kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
5217 Chaozhou

5217 Chaozhou eller 1966 CL är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 februari 1966 av Purple Mountain-observatoriet i Nanjing, Kina. Den är uppkallad efter den kinesiska staden Chaozhou.

Den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Purple Mountain-observatoriet
Astronomiska upptäckter 1966
Ustica, Palermo

Ustica är en ort och kommun i storstadsregionen Palermo, innan 2015 i provinsen Palermo, i regionen Sicilien i sydvästra Italien. Kommunen ligger på ön Isola di Ustica och hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i storstadsregionen Palermo
5223 McSween

5223 McSween eller 1981 EX6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter den amerikanske geologen Harry McSween.

Asteroiden har en diameter på ungefär 12 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
Sture (Natt och Dag)

Sture, även känd som Yngre Stureätten, var en svensk adlig ätt, förgrenad ur ätten Natt och Dag. 

Namnet upptogs av  användes först av Nils Bosson, vars mor Karin Svensdotter Sture var född in i en Stureätt. Hans son, riksföreståndaren Svante Nilsson, som oväntat avled 1512, använde sig inte av Sturenamnet. Släktnamnet Sture återupptogs av sonsonen Sten Svantesson Sture född omkring 1492, död 1520, riksföreståndare 1512–1520. Han är mer känd som Sten Sture den yngre, och dog 1520 på en släde på sjön Mälaren, efter det att han blivit sårad i slaget på Åsundens is, i ett försök att stoppa de framträngande danska trupperna ledda av Kristian II.

Ättlingarna till Sten Sture den yngre är de yngre Sturarna, innefattande alla som bar Natt och Dag-vapnet:
 Sköld: Delad i guld och blå.
 Hjälm: Tre påfågelsfjädrar mellan två fanor.

Grevar Sture 

Svante Stensson Sture, son till Sten Sture den yngre; upphöjdes till greve med utökat vapen. Han var gift med en syster till drottning Margareta Eriksdotter (Leijonhufvud) nämligen Märta Leijonhufvud. Svante Sture och två söner dödades av Erik XIV vid de så kallade Sturemorden. Svante Stures sonson Svante Mauritzson, greve till Stegeholm och Västervik, friherre till Hörningsholm, död 1616, var den siste av den grevliga ätten.

Släktträd över ättens mest kända medlemmar 

                     Nils Bosson (Natt och Dag) (1426–1494) (besläktad med Sture (IV)-ätten på mödernet)
                                |
                     Svante Nilsson  (1460–1512) (använde själv aldrig namnet Sture)
                                |
                     Sten Sture den yngre (Sten Svantesson)  (1493–1520) (återupptog namnet Sture)
                                |
                     Svante Stensson Sture (1517–1567)
                            /          \
 Nils Svantesson Sture (1543–1567)   Erik Svantesson Sture (1546–1567) 
 
 De tre sista mördades av kung Erik XIV i de så kallade Sturemorden.

Flera medlemmar av en parallell gren av Natt och Dag blev friherrar till Ijo 1652, dog ut med Carl Axelsson Natt och Dag 1664. Denna släktgren bar ej namnen Sture eller Natt och Dag i hjärtskölden. Det gjorde däremot den senare friherrliga ätten Sture, som även den var en gren av Natt och Dag.

Referenser
Sture (spets nedifrån)

Sture, svensk medeltida frälseätt, vars medlemmar förde en spets nedifrån i sitt vapen, var säkerligen av dansk börd, och framträder i Vartofta år 1367. I övrigt är de bundna till Kinds och Redvägs härader.

 Sköld: I rött en spets av guld.
 Hjälm: Ett framåtböjt horn på utsidan besatt med tre påfågelsfjädrar.

Väpnaren, sedermera riddaren, Nils Sture (död tidigast 1393) förde i sitt vapen en spets nedifrån. Han har tidigast kunnat beläggas 1364, då han i Halmstad tillsammans med Erik Kettilsson (Puke) den svenske kungen Magnus Erikssons trognaste anhängare, beseglade ett brev, som utfärdats av den danska ätten Brahes äldste säkert kände halländske stamfar.

Något av åren 1364–66 dubbades han till riddare, sannolikt samtidigt med Erik Kettilsson och i så fall av kung Magnus. Sture var en av de 44 riddare som 1377 i Nyborg på Fyn tillsammans med drottning Margareta, hennes son Olof, de danska biskoparna och 88 väpnare utfärdade ett förpliktelsebrev att upprätthålla det bestående rättstillståndet. Hans gods låg i Halland och Skåne, och han har endast kunnat beläggas i sju eller åtta brev, av vilka ett för drottningen men intet från kung Albrekts territorium.

Hans son, riddaren Sven Nilsson Sture till Ekesjö i Småland (död 1424), tillhörde Sveriges frälse, och har tidigast kunnat beläggas 1386 och nämns två år senare som en av Algot Magnusson (Sture)s sju medsigillanter i dennes brev för Margareta om Öresten, Opensten, Mark och Kind.

Av brev från 1396 och 1397 framgår, att Sven Sture som drottningens hövitsman på Gotland skadade hansestädernas och Tyska ordens köpmän genom sjöröveri. Sven Sture var, tillsammans med Arend Styke, en tid inblandad i sjöröveri som syftade att hindra Vitaliebrödernas stöjande frakter till de Stockholmare som var trogna Albrekt av Mecklenburg. Sedan kung Albrekts son Erik kommit till Gotland, blev han besegrad av denne och gick i dennes tjänst.

Sommaren 1397 var Sven Sture den ene av befälhavarna för dennes misslyckade flottexpedition mot det av hanseaterna besatta Stockholm. Sedan Tyska orden våren 1398 besatt Gotland, måste han lämna ön, och på hösten samma år var han den främste av de femton personer som till kung Erik och drottning Margareta överlämnade Faxeholm med Hälsingland och halva Medelpad, Styresholm med Ångermanland och den andra hälften av Medelpad samt Korsholm med Norrbotten.

Sven Sture dubbades till riddare något av åren 1405–07, sannolikt vid drottning Filippas kröning 1406. Enligt kung Eriks förbundsfördrag med Polen-Litauen 1419 och med hansestäderna 1423 var Sture bosatt på sitt fäste (Sundholm/Sundkullen) i Ramkvilla socken, där han daterat två brev 1416.

Sven Sture efterlämnade inga söner, men hans dotter Katarina Svensdotter (död något av åren 1464–69) gifte sig med Bo Stensson, och dottersonen Nils Bosson antog hans namn, dock med bibehållande av fädernevapnet: en delad sköld (vapnet för ätten Natt och Dag), och dessa båda blev anfäder för den så kallade yngre Stureätten.

Ätten utslocknade efter år 1416.

Medeltida svenska ätter
Sture (gumsehuvud)

Sture  (gumsehuvudsätten), svensk medeltida frälseätt från Ås härad, känd med Rörik Sture från år 1310, som då var en av hertig Eriks män. Rörik Sture tillhörde västgötafrälset, och var troligen släkt med den så kallade Sjöbladsätten.

Vapen: 
 Sköld: I blå fält ett vädurshuvud av guld. (En del uppgifter refererar också till ett tjurhuvud i skölden.)
 Hjälm: Två vädurshorn av guld besatta med fyra käppar, blå, vit, blå, vit, toppade av liljor av guld.

Rörik Sture den yngre förvärvade egendomar i Småland och ätten blev sedan en närmast småländsk släkt. Dess sista kända medlemmar är riddaren Magnus Sture (död 1419) samt dennes söner Karl Sture (död samma år) och Bengt Sture, som levde ännu 1429. Karls dotter, Katarina Karlsdotter (gumsehuvud), gifte sig före 1450 med Nils Jönsson (Oxenstierna).

Ätten dog ut senast år 1454. De sista medlemmarna var då i huvudsak bosatta i Småland.

Medeltida svenska ätter
Sture (sjöblad)

Sture är en svensk medeltida frälseätt från Södra Ving i Ås härad. Kallas även Sjöbladsätten efter vapenskölden med tre balkvis ställda sjöblad, eller äldre stureätten. Ibland uppges att Sturenamnet övertagits från den äldre ätten via en okänd syster till Tune Anundsson (Vingätten, tre sjöblad) vilken var gift med en medlem av en annan västgötsk Stureätt.

 Sköld: I fält av guld tre balkvis ställda svarta sjöblad.
 Hjälm: Två svarta buffelhorn vardera besatta med tre sjöblad av guld.

Ätten uppträder år 1310 genom riksrådet Anund Sture som då var en av kung Birgers betrodda män men snart gick över till hertig Erik.

Anund Sture 

Riksrådet Anund Sture (död 1360 eller 1361), synes ha deltagit redan i det stora fredsmötet i Helsingborg 1310, vid vilket en tillfällig försoning påbörjades mellan kung Birger och hertigarna. 1321 tillhörde han hertiginnan Ingeborgs råd och belönades av henne samma år för gjorda tjänster. 1326 eller 1327 blev han riddare. Under Magnus Eriksson var han en av riksrådets förnämsta och mest betrodda medlemmar. Han var sålunda kunglig ståthållare i Skåne 1333 och svenskt ombud vid avslutandet av ett stillestånd med Lübeck 1352. Anund Sture var gift med Katarina Näskonungsdotter (Natt och Dag).

Magnus Anundsson Sture den föregåendes son, riksråd, liksom fadern bofast i Västergötland, var 1356 riddare och synes redan 1358 ha haft plats i riksrådet. I striden mellan Magnus Eriksson och mecklenburgarna stod han troget på den förres sida ända till 1371 års förlikning Magnus Sture nämnes sista gången 1391. Han var gift med en dotter till Algot Magnusson (griphuvud), som säkerligen var en sonson till den från Magnus Ladulås historia bekante västgötalagmannen Algot Brynjolfsson.

Sten Sture den äldre 

Sten Sture den äldre, var den föregåendes sonsons son, riksföreståndare, född omkring 1440, död 14 december 1503 i Jönköping, var son till riksrådet och hövitsmannen på Kalmar slott, Gustaf Sture och konung Karl Knutssons halvsyster Birgitta Stensdotter (Bielke). Han blev redan 1444 faderlös. Modern gifte om sig med riksrådet Gustaf Karlsson (Gumsehuvud), och Sten Sture torde ha uppfostrats i deras hem, dels i Kalmar, där styvfadern en tid var hövitsman, dels på Ekholmens gård i Uppland.

Sten Sture var riksföreståndare över Sverige mellan 1470 (antagligen kring midsommartiden) och 1497 och därefter från 1501 fram till sin död, samt riddare och hövitsman över Stockholm. Han var gift med Ingeborg Åkesdotter (Tott) och segrare i slaget vid Brunkeberg. Ätten utslocknade med honom år 1503.

Källor
Montagne Sainte-Victoire (målning)

Montagne Sainte-Victoire är en serie oljemålningar av den franske konstnären Paul Cézanne. Han målade ett 40-tal målningar av Montagne Sainte-Victoire från 1878 till sin död 1906. Berget är beläget i närheten av Aix-en-Provence i södra Frankrike, där konstnären föddes och levde större delen av sitt liv. 

Cézanne var konstnären som övergav impressionismen för postimpressionismen och banade väg för modernismen. Denna utveckling är skönjbar i den långa serie målningar av Montagne Sainte-Victoire. I april 1878, när Cézanne åkte på den nyligen öppnade järnvägen mellan Aix och Marseille, beskrev han Montagne Sainte-Victoire som ett “beau motif” (vackert motiv)” i ett brev till Émile Zola. Järnvägsbron över Arcs floddal kan ses i flera målningar, bland annat den från 1882–1885 som är utställd på Metropolitan Museum of Art.

Ett urval Paul Cézanne-målningar av berget Sainte-Victoire

Källor 

Målningar 1885
Målningar från 1800-talet
Målningar av Paul Cézanne
Målningar med motiv från Provence
Landskapsmålningar
Målningar på Barnes Foundation
Målningar i Baltimore
Målningar på Metropolitan Museum of Art
Målningar på Kunstmuseum Basel
Målningar i National Gallery of Art, Washington
Målningar på Courtauld Institute of Art
Målningar på Pusjkinmuseet
Målningar på Eremitaget
Målningar på Scottish National Gallery
Målningar i Washington D.C.
Målningar på Musée d'Orsay
Målningar på Philadelphia Museum of Art
Målningar på Kunsthaus Zürich
Målningar på Princeton University Art Museum
Montagne Sainte-Victoire

Montagne Sainte-Victoire, äldre namn Montagne Sainte-Venture, är ett bergsmassiv i Provence i södra Frankrike, cirka 8 km öster om Aix-en-Provence. 

Dess högsta topp, Pic des mouches, når  meter. På en lägre topp på bergets västra del som är 946 meter hög står ett 19 meter högt kors, Croix de Provence. Berget är berömt för Paul Cézannes många målningar av berget.

Galleri

Referenser 

Berg i Frankrike
Provence-Alpes-Côte d'Azur
San Giovanni Crisostomo

San Giovanni Crisostomo är en församlingskyrka och titelkyrka i Rom, helgad åt den helige Johannes Chrysostomos. Kyrkan, som konsekrerades år 1969, är belägen vid Via Emilio de Marchi i stadsdelen (quartiere) Monte Sacro Alto i nordöstra Rom.

Kyrkan uppfördes åren 1968–1969 efter ritningar av arkitekterna Ennio Canino och Viviana Rizzi.

Titelkyrka
Påve Paulus VI stiftade kyrkan år 1969 som titelkyrka med namnet San Giovanni Crisostomo a Monte Sacro Alto.

Kardinalpräster
Vicente Enrique y Tarancón: 1969–1994
Vakant: 1994–2001
Bernard Agré: 2001–2014
José de Jesús Pimiento Rodríguez: 2015–

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Monte Sacro Alto)
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1969
Roma Q. XXVIII Monte Sacro Alto
Titelkyrkor i Rom
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt den helige Johannes Chrysostomos
1969 i Italien
Hur man mördar sin fru

Hur man mördar sin fru (engelska: How to Murder Your Wife) är en amerikansk satirisk komedifilm från 1965 i regi av Richard Quine. I huvudrollerna ses Jack Lemmon, Virna Lisi och Terry-Thomas.

Rollista i urval 

 Jack Lemmon – Stanley Ford
 Virna Lisi – Mrs. Ford 
 Terry-Thomas – Charles Firbank
 Eddie Mayehoff – Harold Lampson
 Claire Trevor – Edna Lampson
 Mary Wickes – Harolds sekreterare 
 Jack Albertson – doktor Bentley
 Sidney Blackmer – domare Blackstone
 Max Showalter – Tobey Rawlins
 Alan Hewitt – statsåklagaren 
 Barry Kelley – klubbmedlem (Steam Room)
 William Bryant – byggarbetare
 Charles Bateman – klubbmedlem (Steam Room)
 Edward Faulkner – klubbmedlem & partygäst

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1965
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
New York på film
Filmer från United Artists
Andrew Doyle

Andrew Doyle, född i  Londonderry, Nordirland, är en brittisk journalist, komiker och satiriker. Han är mest känd för att ha skapat parodikontot Titania McGrath (@TitaniaMcGrath) på det sociala nätverket Twitter. Andrew Doyle har även varit med och skapat den fiktiva nyhetsreportern Jonathan Pie tillsammans med komikern Tom Walker, som även är den som spelar Jonathan Pie. Doyle har medverkat i Ricky Gervais podcast Ricky Gervais is Deadly Serious. Som journalist skriver Doyle för brittiska Spiked.

Källor

Externa länkar 
 Andrew Doyles hemsida
 Twitterkontot @TitaniaMcGrath
 Youtubekanalen för Jonathan Pie

Levande personer
Brittiska komiker
Brittiska journalister
Alumner från Wadham College, Oxford
Män
Födelseår saknas
Corner Island

Corner Island kan avse

 Corner Island, Antarktis
 Corner Island, Australien
Thomas Harriot

Thomas Harriot (även stavat Harriott, Hariot eller Heriot), född cirka 1560 i Oxford, död den 2 juli 1621 i London, var en engelsk astronom, matematiker, etnograf och översättare.

Han var den förste att betrakta ett astronomiskt objekt genom ett teleskop och gjorde den 26 juli 1609 den första teckningen av månen sedd genom ett teleskop – flera månader före Galileo Galilei. Harriot anses också ha varit den förste att observera solfläckar 1610.

Harriot föregick bland annat Snells lag och Girards sats, som, om han bara publicerat sina resultat, hade burit hans namn i stället.

Verk
Harriot efterlämnade en mängd material, men publicerade bara ett verk under sin levnad: A Briefe and True Report of the New Found Land of Virginia 1588 – resultatet av Walter Raleighs andra resa till Roanoke Island utanför kusten av dagens North Carolina 1585–1586.

Övrigt 
Nedslagskratern Harriot på månen och asteroiden 5548 Thosharriot är uppkallade efter honom.

Referenser

Externa länkar 

Brittiska matematiker
Brittiska astronomer
Brittiska etnografer
Personer från Oxford
Födda 1560
Avlidna 1621
Män
109 Tauri

109 Tauri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Oxen, som också har Bayer-beteckningen n Tauri. Den har en skenbar magnitud på ca 4,96 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 247 ljusår (ca 76 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 19 km/s. På det beräknade avståndet minskar stjärnans skenbara magnitud med 0,24 enheter genom en skymningsfaktor orsakad av interstellärt stoft.

Egenskaper
109 Tauri är en gul till vit jättestjärna av spektralklass G8 III, som förbrukat förrådet av väte i dess kärna, ingår i röda klumpen och ligger på den horisontella jättegrenen. Den genererar nu energi genom termonukleär fusion av helium i kärnan. Den har en massa som är ca 2,5 solmassor, en radie som är ca 8 solradier och utsänder ca 60 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 5 000 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/24822/109tauri.

Stjärnbilden Oxen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Gula jättar
Sträusschen

Sträusschen, även Sträußchen (Buketter), opus 15, är en vals av Johann Strauss den yngre.

Historia
Bakgrund till valsens uppkomst härrör från konkurrenskampen mellan Johann Strauss den äldre och Johann Strauss den yngre. Den senare kunde dock inhösta ytterligare publikintresse med verket. Den spelades första gången den 20 juli 1845 i samband med återinvigningen av den renoverade balsalen Zum goldenen Strauß, som låg i ett teaterhus beläget i stadsdelen Josefstadt i Wien.

Bemötande
Recensenten i "Sammler" skrev den 22 juli: "Med denna komposition [= "Sträusschen"] har den unge musikdirektören skänkt publiken en ny doftande bukett från sin fantasi, och vilket bifall den inhöstade, stormande applåder som inte ville sluta förrän Strauss hade tagit om valspartiet fem gånger".

I "Theaterzeitung" den 23 juli omnämnde recensenten också valsen och menade: "Vi kan bara konstatera att det råder en sådan friskhet, originalitet och livlighet i valsen, en sådan schwung och rytmik att denna bukett av doftande valsblommor ovillkorligen ger upphov till dans eller bifall". 

Liksom med de flesta av Strauss ungdomsverk föll den dock snabbt i glömska. Förläggaren Mechetti lät endast publicera klaverutdraget och orkesterpartituret är sedan länge förlorat. Senare versioner bygger på instrumentering från det befintliga klaverutdraget. 

Idag spelas den då och då vid diverse konserter (företrädesvis Nyårskonserten från Wien).

Om valsen
Speltiden är ca 10 minuter och 45 sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1845 med kommentarer om Sträusschen.
 Om Sträusschen i Naxos-utgåvan.

Anmärkningar

Referenser

Valser av Johann Strauss den yngre
Musikåret 1845
5224 Abbe

5224 Abbe eller 1982 DX3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 21 februari 1982 av den tyske astronomen Freimut Börngen vid Tautenburg-observatoriet. Den har fått sitt namn efter den tyske astronomen och fysikern, Ernst Abbe.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Se även 
 Abbe (månkrater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av F Börngen
Astronomiska upptäckter 1982
110 Tauri

110 Tauri är en vit underjätte i Oxens stjärnbild.

110 Tau har visuell magnitud +6,10 och befinner sig på ett avstånd av ungefär 400 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Oxen 
Vita underjättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Kejsar Wilhelm (äpple)

Kejsar Wilhelm är en tysk äpplesort från 1800-talet. Det är medelstora till stora äpplen, och väger upp till 170 gram. Äpplet har ett typiskt mått på 63-68mm i höjd och 75-85mm i bredd. Äpplena är plattrunda med gulgrön grundfärg och en ljusröd strimmig täckfärg på omkring halva äpplet. Äpplets fruktkött är vitgrönt. Kärnhuset är öppet och lökformigt. Rost kan förekomma i stjälkhålan. Stjälkens längd är 15-18mm. Aromen påminner om hallon och trädet växer kraftigt. Äpplet skördas i oktober, användes i december-februari. Äpplet är ett ätäpple, men också utmärkt till mos och must. Äpplesorten är triploid och befruktas bland annat av Golden Noble, Cox Orange, Ontario, Transparente blanche och Idared.  Den har en låg halt av allergener, och en hög halt av polyfenoler (1140 mg/liter). Den har funnits i svensk yrkesodling med över 1000 träd. Den har en sockerhalt på 12,5-14 Brix. Äpplet användes som ätäpple och som köksäpple för must, mos och torkning.

Referenser 

Äppelsorter
5225 Loral

5225 Loral eller 1983 TS1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 oktober 1983 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter det amerikanska teknikföretaget Loral.

Asteroiden har en diameter på ungefär 15 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1983
Santeri Kinnunen

Santeri Karl-Henrik Kinnunen, född 20 augusti 1969 i Helsingfors, är en finländsk skådespelare. 

Kinnunen, som son till skådespelarna Rose-Marie Precht och Heikki Kinnunen, går i faderns fotspår, mångsidig och musikalisk, och har varit anställd vid Helsingfors stadsteater sedan 1992. Han har haft roller i till exempel Fantomen på operan, Piukat Paikat, Macbeth, Armfelt, En handelsresandes död, Cabaret och Mumintroll i kulisserna. Kinnunen har bland annat medverkat i filmen Veturimiehet heiluttaa.

Källor

Finländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1969
Män
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Stentor (olika betydelser)

Stentor kan syfta på:

 Stentor – grekisk härold.
 Stentor – släkte av encelliga organismer, se Trumpetdjur
Kundfordran

En kundfordran uppkommer när ett företag har levererat en vara eller utfört en tjänst men ännu inte fått betalt av kunden. En kundfordran är alltså en säljares tillgodohavande hos en köpare, vilket som huvudregel markeras av att säljaren utfärdar en faktura, i Sverige i enlighet med faktureringsreglerna i mervärdesskattelagen (1994:200). Fordringarna står kvar till dess att fakturorna är betalda.

Se även
Kundreskontra
Företagsekonomi
114 Tauri

114 Tauri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Oxen, som också har Bayer-beteckningen o Tauri. Den har en skenbar magnitud på ca 4,88 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,22 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 620 ljusår (ca 192 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 17 km/s. Stjärnan ingår i OB-föreningen Cas-Tau för stjärnor med gemensam egenrörelse, och har en egenhastighet på 8,3 km/s.

Egenskaper
114 Tauri är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B2.5 V, även om Grenier et al. (1999) tilldelat den spektralklass B2.5 IV.  Den har en massa som är drygt 7 solmassor, en radie som är ca 4 solradier och utsänder ca 2 450 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 20 700 K. Den har, för en stjärna av aktuell massa och ålder, en relativt låg projicerad rotationshastighet på 10 km/s.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/25539/114tauri.

Stjärnbilden Oxen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Ballantrae

Ballantrae är en by i South Ayrshire, Skottland. Byn är belägen 21 km 
från Girvan. Orten har  invånare (1991).

Referenser

Externa länkar 

Orter i South Ayrshire
5226 Pollack

5226 Pollack eller 1983 WL är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 november 1983 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den amerikanske astrofysikern James B. Pollack.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1983