äventyr, illustrationer: Johan Jergner, Svensk Sci Fi 
2020 – Humlan Hanssons hemligheter, illustrationer: Ester Eriksson, Natur & Kultur  Vinnare av Augustpriset.
2020 – Landet som icke är, illustrationer: Clara Dackenberg, Förlaget. Nominerad till Runeberg Junior-priset.  
2020 – Nattpojken, illustrationer: Sara Gimbergsson, Bonnier Carlsen  
2021 – Hola Humlan Hansson, illustrationer: Ester Eriksson, Natur & Kultur   
2021 – Bims värld - Skolnatten, illustrationer: Jenny Jordahl, Natur & Kultur   
2022 – Hejdå Humlan Hansson, illustrationer: Ester Eriksson, Natur & Kultur   
2022 – Bims värld - Spökläraren, illustrationer: Jenny Jordahl, Natur & Kultur   
2023 – Bims värld - Klassresan, illustrationer: Jenny Jordahl, Natur & Kultur

Källor

Externa länkar
 Kristina Sigunsdotters hemsida
 Kristina Sigunsdotter i NE
 Kristina Sigunsdotter i LIBRIS 

Svenska författare under 2000-talet
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Svenska konstnärer under 2000-talet
Författare från Västerås
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska dramatiker under 2000-talet
Svenska poeter under 2000-talet
Svenska skräckförfattare
Svenska romanförfattare
Svenskspråkiga poeter
Konstnärer från Västerås
Vinnare av Augustpriset
Förening 9

Förening 9 (finska: Yhdistys 9) var en kvinnoförening som var verksam 1966–1970 i Finland.

Förening 9 bildades som en följd av 1960-talets könsrollsdebatt. Föreningen krävde bland annat fri abort, särbeskattning av makar, organiserad barndagvård och bättre möjligheter till föräldraledighet. Efter att debatten i slutet av 1960-talet gått i en statsorienterad riktning upplöstes Förening 9 och kvinnofrågorna integrerades i politiska partier och organisationer. De reformer som Förening 9 krävde förverkligades åtminstone delvis under förra hälften av 1970-talet.

Källor

Kvinnoorganisationer i Finland
Feminism i Finland
Andra vågens feminism
Feministit-Feministerna

Feministit-Feministerna (F-F) var en feministisk organisation som grundades 1976 i Helsingfors av främst finlandssvenska kvinnor, av vilka många tidigare varit verksamma i den 1974 bildade gruppen Marxist-feministerna. I stället för att arbeta genom officiella kanaler med staten som fokus, var gruppens primära strategi att bygga upp icke-hierarkiska medvetandehöjande smågrupper. Från 1976 var Sunniva Drake medlem i organisationen och främst lockade med kurser i kvinnligt självförsvar. Organisationen utgav tidningen Aikanainen. F-F:s verksamhet avtog i början av 1980-talet.

Källor

Kvinnoorganisationer i Finland
Andra vågens feminism
Lajos Maszlay

Lajos Maszlay, född 2 oktober 1903 i Budapest, död 1 december 1979 i Budapest, var en ungersk fäktare.
Maszlay blev olympisk bronsmedaljör i florett vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Ungerska fäktare
Ungerska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1952
Födda 1903
Avlidna 1979
Män
Idrottare från Budapest
Tibor Berczelly

Tibor Berczelly, född 3 januari 1912 i Budapest, död 15 oktober 1990 i Budapest, var en ungersk fäktare.
Berczelly blev olympisk guldmedaljör i sabel vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Ungerska fäktare
Ungerska olympiska guldmedaljörer
Ungerska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Olympiska guldmedaljörer 1948
Olympiska guldmedaljörer 1952
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Ungern
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1952
Födda 1912
Avlidna 1990
Män
Idrottare från Budapest
Andrzej Czajkowski

Andrzej Czajkowski, ursprungligen Robert Andrzej Krauthammer, född 1935 i Warszawa, död 1982 i Oxford, var en polsk pianist och tonsättare.

Biografi
Han föddes av judiska föräldrar. Hans mor lärde honom att spela piano då han var fyra år gammal. Under andra världskriget hamnade han i gettot i Warszawa. Hans mormor Celina Sander lyckades 1942 med falska papper, och den lille gossen utklädd till flicka, rädda honom ut ur gettot. Det var i samband med detta han fick namnet Andrzej Czajkowski. Genom att stanna kortare perioder hos olika polska familjer lyckades Czajkowski överleva kriget. Hans mormor som tidigt såg hans musikaliska begåvning blev nu den som drev på honom att förkovra sig inom detta område. Han skickades efter kriget till Paris (1948) för att studera piano hos Lazare Levy. Några av hans tidiga utmärkelser var en åttonde plats i den internationella Chopintävlingen i Warszawa 1955, och en tredje plats i Drottning Elisabets tävling i Bryssel 1956. 

Czajkowski lämnade Polen och bodde från 1956 utomlands. Efter det att han mött impressarion Sol Hurok i USA kallade han sig för André Tchaikowsky. Han blev således en framgångsrik konsertpianist, tonsättare samt spelade in flera skivor. Under sin levnad skrev han flera olika kompositioner: sonetter, stråkkvartetter, pianokonserter samt en opera, Köpmannen i Venedig. Hans intresse för Shakespeare satte också sitt avtryck i Czajkowskis testamente. Efter sin död, 1982, skänkte han sitt kranium till The Royal Shakespeare Company att användas som rekvisita i teaterföreställningar. År 2008 användes följaktligen hans skalle i den klassiska scenen i Hamlet.

Referenser

Män
Födda 1935
Avlidna 1982
Polska pianister
Polska kompositörer
Personer från Warszawa
10261 Nikdollezhalʹ

10261 Nikdollezhalʹ eller 1974 QF1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 augusti 1974 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Nikolaj Antonovich Dollezhalʹ.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1974
2374 Vladvysotskij

2374 Vladvysotskij eller 1974 QE1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 augusti 1974 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den sovjetiske sångaren och skådespelaren Vladimir Vysotskij.

Asteroiden har en diameter på ungefär 26 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Meliboea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Meliboea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1974
Tomas Mustelin

Tomas Mikael Mustelin, född 19 februari 1960 i Köpenhamn, är en finländsk läkare. Han är son till Nils Mustelin.

Mustelin blev medicine och kirurgie doktor 1987. Han verkar sedan 1992 som forskare i Kalifornien, USA, sedan 1999 som professor vid Sanford Burnham Prebys Medical Discovery Institute i La Jolla. Hans vetenskapliga arbeten rör immunologi och cellbiologi.

Källor 
 

Födda 1960
Finländska professorer i medicin
Män
Levande personer
Kalevi Niemineva

Kaarlo Kalevi Niemineva, född 10 september 1921 i Helsingfors, död 26 december 1979 i Åbo, var en finländsk läkare.

Niemineva blev specialist i gynekologi och obstetrik 1953 och i gynekologisk strålterapi 1956 samt medicine och kirurgie doktor 1970. Han publicerade medicinhistoriska skrifter, bland annat om Finlands tidigaste doktorsavhandlingar samt över gynekologen Otto Engström.

Källor 

 

Finländska läkare inom obstetrik och gynekologi
Födda 1921
Avlidna 1979
Läkare från Helsingfors
Medicinhistoriker
Män
2188 Orlenok

2188 Orlenok eller 1976 QE1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 oktober 1976 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Orlyonok.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1976
Runa Melander

Runa Melander, född 7 september 1893 i Tottarp i Skåne, död 14 september 1977 i Helsingfors var en svensk pedagog som gjorde sig bemärkt som utvecklare av den svenska hushållslärarutbildningen i Finland.

Melander var uppvuxen i folkhögskoleanda genom fadern, agronom Yngve Melander på Önnestads och Hvilans folkhögskola; på mödernet hade hon finländsk härstamning. Hon fick husmodersutbildning i Uppsala.

År 1919 kallades Melander av Finlands svenska Marthaförbund till Högvalla seminarium som hon kom att organisera, utveckla och starkt prägla i över 40 år tillsammans med Elsa Bonsdorff. Melander var föreståndare för Högvalla 1943, rektor 1950–1961 och direktör för Högvalla Ab till 1973. Hon tog initiativ till marthornas semesterhem Storgård på Kråkö i Borgå, till Grönvalla husmodersskola på Västankvarn, till hemsysterskolan i Hindhår och till Högvalla kamratförbund. 1919 införde Melander på Högvalla den svenska Luciaseden, vilken genom eleverna spreds i talrika finlandssvenska hem.

Melander utgav kokboken Hemhushållningens grunder (1929), som fram till 1990 utkom i 21 upplagor, från 1965 under namnet Marthas kokbok. Med sina 70 000 exemplar hörde den till de mest spridda finlandssvenska böckerna. Hon skrev även Recept och råd (1943) om kristida mat, Hem och hemvård (1950), Hushållslära för hem och skola (1963) och Råd och recept (1976), om vardagsmat och husmanskost för äldre.

Källor

Noter 

Svenskspråkiga författare
Svenska pedagoger
Personer från Skåne
Svenska författare
Kvinnor
Svenska kokboksförfattare
Födda 1893
Avlidna 1977
Breege

Breege är en kommun och ort i norra delen av den tyska ön Rügen. Orten ligger vid Breeger Bodden, en havsvik i Östersjön.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Nord-Rügen tillsammans med kommunerna Altenkirchen, Dranske, Glowe, Lohme, Putgarten, Sagard och Wiek.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Vorpommern-Rügen
Rügen
Opritjnik (opera)

Opritjnik (ryska: Опричник, Oprichnik) är en opera i fyra akter med musik av Pjotr Tjajkovskij. Librettot skrevs av tonsättaren och bygger på Ivan Lazjetjnikovs tragedi med samma namn (1840).

Historia
Tjajkovskij arbetade på operan från februari 1870 till april 1872. Den skulle bli hans första framgång på operascenen men också ett tveeggat svärd då han under repetitionerna kom att avsky verket innerligt. Operan hade premiär den 24 april 1874 på Mariinskijteatern i Sankt Petersburg och på Bolsjojteatern i Moskva den 16 maj. Mot slutet av sitt liv försökte han avvisa alla försök till nyuppsättningar med förklaringen att han tänkte revidera verket, trots att han aldrig hade några sådana tankar.

Tjajkovskij återanvände så mycket musik han kunde från sin första opera Vojvoden och akt I av Opritjnik anpassades särskilt för att passa in i det formatet.

Personer
Furst Zjemtjuzjnij (basstämma)
Natalja, hans dotter (sopran)
Molchan Mitkov, Nataljas brudgum (bas)
Bojarskan Morozova, änka (mezzosopran)
Andrej Morozov, hennes son (tenor)
Basmanov, en ung opritjnik (kontraalt)
Furst Vjazminskij (baryton)
Zacharjevna (sopran)

Handling

Akt I

Furst Zjemtjuzjnij beslutar att hans dotter Natalja ska gifta sig med den äldre Mitkov. Natalja är missnöjd ty hon älskar Andrej, vars familj har ruinerats av hennes fader. Andrej berättar för sin vän Basmanov att han har beslutat sig för att bli en opritjnik, tsar Ivan den förskräckliges personliga livvakt. På så sätt hoppas han kunna få tsaren att skipa rätt.

Akt II

Andrejs moder oroar sig för sonens samröre med Basmanov, som redan tillhör opritjnikerna. Andrej förtiger skälet till varför han vill gå med. Furst Vjazminskij, som var dödsfiende till Andrejs fader, är rasande över att tsaren ämnar anta Andrej. Vjazminskij förestavar eden för Andrej, som vet att det innebär döden att bryta den. Men han blir mållös när han inser att han även måste förskjuta både modern och Natalja.

Akt III

Ovetande om allt detta förhandlar bojarskan med Zjemtjuzjnij om sonens eventuella giftermål med Natalja. Fursten vägrar. Andrej gör entre tillsammans med de andra livvakterna. När modern inser att sonen har blivit en opritjnik förbannar hon honom. Basmanov uppmanar Andrej att be tsaren lösa honom från sitt löfte.

Akt IV

Tsaren går med på Andrejs önskan och bröllopet planeras. Men ett meddelande anländer från tsaren att han önskar se bruden - ensam. Andrej vägrar och förbannar tsaren. Han arresteras och Vjazminskij skickar efter bojarskan. Hon bevittnar sonens avrättning varpå hon faller livlös till marken.

Källor

Verk av Pjotr Tjajkovskij
Ryskspråkiga operor
Musikåret 1874
Ryska operor
Fredrik Löwenadler

Lars Johan Fredrik Löwenadler, född 6 december 1854 i Stockholm, död 8 oktober 1915 i Henley-on-Thames, var en svensk affärsman. Han var farbror till Holger Löwenadler.

Biografi 
Fredrik Löwenadler var son till riksbankskassören Fredrik Wilhelm Löwenadler. Efter skolstudier anställdes Fredrik Löwenadler i en trävarufirma i Newcastle upon Tyne för att lära sig handel och språk men övergick snart till importfirman Trummer & Co. Löwenadler kom att arbeta både vid firmans huvudkontor i London och filialen i Hamburg, och kom att få huvudansvaret för import av tändstickor till Storbritannien, som snart kom att bli ett av firmans huvudområden. Tändstickorna importerades huvudsakligen från Sverige. Tillsammans med tysken J. Hannes tog han 1884 över firman, och blev senare ensam ägare till bolaget. För att säkra tillgången på tändstickor började Löwenadler köpa upp svenska tändsticksfabriker, han var ägare till Örebro tändsticksfabrik, 1892–1903 ägare till Jönköpings vestra tändsticksfabrik, 1896–1903 till Annebergs tändsticksfabrik, 1898–1903 av Västerviks nya tändsticksfabrik. då hans tändsticksfabriker 1903 uppgick i Jönköpings och Vulcans tändsticksfabriks AB upphörde hans direkta inflytande som ägare men han kvarstod med inflytande som en betydande aktieägare och generalagent för bolaget i Storbritannien. Utöver affärsverksamheten inom tändsticksbranschen var han en av de största aktieägarna i Orkla Grubbe AB, ett svensk-norskt bolag för brytning av kopparhaltig svavelkis. Löwenadler var drivande bakom att svenska handelskammaren i London bildades 1906 och dess president 1907-1911. Han var även ledamot av kyrkorådet i Londons svenska församling, blev kammarherre 1911. Därtill var han adjungerad ledamot av organisationskommittén för Olympiska spelen i Stockholm 1912, ledamot av Sveriges centralförening för idrottens främjande och president i Nordiska roddförbundet från 1912.

Referenser

Noter

Webbkällor 

Fredrik
Personer inom Sveriges näringsliv
Födda 1854
Avlidna 1915
Män
Personer från Stockholm
William Troost-Ekong

William Paul Troost-Ekong, född 1 september 1993 i Haarlem, är en nederländskfödd nigeriansk fotbollsspelare som spelar för Salernitana, på lån från engelska Watford. Han representerar även Nigerias fotbollslandslag.

Karriär
Den 29 september 2020 värvades Troost-Ekong av Watford, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 24 januari 2023 lånades Troost-Ekong ut till italienska Serie A-klubben Salernitana på ett låneavtal över resten av säsongen.

Källor

Noter

Nigerianska fotbollsspelare
Nigerianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Groningen
Spelare i KAA Gent
Spelare i FK Haugesund
Spelare i Bursaspor
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i Watford FC
Spelare i Salernitana Calcio 1919
Spelare i Eredivisie
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Jupiler League
Spelare i Süper Lig
Spelare i Serie A
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2019
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2021
Nigerianska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Nigeria
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1993
Levande personer
Män
2233 Kuznetsov

2233 Kuznetsov eller 1972 XE1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 december 1972 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter underrättelseofficeren, partisanen och krigshjälten Nikolaj Kuznetsov (1911–1944).

Asteroiden har en diameter på ungefär sex kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1972
Höllenloch

Höllenloch kan syfta på olika grottor:

 Höllenloch (Oberösterreich)
 Höllenloch (Salzkammergut)
Aavaviken

Aavaviken är en vik i östra Norrbottens kustland i Haparanda kommun. Ån Aavajoki mynnar ut i viken.

Referenser 
 

Vikar i Sverige
Luka Milivojević

Luka Milivojević (serbisk kyrilliska: Лука Миливојевић), född 7 april 1991 i Kragujevac, Jugoslavien, är en serbisk fotbollsspelare som spelar för Crystal Palace. Han representerar även Serbiens fotbollslandslag.

Externa länkar 
 

Serbiska fotbollsspelare
Spelare i Röda Stjärnan
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i VM i fotboll 2018
Födda 1991
Levande personer
Män
Personer från Kragujevac