kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Årets museum (olika betydelser)

Årets museum kan syfta på:

 Årets museum – ett svenskt museipris
 Årets museum (Finland) – ett finskt museipris som delas ut årligen av Finlands museiförbund och ICOM:s Finska kommitté
 Årets museum (Norge) – ett norskt pris som delas ut årligen av Norges museumsforbund
 Årets museum i Europa – ett europeiskt pris som delas ut årligen under det av Europarådet arrangerade European Museum Forum
Olga Alice Nygren

Olga Alice Nygren, född 5 juli 1898 i Hangö, död 4 februari 1981, var en finländsk konsthistoriker.

Nygren, som var dotter till byggnadsentreprenör Albert Vilhelm Nygren och Maria Andersson, blev student 1919, filosofie kandidat 1929 och filosofie doktor 1945. Hon företog studieresor, främst i Italien, Skandinavien, Frankrike, Grekland och Spanien. Hon var äldre lektor i historia och konsthistoria vid Laguska skolan i Helsingfors från 1945 och lärare i konsthistoria vid Helsingfors arbetarinstitut från 1951. Hon skrev Helgonen i Finlands medeltidskonst (akademisk avhandling, 1945), Gudsmodersbilden i Finlands medeltidskonst (1951), En medeltida frälsningsspegel (1957) och Barna da Siena (1963).

Källor

Finländska konsthistoriker
Finländska lärare
Födda 1898
Avlidna 1981
Kvinnor
Personer från Hangö
Christian Delacampagne

Christian Delacampagne, född 23 september 1949 i Dakar, död 20 mars 2007 i Paris, var en fransk filosof och essäist.

Delacampagne studerade filosofi i Paris och arbetade sedan i många yrken, exempelvis gymasielärare, journalist och kulturattaché, tills han slog sig ner i USA 1998. Han var därefter universitetslärare i franska studier vid Connecticut College i New London, vid Tufts University och vid Johns Hopkins University. Kort innan sin död i cancer återvände han till Frankrike.

Han har publicerat ett trettiotal verk, främst inom politisk filosofi. Ett flertal har översatts till andra språk. Han var också till stor del en idéhistoriker och ålade filosofin uppgiften att blottlägga mekanismer för dominans och förtryck i historien. Han har också skrivit mycket om rasism.

Bibliografi (urval)
 Figures de l'oppression (1977)
 Les aborigènes de l'Inde (1981)
 L'invention du racisme : Antiquité et Moyen Âge (1983)
 L'aventure de la peinture moderne de Cézanne à nos jours (1988)
 Histoire de la philosophie au XXe siècle (1995)
 Une histoire de l'esclavage : de l'Antiquité à nos jours (2002)
 Islam et Occident : les raisons d'un conflit (2003)
 Il faut croire en la politique (2006)

Källor

Franska filosofer
Franska essäister
Födda 1949
Avlidna 2007
Män
Personer från Dakar
Alumner från École normale supérieure
Fiskejournalen

Fiskejournalen är en svensk tidskrift om sportfiske, grundad i april 1974 av Olof Johansson, vilken även var tidningens chefredaktör till år 2000. I tidningen utkommer artiklar om flera olika fiskemetoder, såsom flugfiske, havs och kustfiske eller mete och spinnfiske. 1997 startades tidskriftens webbtidning.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Fiskejournalens Hemsida

Fiske
Svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1974
Margareta Norrmén

Margareta Eva Christina Norrmén, född 3 februari 1927 i Helsingfors, död 2000, var en finländsk journalist.

Norrmén, som var dotter till bankdirektör Pehr Norrmén och Valborg Holmström, blev student 1944 och politices magister 1950. Hon var verksam reporter vid Hufvudstadsbladet från 1950. Hon var protokollförare i Nylands nation 1947–1948, historiograf 1950, redaktör i Studentbladet 1947 och 1950 samt medlem av Svenska aftonläroverkets direktion från 1965. Hon skrev bland annat reportage, kåserier och verser under signaturen Marcelia.

Källor

Externa länkar 
 Margareta "Marcella" Norrméns arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland

Finlandssvenska journalister
Födda 1927
Avlidna 2000
Kvinnor
Journalister från Helsingfors
Anuce Foës

Anuce Foës (latin Anucius eller Anutius Foësius), född 1528 i Metz, död där 1595, var en fransk läkare och grecist.

Foës gjorde sig känd som återställare av Hippokrates medicinska läror och som utgivare av en kritisk upplaga av hans skrifter: Hippocratis medicorum omnium facile principis opera omnia, quæ exstant (1595).

Källor 

  

Franska klassiska filologer
Grecister
Franska läkare under 1500-talet
Personer från Metz
Födda 1528
Avlidna 1595
Män
Ugglan
Elitloppet 1972

Elitloppet 1972 var den 21:e upplagan av Elitloppet, som gick av stapeln söndagen den  på Solvalla i Stockholm. Finalen vanns av den amerikanska hästen Dart Hanover, körd och tränad av Berndt Lindstedt.

1972 års Elitlopp saknade många internationella stora namn. Från början hade intresse visats från de amerikanska hästarna Speedy Crown (som vunnit Hambletonian 1971), Fresh Yankee (som vann Elitloppet 1969) och Dayan, men dessa tvingades allihop att tacka nej på grund av kvardröjande effekt av den hjärnvirusepizooti som härjat i USA året innan. Alla hästar från andra sidan Atlanten hade därmed fått reseförbud. Från Frankrike tackade Tidalium Pélo och Une de Mai nej på grund av skador, och Keystone Spartan valde att stanna hemma i Italien.

Loppet handlade på förhand om två hästar, Lyon, körd och tränad av Olle Elfstrand, och Dart Hanover, körd och tränad av Berndt Lindstedt. När Dart Hanover segrade i finalheatet blev han den första svensktränade vinnaren på 18 år.

Även tröstloppet Elitloppet Consolation kördes detta år, för de hästar som deltagit i kvalheaten, men som inte lyckats kvala in till finalen.

Upplägg och genomförande 
Elitloppet är ett inbjudningslopp och varje år bjuds 16 hästar som utmärkt sig in till Elitloppet. Hästarna lottas in i två kvalheat, och de fyra bästa i varje försök går vidare till finalen som sker 2–3 timmar senare samma dag. Desto bättre placering i kvalheatet, desto tidigare får hästens tränare välja startspår inför finalen. Samtliga tre lopp travas sedan 1965 över sprinterdistansen  meter (engelska milen) med autostart (bilstart). I Elitloppet 1972 var förstapris i finalen  kronor, och  kronor i respektive kvalheat.

Kvalheat 1

Kvalheat 2

Finalheat

Referenser

Externa länkar 

Sport i Sverige 1972
1972
Otomops madagascariensis

Otomops madagascariensis är en fladdermus i familjen veckläppade fladdermöss som förekommer på Madagaskar. Populationen ingick tidigare i Otomops martiensseni och den godkänns sedan början av 2000-talet som art.

Liksom andra släktmedlemmar har arten framåtriktade 3,0 till 3,5 cm långa öron som nästan ligger horisontala. Pälsen på ovansidan har en mörkbrun till rödbrun färg och undersidan är täckt av ljusare päls. Flera exemplar har dessutom ett mer gråaktigt område på nacken och främre ryggen.

Utbredningsområdet ligger i låglandet och i kulliga områden upp till 800 meter över havet. Regionen sträcker sig över Madagaskars norra och västra delar. Landskapet kännetecknas av kalkstens- eller sandstensklippor med sprickor och grottor som erbjuder gömställen. Otomops madagascariensis föredrar kyliga grottor nära vattenansamlingar.

Individerna bildar kolonier. De har främst fjärilar och skalbaggar som byten.

Arten har en ganska stor utbredning och den är inte sällsynt. IUCN listar Otomops madagascariensis som livskraftig (LC).

Referenser 

Veckläppade fladdermöss
madagascariensis
Däggdjur i etiopiska regionen
14 Lyncis

14 Lyncis är en gul jättestjärna i stjärnbilden Lodjuret. Stjärnans har  visuell magnitud +5,33 och är således synlig för blotta ögat vid god seeing.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Lodjuret
Flamsteedobjekt
Gula jättar
Mångstjärnesystem
HR-objekt
Velius Longus

Velius Longus var en latinsk grammatiker under 1000-talet.

Velius Longus författade en ännu bevarad avhandling om ortografi (publicerad hos Heinrich Keil, Grammatici latini, VII) och omnämns i Macrobius Saturnalia och av Servius i dennes kommentar till Vergilius Eneid.

Källor 
 

Grammatiker
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Roberta (film)

Roberta är en amerikansk musikalfilm från 1935 i regi av William A. Seiter. Filmen är baserad på musikalen Roberta från 1933 av Jerome Kern och Otto Harbach, som i sin tur är baserad på romanen Gowns by Roberta av Alice Duer Miller. I huvudrollerna ses Irene Dunne, Fred Astaire, Ginger Rogers och Randolph Scott. Filmen är den tredje med Astaire och Rogers som danspartners, och den enda som gjordes en nyinspelning av, MGM:s Paradis med sex (1952) i Technicolor.

Rollista i urval 

 Irene Dunne - Stephanie
 Fred Astaire - Huck
 Ginger Rogers - Scharwenka
 Randolph Scott - John
 Helen Westley - Roberta
 Claire Dodd - Sophie
 Victor Varconi - Ladislaw
 Luis Alberni - Voyda
 Ferdinand Munier - Lord Delves 
 Torben Meyer - Albert

Musiknummer i filmen i urval 
 "Yesterdays", sjungs av Irene Dunne
 "I Won't Dance", sjungs av Ginger Rogers 
 "Smoke Gets in Your Eyes", sjungs av Irene Dunne 
 "Russian Lullaby", sjungs av Irene Dunne
 "Lovely to Look At", sjungs av Irene Dunne

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1935
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska musikalfilmer
Filmer baserade på musikaler
Filmer från RKO Pictures
Paris på film
Umeå Biotech Incubator

Umeå Biotech Incubator (UBI) är en inkubator för affärsidéer inom Life science. UBI startades 2004 och drivs sedan 2012 av Jennie Ekbeck. Umeå Biotech Incubator ingår i Vinnovas inkubatorprogram.

Sedan 2012 har andelen kvinnor som äger och driver inkubatorbolag hos UBI ökat från 12 procent till över 40 procent 2016, då UBI tilldelades Umeå kommuns jämställdhetspris. År 2018 nominerades Umeå Biotech Incubator till Region Västerbottens Grandpris 2019 för sitt bidrag till att sätta regionen, Sverige och Life science bolagen på världskartan.

Umeå Biotech Incubator ägs av Umeå universitet holding, Umeå kommunföretag och Region Västerbotten. Umeå Biotech Incubator förkortas ofta UBI.

Inkubatorföretag och alumner 
 Alexotech
 Betagenon
 Hilicon
 Hiloprobe
 Inficure Bio
 Lipigon Pharmaceuticals
 Lipum
 Nordic Biomarker
Metacurum Biotech
 MD biomedical (uppköpt av Senzime 2015)
 Omnio
 Protest diagnostics
 Spinchem
 Uman diagnostics
Vakona
 Quretech Bio

Utmärkelser 
 2023: Regio Stars Västerbotten 2023 ”Life science motorn 2.0”  bästa regionalfondsprojekt i kategorin ”En region med platsbaserad hållbar näringslivsutveckling”.
 2016: Umeå kommuns jämställdhetspris
2020: Sveriges Bästa Acceleratorprogram alt Inkubatorprogram. Prisutdelare: Nordic Startup Awards
2021: Europas mest innovativa bioteknikinkubator. Prisutdelare: Global Health and Pharma Magazin

Nomineringar 
 Grandpriset 2019

Referenser 

Företag i Umeå kommun
Umeå universitet
Culpeper (efternamn)

Culpeper, Colepeper eller Culpepper är olika former av efternamnet av flera personer:

Personer med efternamnet
 John Culpeper (1366–1414), riddare vid Henrik V:s hov
 Thomas Culpeper (1514–1541), hovman till Henrik VIII
 Martyn Culpepper, engelsk akademisk handläggare vid universitetet i Oxford
 Nicholas Culpeper (1616–1654), engelsk botanist, herbalist, läkare och astrolog
 Barons Colepeper däribland:
 John Colepeper, 1:e baron Colepeper (d. 11 juni 1660), engelsk politiker och finansminister 1643-1646
 Thomas Colepeper, 2:e baron Colepeper (1635–1689), engelsk kolonialguvernör i Virginia
 John Culpepper (1761–1841), kongressledamot i North Carolina
 William T. Culpepper, III (f. 1947), församlingsman i North Carolina
 Brad Culpepper (f. 8 maj 1969), amerikansk fotbollsspelare
 Alan Culpepper (f. 15 december 1972), amerikansk långdistanslöpare gift med Shayne Culpepper
 Allen Ross Culpepper (1944–1969), amerikansk armékapten uppmärksammad för "extraordinärt hjältemod" i Vietnamkriget
 Shayne Culpepper (f. 3 december 1973), amerikansk medeldistanslöpare
 Daunte Culpepper (f. 28 januari 1977), amerikansk fotbollsspelare
 Thomas Culpeper, en fiktiv karaktär i filmen A Canterbury Tale (1943)
 T. G. Culpepper, en fiktiv karaktär i filmen En ding, ding, ding, ding värld (1963)
Baby (TV-serie)

Baby är en italiensk dramaserie om ungdomar i det välbärgade området Parioli i Rom. Serien är regisserad av  Andrea De Sica och Anna Negri. Den första säsongen släpptes den 30 november 2018 på Netflix och den 21 december 2018 meddelades det att det kommer en säsong 2.

Serien är löst baserad på verkliga händelser från 2013-2014, då det uppdagades att två tonårsflickor, 14 år respektive 15 år, från Roms välbärgade Parioli-distrikt sålde sex för att köpa designerkläder, dyra elektronikprylar och narkotika. Skandalen, som kom att kallas "Baby Squillo", fick stor medial uppmärksamhet i Italien då det bland annat framkom att minst 50 män hade betalat för sex med flickorna, däribland högprofilerade advokater, politiker, FN-medarbetare, bank- och finansmän, såsom Benito Mussolinis barnbarns man, Mauro Floriani. Det visade sig även att den ena flickans mamma hade pressat sin dotter till prostitution, och skandalen uppdagades efter att den andra flickans mamma kontaktade polisen för oro över sin dotters beteende och inkomst.

Handling

Säsong 1 
Säsong 1 handlar om ett par ungdomar som går på den fiktiva privatskolan Collodi i Parioli. Tonåringarna lever till synes oskyldiga och perfekta liv i den välbärgade delen av Rom, men under ytan döljer sig förbjuden kärlek, familjeproblem och andra hemligheter. Huvudkaraktärerna Chiara och Ludovica söker mer spänning och börjar leva hemliga dubbelliv i stadens undre värld där de drivs in i prostitution.

Rollista (i urval) 
 Benedetta Porcaroli – Chiara Altieri
 Alice Pagani – Ludovica
 Riccardo Mandolini – Damiano Younes
 Chabeli Sastre Gonzalez – Camilla Govender Rossi
 Brando Pacitto – Fabio Fedeli
 Lorenzo Zurzolo – Niccolo Govender Rossi
 Galatea Ranzi – Elsa
 Tomasso Ragno – Rektor Fedeli
 Massimo Poggio – Arturo Altieri
 Mehdì Nebbou – Khalid Younes
 Giuseppe Maggio – Fiore
 Mirko Trovato – Brando
 Federica Lucaferri – Virginia
 Beatrice Bartoni – Vanessa
 Marjo Berasategui – Camillas mor
 Isabella Ferrari – Simonetta
 Claudia Pandolfi – Monica
 Paolo Calabresi – Saverio

Mottagande 
Serien har fått kritik för att glamorisera barnprostitution. Den 11 januari 2018 skickade The National Center for Sexual Exploitation (NCOSE) i USA ett brev till Netflix med underskrifter från mer än 50 aktivister, socialtjänst-arbetare och offer för sex-trafficking, i vilket de krävde att Netflix skulle dra tillbaka serien innan publicering.

Referenser 

TV-seriestarter 2018
TV-program av Netflix
Italienskspråkiga TV-serier
Italienska dramaserier
Italienska TV-serier från 2010-talet
Karin Nilsson (handbollsspelare)

Karin Birgitta Nilsson, född 30 juni 1972, är en svensk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (vänstersexa).

Karriär 
Karin Nilssons handbollsliv startade i IFK Tumba, en klubb hon var trogen till dess att hon blev förstaårsjunior och värvades till Stockholmspolisens IF. Detta var 1990 och "Polisen" var då Sveriges bästa klubb på damsidan. Nilsson blev kvar i den föreningen till 1994 då Märsta och laget Skånela IF blev nästa adress. Skånela var adressen fram till 1997 när Nilsson flyttade till Norge för proffsliv i tre år, ett i Bodö i IK Junkeren och två i Skien i Gjerpen Håndball. Efter detta valde Nilsson att flytta hem till Skånela och spelade där till 2006.  Hon har alltså spelat 13 år i elitserien. Kantspelare med kontringar som specialitet var Nilssons position som spelare för det mesta och hon var van att spela hela matcherna, både i anfall och i försvar. Hon var en målfarlig spelare och vann skytteligan två år i elitserien, 2000-2001 och 2001-2002.

Karin Nilsson debuterade i A-landslaget 1993. Åren 1993-1994 gjorde hon bara två landskamper, men blev sedan ordinarie och mästerskapsspelare. Nilsson fanns sedan med i landslaget fram till 2001. Under dessa åtta år spelade Nilsson 119 landskamper och lade 291 mål för landslaget. Hennes sista mästerskap var med "det leende landslaget" i Italien-VM 2001. Med över 100 landskamper är hon "Stor tjej".

Tränaruppdrag 
Efter den aktiva karriären blev Karin Nilsson handbollstränare. Ett av hennes första uppdrag var i Gökstens BK. 2009 lämnade Nilsson Gökstens BK, som åkte ner i div 2, och tog över Skånela IF 2009-2012. 2012-2013 var hon assisterande i IFK Tumba för damlaget i elitserien. Tumba kom sist i serien med 0 poäng. Åren efter 2013-2015 var hon assisterande tränare i Spårvägens HF Där stannade hon till 2015 då Spårvägen tvingades kvala för att behålla sin elitserieplats. Som synes inte några framgångar. Hon är (2017) tränare för Skånelas damjuniorer och de vann junior-SM 2017 i Malmö.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1972
Levande personer
Svenska handbollsspelare
Svenska handbollstränare
Spelare i IFK Tumba Handboll
Handbollsspelare i Stockholmspolisens IF
Spelare i Skånela IF
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Aucassin et Nicolette

Aucassin et Nicolette, ou Les moeurs du bon vieux tems är en opéra comique med musik av André Grétry. Den är i forma av en comédie mise en musique i fyra akter. Operan hade premiär den 30 december 1779 av Comédie-Italienne på slottet i Versailles och senare på Hôtel de Bourgogne i Paris den 3 januari 1780. Den gavs även i en reviderad version i tre akter 1782.

Librettot skrevs av Michel-Jean Sedaine efter Jean-Baptiste de La Curne de Sainte-Palayes Les amours du bon vieux tems, en moderniserad version av den gamla franska chantefable Aucassin och Nicolette.

Personer

Handling

Akt 1
Aucassin och Nicolette är förälskade men Aucassins fader, Count Garins, motsätter sig äktenskapet på grund av att Nicolettes härkomst är dubiös. När hans ärkefiende Count Bongars anfaller slottet ber Garins sin son om hjälp. Aucassin ställer villkoret att han får tillåtelse att se Nicolette igen. Han tar Bogars till fånga men hans fader vägrar fullfölja sin del av avtalet. När Aucassin svarar med att frige Bongars och uppmuntrar honom att fortsätta slåss mot Garins fängslar fadern Aucassin.

Akt 2
Både Nicolette och Aucassin är fängslade men i var sin cell. Hon lyckas att fly men Aucassin bli kvar. Vakterna Marcou och Bredau känner med henne och gör så hon kan fly till den närbelägna skogen. När Garins misslyckas med att fånga henne nöjer han sig med vetskapen att hon ändå kommer att dö i skogen så han kan lika gärna frige Aucassin. En herde ger Aucassin ett meddelande från Nicolette och han beger sig mot skogen. Bongars anländer för att stifta fred med Garins. Han har upptäckt att Nicolette är hans dotter och han är angelägen att finna henne.

Akt 3
Nicolette en ensam i skogen när herden kommer med Aucassin. Aucassin vet ännu inte sanningen om Nicolettes rätta härkomst och tror fortfarande att fadern är emot äktenskapet. Han vill hellre dö än överge henne. Garins och hans män omringar kärleksparet. Aucassin svär att han hellre begår självmord än ger sig. Men när alla missförstånd är uppklarade står inget i vägen för bröllopet.

Referenser

Källor
Michel Brenet Grétry: sa vie et ses œuvres (F. Hayez, 1884)
David Charlton Grétry and the Growth of Opéra Comique (Cambridge University Press, 1986)
Ronald Lessens Grétry ou Le triomphe de l'Opéra-Comique (L'Harmattan, 2007)
Period libretto: Aucassin et Nicolette, ou Les Mœurs du bon vieux tems. Comédie, En quatre Actes, en Vers, melée d'Ariettes, Paris, Didot, 1789 (accessible for free online at Google Books)
Period printed score of the 3-act version (1782): Aucassin et Nicolette ou les Moeurs du bon vieux Tems. Comédie en trois Actes, Paris, Huguet, s.d. (accessible for free online at Internet Archive
The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West (1992),  782 pages,  

Franskspråkiga operor
Operor av André Grétry
Lillian Nordica

Lillian Nordica, konstnärsnamn för Lillian Allen Norton, född den 12 december 1859 i Farmington, Maine, död den 10 maj 1914 i Batavia, var en amerikansk operasångerska. 

Lillian Nordica utbildades vid Bostons konservatorium och i Milano och debuterade 1879 i Brescia som La Traviata. Hon uppträdde till 1882 i Sankt Petersburg och Moskva, därefter i Paris och (1886) London. Lillian Nordica sjöng sedan i flera musikstäder (bland annat Elsas roll i Baireuth 1894) och tillhörde senare Metropolitan Opera House i New York. Hon utmärkte sig främst som uppbärarinna av hjältinnerollerna i Wagners musikdramer och ägde på sin repertoar ett 40-tal partier, varförutom hon var en mycket värderad oratoriesångerska. Lillian Nordica gifte sig 1882 med Frederick A. Gower, men blev snart änka, varefter hon 1896 gifte om sig med en ungersk tenorsångare, baron Zoltán Döhme, men skildes från honom 1904. Hon  ingick 1909 nytt äktenskap med bankiren George W. Young i New York.

Källor 

  
 

Amerikanska sopraner
Amerikanska operasångare under 1800-talet
Personer från Farmington, Maine
Födda 1859
Avlidna 1914
Kvinnor
Ugglan
Amerikanska operasångare under 1900-talet
Sir Was

Joel Wästberg, känd under artistnamnet sir Was, är en svensk musiker. 

Wästberg är uppvuxen i västra Sverige och bor numera i Göteborg. Han har en bakgrund som jazzmusiker och saxofonist, men kan beskrivas som multiinstrumentalist. Influenser hos Wästberg är jazz och afrikansk musik.  Han har tidigare medverkat på skivor med bland andra Klabbes bank och Anna Ternheim, samt spelat med José González. 2017 släpptes musikalbumet Digging a tunnel och i samband med detta turnerade han i Europa.

Diskografi

Album

EP

Singlar

Referenser

Externa länkar 
 City Slang

Svenska jazzsaxofonister
Svenska jazzmusiker
Män
Levande personer
Pseudonymer
Födda 1981
Johanna Matintalo

Johanna Matintalo, född 11 december 1996 i Pöytis, Finland är en finländsk längdskidåkare och tidigare medeldistanslöpare. Hon debuterade i världscupen i längdskidåkning vid deltävlingar i Ruka i Finland den den 30 november 2014. Hon tog sin första pallplats i världscupen när hon ingick i det finska lag som kom trea i damernas stafett i Beitostølen, Norge, den 9 december 2018.

Matintalo deltog vid Olympiska vinterspelen 2018.

Referenser

Finländska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Finland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Finland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Personer från Pöytis
Finländska medeldistanslöpare
Finländska idrottare under 2000-talet
S.J.'s Caviar

S.J.'s Caviar, född 1 maj 1998 i USA, är en amerikansk varmblodig travhäst. Han tränades och kördes av Robert Blanton.

S.J.'s Caviar tävlade åren 2000–2001 och sprang in motsvarande 8,9 miljoner kronor på 30 starter varav 20 segrar och 2 andraplatser. Han tog karriärens största segrar i Canadian Trotting Classic (2001), Beacon Course (2001) och Dexter Cup (2001). Han var kullens vinstrikaste hingst/valack som treåring samt tangerade Mack Lobells dåvarande världsrekord på 1000-metersbana. Han utsågs till ”Årets 3-åring” 2001.

Efter karriären har han varit verksam som avelshingst. Han har varit mycket framgångsrik i aveln och blivit en av de populäraste hingstarna. Han har lämnat efter sig stjärnhästar som Mr Pine Chip (2003), Mythical Lindy (2004), Hard Livin (2007), Fawkes (2008), Servuga (2008), Not Afraid (2009), Centurion ATM (2012), Coin Perdu (2014), Executive Caviar (2014), Hazard Boko (2014), Staro Miami (2015), Conrads Rödluva (2015), Global Welcome (2015) och Global Adventure (2016). Vinstrikast är Conrads Rödluva som sprungit in över 11 miljoner kronor.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Global Farm: S.J.'s Caviar

Hästar födda 1998
Amerikanska travhästar
Hästar uppfödda i Maryland