kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Watch Dogs: Legion

Watch Dogs: Legion är ett tredjepersonsskjutare-spel som utvecklats av Ubisoft Toronto och Ubisoft Montreal. Spelet är en del av Watch Dogs-serien och är det tredje spelet i serien. Spelet hade planerats att släppas den 6 mars 2020 men på grund av kritiken mot spelet Ghost Recon: Breakpoint så har Ubisoft valt att ge utvecklarna mer tid att utveckla sina pågående projekt. Andra spel som drabbas är Gods and Monsters och Rainbow Six Quarantine. Ubisoft har även meddelat att spelet kommer vara "cross-gen" vilket innebär att spelet släpps till 2 generationer av tv-spelkonsoler och att det därmed kommer släppas på PS4, Xbox One, PS5 samt Xbox Series X utöver Microsoft Windows och Google Stadia. Watch Dogs: Legion det tredje spelet i serien kommer bli tillgängligt den 29 oktober 2020.

Handling 
Watch Dogs: Legion utspelas i London. I Watch Dogs: Legion finns det ingen bestämd huvudperson som spelaren får spela som utan istället kommer spelaren själv få välja vilka personer som skall vara med i dennes team som återigen är DedSec. Målet är att ta tillbaka London i en alternativ framtid efter Brexit där staden lider av korruption, organiserad brottslighet och okontrollerad övervakning. Varje enskild person i spelet kommer att gå att rekrytera till sitt team för att återta och befria London igen och alla dessa personer har minst ett uppdrag som man måste lösa för att få med dem i sitt team. Beroende på vilka personer man rekryterar så ändras också mellansekvenserna i spelet vilket gör att nästan alla spelares upplevelser kommer att bli unika. För att dessutom göra detta mer intressant och mer avancerat så kommer det även att förekomma så kallad "permadeath" d.v.s. att om en av de karaktärer eller personer man har rekryterat i spelet skulle dö under ett uppdrag eller liknande så kommer karaktären att vara död permanent och inte gå att få tillbaka. Detta leder till att spelaren måste rekrytera nya medlemmar i sitt team. Varje person i spelet kommer vara unik med olika färdigheter och egenskaper. Däribland ingår också egenskapen "May die randomly" vilket innebär att karaktären när som helst kan dö och därmed vara borta för alltid. Det finns dock en gräns på antalet rekryterade personer man kan ha i sitt DedSec-team samtidigt. Man kan max ha 20 personer samtidigt men man kommer nästan definitivt att förlora karaktärer.

Källor 

datorspel 2020
Windows-spel
Playstation 4-spel
Playstation 5-spel
Xbox One
Xbox Series X-spel
5082 Nihonsyoki

5082 Nihonsyoki eller 1977 DN4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 februari 1977 av de båda japanska astronomerna Hiroki Kōsai och Kiichirō Furukawa vid Kiso-observatoriet i Japan. Den är uppkallad efter Nihonshoki, en av världens äldsta böcker om japans historia..

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Astronomiska upptäckter av H Kosai
Astronomiska upptäckter av K Furukawa
Astronomiska upptäckter 1977
Bonheur

Bonheur ASA är ett norskt holdingföretag för familjen Olsen. Företaget är noterat på Oslo Børs och har intressen inom energi, shipping, skeppsvarv, media och andra branscher. 

Bonheur har sitt säte i Oslo i Norge.

Företaget kontrolleras av Invento AS och Quatro AS, vilka tillsammans äger omkring hälften av företaget. Bägge dessa bolag ägs av Fred. Olsen & Co., ett företag som helägs av Anette Olsen.

Bonheur slogs samman med förvaltningsbolaget Ganger Rolf ASA i maj 2016.

Ägarintressen

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Bonheur (Company) på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
Bonheurs webbplats

Norska holdingbolag
Företag bildade 1897
Företag i Oslo
Björn Lundström

Björn Arne Lundström, född 13 december 1955 i Karlskrona amiralitetsförsamling i Blekinge län, är en svensk militär.

Biografi
Lundström avlade gymnasieexamen 1974. Han avlade marinofficersexamen vid Sjökrigsskolan 1977 och utnämndes samma år till löjtnant vid Karlskrona kustartilleriregemente, där han var plutonchef 1977–1980. År 1980 befordrades han till kapten vid Vaxholms kustartilleriregemente, där han tjänstgjorde eller var placerad till slutet av 1980-talet och befordrades till major 1985. Han var idrottsofficer vid Sjökrigsskolan 1980–1983, gick Allmänna kursen vid Militärhögskolan 1983–1984 och var stabsofficer tillika sektionschef vid Stockholms kustartilleriförsvar 1984–1987. Därefter tjänstgjorde han i Marina underhållsavdelningen i Huvudavdelningen för marinmateriel vid Försvarets materielverk 1989–1990. Han befordrades till överstelöjtnant 1993 och var chef för Kustförsvarssektionen i Östra marinkommandounderhållsbataljonen vid Ostkustens marinkommando 1990–1995, varefter han var stabsofficer i Kustförsvarssektionen i Marinledningen i Högkvarteret 1996–1998 och chef för Centralsektionen i Underhållsavdelningen i Krigsförbandsledningen i Högkvarteret 1998–1999. Han utnämndes till överstelöjtnant med särskild tjänsteställning 1999. Han var chef för Amfibiebataljonen vid Älvsborgs amfibieregemente 2000–2001, varefter han var utbildningsansvarig för teknikutbildningen vid chefskursen med teknisk inriktning på MTI vid Försvarshögskolan 2002–2003. Från 2003 var han regionchef vid Totalförsvarets pliktverk.

Referenser

Män
Födda 1955
Levande personer
Militärer från Karlskrona
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstelöjtnanter i svenska marinen
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Ganger Rolf

Ganger Rolf ASA var ett norskt holdingföretag för familjen Olsen. Företaget investerade parallellt med systerföretaget Bonheur ASA och hade intressen inom energi, shipping, skeppsvarv, media och andra branscher. 

Ganger Rolf ASA var noterat på Oslo Børs (GRO) och hade sitt säte i Oslo i Norge.

Företaget kontrollerades av Invento AS och Quatro AS. Bägge dessa bolag ägs av Fred. Olsen & Co., ett företag som helägs av Anette Olsen.

Ganger Rolf slogs samman med Bonheur ASA i maj 2016.

Ägarintressen

Källor

Noter

Ej längre existerande norska företag
Företag i Oslo
Passbåt

Passbåt var tidigare benämningen för typ av mindre motorbåt, som är avsedd för enkla, och ofta snabba persontransporter av få passagerare och som har sittbrunn eller annat passagerarutrymme, men saknar ruff. Senare har det kommit att användas för att beteckna taxibåtar med regelbundna rutter, i skärgårdstrafik.

Passbåtar är snabbgående båtar som inte är racerbåtar, men heller inte inredda eller beboeliga. Det finns i princip inga stuvutrymmen eller plats för att övernatta i en passbåt. De ser ofta ut som en blandning mellan en ruffbåt och en racer eller en förvuxen campingbåt. Ibland gränsar de till mer utpräglade sport- eller racerbåtar. Inredningen kan påminna en hel del om bilar vad gäller passagerarutrymme och instrumentering.

Passbåtar i USA
De första snabba passbåtarna, eller liknande båtar av runabout-typ, utvecklades i USA under 1920-talet efter första världskriget. Ett viktigt steg var att konstruera skrov för att få båtarna att plana över vågorna snarare än att skära igenom dem. De var från början små, snabba, motorstarka träbåtar som byggdes för att tillvarata kraften i den nya typ av utombordsmotorer som utvecklats av till exempel Evinrude från 1909. 

För att öka hastigheten måste skrovformen konstrueras för att ta fördel av vattenplaning. En bärplansliknande konstruktion kunde tillåta båten att ta sig fram ovanpå vattenytan i hög hastighet, i stället för att skjuta åt sidan stora mängder vatten, för att röra sig framåt. En annan konstruktionsdetalj var att ersätta roderpinne med ett roder som manövrerades med en styrratt, vilket gav föraren en bekväm och framåtblickande ställning. En annan innovation var en fjärrkontroll för att ställa om motorn till backgång. 

Bland ledande tillverkare av runabouts under 1920-talet fanns John L. Hacker, som grundade Hacker Boat Company 1908. Hacker var en innovativ båtkonstruktör, som utvecklade många nyheter, som V-formade skrov. Hans konstruktioner blev modell för så gott som alla senare runabouts. Något senare gjordes i USA liknande, något större runabouts, byggda i fernissat trä, av Gar Wood och Chris-Craft. 

Mot slutet av 1940-talet slutade Gar Wood att tillverka båtar, och under 1960-talet började Chris-Craft bygga båtar i modernare material som glasfiber. Hackercraft fortsatte under samma tid med träbåtar.

Passbåtar i Europa

Typiska passbåtar och runabouts i Sverige är Gideon Forslunds Essbåten och Storebros Vindö, som ritades på 1950-talet av Einar Runius och såldes i över tusen exemplar. 
Prototypen till Essbåten var Juanita, som byggdes 1929. Andra passbåtar med stor spridning i andra länder var modeller från amerikanska Chris-Craft och Gar Wood Speedster, samt från italienska Riva. Passbåten är i regel motorstark, omkring sex–sju meter lång, och halvplanande för farter upp emot 20‒30 knop. Den har normalt en vindruta, en stor öppen sittbrunn och motorn under luckor på för- eller akterdäcket.

Den italienske båtbyggaren Carlo Riva (1922–2017) började i slutet av 1950-talet och 1960-talet bygga öppna motorbåtar av denna typ. Den mest uppmärksammade modellen  var Aquarama Special.

Bildgalleri

Källor
Passbåt på www.svenskatrabatar.se

Fritidsbåtar
Motorbåtar
Träfartyg
Slamchosis

Slamchosis är det femte studioalbumet av det norska death metal-bandet Kraanium. Albumet utgavs 2018 av det amerikanska skivbolaget Comatose Music.

Låtförteckning
 "Bound to Kill" – 5:04
 "Blob of Inhuman Metamorphic Transfusion" – 4:54
 "Gratification Through Annihilation" – 3:37
 "Destined for Surgical Defilement" – 4:07
 "Slamchosis" – 1:29
 "Larva Infested Cum Sluts" – 4:05
 "Midget Fucker" – 3:01
 "Slam Her Guts Out" – 4:07
 "Face Fucked with a Brick" – 4:10
 "Putrescent Indulgence" – 4:35

Text och musik: Kraanium

Medverkande
Musiker (Kraanium-medlemmar)
 Jason Varlamos – gitarr
 Mats Funderud – gitarr
 Mika da Costa – basgitarr
 Jack Christensen – sång
 Erhan Karaca – trummor

Produktion
Slamchosis – producent, ljudtekniker
Benjamin Wingmark – ljudmix, mastering
Marco Hasmann– omslagskonst
Christian Wulf Designs – logo

Referenser

Externa länkar
 Slamchosis på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 2018
Norska death metal-album
Album av Kraanium
Région Littoral

Région Littoral är sedan den 1 januari 2018 en av de fyra regionerna i kantonen Neuchâtel i Schweiz. Regionerna används endast för statistiska ändamål och vid val till kantonsparlamentet Grand Conseil. Région Littoral omfattar samma område som de tidigare distrikten Boudry och Neuchâtel.

I regionen finns 14 kommuner:

Boudry
Cornaux
Cortaillod
Cressier
Enges
Hauterive
La Grande Béroche
La Tène
Le Landeron
Lignières
Milvignes
Neuchâtel
Rochefort
Saint-Blaise

Referenser

Neuchâtel
Hans Claesson Kyle

Hans Claesson Kyle, född 25 september 1605 på Frötuna gård, död 2 februari 1659, var en svensk militär och ämbetsman.

Biografi
År 1626 blev Kyle kapten vid Västmanlands regemente och 1629 överstelöjtnant vid Upplands regemente. Den 1 augusti 1631 utnämndes han till överste och chef för Österbottens regemente. År 1642 blev han landshövding över södra prosteriet i Österbotten i Vasa län och 1648 tillika landshövding över Uleåborg och även det norra prosteriet. Han erhöll avsked den 24 november 1650. 

Under trettioåriga kriget förde han i slutet på augusti 1631 över Österbottens infanteriregemente till norra Tyskland. Hans Kyles sätesgård var Frötuna gård i Rasbo socken i Uppland, medan hans tjänstebostad för uppdraget som landshövding fram till 1647 var Korsholms kungsgård.

Familj
Kyle gifte sig första gången 30 maj 1626 i Stockholm med friherrinnan Vendela Skytte (1608–1629). Hon var dotter till riksrådet Johan Skytte och Maria Jakobsdotter Näf. De fick tillsammans barnen Maria Kyle (1627–1697) som var gift med landshövdingen Thure Ribbing och presidenten Axel Stålarm, Hillevi Kyla (1628–1641) och Hedvig Margareta Kyle (född 1629).

Kyle gifte sig andra gången 1633 i Mecklenburg med Elisabet Catharina von der Lühe (1617–1675). Hon var dotter till Vicke von der Lühe och Catharina von Maltzan. De fick tillsammans barnen Claes Kyle (död 1637), Didrik Kyle (1638–1659), Catharina Kyle (1642–1699) som var gift med majoren Mårten Crusebjörn och landshövdingen Lars Eldstierna, Anna Vendela Kyle som var gift med kavallerigeneralen Erik Didrik von Rosen, Hillevi Margareta Kyle (1641–1682) som var gift med ryttmästaren Gustaf Fredrik von Liewen, Elsa Kyle (död före 1697) som var gift med översten Bogislaus von der Pahlen, Christina Kyle (död 1720) som var gift med kaptenen Gustaf Ekegren, Beata Kyle och Claes Kyle (1647–1648). Kyle och von der Lühe skiljde sig 1651.Elisabeth Catharina von der Lühe dömdes jämte Erik Åkesson Soop för äktenskapsbrott

Kyle gifte sig tredje gången med Maria Ribbing. Hon var dotter till landshövdingen Sven Ribbing och Metta Turesdotter Rosengren. De fick tillsammans dottern Hedvig Margareta Kyle som var gift med överstelöjtnanten Per Gabriel Lood i Småland. Efter Kyles död gifte Maria Ribbing om sig med överstelöjtnanten Jakob von Neuman.

Hans Kyle hade 13 barn. Han har med sin första hustru det gemensamma gravmonumentet i Skytteanska gravkapellet (S:t Botvids kor) i Uppsala domkyrka. Den faktiska gravplatsen för Hans Kyle är dock Rasbo kyrka i Uppland.

Se även
Kyle (ätt)

Referenser

Adelsvapen Kyle, tab. 10 https://www.adelsvapen.com/genealogi/Kyle_nr_5

Män
Födda 1605
Avlidna 1659
Landshövdingar i Österbottens län
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska regementschefer
Överstar i svenska armén
5088 Tancredi

5088 Tancredi eller 1979 QZ1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 augusti 1979 av den svenske astronomen Claes-Ingvar Lagerkvist vid La Silla-observatoriet i Chile. Den är uppkallad efter den uruguayanska astronomen Gonzalo Tancredi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 15 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av C-I Lagerkvist
Astronomiska upptäckter 1979
5080 Oja

5080 Oja eller 1976 EB är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 mars 1976 av den svenske astronomen Claes-Ingvar Lagerkvist vid Kvistabergs observatorium. Den är uppkallad efter den estnisksvenska astronomen Tarmo Oja.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Matterania.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Matterania-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av C-I Lagerkvist
Astronomiska upptäckter 1976
Antonio Maria Gallo

Antonio Maria Gallo, även Galli, född 18 oktober 1553 i Osimo, död 30 mars 1620 i Rom, var en italiensk kardinal och biskop.

Biografi
Antonio Maria Gallo var son till Pierstefano Gallo och Cleofe Massi. I Rom blev Gallo privatsekreterare åt kardinal Felice Peretti Montalto, sedermera påve Sixtus V.

I november 1586 utnämndes Gallo till biskop av Perugia och biskopsvigdes samma månad av kardinal Giovanni Battista Castrucci i Sixtinska kapellet.

Senare i november 1586 upphöjde påve Sixtus V Gallo till kardinalpräst med Sant'Agnese in Agone som titelkyrka. År 1591 överfördes Gallo till biskopsstolen i Osimo. År 1600 blev han kardinalpräst med Santa Prassede som titelkyrka.

I juni 1605 installerades Gallo som kardinalbiskop av Frascati. Han avslutade sitt kardinalskap som av kardinalbiskop av Ostia e Velletri 1615–1620.

Kardinal Gallo avled i Rom år 1620 och är begravd i Santa Maria in Aracoeli.

Konklaver

Bilder

Källor

Externa länkar

Personer från Osimo
Italienska kardinaler
Romersk-katolska biskopar
Kardinalbiskopar av Ostia
Födda 1553
Avlidna 1620
Män
Harri Ilvonen

Harri Ilvonen, född 11 mars 1988 i Helsingfors, är en finländsk före detta professionell ishockeyspelare. Hans moderklubb är Tappara.

Externa länkar 

Män
Födda 1988
Levande personer
Finländska ishockeyspelare
Idrottare från Helsingfors
Spelare valda i NHL Entry Draft 2007
Spelare valda av Minnesota Wild i NHL Entry Draft
Americana Group

Americana Group, arabiska: امريكانا, är ett emiratiskt multinationellt företag som verkar främst inom franchising av amerikanska och brittiska restaurangkedjor. De har dock även egna regionala restaurangkedjor och är också verksamma inom livsmedelsindustrin, där de tillverkar bland annat bakverk, djupfrysta grönsaker, hälsokost, kött, livsmedel på konservburk, olivoljor, pommes frites och snacks.

Företaget grundades 1964 som Kuwait Foods i Kuwait av Nasser al-Kharafi och sex år senare öppnade de sin första franchiserestaurang, vilket var en hamburgerrestaurang tillhörande Wimpy. 2016 köpte konsortiet Adeptio, ledd av den emiratiska affärsmannen och nuvarande styrelseordförande Mohamed Alabbar, en majoritetsaktiepost i Americana för $2,4 miljarder. I april 2019 ägde Adeptio 93,4% av företaget.

Huvudkontoret ligger i Sharjah.

Restaurangkedjor
De restaurangkedjor som de är franchisetagare till i Mellanöstern och Asien.

Närvaro
De har restauranger i följande länder:

De hade också närvaro i Syrien, där de var franchisetagare för KFC men verksamheten upphörde 2013 på grund av det syriska inbördeskriget. Det gick inte att säkerställa distributionskedjan mellan leverantörer och restauranger samt att den nationella produktionen av fjäderfä hade också halverats.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1964
Restaurangföretag
Emiratiska livsmedelsföretag
Multinationella företag
Nasser al-Kharafi

Nasser al-Kharafi, arabiska: ناصر الخرافي, född 17 juni 1943, död 17 april 2011, var en kuwaitisk affärsman som ledde konglomeratet M.A. Kharafi & Sons, som har verksamheter inom bland annat finans, livsmedel, telekommunikation och tillverkning. Han var också grundare till restaurangföretaget Americana Group.

Den amerikanska ekonomitidskriften Forbes rankade al-Kharafi till att vara världens 77:e rikaste med en förmögenhet på $10,4 miljarder för den 1 mars 2011.

Han var bror till politikern Jassem al-Kharafi, som var talman i Kuwaits nationalförsamling mellan 1999 och 2011, och Faiza al-Kharafi, som var första kvinna att vara dekanus för en större utbildningsinstitution i Mellanöstern när hon var det för Kuwaits universitet mellan 1993 och 2002.

Referenser

Noter

Män
Födda 1943
Personer från staden Kuwait
Personer inom Kuwaits näringsliv under 1900-talet
Kuwaitiska miljardärer
Personer inom Kuwaits näringsliv under 2000-talet
Avlidna 2011
18 Bootis

18 Bootis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den sydvästra delen av stjärnbilden Björnvaktaren. Den har en skenbar magnitud på ca 5,41 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 38,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 85 ljusår (ca 26 parsek) från solen. Stjärnan misstänks ingå i Ursa Major Moving Group, baserat på hastighetskriterier. Den har en optisk följeslagare med en magnitud av 10,84 separerad med 163,7 bågsekunder vid en positionsvinkel på 219°, år 2010.

Egenskaper
18 Bootis är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F3 V. Äldre undersökningar angav spektralklass F5 IV,  som visar ljusstyrkan för en underjättestjärna. Det visar starka bevis för kortvarig kromosfärisk variation, även om den inte är optiskt variabel. Den har en massa som är ca 1,3 gånger solens massa, en radie som är ca 1,4 gånger större än solens och utsänder ca 4 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 4 800 K.

Ett överskott av infraröd strålning har observerats, vilket antyder att en kall stoftskiva med en svartkroppstemperatur på 65 K kretsar på ett avstånd av 34,9 AE från värdstjärnan.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/18bootis

Stjärnbilden Björnvaktaren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Natália Pereira

Natália Pereira, född 4 april 1989 i Ponta Grossa, är en brasiliansk volleybollspelare. Pereira blev olympisk guldmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 2012 i London.

Klubbar

Källor

Noter 

Brasilianska volleybollspelare
Brasilianska olympiska guldmedaljörer
Brasilianska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Brasilien
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Brasilien
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2020
Volleybollspelare i Automóvel Clube de Campos
Volleybollspelare i CD Macaé Sports
Volleybollspelare i ADC Bradesco
Volleybollspelare i Osasco Voleibol Clube
Volleybollspelare i Rio de Janeiro Vôlei Clube
Volleybollspelare i Campinas Voleibol Clube
Volleybollspelare i Fenerbahçe SK
Volleybollspelare i Minas Tênis Clube
Volleybollspelare i Eczacıbaşı SK
Volleybollspelare i ZHVK Dinamo Moskva
Volleybollspelare i Pallavolo Scandicci Savino Del Bene
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Personer från Ponta Grossa
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Achille et Polyxène

Achille et Polyxène (Akilles och Polyxena) är en tragédie lyrique i en prolog och fem akter med libretto av Jean Galbert de Campistron efter Virgilius Aeneiden. Operans ouvertyr och första akt komponerades av Jean-Baptiste Lully, som dog efter en skada han ådrog sig vid dirigering innan han kunde fullborda partituret. Prologen och de återstående akterna är resultatet av hans elev Pascal Collasse som slutförde arbetet åtta månader efter Lullys död den 22 mars 1687. Operan hade premiär den 7 november 1687 på Parisoperan (Théâtre du Palais-Royal) i Paris. Fram till dags dato har ännu ingen komplett inspelning av operan gjorts, förutom enstaka scener.

Personer

Handling
Operans libretto skiljer sig från Lullys tidigare verk av Philippe Quinault. Vanligtvis började Lully sina operor med en livlig prolog, men detta verk har en allvarlig prolog i vilken musan beklagar kungens önskan om en militär expansion. En annan skillnad är det tragiska och dämpade slutet i akt V. Lully slutade oftast sina operor med en medryckande ensemblenummer men operan slutar med hjältinnans självmord. Bröllopet i slutet av akt IV innehåller ett livfullt ensemblenummer som mer går i linje med de typiska finalerna i Lullys operor.

Referenser

Källor
The New Grove French Baroque Masters (Macmillan, 1986): artikel om Lully skriven av Graham Sadler
The Viking Opera Guide ed. Holden (Viking, 1993)
Le magazine de l'opéra baroque by Jean-Claude Brenac (på franska)

Operor av Jean-Baptiste Lully
Franskspråkiga operor
Verk 1687
Vergilius-bearbetningar
La Grande Béroche

La Grande Béroche är en kommun i kantonen Neuchâtel, Schweiz. Kommunen har  invånare ().

Kommunen bildades den 1 januari 2018 genom en sammanslagning av kommunerna Bevaix, Fresens, Gorgier, Montalchez, Saint-Aubin-Sauges och Vaumarcus. I kommunen finns även orterna Chez-le-Bart och Vernéaz.

La Grande Béroche ligger mellan Neuchâtelsjön och Jurabergen.

Källor 

Kommuner i Neuchâtel
Thielle, Neuchâtel

Thielle är en ort i kommunen La Tène i kantonen Neuchâtel i Schweiz. Den ligger vid floden Zihl, cirka 8,5 kilometer nordost om Neuchâtel. Orten har cirka 347 invånare (2021).

Före den 1 januari 2009 tillhörde Thielle kommunen Thielle-Wavre.

Kommentarer

Referenser 

Orter i Neuchâtel (kanton)