kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Gustaf Piehl

Carl Gustaf Piehl, född 1856, död 1912, var en svensk bryggmästare och direktör för bland annat C G Piehls Bryggeri i Stockholm.

Biografi
Piehl avlade bryggmästarexamen vid renommerade bryggaruniversitetet Weihenstephan i staden Freising i Bayern. Senare hade han arbetat hos Neumüllers Bryggeri vid Åsögatan på Södermalm. Han gifte sig med Sofia Neumüller (1856–1938), dotter till ölbryggaren och godsägaren Friedrich Neumüller. Paret fick nio barn, bland andra trädgårdarkitekten Olle Piehl.

På 1880-talet förvärvade Piehl Pehr Bjurholms bryggeri på Björngårdsgatan 8 på Södermalm. År 1889 sålde han verksamheten till det nybildade bolaget AB Stockholms Bryggerier men fortsatte att driva bryggeriet som disponent. 1892 tvingades han lämna sin befattning på grund av en konflikt med sin svåger Herrman Egnell. Samma år startade han ett nytt bryggeri under namnet Gustaf Piehls Nya Bryggeri, beläget i hörnet Ringvägen / Götgatan 66 (nuvarande 100) på Södermalm (där gallerian Ringens köpcentrum finns idag). Anläggningen var stor och modern och upptog hela kvarteret. Här hade familjen Piehl även sin privata bostad. Verksamheten fördes vidare av den äldsta sonen Carl-Gustaf Fredrik (1882–1965). Piehl bodde kvar vid Götgatan 66 till sin död 1912 och är gravsatt på Sandsborgs kyrkogård i Stockholm.

Källor
 Geni: Carl Gustaf Piehl.
 Uppgifter enligt neumuller.org

Externa länkar

Födda 1856
Avlidna 1912
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Män
Karia HM V

Karia HM V är en fyraaxlars spårvagn med två boggier som gått i trafik i Helsingfors stads trafikverk. 15 spårvagnar av denna typ tillverkades av  Karia i Karis 1959.

Spårvagnarna av typ Karia HM V började tas ur trafik 1993. En har byggts om till serveringsspårvagnen Spårakoff. I slutet av 2000-talet var några få spårvagnar fortfarande i trafik då och då på grund av återkommande driftsproblem beträffande senare levererade Variotram-spårvagnar. 

Typen HM V – tillsammans med den samtida och mycket lika Valmet RM 3 – representerade det sista utvecklingssteget av fem mycket lika spårvagnstyper, som tillverkades under 1950-talet av Karia och Valmet för trafik på Helsingfors spårvägar och Åbo spårvägar. Närmast föregående typer var Karia HM IV och Valmet RM 1 för Helsingfors och Valmet RM 2 för Åbo.

Helsingfors stads trafikverk beställde 1957 sina 15 HM V-spårvagnar av Karia, som var ett dotterföretag till Suomen Autoteollisuus. Typnamnet kommer från Helsingin moottorivaunu, viides sarja ("Helsingfors motorvagn, serie fem"). Karia byggde karosser och svarade för sammansättningen, medan Sisu Auto (ett annat dotterföretag till Suomen Autoteollisuus) levererade boggier och Strömberg den elektriska utrustningen.

Drift
Den första HM V-spårvagnen levererades i april 1959 och den femtonde och sista i oktober 1959. 
HM V byggdes ursprungligen för förare och konduktör, men byggdes om 1978–1982 för enmansbetjäning.

Under slutet av 1990-talet beställde Helsingfors stads trafikverk 40 låggolvsspårvagnar av typ Variotram som tänkta ersättare för samtliga spårvagnar av typerna HM V och RM 3. På grund av återkommande problem med Variotram-spårvagnarna, fortsatte vissa exemplar av de äldre typerna i trafik, några efter omfattande renovering i Tallinn 2004–2005.

Källor
HKL: Motorway 1 - 15 (1959) / HKL MOTOR TRAMS 1 - 15 (1959) på www.raitio.org

Noter

Externa länkar

Helsingforsspårvagnar
Liam av Luxemburg

Prins Liam av Nassau, Liam Henri Hartmut, född 28 november 2016 i Genève i Schweiz, är en luxemburgsk prins och yngste son till Félix och Claire av Luxemburg. Han är tredje sonson och fjärde barnbarn till Storhertig Henri och Maria Teresa, storhertiginna av Luxemburg. Han är nummer fem i successionsordningen.  Han har en äldre syster, prinsessan Amalia.

Den 22 april 2017 döptes prins Liam i Vatikanen. Hans faddrar var hans farbror, prins Sébastien, och Anna-Maria Pamin.

Källor 
Engelska wikipedia

Personer från Genève
Födda 2016
Levande personer
Män
Luxemburgska prinsar
Förstaradsregister

Förstaradsregister är register över folkliga visor som skett med sortering efter första raden.

För folkliga visor registreras vanligen de inledande orden som sökingång i kataloger och databaser; det vill säga visorna sorteras efter textbörjan. Motsvarande sortering av låtar efter melodibörjan kallas incipit. En stor del av de folkliga visorna saknar titel, varför en titelregistrering inte är någon särskilt användbar princip. Sökning i förstaradsregister är då en möjlighet men ingen säker väg att finna besläktade vistexter, eftersom visors i muntlig tradition ofta har många varianter på begynnelseraderna.

Källor 
Svenskt visarkivs förstaradsregister.
Lundmark, Christina; Orrefjord, Ann-Marie; Sandberg, Britt-Marie: Förstaradsregister över svenska folkliga visor. Borås: Bibliotekshögskolan. 1974
Svenska register
Svenska visor
Lista över vattendrag i Estland

Lista över Estlands floder följer nedan.

Källor 
Se extern länk under VEE-kod.

Vattendrag
Damernas musikblad

Damernas musikblad var en tidskrift som grundades av Ellen Sandels i december 1901, den gavs ut med cirka två nummer varje månad fram till och med våren 1913.

Varje nummer av Damernas musikblad innehöll en textdel och en bilaga med noter. Musiken bestod till största delen av pianomusik och sånger, däribland Ellen Sandels egna kompositioner samt nyskrivna verk av främst svenska tonsättare, modern salongsmusik och klassiska verk. Förutom musik innehöll tidskriften också texter om musik och recensioner av konserter i Stockholm och Göteborg.

Referenser

Externa länkar 
 Ellen Sandels på Levande musikarv
 Ellen Sandels, Damernas musikblad (1901-1913). Libris 3205670

Nedlagda svenska musiktidningar
Tidskrifter nedlagda 1913
Tidskrifter startade 1901
Ziya Aytekin

Ziyaeddin Aytekin, född den 10 januari 1956 i Şavşat i distriktet Artvin i Nordöstra Turkiet, är en turkisk spelman/folkmusiker bosatt i Alby utanför Stockholm. 

Han kom till Sverige 1979 som musiker till en turné med den svensk-turkiska dansgruppen Davul. Efter turnén stannade Aytekin i Sverige och har sedan dess försörjt sig som musiker i turkiska, assyrisk/syrianska och kurdiska sammanhang i Sverige och övriga Nordeuropa. Han har även tidvis spelat med svenska folkmusiker.

Aytekin lärde sig spela olika traditionella blåsinstrument av mästerspelmanen Sofu Usta i Şavşat. Under militärtjänstgöringen i Turkiet kom han att ingå i den turkiska Janitscharorkestern (mehterhane) som zurnaspelare. Utbildningen var förlagd till den före detta osmanska militärhögskolan i Harbiye i Istanbul.

I Sverige har Aytekin främst försörjt sig som bröllopsspelman med blåsinstrument som zurna, mey och ney som sina huvudinstrument. Han har även spelat i flera olika musikgrupper i olika genrer, bland annat Orientexpressen, Oriental Wind, Urban Turban, Yeni Sesler och Sameyda.

1994 skrev musiketnologen Dan Lundberg en doktorsavhandling om modal improvisation i turkisk folk- och populärmusik baserad på Aytekins musik. Avhandlingen innehåller också en omfattande beskrivning av Aytekins musikerkarriär. Avhandlingen har återpublicerats på webben av Svenskt visarkiv 2011.

Diskografi 
 1996 - Overtime, Urban turban
 1994 - Ziya, Ziya Aytekin
 1990 - Det förälskade molnet, Fikret Çeşmeli och Yeni Sesler
 1985 - Dügün kina ve ask türküleri, Sameyda
 1981 - Andra resan, Orientexpressen
 1981 - Bazaar, Oriental Wind
 1979 - Orientexpressen, Orientexpressen

Källor 
Lundberg, Dan: Persikoträdgårdarnas musik. En studie av modal improvisation i turkisk folk- och polulärmusik baserad på improvisationer av Ziya Aytekin. Stockholm: Stockholms universitet.

Noter

Folkmusiker
Födda 1956
Levande personer
Män
Nordisk förening för folkdansforskning

Nordisk förening för folkdansforskning (Nff) bildades 1977 i syfte att främja folkdansforskning och för att skapa ett forum samarbete mellan folkdansforskare, både akademiska och amatörforskare.  Den första styrelsen bestod av Henry Sjöberg (Sverige), Egil Bakka (Norge), Henning Urup (Danmark), Sigridur Valgeirsdottir (Island och Färöarna) och Pirkko-Liisa Rausmaa (Finland). Föreningen har genom åren drivit en rad olika projekt varav några har utmynnat i publikationer, till exempel Gammaldans i Norden, Nordisk folkedanstypologi och Norden i dans: folk, fag, forskning.

Bibliografi 
 Gammaldans i Norden (1988) 
 Nordisk folkedanstypologi (1997) 
 Norden i dans: folk, fag, forskning  (2007)

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats
Organisationer bildade 1977
Folkdans i Sverige
Intresseföreningar i Sverige
Kokpunkten (äventyrsbad)

Kokpunkten är ett äventyrsbad vid Mälaren i Västerås som invigdes 2014. Anläggningen är inrymd i det byggnadsminnesförklarade Västerås ångkraftverk.

Historia
Västerås ångkraftverk togs i drift 1917. Det avvecklades 1992. Peab tog över det då byggnadsminnesförklarade ångkraftverket 1999. En del av ångkraftverket, den tidigare mellanbyggnaden, tömdes och byggdes om till äventyrsbad. Det invigdes i augusti 2014. Ångkraftverkets höga pannhus byggdes därefter om till Steam Hotel, vilket invigdes i augusti 2017.

Äventyrsbad
Kokpunkten är en smal, djup och åtta våningar hög byggnad byggd inne i det gamla kraftverket, med barnbad/lekland, simbassänger, åkbanor, en relaxavdelning, cafeteria och lokaler för bokade grupper.

Delar av väggarna belyses med färger, streck eller bilder som palmer, sandstränder, vattenfall eller fiskar och i en sorts biograf kallad aquacinema simmar man som i ett akvarium. SM i vattenrutschbana anordnades för andra året den 14 oktober 2017 i samarbete med badanläggningarna Fyrishov, Gustavsvik och AquaNova.

Utmärkelser
Kokpunkten nominerades till Årets Bygge år 2015.

Ekonomi 
Västerås kommunfullmäktige beslutade 2006 att kommunen skulle bidra med upp till 15 miljoner kronor per år i 25 år i driftsbidrag till Kokpunkten. Detta i syfte att hålla nere biljettpriserna. Bolaget Kokpunkten Fastighets AB har under åren 2016 till 2020 gått med förlust varje år.

Referenser

Externa länkar

Äventyrsbad i Sverige
Badhus i Sverige
Sport i Västerås
Byggnader och anläggningar i Västerås
Byggnadsminnen i Västmanlands län
Peab
Sportanläggningar i Västerås kommun
Arkitekturåret 2014
2014 i Sverige
Steam Hotel

The Steam Hotel är ett hotell i Västerås. Hotellet invigdes i augusti 2017. Actionbadet Kokpunkten ligger vägg i vägg med Steam hotel. Båda är inrymda i Västerås ångkraftverk, som byggdes 1917.

Byggnadens historia
Steam hotel är inrymt i Västerås ångkraftverks byggnader. Västerås ångkraftverk togs i drift 1917. Det levererade elektricitet till Sveriges elkraftnät. Den stora fördelen i detta kraftverk var att man kunde starta upp en panna snabbt, i detta fall till full effekt på 20  minuter. Under årens lopp har ångkraftverket byggts till i olika etapper, flera pannor och fjärrvärme till Västerås. Vid 1970-talet kom kärnkraften i gång och ångkraftverket fick tjänstgöra som reservkraft. Ångkraftverket togs slutligen ur drift 1992. Själva hotelldelen är byggd inuti byggnaden för de ursprungliga fyra tornpannorna nummer 12 – 14. Den lägre delen mot vattnet innehöll utrustning för hantering av kolet som eldades i pannorna. Ångkraftverkets kontrollrum och turbinhall är fortfarande kvar och kan beses med guide.

Hotellfakta
Steam hotel ligger alldeles intill Mälaren med en marina i viken utanför husets vägg. Det är gångavstånd från Västerås resecentrum. Hotellet är byggt i 18 våningar, har 264 rum, flera barer och restauranger och en konferensanläggning. Det finns totalt 16 st konferenslokaler och den största rymmer upp till 550 personer. Det finns en Pool Club  med  utomhuspool och en inomhuspool på sjunde våningen. Badtemperaturen hålls på 36 grader året om. Stilen på hotellet är hämtad från 1919. Många detaljer är kvar sedan ångkraftverkets tid. Hotellet ägs och förvaltas av ESS group.

Restauranger 
I entréplanet ligger restaurangen the Chamberlin Grill och på sjunde våningen Voltage Lounge Pan-Asian Raw Bar. Längst upp på artonde våningen finns Locavore en Asian Fusion restaurang samt en skybar med utsikt över Mälaren och Västerås. Det finns totalt sju barer inklusive receptionens.

Referenser

Externa länkar

Hotell i Sverige
Byggnader och anläggningar i Västerås
Byggnadsminnen i Västmanlands län
Peab
Seriemanus

Seriemanus, alternativt seriemanuskript, är den text som är utgångspunkten för tecknandet av en tecknad serie. Den kan utformas i text endast eller som en kombination av text och bild (bildmanus). Ett seriemanus föregås oftast av ett synopsis och följs av tecknarens olika skisser av de olika seriesidorna.

Varianter och arbetsprocess
Den föregås i regel av ett synopsis, där historien presenteras i stora drag.

Seriemanuset kan presenteras på flera olika sätt. Ibland framläggs manuset helt i form av text, med dialogtext, förklarande texter och skrivna instruktioner till tecknaren om hur serien bör utformas grafiskt.

Manusförfattare som även är teckningskunniga kan tillverka ett bildmanus där scenerna presenteras i bild, tillsammans med dialogtext och förklarande texter. Detta förbereder serietecknarens sidskisser och blyertsskissning av de slutliga serierutorna. Ett bildmanus fyller samma funktion i skaparprocessen som storyboard gör vid inspelningen av en film.

Uppdelningen mellan författandet och tecknandet av en tecknade serie kan ske på olika sätt, beroende på tradition och typ av samarbete mellan manusförfattare och tecknare. En del serieskapare tecknar serien efter sin egen historia. Längst i uppdelning av skaparprocessen görs inom de största amerikanska serietidningsförlagen, där olika personer kan skapa idén, skriva manuset, sköta blyertstecknandet, tuschandet, textningen respektive färgläggningen.

Referenser
 

Serietermer
Zazà

Zazà är en italiensk opera (commedia lirica) i fyra akter med musik av Ruggero Leoncavallo. Librettot skrevs av tonsättaren efter pjäsen av Charles Simon och Pierre Berton (1898).

Historia 
Leoncavallo komponerade operan åren 1899-1900 och den hade premiär den 10 november 1900 på Teatro Lirico i Milano under ledning av Arturo Toscanini. Liksom Francesco Cileas opera Adriana Lecouvreur var Zazà som gjord för en sångerska med stor dramatisk och sentimental utstrålning. Leoncavallos förkärlek för lättare musik når sin fulländning i dansscenen i akt I där han kunde dra nytta av sin erfarenhet som cafépianist i Paris på 1880-talet.

Operan sattes upp i fler än 50 uppsättningar under de följande 20 åren: från Palermo till Paris, Buenos Aires till Moskva, Kairo till San Francisco, för att slutligen komma till Metropolitan Opera House i New York den 16 januari 1920.

Personer 
Zazà, varietésångerska (sopran)
Milio Dufresne, en rik parisare (tenor)
Cascart, varietésångare (baryton)
Anaide, Zazàs moder (mezzosopran)
Bussy, en journalist (baryton)
Natalia, Zazàs husa (mezzosopran)
Signora Dufresne, Milos hustru (kontraalt)
Aktörer, sångare, dansare, scenfolk, brandmän (kör)

Handling 
Bakom scenen på varietén väntar Zaza på sin älskare Milo Dufresne. Hon ämnar ge upp sin karriär för hans skull. Hennes före detta partner Cascart, som älskar henne, varnar henne för att det inte är ett gott tecken att Milo ännu inte har dykt upp. Zazà får reda på att Milo är gift. Hon tar sig in i hans hus under annat namn och tas emot av hans unga dotter. Flickans oskyldiga lycka får Zazà att minnas sin egen barndom, övergiven av fadern och lämnad hos sin labila moder. Hon beslutar sig för att definitivt bryta alla band med Milo och söka lyckan på egen hand.

Källor

Italienskspråkiga operor
Musikåret 1900
Italienska operor
David Dunlap

David Coombs "Dave" Dunlap, född 19 november 1910 i Napa, död 16 december 1994 i Napa, var en amerikansk roddare.

Dunlap blev olympisk guldmedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Amerikanska roddare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från USA
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1932
Idrottare från Kalifornien
Personer från Napa, Kalifornien
Födda 1910
Avlidna 1994
Män
Beta Sagittae

Beta Sagittae (β Sagittae, förkortat Beta Sge, β Sge) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en jättestjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Pilen. Den har en skenbar magnitud på 4,39 och är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 7,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av cirka 440 ljusår (cirka 135 parsek) från solen.

Egenskaper
 Beta Sagittae  är en gul till vit jättestjärna av spektralklass G8 IIIa. Den har en radie som är ca 10 gånger större än solens och en effektiv temperatur på ca 4 850 K.

Källor

Referenser

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/betasagittae
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/betasge.html

	
Stjärnbilden Pilen
Bayerobjekt
Orangea jättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Upmark (släkt)

Upmark är namnet på en svensk släkt som kan följas tillbaka till Erik Pålsson som föddes 1515 och kom ursprungligen från Själevads socken.

I släkten finns bland annat följande medlemmar:
 Johan Eriksson Upmarck (1664-1743) adlad Rosenadler, professor, kansliråd och statssekreterare. Johan och hans bror Göran upptog släktnamnet Upmarck efter staden Uppsala; senare ändrades det till Upmark av ättlingar.
 Frans Gustaf Upmark (1785-1838), bildade storgodset Hammar gård i Västerhaninge socken.
 Gustaf Upmark den äldre (1844-1900), konsthistoriker och museiman.
 Herman Upmark (1845-1874), ingenjör, offret i mordet "Hjert och Tector".
 Gustaf Upmark den yngre (1875-1928), etnolog och författare.
 Johan Upmark (1876-1964), militär.
 Erik Upmark (1904-1990), civilingenjör och generaldirektör för Statens Järnvägar (SJ) åren 1949–1969.
 Gustaf Oscar Mauritz Upmark (1905-1979), biträdande direktör i Skandiakoncernen.

Källor 
 Geni: Erik Pålsson.
 Geni: Johan Rosenadler (Upmarck).
 Geni: Frans Gustaf Upmark.
 Geni: Lars Gustaf Mauritz Upmark.
 Geni: Gustaf Upmark den äldre.
 Geni: Johan Gustav Mauritz Upmark.
 Geni: Erik Upmark.

Svenska släkter
Göran Söderlund (psykolog)

För andra personer med samma namn, se Göran Söderlund.

Göran Birger Wilhelm Söderlund, född 2 januari 1955 i Kungsholms församling i Stockholm, är en svensk forskare och professor.

Göran Söderlund disputerade 2007 vid Stockholms universitet på en avhandling om att brus kan hjälpa mot koncentrationsproblemen hos barn med ADHD. Han är professor i specialpedagogik vid Høgskulen i Sogn og Fjordane, Norge. Göran Söderlund har gett ut flera vetenskapliga publikationer.

Han är son till företagsledaren Lennart Söderlund och sjuksköterskan Birgit von Essen. Åren 1989–2011 var han gift med Gunilla Pettersson (född 1957).

Källor

Svenska forskare under 1900-talet
Svenska professorer i psykologi
Personer från Stockholm
Födda 1955
Levande personer
Män
Göran Söderlund (museiman)

För andra personer med samma namn, se Göran Söderlund.

Göran Patrick Söderlund, född 6 februari 1946 i Solna församling i Stockholms län, död 27 januari 2013 i Gustav Vasa församling i Stockholm, var en svensk museiman och skriftställare.

Göran Söderlund var från 1991 till 2013 förste intendent vid Prins Eugens Waldemarsudde på Djurgården i Stockholm. Han är författare/redaktör till ett större antal publikationer inom konst. Särskilt uppmärksammad blev bland annat en samskriven bok om Eugène Jansson samt en utställning om densamme som Söderlund var utställningskommissarie för.

Söderlund var son till tjänstemannen Karl Gustav Söderlund och djuraktivisten Ingrid af Trolle (ogift Gullberg) samt halvbror till konstnären Marika af Trolle.

Göran Söderlund är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi i urval (första upplagan)

Källor

Svenska författare
Svenskt museifolk
Personer från Solna
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1946
Avlidna 2013
Män
Göran Söderlund (journalist)

För andra personer med samma namn, se Göran Söderlund.

Sten Göran Söderlund, född 11 maj 1944 i Stora Malms församling i Södermanlands län, död 21 januari 2021 i Katrineholms distrikt i Södermanlands län, var en svensk sportjournalist.

Göran Söderlund började på Katrineholms-Kuriren 1959 och kom till Smålands-Tidningen i Eksjö 1966. Han övertog faderns möbelaffär i hemstaden Katrineholm i slutet av 1960-talet, men återvände efter en kortare tid till journalistyrket och började 1969 på Expressen. Där verkade han i 30 år och bevakade bland annat fem vinter-OS på rad, följde längdskidlandslaget, fotbollslandslaget och Sveriges herrlandslag i ishockey Tre Kronor. Söderlund följde skidåkaren Ingemar Stenmark mellan 1978 och 1985, boxaren Anders ”Lillen” Eklunds väg till EM-titeln och Håkan Carlqvists säsong då denne blev motocrossvärldsmästare. År 1999 gav han ut boken 50 år med svenska fotbollsproffs i Italien: 1949–1999. 2015 började han på Idrottens Affärer.

Söderlund gifte sig 1969 med Anna-Karin Fagerberg (1948–1997) och fick två döttrar: Åsa (född 1971) och Ann Söderlund (född 1972).

Bibliografi i urval

Källor

Svenska sportjournalister
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Stora Malms socken
Födda 1944
Avlidna 2021
Män
Göran Söderlund

Göran Söderlund kan avse någon av följande:

Göran Söderlund (journalist) (1944–2021), sportjournalist
Göran Söderlund (museiman) (1946–2013), museiman och skriftställare
Göran Söderlund (psykolog) (född 1955), forskare och professor
Salvatorsorden

Salvatorsorden ("frälsarorden") var en svensk riddarorden instiftad av Erik XIV senast 1561. Den bestod av en kedja sammansatt av änglahuvuden och vasar, i vilken det hängde en oval medaljong med frälsarens bild och kungens valspråk "Deus dat cui vult" ("Gud ger åt vem han vill"). Medaljongen kunde också hängas i band.

Det är okänt om andra tilldelats orden, men av Eriks brevväxling framgår att han hade för avsikt att förläna den till den franske kungen.

Förutom på Eriks porträtt finns orden också avbildad kring riksvapnet på vissa mynt och på kungens sigill.

Litteratur
 Berghman, Arvid (1949). Nordiska riddareordnar och dekorationer. Malmö: J. Kroon

Svenska ordnar
Erik XIV
Ormöns naturreservat

Ormön är ett naturreservat i Gävle kommun i Gästrikland.

Området är skyddat sedan 1994 och är 75 hektar stort. Det är beläget cirka 10 km öster om Hamrångefjärden.

Genom landhöjningen är Ormön inte längre någon ö i egentlig mening. Kustlinjen har flyttats österut men Ormön har kvar tjärnar, våtmarker och myrar. Björk och klibbal bildar sumpskogar. Gran och tall växer på torrare delar av området och utgör där en del av gammal grov barrskog. Den rödlistade arten myskmåra finns på minst 2 platser i området. Vid sjön Kylen finns en plats med den sällsynta växten ryl.

Källor 
Länsstyrelsen, Ormöns naturreservat

Naturreservat i Gävle kommun
Natura 2000-områden i Gävleborgs län
Naturskyddsområden bildade 1994
Lennart Söderlund

Lennart Johan Axel Söderlund, född 29 september 1918 i Engelbrekts församling i Stockholm, död 6 februari 2011 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk företagsledare.

Lennart Söderlund var son till direktören Birger Söderlund och Maria Ekesiöö. Efter studentexamen 1938 gick han på Frans Schartaus Handelsinstitut, där han tog examen 1940. Han blev direktörsassistent hos Birger Söderlund AB i Stockholm 1942 och verkställande direktör där 1958.

Han gifte sig 1948 med sjuksköterskan Birgit von Essen (1922–2010) från Finland, dotter till kyrkoherde Wäinö von Essen och Lucy Björklund. De fick tre barn: Gunilla (född 1950), Ingegerd (född 1952) och Göran Söderlund (född 1955). Lennart Söderlund är gravsatt i minneslunden på Kungsholms kyrkogård i Stockholm.

Källor

Svenska direktörer
Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1918
Avlidna 2011
Män
Åsa Kastman Heuman

Åsa Harryoth Kastman Heuman, född 21 december 1946, är en svensk jurist och ämbetsman.

Heuman utsågs till rättschef på Kommunikationsdepartementet 1991, och behöll samma roll när detta uppgick i Näringsdepartementet 1998.

Hon var generaldirektör för Statens Haverikommission 2004–2011.

Hon är gift med Jan Heuman.

Källor

Noter 

Levande personer
Kvinnor
Svenska generaldirektörer
Födda 1946