kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean-Jacques Guyon

Jean-Jacques Guyon, född 1 december 1932 i Paris, död 20 december 2017 i Paris, var en fransk ryttare.

Guyon blev olympisk mästare i fälttävlan vid sommarspelen 1968 i Mexico City.

Källor 

Franska ryttare
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1968
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Frankrike
Födda 1932
Män
Idrottare från Paris
Avlidna 2017
En lust att leva

En lust att leva (The Wanting Seed) är en roman av Anthony Burgess utgiven 1962.

Romanen är en dystopi som utspelar sig i ett överbefolkat England i en obestämd framtid. Den handlar om hur en totalitär regim genom statlig kontroll hanterar global överbefolkning och svält.

Den utkom i svensk översättning av Caj Lundgren 1976.

Referenser

Romaner av Anthony Burgess
Dystopisk litteratur
Skönlitteratur 1962
Dick Duff

Terrance Richard "Dick" Duff, född 18 februari 1936, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyforward och ishockeytränare. Han tillbringade 18 säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Toronto Maple Leafs, New York Rangers, Montreal Canadiens, Los Angeles Kings och Buffalo Sabres. Han producerade 572 poäng (283 mål och 289 assists) samt drog på sig 743 utvisningsminuter på 1 030 grundspelsmatcher. Han spelade också för Toronto St. Michael's Majors i Ontario Hockey Association (OHA).

Duff vann sex Stanley Cup-titlar, två med Toronto Maple Leafs (1961–1962 och 1962–1963) och fyra med Montreal Canadiens (1964–1965, 1965–1966, 1967–1968 och 1968–1969).

Han blev invald i Hockey Hall of Fame 2006.

Efter karriären arbetade Duff bland annat för Toronto Maple Leafs och var bland annat talangscout, assisterande tränare och tränare.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Dick Duff NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Dick Duff hockey statistics and profile at hockeydb.com

Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Tränare i Toronto Maple Leafs
Kanadensiska ishockeytränare
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Los Angeles Kings
Stanley Cup-mästare 1969
Stanley Cup-mästare 1968
Stanley Cup-mästare 1966
Stanley Cup-mästare 1965
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i New York Rangers
Stanley Cup-mästare 1963
Stanley Cup-mästare 1962
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i Toronto St. Michael's Majors
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Ontario
Födda 1936
Levande personer
Män
Omega2 Scorpii

Omega 2 Scorpii (ω2 Scorpii, förkortat Omega 2 Sco, ω2 Sco), som är stjärnans Bayerbeteckning, är en, troligen variabel, stjärna belägen i norra delen av stjärnbilden Skorpionen. Den har en skenbar magnitud på 4,32 och är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätningar befinner den sig på ett avstånd av 291 ljusår (ca 89 parsek) från solen. Dess skenbara magnitud reduceras med 0,38 på grund av skymning från interstellärt stoft. Stjärnan är ena komponenten i den visuella dubbelstjärnan ω Scorpii.

Egenskaper
Omega 2 Scorpii är en jättestjärna av typ G med spektralklass G6/8III. Med en beräknad ålder på 282 miljoner år, är den en utvecklad, tunn diskformad stjärna som för närvarande befinner sig på den röda horisontella grenen i HR-diagrammet. Vinkeldiametern hos stjärnan är enligt interferometrimätningar 1,63 ± 0,10 mas, som vid dess uppskattade avstånd motsvarar en fysisk radie på nästan 16 gånger solens radie. Den har en massa som är 3,27 gånger solens massa och dess utstrålarnning av energi är 141 gånger större än solens ljusstyrka. Dess yttre atmosfär har en effektiv temperatur på 5 363 K.

Källor

Referenser

Externa länkar
https://www.universeguide.com/star/omega2scorpii
http://stars.astro.illinois.edu/sow/omegasco.html

Stjärnbilden Skorpionen
Bayerobjekt
Gula jättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Adolph van der Voort van Zijp

Adolf Dirk Coenraad van der Voort van Zijp, född 1 september 1892 i Klambir Lima, död 8 mars 1978 i Monaco, var en nederländsk ryttare.

Han blev olympisk mästare i fälttävlan vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Nederländska ryttare
Nederländska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska guldmedaljörer 1928
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Nederländerna
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Nederländerna
Födda 1892
Avlidna 1978
Män
Sigfrid Sirenius

Sigfrid Selim Sigismund Sirenius, född 15 juli 1877 i Oripää, död 25 september 1961 i Helsingfors, var en finländsk präst, den kristligt-sociala settlementsrörelsens grundläggare i Finland.

Sirenius tjänstgjorde 1905–1912 som sjömanspräst i Antwerpen och London och var därefter 1918–1949 ledare (sekreterare, sedermera generalsekreterare) för den organiserade settlementsrörelsen i Finland och samtidigt 1919–1936 föreståndare för settlementet Kalliola i stadsdelen Berghäll i Helsingfors. Han var under mellankrigsdecennierna bland annat som en av president Relanders närmaste rådgivare något av en grå eminens i samhälleliga frågor.

Sirenius utgav bland annat memoarböckerna Ihmisiä, joilta sain (1953) och Ihmiset kuuntelivat toisiaan (1955). Han promoverades till teologie hedersdoktor 1927.

Källor

Externa länkar 
 

Finländska präster
Födda 1877
Män
Personer från Oripää
Avlidna 1961
Jordiska makter

Jordiska makter är en roman av Anthony Burgess utgiven 1980.

Huvudperson i romanen är Kenneth Toomey, en uppburen författare i åttioårsåldern. Genom hans många resor, uppdrag, möten och släktförhållanden skildrar romanen 1900-talets dramatiska historia. Romanen är delvis självbiografisk, bland annat genom huvudpersonens förhållande till katolicismen, men Burgess baserade också huvudpersonen på Somerset Maughams liv.

Jordiska makter blev en stor kritikerframgång och nominerades till Bookerpriset. Den utkom i svensk översättning av Caj Lundgren 1981.

Referenser
Anthony Burgess Jordiska makter, Brombergs förlag 1981

Romaner av Anthony Burgess
1900-talet i skönlitteratur
Skönlitteratur 1980
Frode Kirkebjerg

Frode Rasmussen Kirkebjerg, född 10 maj 1888 i Malt, död 12 januari 1975 i Ordrup, var en dansk ryttare.

Kirkebjerg blev olympisk silvermedaljör i fälttävlan vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Danska ryttare
Danska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Danmark
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Danmark
Födda 1888
Avlidna 1975
Män
Hans Lunding

Hans Matthiesen Lunding, född 25 februari 1899 i Stepping, död 5 april 1984 i Århus, var en dansk ryttare och militär. Han var chef för Forsvarets Efterretningstjeneste 1950 till 1963.

Lunding blev olympisk bronsmedaljör i fälttävlan vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Danska ryttare
Danska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Danmark
Födda 1899
Avlidna 1984
Män
Thomas Persson (generaldirektör)

Thomas Persson, född 1959, är en svensk lärare och sedan maj 2014 generaldirektör för Myndigheten för yrkeshögskolan.

Biografi 
Thomas Persson har en fil kand i statsvetenskap och är också mellanstadielärare. Han var studentkårsordförande och vice ordförande i Sveriges förenade studentkårer i mitten av 1980-talet.

Persson har varit förvaltningschef med ansvar för skola/utbildning i Lidköpings kommun (1995-1999) , Jönköpings kommun (2000-2003) och Stockholms kommun (2003-2013). Persson har också 2012-2013 utfört utredningar inom utbildningsområdet på uppdrag av Sveriges regering.

Under sin tid som utbildningsdirektör i Stockholms stad var Persson ansvarig för upphandlingen av ett nytt IT-baserat stöd för förskolor, grundskolor, gymnasieskolor och vuxenutbildning. Det framåtblickande projektet blev senare mycket kritiserat.  

Persson har varit ledamot i flera myndighetsstyrelser som Universitets- och högskoleämbetet 1987-1991, Myndigheten för skolutveckling 2003-2008 och Skolverket 2009-2015.
 
Thomas Persson tog initiativ till att Föreningen Sveriges skolchefer bildades 2001. Innan dess hade han arrangerat nationella möten för skolchefer. Persson var föreningens förste ordförande 2001-2013 och tog initiativ till en serie av internationella konferenser riktade mot skolchefer och forskare, The Stockholm Summit 2008-2010-2012.

Persson är även sedan 2005 ledamot av styrelsen i Svenska Basketbollförbundet och sedan 2011 i Riksidrottsförbundets (RF) och SISU idrottsutbildarnas valberedningar. Från 2017 är han ordförande i RF:s och SISU:s gemensamma valberedning.

Referenser 

Svenska lärare under 1900-talet
Svenska generaldirektörer
Födda 1959
Levande personer
Män
Hjortöström

Hjortöström är ett tidigare litet industrisamhälle väster om Virserum i Småland, vid Gårdvedaån mellan Hjortesjön och Virserumssjön, vilket hade omkring 100 invånare 1932. 

I Hjortöström fanns framför allt Hjortöströms Gjuteri och Mekaniska Verkstad, som grundades 1887 och lades ned i slutet av 1960-talet. Dess fabriksbyggnad revs på 1980-talet, medan Hjortöströms Hjulfabriks byggnad finns kvar.

Hjortöströms håll- och lastplats
Hjortöström hade en håll- och lastplats på Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg, vilken öppnades i april 1912 och lades ned 1971.<ref>[http://www.lansstyrelsen.se/kalmar/SiteCollectionDocuments/Sv/publikationer/Rapporter/2001/rapp0126.pdf Länsstyrelsen i Kalmar informerar: Växjö – Hultsfreds Järnväg. Kulturhistorisk utredning av delen Hultanäs – Västervik, Meddelande 2011:26] </ref>

Bildgalleri

Källor
Näshults kyrkogårdsgrindar på www.nashultshembygd.se
Citat från Värne Gustafsson: Hjortöströms Gjuteri och Mekaniska Verkstad - något om dess historia, 1992 på www.benedi.se/, läst 2017-06-19
Noter

Litteratur
Roy Habbe, Gösta Lindström och Värne Gustafsson: Minnenas Hjortöström'', Virserums hembygdsförening och Virserums möbelindustrimuseum, Virserum 1994

Externa länkar
Bild av Hjortöströms gjuteri och mekaniska verkstad 1942 
Flygbild av Hjortöström 

Virserums geografi
Mosstorps station

Mosstorps station är en station vid tidigare Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg i Virserums socken i Hultsfreds kommun.       

Mosstorps station ligger vid sjön Bridd i närheten av byn Aggatorp. Den öppnades 1911 och hade en lastkaj med plats för fyra vagnar och ett numera rivet godsmagasin. Det fanns tidigare också en poststation i anslutning till stationshuset.

Stationshuset är i samma stil som de i Hultanäs och Triabo, med en fasad som är klädd med faluröd liggande panel.

Källor
Växjö - Hultsfred - Västerviks järnväg. Kulturhistorisk utredning av delen Hultanäs - Västervik, Meddelande 2001:26, Länsstyrelsen i Kalmar län 2002, sidorna 13–15, 

Byggnader och anläggningar i Virserum
Transport i Virserum
Järnvägsstationer i Kalmar län
Järnvägsstationer invigda 1911
1911 i Sverige
Egelsbach

Egelsbach är en tysk kommun i distriktet (Landkreis) Offenbach i Regierungsbezirk Darmstadt i Rhen-Main-området i förbundslandet Hessen.
Den ligger alldeles norr om Darmstadt.

Orten nämns 1275 för första gången i en urkund.

Historiska namn 
 1275: Elsbach 
 1336: Eygelspach 
 1396: Egelßbach 
 1411: Egelspach 
 i dag: Egelsbach

Demografi 
Dokumentmall:

Vänorter 
Egelsbach har följande vänorter:
  Pont-Saint-Esprit, sedan 1991
  Chojnów, sedan 2005

Galleri

Se även 
 Frankfurt-Egelsbach flygplats

Referenser

Noter 

Kommuner och städer i Landkreis Offenbach
Fridhemsgatan

Fridhemsgatan kan avse bland annat:

Fridhemsgatan, Berga 
Fridhemsgatan, Borrby 
Fridhemsgatan, Broakulla 
Fridhemsgatan, Dalum 
Fridhemsgatan, Ekeby 
Fridhemsgatan, Emmaboda 
Fridhemsgatan, Eskilstuna 
Fridhemsgatan, Frövi 
Fridhemsgatan, Gislaved 
Fridhemsgatan, Grimsås 
Fridhemsgatan, Göteborg 
Fridhemsgatan, Hasselfors 
Fridhemsgatan, Hultsfred 
Fridhemsgatan, Höganäs 
Fridhemsgatan, Kalmar 
Fridhemsgatan, Karlshamn 
Fridhemsgatan, Karlstad 
Fridhemsgatan, Krylbo 
Fridhemsgatan, Kumla 
Fridhemsgatan, Kungsör 
Fridhemsgatan, Kungälv 
Fridhemsgatan, Kvänum 
Fridhemsgatan, Kävlinge 
Fridhemsgatan, Lenhovda 
Fridhemsgatan, Ljungaverk 
Fridhemsgatan, Luleå 
Fridhemsgatan, Mjölby 
Fridhemsgatan, Mora 
Fridhemsgatan, Motala 
Fridhemsgatan, Nässjö 
Fridhemsgatan, Oskarshamn 
Fridhemsgatan, Oskarström 
Fridhemsgatan, Ruda 
Fridhemsgatan, Rydaholm 
Fridhemsgatan, Sala 
Fridhemsgatan, Smedjebacken 
Fridhemsgatan, Sollefteå 
Fridhemsgatan, Stockholm 
Fridhemsgatan, Strängnäs 
Fridhemsgatan, Sundsvall 
Fridhemsgatan, Svalöv 
Fridhemsgatan, Södertälje 
Fridhemsgatan, Tibro 
Fridhemsgatan, Tomelilla 
Fridhemsgatan, Ulricehamn 
Fridhemsgatan, Vara 
Fridhemsgatan, Varberg 
Fridhemsgatan, Vårgårda 
Fridhemsgatan, Väse 
Fridhemsgatan, Ystad 
Fridhemsgatan, Åmotfors 
Fridhemsgatan, Ängelholm 
Fridhemsgatan, Örebro
Björneström

Björneström är ett tidigare litet industrisamhälle i Virserums socken i Hultsfreds kommun.

Björneströms samhälle bildades kring en vattendriven kvarn vid Björnån mellan Björnasjön och Hjortesjön. Det kan ha funnits en kvarn vid Björneström redan på 1400-talet. En tullkvarn inrättades på 1600-talet. Denna friköptes i början av 1800-talet och en ny kvarn byggdes omkring 1870. Uppströms kvarnen låg från 1830-talet ett färgeri, och tvärs över ån från kvarnen låg ett garveri. På 1880-talet anlades ett mejeri i Björneström.

Virserumsbygdens möbelindustri växte fram i Björneström under den senare delen av 1800-talet. Ortens två möbelfabriker Danielssons möbelfabrik och Bohmans möbelfabrik grundades 1900 respektive 1905 och lades ned 1978 respektive 1960. Björneströms kvarn lades ned 1972.

Theodor Karlssons skulptur Näcken från 1948 står i dammen.

Bildgalleri

Källor
Om Björneström på Hultsfreds kommuns webbplats
Lotta Lamke: Hultsfreds kommuns industriarv , Kalmar läns museum 2007, sidan 2007
Björneström. Hultsfreds kommun, Virserums socken

Virserums geografi
Orter i Hultsfreds kommun
Arthur William Hill

Sir Arthur William Hill, född 11 oktober 1875 i Watford, död 3 november 1941 i Richmond, London, var en brittisk botaniker som var föreståndare för Royal Botanic Gardens, Kew.

Arthur William var den ende sonen till affärsmannen Daniel Hill och påbörjade sin utbildning vid Marlborough College 1890, där han fick ett intresse för studier i naturhistoria av sin lärare entomologen Edward Meyrick. Han fortsatte därefter 1894 vid King's College, Cambridge under Henry Marshall Ward och Walter Gardiner och avlade Bachelor of Arts 1897, Master of Arts 1901 samt Doctor of Science 1919.

Han deltog i William Bisikers expedition till Island 1900 och företog en självfinansierad resa till Anderna i Bolivia och Peru 1903 (vilket tände ett intresse för kuddväxter som kom att vara livet ut).

1907 lämnade Hill Cambridge och tog en post som biträdande föreståndare för Kew Gardens under David Prain, där han utvecklade trädgårdens världsomspännande nätverk av medarbetare, och när Prain avgick 1922 tog han över posten som föreståndare. Hill nöjde sig inte med att studera växterna i herbarier, utan föredrog att studera dem i fält. Han kom härigenom (speciellt efter bidrag från Empire Marketing Board från 1927 till 1933 som befrämjade resandet för Kew Gardens personal) att besöka framför allt en stor del av det Brittiska imperiet: Västindien 1912 och 1919, Kamerun och Nigeria 1921, USA och Kanada 1926, Australien, Nya Zeeland, Java, Malaya och Ceylon 1927, södra och östra Afrika 1930-1931, Indien 1938 samt, slutligen, Libyen 1939, förutom att han ofta besökte olika platser i Europa.

Hill blev invald som Fellow of the Royal Society 1920 samt utnämndes 1926 till "companion" och därefter 1931 till "knight commander" av Sankt Mikaels och Sankt Georgsorden. 

Han avled genom en ridolycka på Royal Mid-Surrey Golf Club i Old Deer Park, Richmond.

Referenser

Externa länkar
Hill, Arthur William på Biodiversity Heritage Library.

Brittiska botaniker
Ledamöter av Royal Society
Födda 1875
Avlidna 1941
Män
Don Giovanni Tenorio

Don Giovanni, o sia Il convitato di pietra (Don Giovanni eller Stengästen) är en italiensk opera (dramma giocoso) i en akt med musik av Giuseppe Gazzaniga och libretto av Giovanni Bertati. Operan är också känd under namnet Don Giovanni Tenorio då titelrollen sjungs av en tenor och då operan hade premiär samma år (1787) som Mozarts opera Don Giovanni.

Historia 
Under 1770- och 1780-talen var historien om Don Juan ett vanligt ämne för en opera, populärt hos publiken om än en smula vulgärt och bisarrt för finsmakarna. Vid premiären den 5 februari 1787 på Teatro San Moisè i Venedig var Gazzanigas opera andra delen av en dubbelföreställning där den första (Il capriccio drammatico) handlade om de problem ett italienskt operasällskap på turné i Tyskland utsattes för då deras ledare bestämde att sätta upp Don Giovanni. Andra delen (operan i sig) framställs som sällskapets repetitioner.

Don Giovanni Tenorio blev en stor succé i Italien och sattes även upp i Paris, Lissabon och London (1794). Trots att Mozarts librettist Lorenzo Da Ponte klart var påverkad av Bertatis libretto är det osäkert om Mozart kände till Gazzanigas musik.

Personer 
Don Giovanni (tenor) (Rollen sjöngs av Antonio Baglioni, som sjöng Don Ottavio vid premiären av Mozarts opera.)
Pasquariello, Don Giovannis tjänare (bas)
Kommendanten (bas)
Donna Anna, kommendantens dotter (sopran)
Duca Ottavio, Donna Annas trolovade (tenor)
Donna Elvira, Don Giovannis före detta älskade (sopran)
Donna Ximena (sopran)
Biagio, en bonde (bas)
Maturina, Biagios fästmö (sopran)
Lanterna, Don Giovannis kock (tenor)

Handling 
Gazzanigas opera följer den traditionella handlingen; duellen och kommendantens död, avvisandet av Donna Elvira (med en imponerande katalogaria), det lantliga bondbröllopet, kyrkogårdsscenen, stengästens besök och Don Giovannis nedstigande till helvetet. Några av namnen på karaktärerna skiljer sig från Mozarts version: Leporello kallas här Pasquariello, Zerlina heter Maturina och Masetto Biagio. Det finns ytterligare en försmådd älskarinna, Donna Ximena, och en kock.

Källor 

Italienskspråkiga operor
Musikåret 1787
Italienska operor
The Duenna

The Duenna (Förklädet) är en opera i tre akter med musik och text av Robert Gerhard. Librettot bygger på Richard Brinsley Sheridans komedi The Duenna (1775).

Historia 
Gerhard verkar ha komponerat The Duenna utan att känna till Sergej Prokofjevs opera på samma tema, Förlovningen i klostret från 1941. Han hade påbörjat sin tonsättning av Sheridans pjäs 1945 utan några som helst förhoppningar att få den uppförd. Operan uruppfördes i en radioutsändning från BBC den 23 februari 1949. Trots att operan hade premiär kort tid efter sin fullbordan fick scenversionen vänta 45 år till den 21 januari 1992 på Teatro Lirico Nacional i Madrid. Den versionen byggde på Gerhards revidering från 1951 i vilken flera scener hade skurits ned för att förbättra operans dramatiska tempo.

Handling 
Operan följer Sheridans romantiska handling nära och återberättar problemen som Louisa, dotter till adelsmannen Don Jerome, har att undvika äktenskap med den åldrige Don Mendoza. Denne luras till slut att gifta sig med Louisas förkläde, så att Louisa fritt kan gifta sig med sin älskade Antonio.

Källor 

Engelskspråkiga operor
Spanska operor
Jürgen Flimm

Jürgen Flimm, född 17 juli 1941 i Gießen i Hessen, död 4 februari 2023 i Wischhafen i Niedersachsen, var en tysk teater- och operaregissör och skådespelare.

Biografi
Med början 1963 studerade Jürgen Flimm litteraturvetenskap, teatervetenskap och sociologi vid Kölns universitet. 1968 började han som regiassistent vid Münchner Kammerspiele. Han debuterade som regissör 1971. 1972 anställdes han som regissör vid Nationaltheater Mannheim. 1973-1974 var han försteregissör vid Thalia Theater i Hamburg där han regisserade urpremiären på Rainer Werner Fassbinders pjäs Bremer Freiheit (Frihet i Bremen). 1974-1979 frilansade han som regissör i München, Hamburg, Bochum, Frankfurt am Main och New York. 1979-1985 var han chef för Schauspiel Köln och 1985-2000 var han chef för Thalia Theater som under denna tid var en av Tysklands mest framgångsrika teatrar. Teatern utnämndes till årets teater av den prestigefulla tidskriften Theater heute både 1989, 1990 och 1991. 2002-2004 ledde han teatersektionen vid Salzburger Festspiele, 2005-2007 var han chef över Ruhrtriennalen, 2007-2010 var han tillbaka i Salzburg som konstnärlig ledare för hela festspelen och 2010-2015 var han chef för Staatsoper Unter den Linden i Berlin. Hans uppsättningar har varit inbjudna till Berliner Theatertreffen fem gånger: 1980 Das Käthchen von Heilbronn av Heinrich von Kleist, Schauspiel Köln; 1982 Leonce und Lena av Georg Büchner, Schauspiel Köln; 1983Minna von Barnhelm av Gotthold Ephraim Lessing, Schauspielhaus Zürich; 1989 Platonow av Anton Tjechov, Thalia Theater och 1995 Die Wildente (Vildanden) av Henrik Ibsen, Thalia Theater. Första gången han regisserade opera var Luigi Nonos Al gran sole carico d’amore på Oper Frankfurt. Därefter har han regisserat på La Scala i Milano, Metropolitan i New York, Royal Opera House (Covent Garden) i London, Lyric Opera of Chicago, Opernhaus Zürich, Wiener Staatsoper och Hamburgische Staatsoper. Jürgen Flimm var ledamot av Freie Akademie der Künste i Hamburg, Akademie der Künste i Berlin, Bayerische Akademie der Schönen Künste och Deutsche Akademie der Darstellenden Künste. Bland priser han tilldelats kan nämnas Konrad-Wolf-Preis 1994.

Referenser

Källor
 Jürgen Flimm, Munzinger (läst 1 juli 2017)
 Jürgen Flimm, Hilbert Artists Management (läst 1 juli 2017)
 Jürgen Flimm, operamusica.com (läst 1 juli 2017)
 Jürgen Flimm, Der Spiegel 8/12 2008
 Heide Soltau: Jürgen Flimm: "Die Neugier hört nicht auf", Norddeutscher Rundfunk (NDR) 17/7 2016
 Stefan Fuhr: Jürgen Flimm feiert 75. Geburtstag, Nordbayerischer Kurier 17/7 2016
 Apa: Tour de Force durch die Kulturlandschaft: Jürgen Flimm wird 75, Salzburger Nachrichten 17/7 2016

Noter

Externa länkar
 Jürgen Flimm på Internet Movie Database (IMDb)

Tyska teaterregissörer
Tyska skådespelare under 1900-talet
Tyska teaterchefer
Tyska operaregissörer
Personer från Giessen
Födda 1941
Avlidna 2023  
Män
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från Kölns universitet
De äventyrslystna

De äventyrslystna () är en fransk äventyrsfilm från 1967 i regi av Robert Enrico, med Alain Delon, Lino Ventura, Joanna Shimkus och Serge Reggiani i huvudrollerna. Den handlar om tre förlorare – en uppfinnare, en stuntpilot och en konstnärinna – som efter sina misslyckanden ger sig ut på skattjakt utanför Afrikas kust.

Filmen bygger på en roman av José Giovanni. Den spelades in från 15 september till 5 november 1966. En viktig inspelningsplats var Fort Boyard utanför Frankrikes västkust.

Filmen hade fransk biopremiär den 14 april 1967. År 1974 kom en japansk nyinspelning med titeln Yadonashi, regisserad av Kōichi Saitō.

Medverkande
 Alain Delon som Manu
 Lino Ventura som Roland
 Joanna Shimkus som Laetitia
 Serge Reggiani som piloten
 Paul Crauchet som försäkringsagenten
 Guy Delorme som en mördare
 Odile Poisson som Yvette
 Irène Tunc som Kyobaskis sekreterare
 Thérèse Quentin som mostern
 Valery Inkijinoff som Kyobaski, producenten

Källor

Externa länkar
 De äventyrslystna hos Svensk filmdatabas

Filmer 1967
Filmer baserade på franska romaner
Flygplan på film
Franska filmer baserade på romaner
Franska äventyrsfilmer
Franskspråkiga filmer
Sjöfart på film
Skattjaktsfilmer
Santissime Stimmate di San Francesco

Santissime Stimmate di San Francesco, även benämnd Santissime Stimmate, är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Franciskus av Assisi och särskilt åt hans stigmatisering. Kyrkan är belägen vid Largo delle Stimmate i Rione Pigna och tillhör församlingen Santa Maria in Aquiro.

Fasaden från år 1719 är ritad av Antonio Canevari. Skulpturen som framställer den helige Franciskus stigmatisering är utförd av Antonio Raggi.

Bilder

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Pigna)
Kyrkobyggnader uppkallade efter den helige Franciskus av Assisi
Rione Pigna