kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
CSRD

Corporate Sustainability Reporting Directive, CSRD, är EU:s direktiv för icke-finansiell hållbarhetsrapportering och ersätter dagens NFRD (Non-Financial Reporting Directive). Målet är att höja kvaliteten på hållbarhetsinformation och CSRD ställer krav på hög kvalitet, jämförbarhet och transparens. Direktivet kommer också omfatta fler bolag (från dagens ca 12 000 till uppskattningsvis ca 50 000) och därmed inkludera fler bolag under obligatorisk hållbarhetsrapportering.

European Sustainability Reporting Standards
ESRS (European Sustainability Reporting Standards) är en uppsättning av nya standarder för hållbarhetsrapportering, vilka tas fram av EFRAG (European Financial Reporting Advisory Group). Det kommer finnas två olika typer av uppsättningar: en för stora bolag och en för små- och medelstora bolag. Standarderna kommer att ge tydliga krav för hur man ska hållbarhetsrapportera i enlighet med CSRD. De kommer att beskriva vad som ska rapporteras, hur informationen ska tas fram och hur detta ska publiceras. En ESRS-uppsättning för stora bolag är delvis framtagen och utgörs av tre kategorier; övergripande standarder, ämnesspecifika standarder och sektorspecifika standarder. Det kommer vara lägre rapporteringskrav för små och medelstora bolagen jämfört med kraven på stora bolag.

Referenser

Europeiska unionens direktiv
Harmonisering inom Europeiska unionen
Berättargruppen Förintelsens efterlevande

Berättargruppen Förintelsens efterlevande är en grupp i Malmö bestående av överlevare från förintelsen, deras barn och barnbarn.

Berättargruppen Förintelsens efterlevande är fortsättningen på Föreningen Förintelsens Ögonvittnen som bildades i Malmö 1991.

Gruppens mål är att på ideell basis hålla minnet levande och gå ut främst i skolor men även i kyrkor, bibliotek och andra mötesplatser och berätta om deras släktingars upplevelser i nazisternas koncentrationsläger.    

Initiativtagare till Föreningen Förintelsens Ögonvittnen var Harry Rubinstein.

En av medgrundarna till Föreningen Förintelsens Ögonvittnen var Lea Gleitman, själv överlevare från Bergen-Belsen.

Referenser 

Ideella föreningar
Organisationer bildade 1991
Organisationer i Malmö
S/S Sachsenwald

S/S Sachsenwald är en tysk tidigare koleldad bogserbåt byggd 1914. Hon byggdes 1990 om till passagerarfartyg.

Historik 
Fartyget byggdes år 1914 som Ida-Erna, på skeppsvarvet Gebr. Wiemann i Brandenburg an der Havel. Det tjänstgjorde därefter som bogserbåt på floderna Elbe och Oder. Hon var då 25,4 meter lång och 5,5 meter bred, med ett djupgående på 1,36 meter och försedd med en trecylindrig kompoundångmaskin på 175 hästkrafter.

Hon hade flera olika ägare och döptes på  om till Sachsenwald. År 1972 togs hon ur tjänst och lades upp, och åtta år senare övertogs det nu förfallna fartyget av Personenschifffahrt Oberelbe. Hon utsågs år 1985 till "tekniskt minnesmärke", och fem år senare reparerades hon och byggdes om till passagerarfartyg. Sachenwald sattes år 1991 in i linjetrafik på övre delen av Elbe, och mellan 1995 och 2000 chartrades hon av rederiet Weisse Flotte i Potsdam för trafik på floden Havel. 

På grund av det låga vattendjupet i Elbe sommartid beslöt ägarna att minska fartygets djupgående genom att förlänga henne, och 2004 lades hon upp på varv. Hon kapades mittskepps och förlängdes med fem meter, varvid djupgåendet minskade med 30 centimeter. Maskinrummet blev större och däcket utökades med 25 m².

Källor

Externa länkar

 Ida-Erna/Sachsenwald på www.ddr-binnenschifffart.de

Fartyg sjösatta 1914
Fartyg byggda i Tyskland
Bogserbåtar
Passagerarfartyg
Iman Mohammed

Iman Mohammed, född 1987 i Bagdad, är en svensk poet och översättare.

Biografi
När Mohammed var sju år flydde hon från Irak till Sverige tillsammans med sin familj i efterdyningarna av Gulfkriget. Hon växte sedan upp i Gnesta och Stockholm. När hon arbetade på konsthallen Magasin III i Stockholm blev hon inspirerad av utställningarna och började skriva på baksidan av en utskrift av sitt arbetsschema. Hon studerade konstvetenskap, litteraturvetenskap och hittade till Gunnar Ekelöfs lyrik som hon fann inspiration i. Hon har även gått skrivarutbildning på Biskops Arnö och studerat Litterär gestaltning i Göteborg.  

År 2018 debuterade Mohammed med diktsamling  Bakom trädet ryggar på Norstedts förlag. Diktsamlingen mötte god kritik och har översatts till flera språk. När Borås Tidnings debutantprisjury år 2020 listade 2010-talets bästa debutverk kom Mohammed på tionde plats. År 2022 utkom hon med diktsamlingen Minnen av infraröd som bland annat nominerades till Augustpriset samma år.

Iman Mohammed har publicerat chapbooksen Fermata (Chateaux) och Auerola (Anti) och medverkat i flera antologier och tidskrifter, både i Sverige och internationellt. Hon har också översatt poesi, bland annat av den libanesisk-amerikanska poeten och konstnären Etel Adnan.

Mohammed är bosatt i Malmö. Vid sidan av författandet arbetar hon som utställningsassistent och värd på Malmö konsthall.

Källor

Externa länkar

Levande personer
Kvinnor
Födda 1987
Personer från Bagdad
Svenska poeter under 2000-talet
Svenskspråkiga poeter
Sven Stockman

Sven Konrad Stockman, född den 12 november 1889 i Stockholm, död där den 19 september 1959, var en svensk statistiker och ämbetsman.

Stockman avlade filosofie kandidatexamen vid Uppsala universitet 1912 och filosofie licentiatexamen där 1915. Han blev amanuens i Statistiska Centralbyrån 1916, i Kommerskollegium 1917, aktuarie där 1921 och förste aktuarie 1924. Stockman promoverades till filosofie doktor i Uppsala 1938. Han publicerade kalendrar och ett antal artiklar i tidningar och tidskrifter avseende ekonomiska förhållanden, speciellt utrikeshandeln. Stockman blev riddare av Vasaorden 1939. Han vilar på Sandsborgskyrkogården.

Bibliografi 

 Den svenska järnhanteringens utveckling (Tull- och traktatkommitténs utredningar och betänkanden XVI, 1922)
 Utländska obligationer i Sverige (1935)
 Transithandeln vid import till Sverige (dissertation, 1938)

Källor 

 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020
 Stockman, Sven Konrad på SvenskaGravar.se

Svenska statistiker
Riddare av Vasaorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Ämbetsmän från Stockholm
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Födda 1889
Avlidna 1959
Män
Rederiaktiebolaget Banco

Rederiaktiebolaget Banco bildades 1905-04-15 med ett aktiekapital av 335 000:-. Huvudägare var sjökapten Bror Martin Banck (1850–1934). Efter några år som verkställande direktör efterträddes Bror Martin Banck av sonen Carl Johan Banck (1876–1944).

Redan i februari 1905 inköpte Carl Johan Banck för rederiets räkning ångfartyget Guildhall (byggt 1882) från England. Namnet ändrades 1905-03-20 till Banco. Redan i december samma år grundstötte Banco på väg till Svarta Havet i närheten av Molivos, Grekland, och gick till botten.

1905 inköptes även ångaren Nord (byggd 1884) med en lastkapacitet av 3 300 [[Dödvikt|DWT. Även Nord gick förlorad efter kort tid, då den strandade vid Salhammars rev utanför Bornholm under svår dimma i maj 1906. Efter hand införskaffades flera fartyg, bland andra Ebba, Margaretha, Augusta, Johanna.

1911 etablerade Rederiaktiebolaget Banco trafik mellan Sverige och Levanten genom den så kallade Levantenlinjen. Från början sattes tre ångare in: Margaretha, Johanna och Ebba. Linjens ombud i Göteborg var firman Tycho Roberg. Linjen konkurrerade bl.a. med Broströmskoncernen från Göteborg.

1916-09-22 efterträddes Carl Johan Banck av Alrik Sundén-Cullberg som direktör i bolaget.

Ett dotterbolag, Rederiaktiebolaget Orient, var verksamt under perioden 1915–1921.

Vid en extra bolagsstämma med aktieägarna i rederiaktiebolaget Banco 1918-09-10 beslöts enhälligt om bolagets upplösning. Det dröjde emellertid ända till 1928 innan likvidationen avslutades.

Arkiven från Rederiaktiebolaget Banco och Rederiaktiebolaget Orient förvaras båda på Riksarkivet i Lund.

Referenser

Källor 

 Malmsten, Bror, 1916-1992. Sjöfolk och fartyg från Viken Del 2 1880-1985. 1985. ISBN: 9178105587 sid. 173-184

Externa länkar 

 Rederiaktiebolaget Bancos arkiv på Riksarkivet i Lund

Svenska rederier
Katherine Edgcumbe

Katherine Edgcumbe, död 1553, var en engelsk hovfunktionär. Hon var hovdam för två av Henrik VIII:s fruar, och spelade en viktig roll i hans skilsmässa från Anna av Kleve.

Hon var dotter till John St. John of Bletsoe. Hon gifte sig 1501 med Gruffydd ap Rhys ap Thomas (död 1521), med vilken hon hade en son, Rhys ap Gruffydd. Hon gifte sig andra gången 1532 med Sir Peter Edgecumbe (ddöd 1538). 

Hon utnämndes till hovdam åt Katarina av Aragonien 1501, när denna ännu var gift med prins Arthur, och tjänstgjorde hos Katarina och Arthur under deras vistelse i Wales. År 1540 utnämndes hon till hovdam åt Anna av Kleve. Jane Boleyn, Eleanor Paston och Katherine Edgcumbe vittnade vid Henrik VIII:s skilsmässa i juni 1540 att drottningen var oskuld och inte var medveten om hur ett samlag gick till, vilket ledde till att äktenskapet förklarades ofullbordat och upplöstes.  

När Henrik VIII trolovade Skottlands barndrottning Maria Stuart med sin son i juli 1543, önskade han utnämna ett engelsk hov till henne, och Katherine Edgcumbe föreslogs då som lämplig för tjänsten som första hovdam. Planen förverkligades inte eftersom skottarna ställde inte trolovningen, vilket ledde till kriget Rough Wooing. I oktober gav kungen Katherine Edgcumbe en livränta. Hon levde sedan på sitt gods Cotehele.

Referenser

Födda okänt år
Avlidna 1553
Henrik VIII:s hov
Engelska hovdamer
Kvinnor
Sylvie Kauffmann

Sylvie Kauffmann, född 30 oktober 1955 i Marseille i Frankrike, är en fransk journalist och författare.

Sylvie Kauffmann är dotter till en militärläkare. Hon studerade bland annat på Institut d'études politiques d'Aix-en-Provence och Centre de formation des journalistes de Paris och arbetade därefter på Agence France-Presse 1979–1988, från 1980 som utrikeskorrespondent i bland annat London, Nya Kaledonien, Warszava och Moskva. Hon var korrespondent för Le Monde i Östeuropa 1988–1993, USA 1993–2001 och Latinamerika 2002–2003. Hon blev biträdande chefredaktör på Le Monde 2003 och var Sydostasienkorrespondent 2006–2009. Åren 2010–2011 var hon chefredaktör för Le Monde.  

Hon är gift med diplomaten Pierre Buhler (född 1954).

Bibliografi
Les aveuglés – comment Berlin et Paris ont laissé la voie libre à la Russie, Stock, Paris 2023,

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Sylvie Kauffmann på franskspråkiga Wikipedia.

Noter

Franska journalister
Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Hugo Ulander

Per Hugo Leonard Ulander, född 4 mars 1861 i Furingstads församling, Östergötlands län, död 7 april 1937 i S:t Laurentii församling, Östergötlands län, var en svensk präst.

Biografi 
Hugo Ulander föddes 1861 i Furingstads församling. Han var son till organisten Magnus Ulander och Matilda Vilhelmina Fogel. Ulander studerade i Norrköping och blev höstterminen 1882 student vid Uppsala universitet, där han 15 september 1883  avlade teologisk-filosofisk examen och 30 maj 1890 teologie kandidatexamen. Ulander prästvigdes 26 juni 1890 och blev 4 mars 1893 komminister i Bankekinds församling, tillträdde samma år. Han blev 5 mars 1898 kyrkoherde i Gryts församling, tillträdde samma år. Han fick statsbidrag att göra en resa till Württemberg och Sachsen 1901 och blev 10 oktober 1902 kyrkoherde i S:t Laurentii församling. Ulander var från 1903 till 1906 inspektor för Söderköpings läroverk och från 11 mars 1903 till 31 december 1913 kontraktsprost i Hammarkinds kontrakt. Han var även 1 oktober 1910 sjukhemspredikant och 1 maj 1917 lasarettspredikant. Samt folkskoleinspektör från 1 januari 1910 till 31 december 1913. Ulander avled 1937 i S:t Laurentii församling, Söderköping.

Familj
Ulander gifte sig 5 maj 1893 med Lilia Klara Wilhelmina Hjorton (född 1861), dotter till kyrkoherden i Torpa församling. De fick tillsammans barnen fänriken Olof Elis Hugo Ulander (född 1894), studenten Sven Folke Magnus Ulander (1895–1916) vid Uppsala universitet, studenten Per Helge Natanael Ulander (född 1896) vid Tekniska Högskolan, Lilia Sara Vilhelmina Ulander (född 1897), Elin Greta Ingeborg Ulander (född 1898), Nils Erik Oliver Ulander (född 1901), Lotten Maria Jenny Ulander (född 1901), Hans Martin Åke Ulander (1902–1904) och Seth Hugo Gunnar Ulander (född 1905).

Bibliografi
1903 - Ordning för barngudstjänster, Söderköping.
1904 - Tal vid Linköpings stifts Bibelsällskaps högtidsdag. 
1915 - Söderköping i Östergötlands läns städer, Stockholm.
Ett flertal uppsatser i tidskrifter och tidningar.

Källor

Noter 

Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1800-talet
Svenska präster under 1900-talet
Svenska kontraktsprostar
Personer från Furingstads socken
Födda 1861
Avlidna 1937
Män
Marija Fabković

Marija Fabković, född 1833, död 1915, var en kroatisk feminist och lärare. 

Hon arbetade som lärare, och kom att bli en pionjärfigur i Kroatiens kvinnorörelse, som initialt dominerades av kvinnliga lärare. 

Startpunkten för Kroatiens kvinnorörelse anses vara de tal som hölls av Marija Fabković och Marija Jambrišak på Kroatiens första lärarkonferens 1871, då de förespråkade manliga och kvinnliga lärares lika villkor, och en sekulär undervisning utan religionens inblandning. 
Marija Fabković förespråkade kvinnliga lärares rätt till samma lön, rösträtt till styrelsen för kommunala skolor, och rätt att sitta i kommunala parlament. 

Arbetet bar frukt, och kvinnliga och manliga lärare fick lika arbetsvillkor 1874. Under den konservativa Károly Khuen-Hédervárys tid som guvernör 1883-1903 gjordes inga framsteg i kvinnors rättigheter och vissa rättigheter blev rentav återkallade, då gifta kvinnor förbjöds arbeta som lärare.

Referenser 

 https://hbl.lzmk.hr/clanak.aspx?id=5796

Kvinnor
Födda 1833
Avlidna 1915
Kroatiska författare
Personer i Kroatien under 1800-talet
Feminister
Lärare under 1800-talet
Peter Törne

Peter Törne, adlad von Törne, född 2 juni 1690, död 10 december 1765 på Gammelgårds herrgård, var en svensk militär.

Han var son till sjötullsinspektorn Matts Hansson Törne och Magdalena Signac (död 1713). Han var från 1721 gift första gången med Anna Barbara von Bogdanowitz (död 1744) och andra gången från 1744 med sin kusins dotter Eleonora Sofia Riben (1714-1746) som var dotter till arkiatern Mattias Ribe (1676-1723), adlad Riben, samt slutligen gift från 1747 med Johanna Lovisa Armfelt (1726-1801) som var dotter till generalen Carl Gustaf Armfelt (1666-1736). Han blev far till sjutton barn, varav sonen Johan Reinhold von Törne (1752-1810) blev militär och omskriven och besjungen av J. L. Runeberg i Fänrik Ståls sägner.

Törne blev volontär vid fortifikationen 1704 och förare vid livgardet 1706 samt sergeant och fänrik där 1707. Han blev krigsfånge 1709 och blev efter frisläppandet löjtnant 1722 med tur från 1719. Han blev major vid Nylands infanteriregemente 1737 och överstelöjtnant där 1747. Törne blev överste och regementschef för Tavastehus läns infanteriregemente 1752 och generalmajor 1764. Han erhöll avsked 1765 och lämnade över Tavastehus läns infanteriregemente till Conrad von Blixen. Som militär blev Törne under kriget tillfångatagen Perevolotjna 1709 och var krigsfånge fram till 1722 då han kunde återvända hem. Törne adlades 1731 och  introducerades samma år under nr 1857. Han blev  riddare av Svärdsorden 1748. Som godsägare ägde han egendomarna Kuggoms gård i Nyland 1738-1747, Friggesby herrgård i Nyland, 1748-1753, Lindö gård i Nyland, Tenala 1760-1773 och Gammelgårds herrgård i  Nyland, Borgå, 1754-1765.

Källor
Släkten Törne på Adelsvapen

Släkten Törnflycht på Adelsvapen

Herrgardsdatabasen

Svenska militärer
Födda 1690
Avlidna 1765
Män
Jelena Vicković

Jelena Vicković, född 1849, död 1908, var en montenegrinsk lärare. Hon var en pionjär som den första kvinnliga läraren i Montenegro, och grundade  landets första skola för flickor. 

Hon grundade en flickskola i Cetinje 1867, under en tid när de flesta kvinnor i Montenegro var analfabeter, och endast fick undervisning i hemmet. Skolan fick statligt stöd 1872, och följdes av ytterligare skolor i Podgorica (1888) och Bar (1901).
Landets första sekundärskola för flickor, Girls Institute of Empress Maria Alexandrovna (1869-1904), grundades på initiativ av Nikola I efter hans resa till Ryssland, med hjälp av pengar från den ryska kejsarinnan och med ryska lärare. Det var dock först 1914 som flickor i Montenegro inkluderades i den obligatoriska grundskolan, och någon organiserad kvinnorörelse hade svårt att få fäste i landet. 

Jelena Vicković inkluderades 2023 i en lista på notabla kvinnor ur Montenegros historia, "Remarkable Women of Montenegro", ett projekt lanserat av Nederländernas ambassad och Center for Women's Rights.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1849
Avlidna 1908
Personer i Montenegro under 1800-talet
Lärare under 1800-talet
Feminister
Valderhaugstrand

Valderhaugstrand är en ort i Giske kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Orten ingår i tätorten Nordstrand på ön Valderøya och utgör kommunens centralort.

Referenser

Orter i Møre og Romsdal fylke
Giske kommun
Roald

Roald är en tätort i Giske kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Orten ligger på norra delen av ön Vigra, norr om Ålesunds flygplats. Den utgjorde tidigare centralort i dåvarande Vigra kommun.

Referenser

Tätorter i Norge
Orter i Møre og Romsdal fylke
Giske kommun
Giske, Norge

Giske är en tätort i Giske kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Orten ligger på ön Giske. Här finns Giske kyrka.

Referenser

Tätorter i Norge
Orter i Møre og Romsdal fylke
Giske kommun
Leitebakk

Leitebakk är en tätort i Giske kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Orten ligger på östra delen av ön Godøya.

Referenser

Tätorter i Norge
Orter i Møre og Romsdal fylke
Giske kommun
Sjuk Bacchus

Sjuk Bacchus eller Självporträtt som Bacchus () är en tidig oljemålning av den italienske barockkonstnären Caravaggio. Den målades omkring 1595 och ingår i samlingarna i Galleria Borghese i Rom. 

Lombarden Caravaggio kom till Rom i början av 1590-talet där han upplevde några framgångsrika år innan han 1606 tvingades fly staden efter att begått ett dråp. Till en början verkade han i ateljén hos manieristen Cavalier d'Arpino. Det anses att Sjuk Bacchus tillkom under denna tid eller strax därefter då han vistades på sjukhuset . Tavlan var i Cavalier d'Arpinos ägo till 1607 då hans konstsamling, som även omfattade Caravaggios Pojke skalar frukt och Ung man med fruktkorg, beslagtogs av kardinalprästen Scipione Borghese efter anklagelser om skattebrott. Ung man med fruktkorg är liksom Sjuk Bacchus idag utställd på Galleria Borghese.

Bilden är ett självporträtt av konstnären som den romerske vinguden Bacchus kombinerat med ett fruktstilleben på bordet. Caravaggio avbildade ofta sig själv i sina verk och hans första biograf Giovanni Baglione angav att konstnären utfört verket sittandes framför en spegel. Vingudens gulaktiga hy har tolkats som sjuklighet, därav verkets titel, och kopplats samman med konstnärens sjukdomsperiod vid denna tid.

Caravaggio målade Bacchus åter omkring 1596–1598; den versionen är utställd på Uffizierna i Florens.

Referenser 
Galleria Borghese
Store norske leksikon

Externa länkar 

Målningar av Caravaggio
Målningar från 1500-talet
Dionysos och Bacchus i konsten
Målningar på Galleria Borghese
Självporträtt
Blanche Ames Ames

Blanche Ames Ames, född Ames 18 februari 1878 i Lowell, Massachusetts, död 2 mars 1969 i North Easton, Massachusetts, var en amerikansk illustratör, uppfinnare och aktivist. Hon var gift med Oakes Ames.

Ames var en framstående botanisk illustratör och uppfann bland annat en utsläppsfri toalett. Hon deltog i rösträttsrörelsen genom att skapa tecknade serier, vilka förespråkade kvinnlig rösträtt, vilka blev mycket populära. Hennes engagemang för kvinnors självbestämmande ledde till aktivism främst angående hälsa och födelsekontroll. År 1916 deltog hon grundandet av Birth Control League of Massachusetts och verkade ivrigt för att göra födelsekontroll till en samhällsfråga. Då alla försök att förändra preventivmedelslagarna misslyckades, förklarade hon att kvinnor måste ta saken i egna händer och själva sprida den information som de inte fick av läkarna. Hon publicerade formler för spermiedödande geléer och beskrev metoder för att göra pessar av bit- eller syltburksringar. År 1941 blev hon ledamot av styrelsen för New England Hospital for Women and Children, vilket grundats 1862 i syfte att utbilda kvinnor till läkare och sjuksköterskor och för att erbjuda hälsovård av och för kvinnor. Då sjukhuset, på grund av ekonomiska svårigheter, 1950 övervägde att rekrytera manlig personal, motsatte sig Ames detta och startade en insamling, som gjorde det möjligt för sjukhuset att fortsätta att verka på samma sätt som tidigare.

Referenser 

Amerikanska illustratörer
Amerikanska uppfinnare
Amerikanska rösträttskvinnor
Amerikanska kvinnorättsaktivister
Födda 1878
Avlidna 1969
Kvinnor
Personer från Lowell, Massachusetts
Recondita armonia

"Recondita armonia" är den första romansen i operan Tosca (1900) av Giacomo Puccini med libretto av Giuseppe Giacosa och Luigi Illica.

Beskrivning
Den sjungs i den tredje scenen i första akten av målaren Mario Cavaradossi, som beskriver sin kärlek till skönhet, den varma skönheten hos Tosca och den iskalla skönheten hos en flicka som observeras be i kyrkan, vilket inspirerade honom till hans målning av Maria Magdalena som han utför i kyrkan Sant'Andrea della Valle i Rom där handlingen i första akten utspelar sig.

Den förste tenoren som sjöng den var Emilio De Marchi vid premiären av operan på Teatro Costanzi i Rom den 14 januari 1900. Senare framfördes den av andra kända tenorer som Enrico Caruso, Giovanni Martinelli, Aureliano Pertile, Giacomo Lauri-Volpi, Beniamino Gigli, Franco Corelli, Jussi Björling, Ferruccio Tagliavini, Mario Del Monaco, Richard Tucker, Giuseppe Di Stefano, Franco Corelli, Luciano Pavarotti och Plácido Domingo. På 2000-talet sjöngs den av bland andra Jonas Kaufmann och Roberto Alagna.

Libretto
Recondita armonia di bellezze diverse!
È bruna Floria, l'ardente amante mia.
E te, beltade ignota, cinta di chiome bionde,
Tu azzurro hai l'occhio,
Tosca ha l'occhio nero!

L'arte nel suo mistero,
le diverse bellezze insiem confonde...
Ma nel ritrar costei,
Il mio solo pensiero,
Ah! Il mio sol pensier sei tu,
Tosca, sei tu!

Referenser

Externa länkar
 , Plácido Domingo

Operaarior av Giacomo Puccini
Apoteket Vasen, Linköping

Apoteket Vasen är ett apotek i Linköping, som inrättades 1719.

Historik
Det första apoteket i Linköping Apoteket Vasen grundades 1719. Apoteket fick 1853 ett filialapotek i Åtvidaberg. 

Apoteket var 1924 beläget på Storgatan 33.

Apotekare
1737: Conrad Theodor Rosenthal
1780-talet: P. A. Cavallin
1869–1909: Hjalmar Liedbergius

Källor

Noter

Linköping
Företag i Linköpings kommun
Apotek i Sverige
1998 FO52

1998 FO52 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 mars 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
1998 HU43

1998 HU43 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
1998 HJ133

1998 HJ133 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 april 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
1998 KF35

1998 KF35 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 maj 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998