kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Donald Trumps presidentinstallation

Installationen av Donald Trump som USA:s 45:e president, den 20 januari 2017, innebar inledningen av den fyraåriga mandatperioden i vilken Donald Trump beklädde presidentämbetet och Mike Pence vicepresidentämbetet.

Ceremonin var den 58:e amerikanska presidentinstallationen och ägde rum fredagen den 20 januari 2017 på Kapitoliums västra framsida i Washington, D.C. Evenemanget hade "Uniquely American" som officiellt tema och pågick mellan den 17 januari och 21 januari 2017.

Förutom att vara den dittills äldsta att sväras in som amerikansk president var Trump även den första utan erfarenheter inom varken militär eller offentligt ämbete. 

Trump fick avlägga presidenteden förestavad av chefsdomare John Roberts, medan Pence svor vicepresidenteden inför Clarence Thomas, domare i högsta domstolen. Välsignelser gjordes av ett flertal präster och böneledare (däribland en rabbin samt pastor Franklin Graham, son till pastor Billy Graham som vid flera presidentinstallationer uttalat välsignelser). Trump svors in med The Lincoln Bible och sin egen personliga Bibel från sin barndom.

Huvudfokus i Trumps installationstal låg på USA:s intressen ("America first!", "Make America Great Again").

I mitten av december fanns 20 ansökningar för demonstrationstillstånd i samband med Trumps presidentinstallation, vilka var planerade för både samma dag som installationen äger rum samt dagen efter. Bland dem fanns Bikers for Trump och Women's March on Washington.

De tidigare presidenterna Jimmy Carter, Bill Clinton, George W. Bush och Barack Obama samt deras respektive hustrur, första dam (inklusive Hillary Clinton), hade alla intygat deras deltagande i Trumps installation och de var alla närvarande. George H. W. Bush var inte på plats på grund av hälsoskäl.

Det var färre närvarande åskådare vid Trumps installation än vid installationen av hans företrädare Barack Obama. I sammanhanget kan dock nämnas att nästan hela Washington D.C. röstade på Hillary Clinton, demokraternas kandidat samt Trumps huvudmotståndare i presidentvalet. Trump och hans talesmän har utan grund kritiserat medias rapportering av antalet åskådare och bestridit att det var färre åskådare som såg Trumps installation än Obamas.

Se även
Installation av USA:s president

Referenser 

2017 i USA
Presidentinstallation
Politikåret 2017
USA:s politiska historia
Söderhamns station

Söderhamns station är en järnvägsstation, ett resecentrum och en driftplats i Söderhamn på Ostkustbanan. Stationshuset byggdes 1995 och järnvägen började trafikeras 1997 i samband med öppnandet av den nya sträckningen av Ostkustbanan utanför centrala Söderhamn.

Järnvägsstationen är rustad och har blivit anpassade för personer med olika funktionsvariationer, detta involverar hörslinga, punktskift, talande skyltar, sinnesplattor och hiss. Möjlighet att beställa ledsagning finns även. 

Den lokala och regionala busstrafiken vid resecentret drivs av X-Trafik. Ybuss kör expressbusstrafik mot Stockholm och Umeå.

Det formella namnet på driftplatsen är Söderhamns västra för att särskilja från Söderhamns centralstation som numera är nedlagd (den skall dock inte förväxlas med den gamla stationen Söderhamns västra på statsbanan Kilafors-Söderhamn-Stugsund, en station som sedan länge är nedlagd).

Källor

Järnvägsstationer i Gävleborgs län
Järnvägsstationer invigda 1997
1997 i Sverige
Tusun Pascha

Tusun Pascha, född 1794, död 28 september 1816, var son till Muhammed Ali av Egypten.

Trots att inte mycket är känt om honom gjorde han en stor nytta i det osmansk-saudiska kriget 1811–1818, när han ledde den egyptiska armén i ett framgångsrikt fälttåg mot den wahhabiska-saudiska expansionen på den arabiska halvön.

Tusun var ämnad att ta över sin fars rike, men dog av sjukdom 1816 och efterträddes av sin bror Ibrahim Pascha.

Se även
 Ätten Muhammed Ali

Personer i Egypten under 1700-talet
Personer i Egypten under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1816
Män
Världsmästerskapet i bandy för damer

Världsmästerskapet i bandy för damer har spelats sedan 2004, för det mesta vartannat år.

Historik

Länder som har deltagit 
G = guld, S = silver, B = brons, X = deltog, men vann ingen medalj

Historia 
Den 22 februari 2004 vann Sverige den första världsmästerskapsturneringen i bandy för damer. Finland var arrangörsland. Fem länder deltog: Finland, Norge, Ryssland, Sverige och USA. De fyra bästa gick till slutspel; USA var laget som missade slutspelet. Sverige vann även världsmästerskapet 2006 i USA. Då deltog Kanada för första gången. Ungern debuterade 2007 som värdnation.

Till och med 2012 har dam-VM arrangerats sex gånger. Efter att herr-VM sedan 2003 gått över till årliga arrangemang, gjorde dam-VM sammalunda från 2006. Efter 2008 har man dock återgått till att arrangera dam-VM vartannat år.

Vid samtliga tillfällen har Sverige och Ryssland mötts i finalen, vilken alla sex gånger vunnits av Sverige, fram till att Ryssland 2014 lyckades vinna finalen mot Sverige med 3-1. Turneringens bronsmedaljer har genom åren fördelats mellan Finland och Norge, med fyra brons till Finland och fem till Norge: Även Kanada har spelat bronsmatcher men har aldrig vunnit någon medalj.

Gruppspelsmatcherna i damernas världsmästerskap spelas i 2x30 minuter, medan matcherna i slutspelet vissa år spelats i 2x45 minuter.

VM-resultat 2004–

Medaljfördelning 
Medaljfördelning damer 2004–

Källor

Se även 
 Världsmästerskapet i bandy för herrar
 Världsmästerskap i bandy för ungdomar

Externa länkar 
 
 

 
Återkommande sportevenemang i februari
Återkommande sportevenemang med premiär 2004
Söderhamns västra station

Ej att förväxla med Söderhamns station, av Trafikverket internt benämnd Söderhamn Västra.
 

Söderhamns västra station var en järnvägsstation vid statsbanan Kilafors-Söderhamn-Stugsund som var belägen 13 meter över havet omkring en kilometer väster om Söderhamns centralstation.

Söderhamns västra station tillkom på initiativ av bryggeriägaren Johan Svensson efter att ha bekostats av ett antal invånare i Söderhamn. Bakgrunden till dess tillkomst var att många av stadens invånare var missnöjda med den placering som den i maj 1886 invigda statsbanestationen erhållit. Denna ansågs ligga alltför långt bort från affärslivets och den allmänna rörelsens medelpunkt, en olägenhet som i viss mån ansågs kunna avhjälpas genom anläggandet av en anhaltsstation för persontrafik i västra stadsdelen. 

Den nya stationen öppnades för trafik den 15 december 1886 efter att ha avsynats av bandirektören Per Frisell och trafikdirektören Carl Taube. Vid öppnandet var även baningenjören Victor Westfelt närvarande. Stationshuset inrymde väntsal, bagagerum och expeditionsrum på bottenvåningen samt boställslägenhet med två rum och kök på den övre. Det fanns även en särskild byggnad för brygg- och bagarstuga. Sidospåret vid stationen var 80 meter långt mellan fripålarna och plattformen var 200 fot lång. Stationen uppläts även för paket- och ilgodsbefordran från den 1 december 1887. Den västra stationen fick, trots att den var avsevärt mindre, på grund av sitt läge större betydelse för persontrafiken i Söderhamn än den östra huvudstationen. 

Söderhamns stad byggde en 3,2 kilometer lång järnväg från Söderhamns västra till Granskär vid Flaket som öppnades den 31 december 1900. Denna bana sträckte sig norr om centrala staden till det område där Söderhamns Verkstäder och Marmabolagets brädgård var belägna.

Med tiden fick dock centralstationen allt större betydelse och persontrafiken vid Söderhamns västra station nedlades omkring 1955. Den uppges därefter ha varit infrastrukturell håll- och lastplats, trafikal hållplats 1957 och blev infrastrukturellt infogad i Söderhamns centralstation 1961. Hållplatsen nedlades den 22 maj 1966 för Kilaforsbanans tåg och slutgiltigt den 19 maj 1997, då Ostkustbanans omläggning medförde att järnvägstrafiken genom centrala Söderhamn upphörde. Stationsbyggnaden revs 1960.

Referenser

Nedlagda järnvägsstationer i Gävleborgs län
Söderhamns historia
Ej längre existerande byggnader i Söderhamn
Järnvägsstationer invigda 1886
Järnvägsstationer stängda 1997
1886 i Sverige
Albert Lamorisse

Albert Lamorisse, född 13 januari 1922 i Paris, död 2 juni 1970, var en fransk filmskapare. Han var utbildad vid IDHEC. Han vann Guldpalmen för bästa kortfilm två gånger, 1953 för Vildhästen och 1956 för Den röda ballongen. Den senare tilldelades även Oscar för bästa originalmanus och Louis Delluc-priset. Lamorisse återvände till filmfestivalen i Cannes med den långa spelfilmen Det finns änglar 1965 och den korta dokumentären Versailles 1967. Han avled 1970 i en helikopterkrasch under inspelningen av vad som blev hans sista film, Le vent des amoureux, som skildrar Iran från luften. Filmen färdigställdes av Lamorisses familj och nominerades till Oscar för bästa dokumentär 1979.

Lamorisse drev sitt eget produktionsbolag Les Films de Montsouris. Han uppfann en specialutrustning för helikopterfilmning vid namn Hélivision. Han är även känd som uppfinnaren av brädstrategispelet Risk.

Filmografi
 Djerba (1947)
 Bim (1950)
 Vildhästen (Crin-Blanc) (1953)
 Den röda ballongen (Le Ballon rouge) (1956)
 Ballongresan (Le Voyage en ballon) (1960)
 Det finns änglar (Fifi la plume) (1965)
 Paris jamais vu (1967)
 Versailles (1967)
 Le Vent des amoureux (1978)

Källor

Avlidna 1970
Franska dokumentärfilmare
Franska filmregissörer
Franska manusförfattare
Födda 1922
Oscar för bästa originalmanus
Personer från Paris
Personer som omkommit i flygincidenter
Spelkonstruktörer
Män
Vertigo (musikalbum av Koldbrann)

Vertigo är det norska black metal-bandet Koldbranns tredje studioalbum, utgivet 2013 av skivbolaget Season of Mist Underground Activists.

Låtlista
 "IntroVertigo" – 5:54
 "Totalt sjelelig bankerott" – 5:45
 "Hjertets Holodomor" (instrumental) – 0:40
 "Drammen" – 5:35
 "Stolichnaya smert" – 4:46
 "Terminal Transnistrii" (instrumental) – 0:46
 "Phantom Kosmonaut" – 5:57
 "Goat Lodge" – 6:37
 "I eklipsens skimmer" – 4:22
 "Sans soleil" (instrumental) – 0:48
 "Inertia Corridors" – 6:56

Text: Kvass
Musik: Voidar (spår 1, 5, 8, 9), Kvass (spår 2, 4, 7, 8), Blitzkrieg Baby (spår 3, 6, 10), Folkedal (spår 11)

Medverkande
Musiker (Koldbrann-medlemmar)
Mannevond (Lloyd Hektoen) – sång
Kvass – gitarr
S.G.J. (Stian Johnskareng) – basgitarr
Folkedal (Jørn Folkedal) – trummor
Voidar (Vidar Ermesjø) – gitarr

Bidragande musiker
Erlend Hjelvik – sång (spår 2)
Destructhor (Thor Anders Myhren) – sologitarr (spår 4)
Bowel Ripper (Christian Myhre) – sologitarr (spår 5)
Sergeant Salsten (Daniel Kråkevik Salsten) – bakgrundssång (spår 5)
Eirik Renton – trumpet (spår 5)
Sorath Northgrove (Brede Norlund) – sång (spår 8)

Produktion
Koldbrann – producent
Voidar – ljudtekniker, ljudmix
Tom Kvålsvoll – mastering
Trine Paulsen – omslagskonst, foto, logo

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Vertigo

Musikalbum 2013
Norska black metal-album
Album utgivna på Season of Mist
Rally-VM 2017

Rally-VM 2017 är den 44:e säsongen av FIA:s Rally-VM. Säsongen startade med Monte Carlo-rallyt och avslutades med Rally Australia. 

Sébastien Ogier tog sin femte raka VM-titel, men den första för Ford, efter att Volkswagen lämnade sporten inför säsongen.  

Jari-Matti Latvala och Andreas Mikkelsen, Ogiers stallkamrater hos Volkswagen, fick förarplatser hos Toyota respektive Hyundai.

Kalender

Förar-VM

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats.

2017
Motorsportevenemang 2017
Skoglösa

Skoglösa är en småort i Önnestads distrikt i Kristianstads kommun i Skåne län.

Befolkningsutveckling

Kända personer 
Harald Johnsson, politiker

Källor 

Orter i Kristianstads kommun
Småorter i Sverige
Mustafa Fazil Pascha

Mustafa Fazil Pascha, född 22 februari 1830 i Kairo, död 11 november 1875 var en egyptisk prins som tillhörde dynastin Muhammed Ali och son till Ibrahim Pascha.

Den 18 januari 1863 blev Mustafa tronföljare efter sin bror Ismail Pascha. Men 1866 ändrade den Osmanska myndigheten lagen så att efterträddaren blev från far till son och att inte passeras från broder till brodern. Mustafa blev ursinnig och lämnade Egypten i protest.

Se även
 Ätten Muhammed Ali

Referenser

Personer i Egypten under 1800-talet
Födda 1830
Avlidna 1875
Män
Personer från Kairo
Fences (film)

Fences är en amerikansk dramafilm från 2016, regisserad av Denzel Washington och skriven av August Wilson, baserad på hans pjäs med samma namn. Wilson dog 2005 men hann göra ett filmmanus före sin död. I filmen medverkar Denzel Washington, Viola Davis, Stephen Henderson, Jovan Adepo, Russell Hornsby, Mykelti Williamson och Saniyya Sidney. Filmen hade biopremiär i USA den 16 december 2016.

Vid Oscarsgalan 2017 belönades filmen med en Oscar för Bästa kvinnliga biroll till Viola Davis. Filmen var även nominerad för Bästa film, Bästa manliga huvudroll till Washington, och Bästa manus efter förlaga. Vid Golden Globe-galan 2017 belönades Davis med en Golden Globe för Bästa kvinnliga biroll. Washington var nominerad för Bästa manliga huvudroll (drama). Vid BAFTA-galan 2017 belönades Davis med en BAFTA Award för Bästa kvinnliga biroll.

Handling 
Filmen utspelar sig i Pittsburgh under 1950-talet. Troy Maxson bor med sin fru Rose och sin son Cory och arbetar som sopåkare med sin bästa polare Jim Bono. Troy tar hand om sin familj, medan han konfronterar de tidigare händelserna i sitt liv. Spänningar börjar uppstå i hans närvaro.

Rollista

Mottagande 
Fences möttes mestadels av positiva recensioner av kritiker. På Rotten Tomatoes har filmen ett medelbetyg på 93%, baserad på 211 recensioner, och ett genomsnittsbetyg på 7,7 av 10. På Metacritic har filmen genomsnittsbetyget 79 av 100, baserad på 48 recensioner.

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar 
  
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2016
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på pjäser
1950-talet på film
Pittsburgh på film
Filmer från Paramount Pictures
Operation Paperclip

Operation Paperclip var ett hemligt amerikanskt program inom den amerikanska underrättelseorganisationen Joint Intelligence Objectives Agency vid andra världskrigets slut, när USA och Sovjetunionen tävlade om att med olika medel rekrytera så många tyska vetenskapsmän och vapenutvecklingsexperter som möjligt.

I Operation Paperclip enrollerades fler än 1 600 tyska vetenskapsmän, ingenjörer och tekniker, varav många var medlemmar av det tyska nazistpartiet och några också haft ledande befattningar i detta parti, och flyttade till USA. Operation Paperclip förstahandsmål var att ge USA ett militärt övertag inför det då förestående Kalla kriget. Vid samma tidpunkt genomförde Sovjetunionens armé Operation Osoaviakhim, i vilken ännu fler tyska specialister enrollerades till Sovjetunionen. 

Den amerikanska generalstaben påbörjade det första hemliga rekryteringsprogrammet, Operation Overcast, den 20 juli 1945, för att "hjälpa till att korta av kriget mot Japan och för att förbättra efterkrigstidens vapenforskning". I september 1945 grundade generalstaben Joint Intelligence Objectives Agency för att administrera Operation Overcast och dess efterföljare Operation Paperclip, omdöpt i november 1945. President Harry S. Truman godkände formellt Operation Paperclip i ett hemligstämplat beslut den 3 september 1946.

Personer som enrollerades av USA i urval
Wernher von Braun, raketforskare
Kurt Debus (1908–83), tysk V-2-expert, som blev den förste chefen för NASA:s Kennedy Space Center 1962.
Hubertus Strughold, specialist på rymdmedicin
Reinhard Gehlen, som efter vistelse i USA återvände till Tyskland 1946 och byggde upp en underrättelseverksamhet, som var riktad mot Sovjetunionen, och som 1956 omvandlades till Västtysklands underrättelsetjänst Bundesnachrichtendienst med Gehlen som chef  till 1968. 
Kurt Blome, tysk läkare som arbetade i USA med kemisk krigföring.
Magnus von Braun, bror till Werner von Braun
Walter Dornberger, ansvarig inom den tyska armén för raketprogrammet
Hermann Oberth, tysk fysiker och pionjär inom raketforskningen
Adolf Thiel, raketingenjör
Erich Traub, utvecklare av biologiska vapen

Litteratur
Annie Jacobsen: Operation Paperclip: The Secret Intelligence Program to Bring Nazi Scientists to America, Little, Brown & Company 2014

Källor
Recension av Annie Jacobsen: Operation Paperclip: The Secret Intelligence Program to Bring Nazi Scientists to America, Little, Brown & Company 2014 på CIA:s webbplats

Noter

USA under kalla kriget
Sonja Perstedt

Sonja Perstedt, född Leidman 23 augusti 1925 i Vänersborg, död 24 juni 1997 i Solna församling, var en svensk textilkonstnär. 

Hennes konst består av ett fritt broderi i abstrakta former samt gobelänger och tygmosaik. Perstedt är representerad i Södertälje kommun och Gotlands kommun.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 418, 

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1925
Avlidna 1997
Personer från Vänersborg
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
8 Spruce Street

8 Spruce Street är en skyskrapa ritad av arkitekten Frank Gehry i New Yorkstadsdelen Manhattan på 8 Spruce Street, mellan Nassau och William Street strax söder om City Hall Park och Brooklyn Bridge.

8 Spruce Street är en av de högsta bostadshusen i världen, och var det högsta bostadshuset på västra halvklotet när byggnaden invigdes i februari 2011. Utöver en grundskola samt affärslokaler på marknivå upptas byggnaden helt av bostäder, något som är sällsynt i New Yorks finansdistrikt.

Skyskrapans konstruktion är av armerad betong, och formmässigt faller den inom den arkitektoniska stilen dekonstruktivism.

8 Spruce Street blev utsedd till bästa skyskrapa 2011 av Empori.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Byggnader ritade av Frank Gehry
Skyskrapor i New York
Manhattan
Rolf Peschinoff

Rolf Lennart Peschinoff, född 20 februari 1949 i Malmö är en svensk målare. 

Han studerade vid Konstfackskolan i Stockholm 1972-1973 och vid Konsthögskolan i Stockholm 1974-1979. Separat debuterade han med en utställning på SDS-hallen i Malmö 1978 och har därefter ställt ut separat ett flertal gånger i Sverige. Han har medverkat i samlingsutställningar på Charlottenburg i Köpenhamn, Norrköpings konstmuseum, Borås konstmuseum, Stockholm Art Fair Sollentuna och var inbjuden att medverka i en utställning med Konstnärsklubben i Stockholm 2001. Bland hans offentliga arbeten märks utsmyckningar för S:t Görans sjukhus i Stockholm och en väggmålning på Arrheniuslaboratoriet i Stockholm. Han har tilldelats ett antal stipendium bland annat Konstakademiens Grez-sur-Loing 2006 och  Statligt arbetsstipendium ett flertal gånger. Hans konst består av ett abstrakt måleri. Peschinoff är representerad vid Norrköpings konstmuseum, Linköpings museum, Borås konstmuseum och i ett flertal statliga institutioner.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 418, 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Män
Födda 1949
Levande personer
Konstnärer från Malmö
Ibrahim Ilhami Pascha

Ibrahim Ilhami Pascha, född 3 januari 1836 i Kairo i Egypten död 9 december 1860 i Istanbul i Turkiet, var en egyptisk prins. Han var son till Abbas I av Egypten.

Se även
 Ätten Muhammed Ali

Källor

Noter 

Personer i Egypten under 1800-talet
Födda 1836
Avlidna 1860
Män
Carl Anton Pettersson

Carl Anton Pettersson, född 8 februari 1818 i Karlskrona, död 23 juni 1863 i Stockholm, var en svensk sjöofficer, navigationslärare, konstnär och tecknare. Han var kusin till Carl Absalon, Richard och Manfred Fürst. 

Han var son till skeppsbyggmästaren Carl Daniel Pettersson och Antoinette Sophie Fürst född i släkten Fürst och från 1849 gift med Hilda Amanda Katarina Lundberg. Efter avslutade studier vid Karlskrona läroverk beslöt han sig för att bli sjöman. Han gjorde ett par resor med olika handelsfartyg, avlade sjöofficersexamen 1837 och blev 1847 lärare vid 
navigationsskolan i Göteborg. Han utnämndes till kaptenlöjtnant 1856 men lämnade flottan 1858 och verkade därefter som navigationslärare och slutligen som inspektör för alla navigationsskolor i Sverige. Han utgav under denna tid ett antal läroböcker i navigation och gjorde en banbrytande insats i undervisningen i navigation. Han förordnades 1859 att verkställa astronomiska beräkningar i Jokkmokks och Kvikkjokks lappmarker. Under fyra somrar genomströvade han de så gott som outforskade ödemarkerna. Postumt utkom praktverket Lappland, dess natur och folk 1864-1866 där han utfört illustrationer till texten och med 21 planscher i färglitografi illustrerat bokverket. Under en period av vandringarna i lappmarkerna följde Gustav Albert Hyttling med och det resulterade i dagboken Resa till Lappland tillsammans med Kapt:s Löjt. C.A. Petterson som numera finns vid Kungliga biblioteket i Stockholm. Pettersson var representerad vid utställningen Stockholmsliv genom konstnärsögon som visades på Stockholms stadsmuseum 1924 och flera av hans teckningar har återutgivits i olika böcker. Pettersson är representerad vid Nationalmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 414, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 419,

Noter

Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Karlskrona
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska målare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Konstnärer från Karlskrona
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Män
Födda 1818
Avlidna 1863
Olavi Pulkkanen

Onni Olavi Pulkkanen, född 1 april 1917 i Sordavala, Finland, död 26 juni 1995, var en finländsk-svensk målare, tecknare och illustratör.

Han var son till fiskaren Jaakko Pulkkanen och Helena Pohjolainen och från 1954 gift med Ewa Ingrid Margareta Nordling. Pulkkanen studerade vid den finländska konstakademien 1937-1941 och under studieresor till Danmark, Frankrike, Italien och ett flertal studieresor till Sverige där han bosatte sig 1954. Han medverkade i samlingsutställningar med Finlands konstförening, Viborgs konstnärssällskap och på Liljevalchs konsthall. Separat ställde han ut i Stockholm och Helsingfors. Som illustratör och textförfattare medverkade han i tidskrifterna Metallarbetaren, Status, Vi och Sia under signaturen O.P. Bulkha. Hans konst består av figurer, stilleben, porträtt och landskap utförda i olja eller akvarell.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 443, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Svenska målare under 1900-talet
Finländska konstnärer
Män
Födda 1917
Avlidna 1995
Personer från Sordavala
Svenska illustratörer
Svenska tecknare under 1900-talet
Vemod

Vemod beskriver en stillsam stämning av saknad och sorg över något som man känner har försvunnit och gått förlorat. Det syftar på ett svårmod och en sorgsenhet full av längtan.

Användning 
Denna känsla av (uppgiven) nedstämdhet kan exempelvis vara förknippad med en svunnen tid eller en förlorad eller försvunnen människa.

Vemod som begrepp eller känslouttryck med liknande betydelse anses ibland som en särskilt svensk yttring. Ett antal svenska filmregissörer, musiker och författare har arbetat i snarlik stil, inklusive Jan Johansson, Slas och Elsa Grave. Bland annat anses svensk glesbygd (med dess relativa ensamhet och stillhet) ibland som en miljö som lätt frammanar vemod.

Vemodskänslor kan dock även figurera i konstnärliga verk från andra länder, inklusive Frankrike, arabvärlden och Spanien.

Det liknande begreppet mono no aware har en motsvarande plats i japansk kultur. Det syftar också på en tillbakablickande känsla över något svunnet, dock med mindre sorg och svårmod. Den kretsar också kring insikten om förgängligheten i det vackra.

Etymologi 
Ordet finns i svensk skrift sedan 1637. Det är ett tyskt lånord, hämtat från det liktydande Wehmut. Ordet är sammansatt av och relaterat till de båda orden ve (som i "Ve och fasa!") och mod.

Se även
 Melankoli
 Nostalgi

Referenser 

Känslor