kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Båtbyggarna

Båtbyggarna (engelska: Boat Builders) är en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1938.

Handling 
Musse Pigg, Kalle Anka och Långben bygger en båt, som enligt ritningen är "så enkel att ett barn klarar av det". Men under bygget uppstår flera problem, men till slut lyckas de sjösätta båten. Åkturen blir dock kort då hela båten rasar samman och hamnar i vattnet.

Om filmen 
Filmen är den 99:e Musse Pigg-kortfilmen som producerades och den första som lanserades år 1938.

Svenska visningar 
Filmen hade svensk premiär den 7 mars 1938 på biograferna Skandia och Spegeln, båda liggandes i Stockholm. Vid tillfället på Skandia visades filmen som förfilm till långfilmen Flygande faran (engelska: Riding on Air) med Joe E. Brown i huvudrollen.

Filmen hade svensk nypremiär den 8 december 1947 på Sture-Teatern i Stockholm och ingick i kortfilmsprogrammet Kalle Anka jubilerar tillsammans med Jan Långben som bildrulle, Kalle Ankas pippi från Sydpolen, Plutos flyttkalas, Kalle Anka jagar räv och Scoutchefen Kalle Anka.

Filmen har haft flera titlar genom åren. Vid biopremiären 1938 gick den under titeln Båtbyggarna. Alternativa titlar till filmen är Jan Långben som skeppsredare (1947) och Musse Pigg som båtbyggare.

Rollista 
 Walt Disney – Musse Pigg
 Clarence Nash – Kalle Anka
 Pinto Colvig – Långben
 Marcellite Garner – Mimmi Pigg

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1938
Animerade filmer 1938
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Ben Sharpsteen
Kortfilmer med Musse Pigg
Kortfilmer med Mimmi Pigg
Kortfilmer med Kalle Anka
Kortfilmer med Långben
Kortfilmer med Klarabella
Kortfilmer med Klasse
11579 Tsujitsuka

11579 Tsujitsuka eller 1994 JN är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 maj 1994 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter amatörastronomen Takashi Tsujitsuka.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1994
Hapoel Kfar Saba (volleyboll)

Hapoel Kfar Saba (hebreiska: מועדון הכדורעף הפועל כפר סבא) är en volleybollklubb i Kfar Saba, Israel, där moderklubben Hapoel Kfar Saba grundades 1928.

Dess damlag har blivit israeliska mästare fem gånger (2012, 2015, 2017, 2020 och 2021) och vunnit israeliska cupen fyra gånger (2014, 2015, 2019 och 2021). Dess herrlag har blivit israeliska mästare en gång (2001) och vunnit israeliska cupen tre gånger (1983, 2001 och 2006).

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

Volleybollklubbar i Israel
Lukovo

Lukovo kan syfta på:

 Lukovo (distrikt) – ett distrikt i Bulgarien
  Lukovo, Nordmakedonien – en opština i Nordmakedonien
 Lukovo (ort) – en ort i Nordmakedonien
11580 Bautzen

11580 Bautzen eller 1994 JG4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 maj 1994 av Spacewatch vid Kitt Peak-observatoriet. Den är uppkallad efter den tyska staden Bautzen.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Spacewatch
Astronomiska upptäckter 1994
KV Drita

KV Drita är en volleybollklubb från Gjilani, Kosovo, grundad 1951.

Ursprungligen hade klubbe bara ett herrlag. Det vann 1981 ligan i Kosovo och spelade sedan på federal nivå tills upplösningen av Jugoslavien. De blev mästare i Kosovo 1998 och vann cupen 1999. Därefter har verksamheten vid flera tillfällen lagts ned och senare återstartats

Damlaget grundades 1982. De har blivit mästare i Kosovo vid flera tillfällen, främst under första halvan av 1990-talet
 och sedan mitten av 2010-talet

Referenser

Volleybollklubbar i Kosovo
Sportklubbar bildade 1951
Camilla Mingardi

Camilla Mingardi, född 19 oktober 1997 i Brescia, är en italiensk volleybollspelare (spiker) som spelar för UYBA.

Karriär

Klubblag
Mingardi började sin karriär 2011 i Bergamos ungdomslag. Säsongen 2013/2014 gick hon till Busto Arsizio och spelade med dess andralag i Serie B1-klubben. Följande säsong flyttade Mingardi till Flero som var nyuppflyttade i Serie A1.

Säsongen 2016/2017 gick Mingardi till Serie A2-klubben SAB i Legnano, där hon även spelade följande år då laget blev uppflyttade till Serie A1. Under den pågående säsongen såldes dock Mingardi till River. Säsongen 2018/2019 återvände hon till Bergamo. Följande säsong flyttade Mingardi till Serie A1-klubben Millenium Brescia. Inför säsongen 2020/2021 återvände hon till UYBA, laget från Busto Arsizio.

Landslag
2013 var Mingardi en del av det italienska U18-landslaget. 2018 blev hon för första gången uttagen i seniorlandslaget.

Referenser
Camilla Mingardi på volleybox.net

Noter

Italienska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Volleybollspelare i Volley Bergamo
Volleybollspelare i UYBA Volley
Volleybollspelare i Promoball Volleyball Flero
Volleybollspelare i SAB Volley
Volleybollspelare i River Volley
Volleybollspelare i Volley Millenium Brescia
Volleybollspelare i Pallavolo Scandicci Savino Del Bene
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från Brescia
Jättens överman

Jättens överman (engelska: Brave Little Tailor) är en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1938.

Handling 
En jätte hotar kungariket, samtidigt som skräddaren Musse Pigg blir misstagen för att vara en som segrar mot jättar, när han i själva verket dödat sju flugor i en smäll. Till följd av detta tvingas han åta sig uppdraget att befria staden från jätten och därefter få prinsessan Mimmi Pigg.

Om filmen 
Filmen är den 103:e Musse Pigg-kortfilmen som producerades och den femte och sista som lanserades år 1938.

Filmen nominerades till en Oscar för bästa animerade kortfilm, men förlorade till förmån för Tjuren Ferdinand som också var producerad av Disney.

Filmen är en av titlarna i boken The 50 Greatest Cartoons från 1994.

Filmen är baserad på sagan Den tappre lille skräddaren av Bröderna Grimm.

Svenska utgivningar 
Filmen hade svensk premiär den 3 april 1939 på biografen Regina i Stockholm och ingick i kortfilmsprogrammet Tre små grisar på vift, tillsammans med tre kortfilmer till; Pluto i eld och lågor, Djupt i havet och Tre små grisar på vift.

Filmen hade svensk nypremiär den 5 september 1954 och ingick i ett nytt kortfilmsprogram bestående av kortfilmerna Kalle Ankas falska lejon, Pluto som plattcharmör, Jan Långben tar ridlektion, Kalle Anka får bisyssla, En kofta åt Pluto, Kaninen med choklad i och Kalle Anka i paradiset.

Filmen har haft flera svenska titlar genom åren; vid premiären 1939 gick den under titeln Den tappre lille skräddaren. Alternativa titlar har varit Jättens överman, Musse Pigg och jätten, och Den modige lille skräddaren, varav den sistnämnda titeln är den som använts vid svensk DVD-utgivning.

Filmen har givits ut på VHS och DVD och finns dubbad till svenska.

Rollista (i urval) 
 Walt Disney – Musse Pigg
 Marcellite Garner – Mimmi Pigg
 Eddie Holden – jätten

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1938
Animerade filmer 1938
Engelskspråkiga filmer
Kortfilmer med Musse Pigg
Kortfilmer med Mimmi Pigg
Jan-Erik Larsson

Jan-Erik Larsson, född 1957, är en svensk lärare i idrott och biologi samt författare.

Biografi 
Larsson är uppvuxen i Borås och är legitimerad lärare i idrott och biologi utbildad på GIH i Örebro och på Umeå universitet. Han har även en utbildning i PR och kommunikation från Berghs School of Communication och har bland annat arbetat som projektledare på Specialpedagogiska skolmyndigheten. 

År 2016 gav han ut spänningsromanen Jag såg dig inte komma. Boken beskrivs som spännande, omskakande och fängslande, där huvudpersonens nyfikenhet på en kvinna i lägenheten på andra sidan gatan övergår i besatthet och sätter alla relationer på sin spets. 

År 2021 gav han ut Miss Algots, där vi får följa två unga finska kvinnor som 1953 kommer till Borås för att arbeta på Algots och hur de möter män som på olika sätt påverkar deras liv. Larsson har bland annat inspirerats av sina föräldrar som var tekoarbetare i Borås, samt olika forum och böcker om Borås historia. Han beskriver den snabba utvecklingen av samhället och välfärden under efterkrigstiden med många nyinflyttade från bland annat Finland.

Bibliografi 
 2016 – 
 2021 –

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Profil Jan-Erik Larsson på Författarcentrum Väst

Män
Födda 1957
Levande personer
Svenska författare under 2000-talet
Jan-Erik Larsson (olika betydelser)

Jan-Erik Larsson och liknande namn kan avse:

 Janerik Larsson (född 1944), svensk journalist och borgerlig opinionsbildare
 Jan-Erik Larsson (född 1957), svensk lärare och författare
 Jan Eric Larsson (född 1959), svensk professor och företagsledare för mjukvaruföretaget Goalart
Birger Wallén

Gustaf Birger Wallén, född den 24 januari 1909 i Gävle, död den 18 mars 1993 i Stockholm, var en svensk ämbetsman.

Wallén avlade juris kandidatexamen vid Uppsala universitet 1933 och blev diplomerad från Handelshögskolan i Stockholm 1935. Han blev amanuens i arméförvaltningen 1935, revisor 1939, förste byråsekreterare i försvarets civilförvaltning 1944, krigsråd där 1952 och kansliråd i försvarsdepartementet 1955. Wallén var tillförordnad kanslichef i Statens sakrevision 1958–1960, tillförordnad avdelningschef i försvarsdepartementet 1960 samt generaldirektör och chef för Fortifikationsförvaltningen 1963–1971 (tillförordnad från 1960). Han blev riddare av Nordstjärneorden 1955, kommendör av första klassen av samma orden 1966 och kommendör med stora korset 1971. Wallén vilar i minneslund på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 

 Riddare av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1962
 Kommendörer av Kungl. Nordstjärneorden, 1:a kl. i Sveriges statskalender 1969
 Svenska Dagbladet den 6 juni 1971, sidan 14
 
 
 Wallén, Gustaf Birger på SvenskaGravar.se

Svenska generaldirektörer
Krigsråd
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Ämbetsmän från Gävle
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1909
Avlidna 1993
Män
Christian Krarup Øllgaard

Christian Krarup Øllgaard, född 2 april 1841 på Tanderup i Snejbjergs socken vid Herning, död 11 april 1915 i Köpenhamn, var en dansk ingenjör.

Øllgaard blev student 1858 vid Metropolitanskolen, avlade 1860 inträdesexamen till Polyteknisk Læreanstalt, varifrån han, efter att ha deltagit i dansk-tyska kriget 1864, dimitterades som ingenjör 1866. Han innehade därefter i olika lägre befattningar, bland annat vid statens järnvägsbyggnader, där han som avdelningsingenjör bland var kontrollant vid byggandet av ångfärjehamnarna vid Fredericia och Strib.

År 1873 anställdes Øllgaard som hamnbyggmästare i Köpenhamn och ledde i denna befattning arbeten av största betydelse för huvudstadens utveckling. Under hans tid genomfördes bland annat omfattande hamnmuddringar, liksom Refshaleøens utfyllning, omdaningen av den södra delen av Langelinie, regleringen av förhållandena vid "Larsens Plads" och av Slotsholmskanalen, ombyggnaderna av Langebro och Snorrebroen samt byggandet av Børsbroen och Frederiksholmsbroen.

År 1885 valdes Øllgaard till borgmästare för Köpenhamns magistrats 4. (tekniska) avdelning, och under hans tjänstgöring skedde en synnerligen omfattande teknisk utveckling i den danska huvudstaden. Bland annat kom vattenförsörjningen, efter en rad borrningar, vilka startade 1886, att kunna baseras uteslutande på källvatten, vidare anlades boulevarder, spårvägsnätet byggdes ut och elektrifierades, kloaker anlades, vattenklosetter infördes, gasverken byggdes ut, elektricitetsverk inrättades och en ny huvudbrandstation uppfördes. Dessutom var han i egenskap av borgmästare ordförande i byggnadskommissionen och medlem av sundhetskommissionen; likaledes var han medlem av hamnrådet. Denna verksamhet blev med tiden så omfattande att han på grund av överansträngning tvingades begära avsked 1903. Han förblev dock medlem av hamnrådet och blev senare vald till medlem av sundhetskommissionen.

Referenser

Danska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Danska kommunaltekniker
Borgmästare i Köpenhamn
Födda 1841
Avlidna 1915
Män
Personer från Hernings kommun
Nina Stojiljković

Nina Stojiljkovic, född 1 september, 1996 i Paris, Frankrike är en volleybollspelare (passare).

Biografi 
Stojiljkovic är född i 15:e arrondissementet i Paris. Hennes föräldrar har sitt ursprung i Niš i Serbien och var elitidrottare, fadern i handboll och modern i volleyboll. Även Ninas bror är elitidrottare (basket). Hon följde i sin moders fotspår och började spela volleyboll. Först spelade hon i Clamart Volley-Ball, för att senare flytta. Först till Châtenay-Malabry och tre år senare till Toulouse och Institut fédéral de volley-balls lag. Där blev hon kvar ett år, innan hon började spela med VB Nantes.

I Nantes spelade hon först spiker, innan hon övergick till att bli passare. Hon spelade i Nantes i tre år innan hon gick över till Saint-Cloud Paris Stade français för säsongen 2017-2018. Där fick hon dock inte mycket speltid och lämnade därför klubben för spel med Quimper Volley 29, där hon spelade säsongen 2018-2019. Därefter gick hon över till OK Branik, den mest framgångsrika volleybollklubben i Slovenien. Efter ett år, där klubben vann slovenska cupen, återvände hon till Frankrike och Saint-Cloud Paris Stade français. Återigen blev hon där en säsong, innan hon gick över till Entente Sportive Le Cannet-Rocheville.

Stojiljkovic spelade inte med något av landslagen på ungdomsnivå, utan debuterade i seniorlandslaget 2016 under en match mot Montenegro i European League . Tre år senare fanns hon på listan över 14 spelare som kallades upp av förbundskapten Émile Rousseaux till EM 2019 i Turkiet, där hon hade sin första erfarenhet av en stor internationell tävling. Turneringen var en besvikelse då laget, trots en seger mot Bulgarien (3-2) i första matchen, slutade sist i sin grupp efter förluster mot Grekland (0-3) och Finland (1-3) och därigenom blev utslagna direkt. Vid EM 2021 är var hon en del av Frankrikes lag som nådde kvartsfinal, trots att snittåldern bara var 22 år och fyra av spelarna inte var proffs. Detta var Frankrikes bästa resultat sedan 2013. De vann mot Bosnien (3-0) och Belgien (3-1) i gruppspelet och mot Kroatien (3-2) i åttondelsfinalen, för att sedan förlora med 3-1 mot Serbien i kvartsfinalen i Belgrad.

Referenser

Externa länkar 
 Profil på sur Volley Box  
 fivb.com  
 cev.eu  
 franceolympique.com  

Franska volleybollspelare
Spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2021
Spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2019
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Franska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Paris
Volleybollspelare i Clamart Volley-Ball
Spelare i Institut fédéral de volley-ball
Volleybollspelare i Neptunes de Nantes
Volleybollspelare i Saint-Cloud Paris Stade français
Volleybollspelare i OK Branik
Volleybollspelare i Entente Sportive Le Cannet-Rocheville
Volleybollspelare i Quimper Volley
OK Branik

OK Branik är en volleybollklubb (damer) från Maribor, Slovenien. Klubben grundades 1946. De tillhörde från början de bästa lagen i Jugoslavien, men hamnade i en svacka efter 1960. De återkom till eliten 1980 och har tillhört de bästa lagen i Jugoslavien/Slovenien sedan dess.

Klubben vann de jugoslaviska mästerskapen fyra gånger (1946, 1953, 1985 och 1986). De har vunnit de slovenska mästerskapen 16 gånger ( 1992, 1993, 1996, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018 och 2019) och slovenska cupen 17 gånger (1992, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2010, 2011, 2012, 2015, 2016, 2017, 2018).

Klubben har av sponsorsskäl använt följande namn sedan Sloveniens självständighet:
1991-1994: Paloma Branik
1995-2000: Infond Branik
2000- : Nova KBM Branik

Externa länkar
Officiell webbplats

Referenser

 
Sportklubbar bildade 1946
Mikael Karlsson (skogskonsult)

Göran Mikael Karlsson, född 5 mars 1975 i Härlanda församling i Göteborg, är en svensk skogskonsult och debattör i skogsfrågor.

Biografi 
Karlsson växte upp i Fjärås i Halland och började arbeta i skogen redan i tonåren.

Han har observerat och tillämpat olika metoder för skogsbruk, och har i många sammanhang pläderat för hyggesfritt skogsbruk. Han hävdar att ett sådant skogsbruk ger lägre risk för stormskador, bättre timmer och lägre klimatpåverkan. Med denna skötselmodell sker föryngringen naturligt och träd avverkas först när de har nått sin måldiameter. De klena träden röjs inte, utan försvinner med naturlig avgång varvid "vinnarna" eller "framtidsträden" blir kvar. Avverkning sker ungefär vart tionde år och varje gång tas 25 till 30 procent ut av volymen, där avverkningen görs från permanenta stickvägar.

Karlssons modell har tillämpats i begränsad omfattning och mötts av många invändningar, framförallt att trakthyggesbruket ger högre tillväxt, vilket innebär både bättre lönsamhet och större klimatnytta. Föryngring med nyplantering ger möjlighet att använda och föra in i skogen förbättrade plantor från skogsträdsförädlingen med högre tillväxt. Man menar också att även trakthyggesskogar ger bidrag till rekreation och biodiversitet, samtidigt som kontinuitetsskogsbruk ger likartade skogar över stora arealer med minskad mångfald.

Utmärkelser 
 2017 – Naturskyddsföreningens Skogspris (tillsammans med Martin Jentzen) "för sitt uthålliga och betydelsefulla arbete för att främja och utveckla hyggesfria metoder, inte främst som enskilda markägare, utan genom att de båda yrkesmässigt arbetar med rådgivning till skogsägare. Båda är också flitiga röster i skogsdebatten och bidrar därmed till att påverka skogspolitiken i rätt riktning."

Bibliografi 
 2017 –

Referenser

Externa länkar
Sustainable forestry: Mikael Karlsson at TEDxGöteborg 2014
Klimatpodden #77 2021-01-17: Mikael Karlsson – Nyckeln till klimatkrisen finns i skogen

Svenska skogsvetare
Svenska debattörer
Personer i Sverige under 2000-talet
Personer från Göteborg
Födda 1975
Levande personer
Män
Om samhällsfördraget

Om samhällsfördraget (franska: Du contrat social; ou Principes du droit politique), utgiven på svenska som Om samhällsfördraget eller Statsrättens grunder, är en bok av Jean-Jacques Rousseau från 1762. I skriften lägger Rousseau fram sina teorier om det idealiska samhället.

Argument 
"Människan föds fri och överallt är hon i bojor", lyder den första meningen i boken. Rousseau förklarar att stat och samhälle uppstod i fridfulla, sunda urtider genom frivilliga fördrag, det vill säga kontrakt. Den av naturen fullkomligt fria människan avstod genom fritt val från vissa av sina rättigheter för att erhålla de fördelar som ett samhälle skänker. Med detta som utgångspunkt riktar Rousseau kritik mot stat och samhälle och bygger ett motprogram. 

All historia sedan urkontraktets tid är enligt Rousseau urartning och ett resultat av en kombination av illvilja, misstag och dumhet. I begynnelsen rådde absolut jämlikhet, medlemmarnas frihet begränsades endast genom fördraget och folket hade fullständig suveränitet. Den regering som folket tillsatt var endast ett befullmäktigat organ som förmedlade förhållandet mellan folket som suverän och folket som sin egen undersåte. Då allt detta var det ursprungliga naturtillståndet ligger idealet i att det återställs – med andra ord att frihetens och jämlikhetens demokrati återinförs. 

För Rousseau är inte en folkrepresentation idealet. Parlament är i själva verket allt annat än ett rent uttryck för folkviljan och den verkliga omsorgen för folkets väl. Den engelska parlamentarismen ger ingen verklig representation för en fri folkmassa. Kunde man konstatera allmänviljan (volonté générale) genom en församling av samtliga medborgare och skapa en regering för att utföra denna omedelbara folkvilja, så vore det idealet. Men för detta har folken blivit för stora och alltför mycket avlägsnat sig från de äldsta statsbildningarna. Endast i små stater, sådana som de schweiziska, är det enligt Rousseau möjligt att ha ett sådant system.

Rousseaus folkmassa ska bestämma över religionen som över allt annat. Man behöver nämligen religion och vissa dogmer – vissa sentiments de sociabilité – som en god medborgare bör bekänna sig till. Tron på Gud, på själens odödlighet, på belöningar och straff i livet efter detta är helt enkelt oumbärliga, enligt Rosseau.

Referenser 

Franskspråkig litteratur
Verk av Jean-Jacques Rousseau
Pierre Legros

Pierre Legros eller Pierre Le Gros kan syfta på:

 Pierre Legros den äldre (1629–1714), fransk skulptör 
 Pierre Legros den yngre (1666–1719), fransk skulptör
Leoncin

Leoncin är en stad i Masoviens vojvodskap i Polen. Staden har 5 588 invånare (2020). Den ligger ungefär 40 kilometer nordväst om Warszawa.

Personer från Leoncin, i urval 
 Isaac Bashevis Singer (1903–1991), polsk-amerikansk jiddischspråkig författare

Referenser

Externa länkar 

  

Städer i Masoviens vojvodskap
Mohamed Abou Gabal

Mohamed Qotb Abou Gabal Ali (arabiska: محمد قطب أبو جبل علي), född 29 januari 1989, även känd som Gabaski, är en egyptisk fotbollsmålvakt som spelar för National Bank of Egypt. Han representerar även det egyptiska landslaget.

Karriär
I september 2022 värvades Abou Gabal av National Bank of Egypt, där han skrev på ett treårskontrakt.

Meriter 
ENPPI

 Egyptiska cupen: 2010–11

Zamalek

 Egyptiska Premier League: 2014–15, 2020–21
 Egyptiska cupen: 2014, 2015, 2018–19
 Egyptiska supercupen: 2019–20
 CAF Super Cup: 2020

Källor 

Mohamed Abou Gabal på Transfermarkt

Noter

Egyptiska fotbollsmålvakter
Egyptiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i ENPPI SC
Spelare i Al-Zamalek Fotboll
Spelare i Smouha SC
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2021
Födda 1989
Levande personer
Män
Personer från Asyut
Egyptiska idrottare under 2000-talet
Gruppspelet i Svenska cupen i fotboll för damer 2021/2022

| mål        = 
{{#expr: 
 21 +
 29 +
 14 +
 36}}
| publik     = 
| publiksnitt= 
| flest mål  = 
| föregående = 2020/2021
| följande   = 2022/2023
| övrigt     = Omgång 1–3 Slutspel Final
}}
Gruppspelet i Svenska cupen i fotboll för damer 2021/2022 spelades mellan den 26 februari och 13 mars 2022. Gruppspelet bestod av 16 lag som delats upp i fyra grupper med fyra lag i varje grupp, alla lag i respektive grupp spelade mot varandra en gång. Gruppvinnarna går vidare till semifinal.

Kvalificerade lag

 Alingsås FC
 BK Häcken
 Bollstanäs BK
 Djurgårdens IF
 Eskilstuna United
 FC Rosengård
 Hammarby IF
 IF Brommapojkarna
 Jitex BK
 KIF Örebro
 Kristianstads DFF
 Linköpings FC
 Mallbackens IF
 Piteå IF
 Umeå IK
 Växjö DFF

Grupper

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Källor
 Svenskfotboll.se

Referenser

Svenska cupen i fotboll för damer 2021/2022
Maria Refugie

Maria Refugie (nederländska: 'Marie tillflykt') är ett nunnekloster inom Birgittinorden grundat 1713 i Uden i Nederländerna.

Officiell webbplats 
 Officiell webbplats

Birgittinkloster
Rudolf Löfgren

Nils Rudolf Löfgren, född 9 mars 1929 i Sävars församling, Västerbottens län, död 30 maj 2008 i Uppsala domkyrkoförsamling, Uppsala län, var en svensk organist och körledare.

Biografi
Rudolf Löfgren föddes 9 mars 1929 i Sävars församling, Västerbottens län. Han studerade 1950–1955 vid Kungl. Musikhögskolan i Stockholm. Där undervisades han i orgel av Alf Linder. Han studerade sedan för Flor Peeters i Antwerpen. Han blev 1962 domkyrkoorganist i Härnösands domkyrkoförsamling. Löfgren blev 1967 domkyrkoorganist i Uppsala domkyrkoförsamling. Samma år startade han Uppsala domkyrkas oratoriekör. Han ledde kören fram till 1992 då Milke Falck tog över ledarskapet. Löfgren avled 30 maj 2008 i Uppsala domkyrkoförsamling.

Diskografi
1979 – Gamla Uppländska Orglar (Proprius).
Ställ dig vid hans kors (Capella).

Singlar
Musik i Uppsaladomen II (ARR).
1966 – Musik i Uppsaladomen III (ARR).

Referenser

Noter 

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Personer från Sävars socken
Födda 1929
Avlidna 2008
Män
Svenska musiker under 1900-talet