kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Corina Brussaard

Corina Brussaard är en nederländsk forskare, verksam inom antarktisk viral ekologi. Hon arbetar för Royal Institute of Sea Research (NIOZ) och är professor i viral ekologi vid Universiteit van Amsterdam.

Biografi

Utbildning 
Brussaard är utbildad vid Universitetet i Groningen i Nederländerna, där hon studerade marinbiologi och mikrobiell ekologi. Hon disputerade på sin doktorsavhandling om "Phytoplankton cell lysis and ecological implications" 1997. Hon tilldelades ett Marie Curie TMR-stipendium med två års postdoktoral forskning vid Universitetet i Bergen, Norge. År 2000 började hon som Independent Research Fellow vid NIOZ Royal Netherlands Institute of Sea Research där hon var involverad i EC-FP5-projektet BIOHAB (Biological Control of Harmful Algal Blooms - role of eutrophication), samtidigt som hon startade ett virusekologiskt forskningsprogram. Hon blev senior forskare vid NIOZ 2003, och fick en speciell professur i viral ekologi vid Institutet för biologisk mångfald och ekosystemdynamik (IBED) vid universitetet i Amsterdam 2013.

Karriär 
Brussaard forskar i antarktisk viral ekologi, den kvantitativa och kvalitativa betydelsen av virusmedierad dödlighet hos mikrober för populationsdynamik, samhällssammansättning och produktionen och effektiviteten av det pelagiska näringsnätet. Brussaards forskning fokuserar på att studera interaktionen mellan virus och deras värdalger i relation till klimatförändringar, och mer specifikt på hur denna interaktion påverkas av miljöfaktorer, såsom CO2-koncentration och temperatur, tillgången på ljus och näringsämnen.

Brussaard studerar den ekologiska roll virus spelar i havet, genom att kombinera fältarbete och detaljerade laboratoriestudier. Hon undersöker betydelsen av mikrobiella (fytoplankton och bakterier) celldödshastigheter  och dess konsekvenser för den pelagiska biogeokemiska kretsloppet (kol, näringsämnen inklusive järn), samt isolering av nya alg-infekterande virus (t.ex. virus som infekterar Phaeocystis som tillhör den nyligen namngivna familjen Mimiviridae med stort genom). Hon upptäckte också det första dsRNA-viruset som infekterar protister och lipidmembran-innehållande Micromonas-virus. Dessutom har hon utvecklat metoder för snabb upptäckt och räkning av virus, och för att mäta celllys- hastigheter som en konsekvens av virusinfektioner.

Brussaard var ordförande för International Society of Microbes (ISVM)  och var ordförande för den nederländska vetenskapliga kommittén för oceanforskning (SCOR) från 2006 till 2016 och dess sekreterare från 2014–2018. Hon var också medlem i Nederländernas polarkommitté 2010–2014 och i Council for Earth and Life Sciences vid Royal Netherlands Academy of Arts and Sciences.

Brussaards forskning har väckt intresse från radio, tidningar och tidskrifter. Dessutom var Brussaard gäst i den holländska tv-serien Pauw & Witteman 2013 för att diskutera det då nya holländska Dirck Gerritsz-laboratoriet.

I mars 2016 valdes Brussaard ut som Fellow vid American Academy of Microbiology.

Referenser 

Nederländska forskare under 2000-talet
Alumner från Amsterdams universitet
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Margareta de Foix-Candale

Margareta de Foix-Candale, född 1473, död 1536, var en italiensk adelskvinna, markisinna av Saluzzo mellan 1492 och 1504 som gift med markis Ludovico II av Saluzzo.

Hon var ställföreträdande regent i Saluzzo för sin son Michele Antonio av Saluzzo under hans omyndighet mellan 1504 och 1526.

Referenser

Födda 1473
Avlidna 1536
Kvinnor
Personer under renässansen
Personer i Italien under 1400-talet
Personer i Italien under 1500-talet
Kvinnliga regenter under 1500-talet
Personer från Ariège
William Riviere

William Riviere, ibland Rivière, född 22 oktober 1806, död 21 augusti 1876, var en engelsk målare och konstpedagog.

Biografi 
William Riviere föddes i församlingen St Marylebone i London den 22 oktober 1806. Han var son till ritmästare Daniel Valentine Riviere, bror till målaren Henry Parsons Rivière (1811–1888) och Robert Riviere. Efter att ha fått undervisning av sin far studerade han vid Royal Academy of Arts. Han ställde ut första gången 1826, när han skickade in ett porträtt och en scen från Shakespeares King John till Royal Academy.

Senare fokuserade han sig på pedagogik, och 1849 utnämndes han till ritmästare vid Cheltenham College, där han skapade en ritskola. Efter tio år flyttade han till Oxford, där han propagerade för att konststudier borde utgöra en viktig del av högre utbildningar.

Riviere fick fyra barn tillsammans med sin fru från 1830 Ann Jarvis, som var stillebenmålare. Riviere dog plötsligt den 21 augusti 1876, på 36 Beaumont Street i Oxford. Hans son, konstnären Briton Riviere fick ärva en miniatyr av honom som ung, målad av Charles William Pegler.

Referenser 
Texten bygger på en översättning av engelskspråkiga wikipedias artikel William Riviere, läst 2023-03-11

Noter 

Födda 1806
Avlidna 1876
Brittiska konstnärer under 1800-talet
Män
Brittiska pedagoger
Konstnärer från London
Alcains

Alcains är en stad i Castelo Branco (distrikt), i Mellersta Portugal, en provins i Beira Baixa. Staden har 4615 invånare (2021).

Referenser

Se även
Beira Baixa
Castelo Branco (distrikt)
Castelo Branco

Externa länkar

jf-alcains.pt

Orter i Portugal
Karibiska mästerskapet (volleyboll, damer)

Karibiska mästerskapet är en volleybolltävling organiserad av CAZOVA sedan 1991.
Tävlingen genomförs vartannat år och är öppen för landslag från CAZOVAs medlemsförbund. Vinnaren kvalificerar sig för nordamerikanska mästerskapet.

Upplagor

Medaljörer

Referenser

Noter

Externa länkar
Cazovas webbplats
Trinidad och Tobagos damlandslag i volleyboll

Trinidad och Tobagos damlandslag i volleyboll representerar Trinidad och Tobago i volleyboll på damsidan. Laget deltog i VM 2018. De har också deltagit i nordamerikanska mästerskapet, centralamerikanska och karibiska spelen, panamerikanska cupen och karibiska mästerskapet vid åtskilliga tillfällen. De brukar hamna bland de sist placerade lagen i respektive turnering, förutom i karibiska mästerskapet, som de har vunnit flera gånger.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Volleybolldamerna
Damlandslaget
Volleybollandslag
Medborgartorget

Medborgartorget (finska: Kansalaistori) är ett torg i Gloet i Helsingfors. Torget anlades på 2000-talet på Helsingfors tidigare bangårdsområde.

Medborgartorget avgränsas i söder av Kiasma och Sanomahuset. Mellan dessa byggnader ligger det lilla torget Tekla Hultins plats, som är anslutet norrut till Medborgartorget och söderut till Mannerheimplatsen. I norr och delvis i väster gränsar platsen till Musikhuset. På andra sidan av Mannerheimvägen ligger Riksdagshuset.

På den östra sidan av Medborgartorget ligger Helsingfors centrumbibliotek Ode. Strax norr om platsen ligger den lilla Magasinsparken, som rymmer bland annat en basketplan och en lekplats. Tillsammans med Tölöviksparken bildar Medborgartorget ett sammanhängande parkområde upp till Tölövikens södra strand, vilket dock korsas av Tölövikengatan.

Gång- och cykelstråket Banan, som är anlagt i det tidigare schaktet för Helsingfors hamnjärnväg, leder västerut från Medborgartorget. Den korta Eero Erkkos gata leder till Tölövikengatan mellan Sanomahuset och Centralbiblioteket öster om torget. Som en förlängning av Eero Erkkos gata intill Helsingfors centralstation anläggs (2023) Kajsatunneln, ett gång- och  trafikstråk, som ska förbinda Banan och Medborgartorget med Kajsaniemiparken i en tunnel.

Historik
I början av 1800-talet låg området under vatten och utgjorde den västra delen av Gloviken, vilken sträckte sig söderut från Tölöviken. Finlands första järnväg från Helsingfors till Tavastehus färdigställdes 1862 och bangården på säckstationen byggdes efter hand ut på utfylld mark till det stora Tölö godsbangårdsområde, vilket sträckte sig ända till Tölövikens strand, och i vars södra ända också VR:s maskinverkstad låg. I slutet av 1800-talet byggdes bland annat VR:s lager på området, varav de sista byggnaderna revs först 2006.

Redan i början av 1900-talet planerades en flytt av godsbangården, och under seklet utarbetades en rad planer för att bygga ut Helsingfors affärscentrum in i området. Den första planen som fick stor uppmärksamhet var Pro Helsingfors-planen som Eliel Saarinen upprättade 1918. De mest kända av de senare planerna är Alvar Aaltos centrumplan för Helsingfors, vars första version publicerades 1961. Av Aaltos plan förverkligades endast Finlandiahuset.

VR:s maskinverkstad flyttade från området på 1950-talet. Dess byggnader revs och lämnade efter sig, tillsammans med delar av det egentliga bangårdsområdet, en ovårdad ödemark i flera decennier. Godsbangården avvecklades i sin helhet först på 1990-talet.

År 1986 anordnades en ny plantävling för området samt för Kampen. Därefter beslöts att bygga samtidskonstmuseet Kiasma, på den södra delen av det tidigare föreslagna stora torget. I den slutliga planen från 2004 ingick Medborgartorget som ett betydligt mindre torg än det som tidigare diskuterats under lång tid.

Bildgalleri

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Kansallistori på finskspråkiga Wikipedia.
Medborgartorget på www.myhelsinki.fi/

Torg i Helsingfors
Gloet
Mannerheimvägen
Eleonora Gonzaga

Eleonora Gonzaga, född 1493, död 1550, var en italiensk adelskvinna, hertiginna av Urbino mellan 1509 och 1538 som gift med hertig Francesco Maria I della Rovere. 

Hon var ställföreträdande regent i Urbino 1532, medan hennes make var bortrest.

Referenser

Födda 1493
Avlidna 1550
Kvinnor
Personer under renässansen
Personer i Italien under 1500-talet
Kvinnliga regenter under 1500-talet
Personer från Mantua
Arkadiabacken

Arkadiabacken (finska: Arkadianmäki) är en plats i Främre Tölö vid Mannerheimvägen i Helsingfors, där det av Johan Sigfrid Sirén ritade Riksdagshuset uppfördes i slutet av 1920-talet och färdigställdes 1931. Begreppet "Arkadiabacken" står också som metonym för institutionen Finlands riksdag. 

Från första hälften av 1800-talet fanns ett litet glesbebyggt område med enskilda bostadshus, Arkadia, i denna trakt, utanför den tätare stadsbebyggelsen, vilket gav namn till Arkadiagatan. Denna leder från Mannerheimvägen genom Främre Tölö till Sandviken. Området Arkadia uppkallades efter den grekiska provinsen Arkadia, inspirerat av det då aktuella Grekiska frihetskriget 1821–1829. I Arkadias sydöstra hörn, på och vid nuvarande Paasikiviplatsen, låg 1861–1908 Arkadiateatern. Nära Arkadiabacken låg in på 1800-talet Villa Arkadia i småhusområdet Arkadia.

Omedelbart norr om parlamentshuset på Arkadiabacken ligger också den lilla Parlamentsparken. Uppfarten till Riksdagshuset från Mannerheimvägen flankeras av två statyer, som skapades av Wäinö Aaltonen i slutet av 1950-talet, en av Pehr Evind Svinhufvud och en av Kaarlo Juho Stålberg.

Bildgalleri

Källor
Mistä Arkadianmäki on saanut nimensä? på Finlands riksdags webbplats den 5 juni 2017, reviderat 25 november 2021

Tölö
Helsingfors natur
Mannerheimvägen
Finlands riksdag
Yogi Adityanath

Yogi Adityanath, född Ajay Singh Bisht 5 juni 1972 i Pauri Garhwal, är en indisk politiker och hinduisk munk tillhörande Bharatiya Janata Party (BJP). Sedan 19 mars 2017 är han Uttar Pradeshs chefsminister. Han har beskrivits som pro-hindutva.

Referenser 

Män
Födda 1972
Politiker i Uttar Pradesh
Indiska politiker under 2000-talet
Hinduiska munkar
Personer från Uttarakhand
Johan Testad

Carl Johan Testad, född 2 mars 1973 i Solna, är en svensk kompositör. Han startade 2012 bandet Tibble Transsibiriska.

År 2019 vann Testad en Guldbagge för musiken till filmen Goliat i kategorin Bästa originalmusik.

Filmmusik (i urval) 
 (kortfilm)
 (kortfilm)

 (kortfilm)

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1973
Levande personer
Personer från Solna
Svenska filmmusikkompositörer
Svenska kompositörer under 2000-talet
Guldbaggen för bästa musik
Mutabar Tadjibayeva

Mutabar Tadjibayeva Ibragimovna, född 25 augusti 1962 i Margilan, Ferghana är en uzbekisk journalist och människorättsaktivist.

Tadijbaeva bevakade händelser i Ferghanadalen och dokumenterade brott mot mänskliga rättigheter vilket hon rapporterade vidare till internationella organisationer och hon kritiserade den uzbekiska regimen för deras agerande i samband med Andijan massakern i maj 2005. Detta arbete innebar en nominering till Nobels fredspris 2005.

Tadjibaeva arresterades den 7 oktober 2005 för sin kritik mot regimen, då hon var på väg till en internationell konferens för människorättsaktivister och hölls isolerad i häktet innan hon dömdes till 8 års fängelse för brott som rörde förtal och medlemskap i en illegal organisation.

Organisationen hon tillhörde var den hon själv grundat, Plammenoe Serdtse (Fiery Hearts Club) och hon arbetade även för mänskliga rättigheter genom Human Rights Alliance for Uzbekistan.

Tadjibaeva satt fängslad mellan oktober 2005 och juni 2008 och utsattes för tortyr och övergrepp för att erkänna de brott hon var anklagad för. Hon blev steriliserad i fängelset och hennes hälsa blev allt sämre, något som hennes bror Rasul Tadjibaeva förmedlade till allmänheten.

Efter påtryckningar från FN, EU och flera organisationer inom mänskliga rättigheter släpptes Tadjibaeva 2008.

Tadjibaeva lämnade Uzbekistan och bosatte sig i Paris där hon fortsatte sitt arbete för mänskliga rättigheter.

Tadjibaeva tilldelades Martin Ennals-priset 2008. Hon blev även tilldelad International Women of Courage award 2009, men lämnade tillbaka det eftersom hon var kritisk mot en annan av pristagarna.

Källor 

Kvinnor
Levande personer
Mottagare av International Women of Courage Award
Födda 1962
Uzbekiska aktivister
Uzbekiska journalister
Personer i Uzbekistan under 2000-talet
Personer från Margilan
John Larson

John Magnus Larson, född 28 mars 1883 i Askers församling, Örebro län, död 6 juni 1962 i Uppsala, var en svensk häradshövding. Han var bror till Ivar, Uno och Ernst Larson.

Larson, som var son till bruksägare Oscar Larson och Helena Karlsson, avlade mogenhetsexamen i Västerås 1901, juridisk-filosofisk examen i Uppsala 1902 och blev juris utriusque kandidat där 1907. Han blev vice häradshövding 1918, var extra ordinarie assessor i Göta hovrätt 1919–1921, samt blev häradshövding i Gällivare domsaga 1923 och innehade samma befattning i Bollnäs domsaga 1932–1950. Han var bland annat ordförande i lokalstyrelsen för Bollnäs samrealskola 1934, i styrelsen för AB Svenska Handelsbankens avdelningskontor i Bollnäs samma år, i kyrkofullmäktige 1941, ledamot av Bollnäs kyrkoråd 1936–1947, styrelseledamot i Gävleborgs läns stadshypoteksförening 1936, ordförande i byggnadsnämnden 1942–1946 och tryckfrihetsombud från 1939.

Referenser 

Svenska häradshövdingar
Personer i Bollnäs historia
Födda 1883
Avlidna 1962
Män
Personer från Askers socken
Tvång

Tvång är att genom fysisk styrka, maktställning eller hot förmå någon till ett visst handlande. Tvång är att åsidosätta någons fria vilja genom fysisk övermakt eller genom att via hot om övermakt få någon att göra något. Exempel på olagliga tvångsåtgärder är utpressning, tortyr eller sexuellt övergrepp. Tvång kan även användas som del av en lek med uppgjorda spelregler, inklusive i BDSM, kampsport eller andra rollekar.

Funktion

Mål och medel 
En stat kan utöva tvångsmakt, för att genomdriva lagar eller skyddsåtgärder, och inom statsapparaten sägs att polisväsendet har monopol på det våld som kan krävas för att tvinga medborgare till att lyda lagar eller ta sitt ansvar för lagöverträdelser. Även företag, organisationer och enskilda kan utöva tvång för att genomdriva avtalade åtgärder. Olaga tvång är ett lagbrott som i bland annat Sverige bestraffas med böter eller fängelse.

Tvång kan användas som en medel att tvinga ett offer att agera på ett sätt som strider mot hens egna intressen. Tvång kan inte bara innebära kroppsskada, utan även psykisk misshandel (avsett att öka hotets upplevda trovärdighet). Hot om ytterligare skada kan också leda till att den hotade motvilligt går med på och accepterar handlingen.

I rollspel 
Man kan använda tvång som del av en rollek. Det inkluderar i samband med idrott, lek och sexuella rollspel av typen BDSM. Där befinner sig de olika parterna i ett sammanhang med särskilda spelregler som är kända för deltagarna, och där tvånget ofta är en del av leken. I en idrottstävling tvingar den starkare spelaren eller det starkare laget motparten till en förlust av tävlingen eller tävlingsmomentet, i barnleken tafatt tvingas en deltagare att acceptera nederlag när hen fångas in.

Inom BDSM tvingar en person i en dominant roll en person i en undergiven roll till begränsad rörlighet, vilket leder till en sorts vanmakt. Eftersom BDSM syftar på handlingar som är samförstådda och i förväg samtyckta handlar detta inte om olaga tvång.

Liknande begrepp 
Begreppen tvång och övertalning är snarlika, men flera faktorer skiljer de två åt. Dessa inkluderar avsikten, viljan att förorsaka skada, resultatet av interaktionen och alternativen som står den hotade parten till buds.

Se även 

 Tvångssyndrom

Referenser

Noter 

Makt
Arkadiagatan

Arkadiagatan (finska: Arkadiankatu) är en gata i  stadsdelarna Kampen och Främre Tölö i Helsingfors, mellan Paasikiviplatsen vid Mannerheimvägen och Sandviken. Arkadiagatan har fått sitt namn från den tidigare småbusbebyggelsen Arkadia och från Arkadiateatern. 

Arkadiateatern låg under andra häften av 1800-talet vid dåvarande Henriksgatan, där idag Paasikiviplatsen och Hankkijahuset ligger, bredvid Åbo kasern och strax innanför Esbo tull och slutet av stadsbebyggelsen. Småhusbebyggelsen Arkadia låg utanför stadsbebyggelsen och grundades på mark som 1859 utarrenderades av staden till trädgårdsmästaren Christian Bohnhof. Denne var från Tyskland och hade kommit till Finland för att ta hand om Sinebrychoffs blomster- och trädgårdar. Han anlade där en handelsträdgård. Ungefär vid nuvarande Arkadiagatan gick en landsväg förbi handlanden G. Barkoffs benmjölsfabrik till en deponi nära nuvarande Runebergsgatan. Därifrån hämtade traktens bönder vintertid gödsel till sina åkrar.

Marken i Tölö styckades till flerfamiljshus 1906, och planen innefattade också Arkadiagatan i nuvarande läge.

Byggnader och anläggningar i urval
Arkadiagatan 1, Lilla parlamentets park, färdig 2005
Arkadiagatan 2, Hankijjahuset, färdig 1913, ritad av Jarl Eklund
Arkadiagatan 3, Lilla parlamentet, färdig 2004, ritad av Pekka Helin
 Norra Järnvägsgatan 13, Naturhistoriska museet, färdig 1913, ritad av Lev Petrovitj Sjisjko (1872–1943)
Arkadiagatan 6 samt Salomongatan 3, Innotalo, färdig 1975, ritad av Einari Teräsvirta
Arkadiagatan 21, tidigare huvudkontor för banken OKO
 Arkadiagatan 22, Svenska handelshögskolans huvudbyggnad, färdigställd 1953, ritad av Kurt Simberg
Runebergsgatan 14–16, till 2019 Helsingfors handelshögskola Tölö/Aalto-universitetets handelshögskola, färdig 1950
 Arkadiagatan 23, hörnet Arkadiagatan/Runebergsgatan, tidigare huvudkontor för banken OKO, färdig 1932, ritad av Toivo Paatela
Arkadiagatan 24, Arkadiabyggnaden, använd av Svenska handelshögskolan,, ursprungligen Svenska flickskolan i Helsingfors, färdig 1930, ritad av Hjalmar Åberg, använd av Helsingfors fransk-finska skola på 1980-talet
Arkadiagatan 26, Främre Tölös gymnasium, färdig 1930, ritad av Yrjö Sadeniemi
Arkadiagatan 28, hörnet av Mechelingatan, tidigare Arkadiasamskolan, använd av Aalto-universitetets handelshögskola

Bildgalleri

Referenser 
Denna artikel är baserad på artikeln Arkadiankatu på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Gator i Helsingfors
Mannerheimvägen
Kampen
Tölö
Villa Arkadia

Villa Arkadia var en träbyggnad från 1800-talet, som var den första byggnaden på den dåvarande västra utfartsvägen från Helsingfors till Åbo och Tavastehus, från 1909 med adress Västra chausséen 2 (nuvarande Mannerheimvägen 30). Den låg strax utanför Esbo tull, som fram till början av 1900-talet låg där dåvarande Henriksgatan övergick i Västra chausséen, och var en del av den senare rivna småhusbebyggelsen Arkadia.

Bildgalleri

Källor

Noter

Tölö
Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Mannerheimvägen
Vittoria Farnese, hertiginna av Urbino

Vittoria Farnese, född 1519, död 1602, var en italiensk adelskvinna, hertiginna av Urbino mellan 1548 och 1574 som gift med hertig Guidobaldo II della Rovere.

Biografi
Farnese var dotter till Pierluigi Farnese och Gerolama Orsini. Hon var gift med hertig Guidobaldo II della Rovere, och de fick två döttrar. 

Hon fick vid bröllopet länet Gradara som förläning av sin make, lyckades utverka semi-självständighet för Gradara och regerade det som oberoende härskare. Under hennes regering blev Gradara ett centrum för sidenindustrin. Hon hade inflytande över sin makes politik och drev en Habsburgvänlig linje. Hon agerade på sin makes uppdrag diplomat, och medlade mellan honom och rebellerna under två uppror, 1562 och 1572-73. 

Hon fungerade som musa och mecenat för konstnärer, och både dikter och prosa har dedikerats till henne, bland annat verk av Laura Battiferri och Antonio Brucioli. Berömda målningar av Tizian, Giacomo Vighi (kopierad av Camilla Guerrieri Nati) har gjorts med henne som modell.

Referenser

Födda 1519
Avlidna 1602
Kvinnor
Personer under renässansen
Personer i Italien under 1500-talet
Personer från Rom
Margit Brandt

Margit Brandt, född Bjørløw den 27 januari 1945 i Hellerup i Danmark, död där den 24 oktober 2011, var en dansk designer av bland annat dammode. 

Brandt utbildade sig på Margrethe-Skolen i Köpenhamn och utexaminerades från Københavns Tilskærerakademi 1964. Hon studerade klädesdesign hos Louis Feraud och Pierre Balmain i Paris innan hon 1966 öppnade sin egen ateljé med namnet B-age tillsammens med sin man Erik Brandt. 
Företaget, som efterhand utvidgades  med filialer i Schweiz, Japan och Hongkong, skapade alt från damkläder, pälsar och inredningstextilier till smycken och tapeter  för fabriker i Skandinavien och Tyskland. 

De fick sitt stora genombrott inom modebranchen på  och 1981 grundade de 
Brandt's America Inc. i New York. 

Brandt skapade kläder till Danmarks trupp vid olympiska sommarspelen 1988 i Seul i Sydkorea och 1992 i Barcelona i Spanien och 1998 ritade hon en trupparaddräkt till Danmarks flygvapen. 

År 1994 ställdes hennes design ut på
Kvindemuseet i Århus och 
år 2005 relanserades några av hennes kollektioner från 1960- och  i samarbete med dottern Julie Brandt Dam.

Margit Brandt utsågs till riddare av Dannebrogorden år 2007.

Källor

Kvinnor
Avlidna 2011
Födda 1968
Personer från Hellerup
Riddare av Dannebrogorden
Danska formgivare
Danska modeskapare
Personer i Danmark under 1900-talet
Narinken, Åbo

För Narinken i Helsingfors, se Narinken.

Narinken (finska: Narinkka) var en utomhusmarknad för begagnade kläder i Åbo.

Narinken kommer från ryskan "на рынке" ("na rynke"), som betyder "på torget".<ref>[https://www.annantalo.fi/sv/historia En liten bit historia – Hur fick Annegatan sitt namn?] på 
www.annantalo.fi</ref> Den fanns först, från 1869, på en obebyggd tomt vid Salutorget, granne med Ryska kyrkan vid dåvarande Ryska kyrkangatan, nuvarande Universitetsgatan. När Hotell Phoenix byggdes på tomten 1876, flyttades Narinken till området kring nuvarande Trätorget i närheten av Anningaistull, som var stadens utfart till Tammerfors. 

Narinken låg vid olika tidpunkter på olika obebyggda tomter nära Trätorget. Marknaden, som också benämndes ”judebasaren”, ”judestånden” eller enbart ”stånden”, bestod av ett antal marknadsplatser, vilka hyrdes ut av Åbo stad till huvudsakligen ryskjudiska klädeshandlare. På 1890-talet hade Narinken fjorton försäljningsplatser, som handlande kunde reservera på en årlig auktion ordnad av stadens drätselkammare.

Etablerade affärer ersatte så småningom narinkhandeln. 

Saluställen med samma namn fanns också i de andra garnisonsstäderna Helsingfors och Viborg. Namnet "Narinken" återupptogs 2005 som namn på den öppna platsen vid Kampens centrum i Helsingfors.

Bibliografi
Jacob Seela: Juutalaisia kaupustelijoita ja kauppiaita 1800-luvun Turussa, i tidskriften Hakehila 2005:2, sidorna 9–12
Johanna Wassholm: Handel i marginalen. Den judiska småhandeln och lokalsamhället i Åbo i slutet av 1800-talet, i Historisk Tidskrift för Finland'' 2017:4, sidorna 661–689

Källor
Johanna Wassholm: Judiska klädesaffärer i Åbo i början av 1900-talet på blogs2.abo.fi den 26 september 2022

Noter

Torg i Åbo
Marknader i Finland
Finlands näringsliv
Finlands ekonomiska historia