kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
David Dachsberg

David Dachsberg, tidigare Dach, född i Preussen, död 18 april 1667, var en svensk hauptman och löjtnant i Sverige.

Biografi
David Dachsberg föddes i Preussen. År 1617 började Dachsberg i krigstjänst och blev 1624 kapten vid Jönköpings regemente. 1636 blev han överstelöjtnant vid samma regemente och 1637 kallade man honom överste. Dachsberg adlades 30 januari 1638 och introducerades 15 februari samma år i Sveriges Riddarhus som nummer 260. Han fick ridderskapets och adelns tillstånd att använda namnet Dachsberg den 8 februari 1642 och fick 20 april 1646 konfirmationsdiplom av drottning Christina. Den 30 juli 1646 blev han slottshauptman på Vadstena slott och var även inspektor över krigsmanshuset. Dachsberg avled 1667 och begravdes i Byarums kyrka. Hans begravningsvapen och gravsten finns bevarade i kyrkan.

Dachsberg ägde gården Grimmaryd i Solberga socken.

Familj
Dachsberg gifte sig första gången med Regina von Kanten (levde 1650). De fick tillsammans barnen David Dachsberg (1641–1651), Christina Dachsberg (död 1729) som var gift med ryttmästaren Christer Lood i Småland, Anna Dorotea Dachsberg (död 1692) som var gift med översten Erik Lood i Småland, Agneta Dachsberg (död 1724) som var gift med överstelöjtnanten Casper Stålhammar, Elsa Beata Dachsberg (död 1676) som var gift med hovrådet Gustaf Queckfeldt, Carl Gottfrid Dachsberg vid livgardet och Helena Justina Dachsberg (1650–1727) som var gift med ryttmästaren Nils Sabelfelt.

Dachsberg gifte sig andra gången med Maria Ulfsax (1596–1674). Hon var dotter till överstelöjtnanten Lindorm Ulfsax och Catharina Andersdotter (Stråle af Ekna). Maria hade tidigare varit gift med Claude de Laval.

Källor
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925–1936.

Noter

Män
Avlidna 1667
Svenska militärer under 1600-talet
Överstar i svenska armén
Claude de Laval

Claude de Laval, född 1589 i Frankrike, död 17 juli 1646, var en svensk hauptman på Vadstena slott.

Han ägde Grimsgöl i Långasjö socken, Kronobergs län, som han köpte av kronan 2 juni 1639.

Biografi
Laval kom 1622 till Sverige och började arbeta som soldat. 1623 blev han kapten vid Kalmar regemente. 1630 blev han överkvartermästare vid Kronobergs regemente. 1633 blev han kapten vid samma regemente. 1635 blev Laval major och 1637 överstelöjtnant. 1639 slutade han vid regementet. Laval blev 6 juni 1640 slottshauptman på Vadstena slott. 12 maj 1646 adlades Laval och introducerades 1647 under nummer 355.

Laval avled 17 juli 1646 och begravdes i Vadstena klosterkyrka.

Familj
Laval gifte sig  med Maria Ulfsax. Hon var dotter till överstelöjtnanten Lindorm Ulfsax och Catharina Andersdotter (Stråle af Ekna). De fick tillsammans barnen Jean (1643-1709) och Anna Maria (död 1706).

Källor 

Män
Födda 1589
Avlidna 1646
Claude
Svenska militärer under 1600-talet
Överstelöjtnanter i svenska armén
Esofagusperforation

Esofagusperforation innebär att en perforation (ett hål) bildats i esofagus (matstrupen). Orsaker kan vara att den drabbade satt i halsen, har en tumör i matstrupen som gjort att matstrupen blivit skör, kraftiga kräkningar eller som en komplikation vid kirurgiska ingrepp. Om tillståndet är en följd av kräkningar kallas det Boerhaaves syndrom. Om tillståndet åtgärdas i tidigt skede kan hålet sys över eller så kan en stent opereras in. Om det går lång tid mellan uppkomst och behandling kan dock en större operation bli nödvändig. Då kan esofagusresektion (kirurgiskt borttagande av delar av esofagus) vara nödvändigt. Patienten blir då beroende av parenteral nutrition eller sondmatning för att få i sig näring. Det är möjligt att efter esofagusresektion konstruera en "ny" matstrupe, men detta är möjligt först efter att matstrupen läkt efter resektionen. Detta tar vanligen minst 6 månader.

Referenser

Tryckta källor 
 Elbe, P. & Persson, E. (2016) Övre mag-tarmkanalen. Ur Kumlien, C. (red.) & Rystedt, J. (red.) Omvårdnad & Kirurgi (s. 251-267). Studentlitteratur, 

Matspjälkningssystemets sjukdomar
21 Cancri

21 Cancri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna, belägen i den sydöstra delen av stjärnbilden Kräftan. Den har en skenbar magnitud av ca 6,08 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 4,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 810 ljusår (ca 250 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 35 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 21 Cancri A är en röd till orange jättestjärna av spektralklass M2 III och befinner sig för närvarande på den asymptotiska jättegrenen, vilket betyder att den är en långt utvecklad stjärna som har förbrukat förrådet av både väte och helium i dess kärna. Den har en radie som är ca 53 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 587 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 3 900 K.

21 Cancri är en misstänkt variabel stjärna.

Se även
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/21cancri

		
Stjärnbilden Kräftan
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Röda jättar
Dubbelstjärnor
Misstänkta variabler
August Wilhelm Leu

August Wilhelm Leu, född den 24 mars 1818 i Münster, död den 20 juli 1897 i Seelisberg vid Vierwaldstättersjön, var en tysk målare.

Leu studera vid konstakademien i Düsseldorf. Han besökte ett par gånger Norge samt Bayern, Tyrolen, Schweiz och Italien, vilka länders bergsnatur han livligt återgav, exempelvis i Norskt vattenfall (1849), Sognefjord (1849), Hardangerfjord (1851), Vy från Berchtesgaden, Capri, Från Chiavenna med flera verk.

Källor

Externa länkar 

 

Tyska landskapsmålare
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Münster
Födda 1818
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Nicolas-Prosper Levasseur

Nicolas-Prosper Levasseur, född den 9 mars 1791 i Bresles, departementet Oise, död den 7 december 1871 i Paris, var en fransk operasångare (bas).

Levasseur debuterade på Stora operan i Paris 1813, blev en av dess storheter och drog sig 1845 tillbaka från scenen. Han var 1841–1870 lärare i solosång vid konservatoriet. Levasseur utmärkte sig i bland annat Meyerbeers, Rossinis och Halévys operor.

Källor

Externa länkar 
 

Bassångare
Franska sångpedagoger
Franska operasångare under 1800-talet
Personer från Oise
Födda 1791
Avlidna 1871
Män
Ugglan
Bloodride

Bloodride (norska: Blodtur) är en norsk skräckserie från 2020. Första säsongen består av sex fristående avsnitt. För regin har bland annat Atle Knudsen och Geir Henning Hopland svarat. Kjetil Idregard har skrivit seriens manus.

Serien har svensk premiär på Netflix den 13 mars 2020.

Handling 
Serien handlar om ett antal passagerare på buss som färdas mot ett okänt och otäckt mål.  Serien beskrivs som fylld av mysterier, oväntade situationer och vändningar, paradoxer och sjuk humor.

Rollista (i urval) 

 Ine Marie Wilmann
 Bjørnar Teigen
 Emma Spetalen Magnusson
 Torfinn Nag
 Ellen Bendu
 Numa Edema Norderhaug
 Stig Amdam
 Dagny Backer Johnsen
 Harald Rosenstrøm
 Benjamin Helstad
 Erlend Rødal Vikhagen

Referenser

Externa länkar 
Officiell hemsida, Netflix

Norska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2020
Engelskspråkiga TV-serier
Occitanoromanska språk

Occitanoromanska (katalanska: llengues occitanoromàniques; occitanska: lengas occitanoromanicas) är en grupp av romanska språk. De occitanoromanska språken delas främst upp i gasconska, katalanska och occitanska.

Språkgrupperingen occitanoromanska är omtvistad, inklusive om den ingår i de galloromanska språken, iberoromanska språken eller om den ska vara likställd med dessa. De båda huvudspråken i gruppen – katalanska och occitanska – har sedan många hundra år utvecklats inom två separata nationalstater, Frankrike och Spanien. Detta har medfört att de tidigare mycket snarlika språken glidit isär.

Inom gasconska finns aranesiska och inom katalanska valencianska och baleariska, medan occitanskan numera är uppdelad på en mängd olika dialekter/språk.

Ett antal av språken och dialekterna har fått stora influenser från sina grannspråk, alternativt är övergångsformer. Ribagorsanskan är en övergångsform till aragonska, valencianska är mer lik spanska än annan katalanska, samtidigt som många occitanska varianter på många sätt påminner om grannspråken franska, frankoprovensalska och liguriska.

Referenser 

Occitanoromanska
Tlön, Uqbar, Orbis Tertius

Tlön, Uqbar, Orbis Tertius är en novell av den argentiske författaren Jorge Luis Borges, först publicerad i den argentinska tidskriften Sur i maj 1940, sedermera inkluderad i samlingarna Trädgården med gångar som förgrenar sig (1941) och Fiktioner (1944, på svenska i urval 1963 och i helhet 2007).

Novellen, som är en av Borges mest kända, handlar om berättarens upptäckt av den fiktiva världen Tlön, vars invånare tror på ett slags subjektiv idealism och talar ett språk som saknar substantiv. Novellen tar sin början då berättaren hör talas om en av heretikerna från Uqbar och utan framgång försöker slå upp denna plats i en encyklopedi. Till slut hittar han en artikel om Uqbar och Tlön, och därefter en hel bok, och detta blir startskottet på Tlöns inbrott i vår värld. I novellens efterskrift visar det sig att Tlön skapats av ett mystiskt hemligt sällskap, Orbis Tertius, vars medlemmar gjort det till sin livsuppgift att författa en encyklopedi om det påhittade landet. Berättelsen slutar med att objekt från det fiktiva Tlön börjar dyka upp i den riktiga världen.

Liksom många av Borges verk suddar "Tlön, Uqbar, Orbis Tertius" ut gränsen mellan fakta och fiktion genom att blanda in verkliga personer, till exempel Borges vän och författarkollega Adolfo Bioy Casares. Den har drag av den magiska realism som blivit Borges kännetecken, men är också rik på filosofiska teman.

"Tlön, Uqbar, Orbis Tertius" har översatts till svenska av Sun Axelsson.

Källor 

Argentinsk litteratur
Noveller
Skönlitteratur 1940
Jenny Täckholm

Jenny Maria Kristina Täckholm, född Tiselius, född 1906, död 1991, var en svensk politiker för Socialdemokraterna och sjuksköterska.

Biografi 
Täckholm var dotter till Carl Wilhelm Tiselius och Emilia Tiselius, född Andersdotter. Hon hade sju syskon. 

Mellan 1950 och 1958 var hon ledamot av Stockholms stadsfullmäktige. I Stadsfullmäktige arbetade hon framförallt med frågor som relaterade till hennes yrkesliv. Bland annat var hon ledamot av en kommitté som utredde frågan om semester- och vilohem för stadens anställda. Hon deltog också i flera nationella utredningar, bland annat var hon en av arton utredninsgsmän för en översyn av den öppna vården, en utredning bemyndigad av kungen och utsedd av inrikesdepartementets chef. I utredningen ingick även bland andra Nils Löwbeer, Elon Andersson, Bertil von Friesen, Eva Karlsson, Karin Collin, Elin Hakeman och Inga Thorsson.

1955 gifte sig Jenny Tiselius med Thure Täckholm, ombudsman i Stockholms kommunalarbetares samorganisation.

Referenser 

Födda 1906
Avlidna 1991
Svenska politiker
Svenska sjuksköterskor
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Kvinnor
Pierre Menard, författare till Don Quijote

Pierre Menard, författare till Don Quijote är en novell av den argentinske författaren Jorge Luis Borges, först publicerad i den argentinska tidskriften Sur 1939 och därefter inkluderad i samlingen Trädgården med gångar som förgrenar sig (1941) och Fiktioner (1944, på svenska i sin helhet 2007). 

Novellen tar formen av en litterär profil av den fiktive franske författaren Pierre Menard och hans försök att återskapa Miguel Cervantes klassiska roman Don Quijote. Menard nöjer sig inte med att översätta Cervantes roman till franska; han vill leva sitt liv på ett sådant sätt att han lyckas skriva en exakt kopia av boken - på Cervantes sextonhundratalsspanska. 

"Pierre Menard, författare till Don Quijote" väcker en mängd litteraturvetenskapliga frågor om författarrollen och sambandet mellan en litterär texts mening och den kontext i vilken den tas emot. Därmed har den blivit ett populärt studieobjekt bland litteraturvetare och kritiker, och har lästs i ljuset av exempelvis Roland Barthes och Michel Foucaults teorier om författarens roll och identitet.

Novellen har översatts till svenska av Sun Axelsson.

Källor

Argentinsk litteratur
Noveller
Spanskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1939
Södern (novell)

Södern är en novell av den argentinske författaren Jorge Luis Borges, först publicerad 1953 i den argentinska tidskriften La Nación och sedermera inkluderad i novellsamlingen Fiktioner (1944, på svenska i sin helhet 2007).

Novellen handlar om Julian Dahlmann som arbetar som sekreterare på ett argentinskt bibliotek. Efter att ha slagit sig i huvudet och skadat sig så pass illa att han måste läggas in på sjukhus drabbas Dahlmann av svår sepsis, men tillfrisknar plötsligt och oväntat. När han släpps ut från sjukhuset reser Dahlmann söderut och hamnar tills slut vid en folktom järnvägsstation. Han hittar en bar där han slår sig ner och läser ur sin medhavda bok, Tusen och en natt, men ett par berusade lokala män börjar bråka med honom. Barens föreståndare varnar Dahlmann, men han lyssnar inte, och en av männen drar kniv. I det ögonblicket slänger en äldre man som befunnit sig i ett hörn av lokalen en kniv till Dahlmann, som inser att han inte har någon chans i ett eventuellt knivslagsmål. Han bestämmer sig ändå för att slåss: det är den död han själv skulle ha valt när han låg döende på sjukhuset. Novellen slutar med att Dahlmann och männen tillsammans lämnar baren.

I prologen till samlingen Konststycken (1944), som ingår i Fiktioner, menade Borges att "Södern" var hans bästa novell. Borges öppnade även upp för en läsning av novellen där Dahlmann aldrig lämnar på sjukhuset, utan istället hallucinerar resan till södern under sin dödskamp i sjuksängen.

"Södern" har översatts till svenska av Sun Axelsson.

Källor

Argentinsk litteratur
Noveller
Spanskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1953
Frida Vingren

Frida Vingren, född Frida Maria Strandberg i juni 1891 i Örnsköldsvik, död 30 september 1940, var en svensk missionär som var verksam i Brasilien. Hon var med och grundade vad som under 1930-talet var en av världens största pingstförsamlingar.

Biografi 
Vingren föddes som Frida Maria Strandberg 1891 i Örnsköldsvik. Hon utbildade sig till sjuksköterska i Stockholm. En upplevd vision fick henne att bege sig till Brasilien för att missionera. 24 januari 1917 döptes hon av Lewi Pethrus.

1917 gifte hon sig med Gunnar Vingren. Tillsammans kom de att bli viktiga missionärer inom Assembleia de Deus i Brasilien. Medan Daniel Berg, en annan viktig svensk pingstmissionär i Brasilien, verkade mest kring São Paulo var makarna Vingren länge aktiva i och omkring Rio de Janeiro. Där byggde de under 1920-talet upp det som kom att bli en av världens då största pingstförsamlingar. 1930 hade den mer än 2 000 medlemmar. Frida Vingren var huvudsakligen ansvarig för församlingen i Rio de Janeiro, medan Gunnar Vingren grundade nya församlingar i omkringliggande delstater.

Vingren var en återkommande skribent, och redaktör för Pinströrelsens tidning. Hon ska också ha varit en drivande predikant, men ifrågasattes inom pingströrelsen på grund av sitt kön. En biografi av Kajsa Norell från 2011, Halleluja Brasilien, skildrar bland annat hur hon efter att hon återkommit till Sverige uteslöts av Lewi Pethrus och sattes på mentalsjukhus.

Vingren är begravd på Skogskyrkogården.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 
 Halleluja Brasilien, 2011, av Kajsa Norell

Svenska missionärer
Svenska sjuksköterskor
Födda 1891
Avlidna 1940
Kvinnor
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Schönborg 6

Schönborg 6 är ett bostads- och kontorshus i kvarteret Schönborg på Södermalm i Stockholms innerstad. Huset uppfördes 1962 av Nils Nessen för fastighetsbolaget Hufvudstaden och är beläget i korsningen av Sankt Paulsgatan och Götgatan. Arkitekt för byggnaden var Hack Kampmann. Hufvudstaden såldes fastigheten 2004 till Einar Mattsson i samband med att Hufvudstaden koncentrerade sig på kontors- och butikslokaler.

Byggnaden
Byggnaden består av en låghusdel med kontor och butikslokaler samt en höghusdel med bostäder. Byggnaden var en del av omdaningen av området i samband med att Söderleden byggdes. Vid uppförandet gränsade fastighetens höghusdel i väster mot Söderleden som på 1990-talet däckades över. Fasaden är i gult tegel med detaljer i kopparplåt, natursten och teak. 

En omfattande renovering skedde 2017–2019 då tegelfasaden byttes ut liksom kopparplåtarna samtidigt som teakfönstren renoverades. Bottenvåningarna öppnades upp för publika ytor med ett flertal restauranger, kontor och mötesplatser. Huset rymmer 54 lägenheter och har en yta av 14 879 kvadratmeter, varav 3 400 kvadratmeter lokaler. Ansvariga arkitekter för renoveringen var White arkitekter.

Mot norr gränsar huset mot Louis De Geers palats från 1600-talet i samma kvarter.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Röda fackföreningsinternationalen

Röda fackföreningsinternationalen (RFI) (tyska: Rote Gewerkschafts-Internationale (RGI) ; engelska: Red International of Labour Unions (RILU) ; eller med sin ryska förkortning: Profintern) var en huvudorganisation, knuten till Komintern. Den grundades i Moskva 1921 och var verksam till 1937. Den hade tre generalsekreterare Aleksander Lozovskij, Andrés Nin och Michail Tomskij.

Historia 
RFI hade till en början stor självständighet från Komintern och Sovjetunionens stats- och partiledning, men blev med tiden alltmer ett bihang till den sovjetiska politiken. Den uppstod som ett förbund av kommunistiska fackföreningar, av minoritetsfraktioner i av socialdemokraterna dominerade fackföreningar och i början även av syndikalistiska fackföreningar. Den stod i motsättning till den av socialdemokraterna dominerade Internationella fackföreningsfederationen (IFTU, 1901-1945).     

Då Komintern 1934 proklamerat sin folkfrontspolitik, där kommunister och socialdemokrater skulle gå samman mot nazismen och fascismen, blev RFI till hinder och organisationen upplöstes i december 1937 ensidigt och stadgevidrigt av Komintern. Organisationens tillgångar tillföll Komintern.

Referenser 

Internationella fackliga organisationer
Fackliga organisationer bildade 1921
Fackliga organisationer upplösta 1937
Pipaluk Freuchen

Pipaluk Freuchen, fullständigt namn Pipaluk Jette Tukuminguaq Kasaluk Palika Häger Freuchen, född 1918 i Uummannaq, Grönland, död 1999, var en dansk-svensk författare, som bland annat är känd för barnboken Ivik.

Freuchen var dotter till den danske äventyraren Peter Freuchen och Navarana Mequpaluk, av inuitisk bakgrund. Hennes mor dog tidigt, och hon och hennes bror växte upp med sin fader på Grönland. Deras gemensamma liv har Peter Freuchen återberättat i Arctic Adventure: My Life in the Frozen North (1935).

1944-1953 var Freuchen gift med Bengt Häger, som hon fick en dotter tillsammans med.

Bibliografi 

 Pipaluk Freuchen, Ivik, den faderløse , Geber Förlag, Stockholm, Sweden, 1945
 Pipaluk Freuchen, Inaluk , Almqvist & Wiksell / Geber Förlag, Stockholm, Sweden, 1955
 Pipaluk Freuchen, Bogen om Peter Freuchen , Fremad Förlag, København, Denmark, 1958

Referenser 

Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Avlidna 1999
Danska författare
Svenska författare
Personer från Uummannaq
Kvinnor
Födda 1918
Panera Bread

Panera Bread Company, i storstadsområdet Saint Louis heter företaget Saint Louis Bread Company, är en amerikansk restaurangkedja som säljer bland annat bakverk, bröd, grötar, kaffe, macaroni and cheese, pasta, sallader, smoothies, smörgåsar, soppor, stilldrinkar, sufflér, téer och wraps. De förfogar över 2 170 restauranger i 47 amerikanska delstater och District of Columbia samt 19 restauranger i Kanada. Restaurangkedjan ägs av det luxemburgska förvaltningsbolaget JAB Holding Company.

Panera Bread har sitt ursprung från 1976 när Au Bon Pain grundades av det franska tillverkningsföretaget av bakredskap, Pavailler. Fransmännen använde dotterbolaget till att marknadsföra ugnar, med att baka och sälja franska bakverk, i Boston, Massachusetts. 1978 köpte investeraren Louis Kane Au Bon Pain för 1,5 miljoner amerikanska dollar och gjorde om den till en renodlad kafékedja. 1981 investerade även Ronald M. Shaich och hans far Joseph Shaich i företaget. 1987 grundade Ken Rosenthal ett bageri med namnet Saint Louis Bread Company i närheten av Kirkwood i Missouri. 1993 köpte Au Bon Pain, som ägdes av det publika företaget Au Bon Pain Co. via Kane och Shaich, Saint Louis Bread Company för 24 miljoner dollar. Fyra år senare bestämde man sig att restaurangkedjan skulle byta till det nuvarande namnet eftersom kedjan skulle representera hela USA och inte bara staden Saint Louis, det gamla namnet behölls dock för Saint Louis storstadsområde. 1999 såldes kafékedjan Au Bon Pain till riskkapitalbolaget Bruckmann, Rosser, Sherrill & Co. för 73 miljoner dollar och samtidigt bytte Au Bon Pain Co. namn till Panera Bread Company. I oktober 2008 öppnade man upp sin första restaurang utanför USA, i Richmond Hill, Ontario i Kanada. Den 18 juli 2017 köpte JAB ut Panera Bread Company från börsen för en kostnad på omkring 7,5 miljarder dollar. Den 8 november meddelade man att man hade köpt tillbaka Au Bon Pain.

De hade 2016 en omsättning på nästan 2,8 miljarder dollar och hade en personalstyrka på omkring 50 800 anställda. Deras huvudkontor ligger i Sunset Hills i Missouri.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1987
Amerikanska restaurangkedjor
Amerikanska bagerier
Kaféer i USA
Företag i Missouri
St. Louis County, Missouri
Amerikanska smörgåsrestauranger
NEOMA Business School

NEOMA Business School är en fransk och paneuropeisk handelshögskola (Grande École) som anses vara världens äldsta handelshögskola. NEOMA Business School verkar i Paris, Rouen och Reims.

År 2019 låg NEOMA Business School på 50 plats bland Financial Times rankinglista på europeiska handelshögskolor.

NEOMA är ackrediterat av handelskammaren i Paris och är en av de 76 handelshögskolorna i världen som har fått trippelackrediteringen av AACSB, EQUIS och AMBA. Bland skolans alumner finns framstående företagsledare och politiker, som till exempel Shi Weillang (VD för Huawei France) och Wilfried Guerrand (Hermès).

Referenser

Externa länkar 
Officiella hemsidan

Handelshögskolor
Grandes écoles
Joe Roberts

Joe Roberts, född 16 juni 1997 i Malibu är en amerikansk motorcykelförare som tävlar i grenen roadracing. Roberts tävlar sedan 2018 i världsmästerskapen i Grand Prix Roadracing i Moto2-klassen.

Tävlingskarriär 
Roberts tävlade i flat track innan han växlade gren till roadracing. Han tävlade i Red Bull MotoGP Rookies Cup från 2011 till 2013 innan han 2014 blev amerikansk mästare i Superstock 600. Säsongen 2017 tävlade Roberts i europeiska Moto2-mästerskapen och gjorde sina första inhopp i Moto2-VM. Till säsongen 2018 fick Roberts kontrakt som ordinarie förare i Moto2-VM hos RW Racing på den nya NTS-motorcykeln. Det blev en 27:e plats i VM. Till 2019 bytte Roberts stall till American Racing och motorcykel till KTM. Framgångarna uteblev men Roberts fick förnyat förtroende säsongen 2020 hos American Racing. Teamet bytte motorcykel till Kalex och Roberts fick ny chefsmekaniker och John Hopkins som "ridercoach".

Framskjutna placeringar 
Uppdaterad till 2020-08-10.

Källor 
 

Födda 1997
Levande personer
Amerikanska roadracingförare
Moto2-förare
Personer från Los Angeles County
Män