kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Damallsvenskan 2022

Damallsvenskan 2022, officiellt namn OBOS Damallsvenskan 2022, är den 35:e säsongen av Damallsvenskan, Sveriges högsta division i fotboll för damer. Nytt för denna säsongen är att utökningen från 12 till 14 lag innebär att det kommer spelas 26 omgångar totalt. Serien inleddes den 26 mars och avslutas den 6 november. Ett kvalspel infördes också, där laget på tolfteplats får möta det tredjeplacerade laget från Elitettan 2022 om en plats i Damallsvenskan 2023.

Händelser

TV-avtal
Den  meddelade Elitfotboll Dam (EFD) tillsammans med Nordic Entertainment Group (NENT Group), att den sistnämnda skulle förvärva sändningsrättigheterna för Damallsvenskan mellan säsongerna 2022–2026. Viaplay visar samtliga matcher i de 26 omgångarna i 10 länder, varav minst två matcher per omgång sänds på TV6 i Sverige.

Organisatoriska förändringar i lagen
AIK meddelar den 9 maj att sportchefen Anne Mäkinen, chefstränaren Maiju Ruotsalainen och assisterande tränaren Scott Swainston får lämna sina roller på grund av otillräckliga resultat. De ersätts tillfälligt av Herish Sadi (t.f. sportchef), Jesper Björk och Nebojša Novaković (huvudtränare), samt Michael Nilsson (assisterande tränare). Jesper Björk ansvarar för träning och matchcoacning, Nebojša Novaković bistår och följer matcher från läktaren.

Lag
Eftersom serien utökades till 14 lag så kvalificerade sig de elva högst placerade lagen från fjolårets säsong samt tre lag som blev uppflyttade från Elitettan – Umeå IK, IFK Kalmar och IF Brommapojkarna.

Städer och Arenor

Tabeller

Poängtabell

Resultattabell

Kval till Damallsvenskan 2023

IF Brommapojkarna till Damallsvenskan med det ackumulerade slutresultatet 4–1.

Statistik

Skytteligan

Assistligan

Hattricks

Noter
4 Spelaren gjorde 4 mål(H) – Hemmalag(B) – Bortalag

Se även 
 Allsvenskan 2022
 Elitettan 2022
 Superettan 2022
 Ettan 2022
 Division 1 för damer 2022
 Svenska cupen: 2021/2022 2022/2023
 Svenska cupen: 2021/2022 2022/2023 (damer)

Källor
 Damallsvenskan.se

Referenser

Fotboll i Sverige 2022
Fotbollssäsongen 2022
2022
Zinaida Jusupova

Zinaida Jusupova, född 1861, död 1939, var en rysk prinsessa (furstinna), hovdam, konstsamlare och filantrop. 

Hon var dotter till furst Nikolai Borisovitj Jusupov och Tatjana Alexandrovna de Ribeaupierre. Hon var arvtagerska till Tsarrysslands största privatförmögenhet. Hon var hovfröken hos kejsarinnan Maria Alexandra 1880. Hennes föräldrar ville att hon skulle gifta sig med en kunglighet, Alexander av Bulgarien, men hon vägrade eftersom han bara ville ha hennes förmögenhet. Hon gifte sig 1882 med greve Felix Felixovich Sumarokov-Elston, och blev mor till Felix Jusupov. Vid sitt giftermål fick hon tsarens tillstånd att ärva och sin fars titel och ge den i arv till sin son. 

Zinaida Jusupova beskrivs som en vacker, intelligent och gästfri societetsvärdinna. Hon var en centralfigur i det ryska societetslivet och arrangerade många storslagna baler och mottagningar som gästades av medlemmar av tsarfamiljen och utländska diplomater. Hon umgicks i hovkretsar och var personlig vän med tsaritsans syster Elisabeth av Hessen (1864–1918), men en kritiker av tsaritsan Alexandra Feodorovna själv, särskilt på grund av Rasputin. År 1916 mördade hennes son Rasputin, och Alexandra Feodorovna bröt med Zinaida. 

Jusupova beskrivs även som snäll och generös. Jusupova beskyddade ett antal institutioner: härbärgen, sjukhus, gymnastiksalar, kyrkor, inte bara i St Petersburg, utan i hela landet. Under det rysk-japanska kriget var hon chef för ett militärsjukhuståg vid fronten, och sanatorier och sjukhus för sårade organiserades i Jusupova palats och gods. Som medlem i kommittén för arrangemanget av konstmuseet i Moskva donerade hon medel och konstföremål för att skapa en grekisk-romersk sal, som senare bar hennes namn. 

När ryska revolutionen bröt ut 1917 flydde hon med sin familj, bland annat sin son och svärdotter, till Krim. Hon tillhörde de 80-tal personer som evakuerades på det brittiska fartyget HMS Marlborough från Krim med änketsaritsan Maria Fjodorovona i april 1919. Hon bosatte sig sedan med sin familj i Paris. Till skillnad från de flesta före detta ryska aristokrater lyckades hon behålla en del av sin förmögenhet; hon hade inga ekonomiska problem och ägnade sig även i Paris åt välgörenhet.

Referenser

Födda 1861
Avlidna 1939
Kvinnor
Ryska furstinnor
Ryska hovdamer
Ryska filantroper
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer i Ryssland under 1900-talet
Personer från Sankt Petersburg
Daniel Eid

Daniel Fritz Eid, född 14 oktober 1998 i Ulsteinvik, är en norsk fotbollsspelare (försvarare) som spelar för IFK Norrköping.

Karriär
Eid inledde sin karriär i norska IL Hødd där han spelade tre säsonger innan han värvades till Sogndal i den norska andraligan. Inför den allsvenska säsongen 2022 värvades norrmannen till IFK Norrköping.

Källor

Daniel Eid på transfermarkt.com

Noter

Norska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Spelare i Sogndal Fotball
Spelare i IL Hødd
Spelare i Adeccoligaen
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1998
Levande personer
Män
Personer från Ulsteins kommun
Norska idrottare under 2000-talet
Sydasiatiska mästerskapet i fotboll 2011

| mål         = {{#expr:
 26 +
 9 +
 9}}
| publik      = 
| flest mål   = 
| bästspelare = 
| medalj1     = 
| medalj1text =  (6:e titeln) 
| medalj2     = 
| medalj2text = 
| föregående  = 2009 Bangladesh
| följande    = Nepal 2013
}}
Sydasiatiska mästerskapet i fotboll 2011 var det 9:e Sydasiatiska mästerskapet och spelades i Indien. Mästerskapet vanns av värdnationen  som tog sin sjätte mästerskapstitel då man i finalen besegrade  med 4–0.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinaler

Final

Sammanställning
Matcher avgjorda under förlängning räknas som vinst respektive förlust, matcher avgjorda efter straffsparksläggning räknas som oavgjort.

Källor
 SAFF
 Rsssf.com

2011
Fotbollsåret 2011
2011 i Indien
Amine Gouiri

Amine Ferid Gouiri, född 16 februari 2000, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Rennes i Ligue 1.

Klubbkarriär 
Den 1 juli 2020 värvades Gouiri till Nice, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Den 1 september 2022 värvades Gouiri av Rennes, där han skrev på ett femårskontrakt.

Privatliv 
Gouiri föddes i Frankrike och är av algerisk härkomst.

Källor 

Amine Gouiri på Transfermarkt 
Amine Gouiri på Franska Fotbollsförbundets webbplats

Noter 

Franska fotbollsspelare
Spelare i Olympique Lyonnais
Spelare i OGC Nice
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i Championnat National 2
Spelare i Ligue 1
Födda 2000
Levande personer
Män
Personer från Bourgoin-Jallieu
Franska idrottare under 2000-talet
Gustav Hasford

Jerry Gustave Hasford. född 28 november 1947, död 29 januari 1993, även känd under sin pseudonym Gustav Hasford, var en amerikansk författare, journalist och poet. Hans roman Kort tid kvar från 1979 låg till grund för filmen Full Metal Jacket. Boken bygger på hans erfarenheter som soldat under Vietnamkriget.

Bibliografi
 1980 – 
 1986 –

Referenser

män
Amerikanska författare under 1900-talet
födda 1947
avlidna 1993
Författare från Alabama
Personer från Franklin County, Alabama
Masthuggshallen

Masthuggshallen är en idrottshall på Masthuggsliden 2 i Masthugget, Göteborg. Hallen har parkettgolv och dess mått är något mindre än en fullstor handbollsplan, då utrymmet är 40x20 meter. Hallen byggdes samtidigt som hela området Masthugget 1967 och var ett av de första husen som stod klara. Masthuggshallen har varit hem till många föreningar, bland annat IK Nord och Högsbo Basket. Även Folkets Bio har hållit till i hallen.

Referenser 

Sportanläggningar i Göteborg
Masthugget
Jouka Juhola

Jouka Juhola, född 14 juli 1997 i Harjavalta, Satakunta i Finland, är en finländsk ishockeyspelare som spelar för Nybro Vikings IF i Hockeyettan. Juholas moderklubb är Harjavallan Kuparikiekko (KuKi) där han spelade som ung. Under juniortiden spelade han de första åren för Lukko i Raumo för att till säsongen 2013/14 gå över till Ässät i Björneborg. Med Ässet gjorde han debut i FM-ligan säsongen 2016/2017 och spelade med dem 155 matcher under fem säsonger tills han 2022 skrev på för Nybro Vikings IF för spel i Hockeyettan.

Klubbkarriär

Referenser 
 

Finländska idrottare under 2000-talet
Finländska ishockeyspelare
Födda 1997
Levande personer
Män
Personer från Harjavalta
Spelare i Nybro Vikings
Spelare i Ässät
Danviks kvarn

Danviks kvarn (även kallad Danvikskvarn eller Danviksqvarn) var en vattenkvarn belägen vid Danvikens hospital på nordvästra Sicklaön i nuvarande Nacka kommun. Kvarnen inrättades 1543 och existerade i olika former fram till slutet av 1890-talet då den slogs ut av den modernare Saltsjökvarn.

Historik

Det lilla vattendraget, kallad Danviks ström eller Kvarnströmmen, som på 1500-talet rann mellan Hammarby sjö och Saltsjön, hade genom landhöjningen nått en fallhöjd på mellan två och tre meter mot Saltsjön. Dessutom lät Gustav Vasa på 1500-talets början dämma upp Hammarby sjö vid Skanstull. Åtgärden höjde sjöns yta till cirka tre meter över Mälarens vattenstånd. Nu fanns en betryggande vattenförsörjning att driva en vattenkvarn. Genom fördämningen blev vattenytan i Hammarby sjö ofta högre än i Mälaren, men vid vårflod kunde det hända att förhållandet var det omvända.

Kvarnen uppfördes på 1540-talet efter kunglig befallning av riksrådet Thure Bielke och stod färdig 1543. Då hade man även rätat ut Danviks ström till en rak kanal som från Hammarby sjö rann tvärs över hospitalsområdet, genom hospitalets trädgård, under huvudbyggnaden och ut i Saltsjön. På backen sydväst om kvarnbyggnaden byggdes mjölnarens boställe. År 1551 överläts kvarnen på Stockholms hospital vars verksamhet 1557 flyttade ut till Danviken och blev Danviks hospital. Med tiden kom Danviks kvarn att bli den mest omtalade och betydelsefulla på hela Sicklaön. Kvarnen var mycket lönsam och under många år en god inkomstkälla åt hospitalet.

På 1800-talets mitt arrenderades kvarnen av grosshandlaren D.R. Winqvist och traktören J.P. Pettersson. De lät utföra en ny- och ombyggnad av anläggningen, bland annat sänktes kvarnrännan vilket ledde till att fallhöjden nu blev mellan fyra och fem meter. Det sänkta vattenståndet i Hammarby sjö och satte även stopp för ångslupstrafiken i Sicklasundet. 

Danviks hospitals avträde placerades ovanför kvarnrännan bakom hospitalsbyggnaden. 

Slutet för Danviks kvarn inleddes när Holmberg & Möllers Qvarnaktiebolag på 1890-talet etablerade en modern ångdriven kvarn, kallad Saltsjöqvarn, direkt öster om Danviks vattenkvarn. Konkurrensen blev för övermäktig och i slutet av 1890-talet stängdes verksamheten. Då var en viss L.R.L. Wallén arrendator. Därefter stod kvarnens byggnader tomma och förföll. 

År 1916 besöktes den nedlagda kvarnen av arkitekten Ferdinand Boberg på sin tioåriga dokumentationsresa Sverige runt. Från besöket existerar flera blyertsskisser och kolteckningar av vilka några kom att publiceras i planschverket Svenska bilder från 1900-talets början. Danviks kvarn och de flesta byggnader, förutom själva hospitalsbyggnaden, revs i slutet av 1920-talet i samband med bygget av Danvikskanalen och Hammarbyleden, den nya farleden mellan Mälaren och Saltsjön.

Se även
 Danviks väderkvarn

Referenser
Västra Sicklaö: Vi minns: Danviks kvarn mellan Södermalm och Nacka
Södermalm i tid och rum: Danviken
STORA KVARNEN NACKA. Antikvarisk förundersökning, Nyréns arkitekter, 2004-04-16, sida 5

Noter

Externa länkar

Ej längre existerande svenska kvarnar
Sicklaön
Ej längre existerande byggnader i Nacka kommun
Danviks kvarn
HD 142

HD 142 är en vid dubbelstjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Fenix. Den har en skenbar magnitud av ca 5,71 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 38,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 85 ljusår (ca 26 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 6 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan HD 142 A är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F7 V. Den har en massa som är ca 1,3 solmassor, en radie som är ca 1,4 solradier och har ca 2,9 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 6 300 K. 

En stjärna, HD 142 B, med skenbar magnitud 11,5 upptäcktes 1894 vilket gjorde HD 142 till en dubbelstjärna. Följeslagaren bekräftades 2007 vara gravitationellt bunden och fastställdes till att vara en röd dvärg av spektraltyp K8.5-M1.5 med 54 procent av solens massa. Paret har en beräknad separation av 120,6 AE.

Planetsystem
År 2001 tillkännagav det anglo-australiska planetsökteamet under ledning av Chris Tinney upptäckten av en exoplanet som kretsar kring primärstjärnan. En extra linjär trend i radiala hastighetsdata noterades 2006 som kunde orsakas av en annan planet eller av följeslagaren. År 2012 medförde ytterligare mätningar upptäckten av en andra planet. En tredje möjlig planet med en period på 108 dygn sågs i datan, men med en felsannolikhet på fem procent. En annan rapport från samma team uppdaterade parametrarna för b och c men nämnde inte den möjliga planeten d.

Se även
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/522/hd142.
  Hämtad 2014-09-08.
 

		
Stjärnbilden Fenix
HD-objekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Huvudseriestjärnor klass M	
Dubbelstjärnor
Solsystem
Little Musgrave

Little Musgrave är en ort i civil parish Musgrave, i distriktet Eden i grevskapet Cumbria i England. Orten är belägen 4 km från Kirkby Stephen. Little Musgrave var en civil parish 1866–1894 när det uppgick i Musgrave. Parish hade  invånare år 1891.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Cumbria
Tidigare civil parishes i Cumbria
Eden (distrikt)
Seuthopolis

Seuthopolis var det Odrysiska kungarikets huvudstad och byggdes mellan åren 323 och 320 f.v.t. av kung Seuthes III vid floden Tundzjas västra strand i nuvarande Bulgarien. 

Staden byggdes enligt den grekiska stadsplaneraren Hippodamos system med två ingångsportar i stadsmuren, en i nordväst och en i sydväst. Dessa mötte varandra i mitten vid stadens agora, torg. Vid agoran fanns det ett Dionysostempel. Staden hade stenlagda gator, ett flertal brunnar och ett avloppssystem.

År 281 f.v.t. invaderades riket av kelter under ledning av Cerethreus och Seuthopolis plundrades. Därefter övergavs staden.

Återupptäckt 
Staden återupptäcktes 1948 när staten skulle bygga reservoaren Koprinka. Även om det var en upptäckt av stor betydelse beslutade den kommunistiska regimen att enbart ge arkeologerna sex år att undersöka ruinerna innan de fortsatte bygga reservoaren.

Referenser 

Bulgariens historia
Antikens Grekland
Turkiets historia
Ruinstäder
Thraker
Hensingham

Hensingham är en ort i civil parish Whitehaven, i distriktet Copeland i grevskapet Cumbria i England. Orten är belägen 12 km från Workington. Hensingham var en civil parish 1866–1934 när det uppgick i Whitehaven och Weddicar. Parish hade  invånare år 1931.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Cumbria
Tidigare civil parishes i Cumbria
Copeland
Hunga Tonga

Hunga Tonga–Hunga Haʻapai var en obebodd vulkanisk ö i Tonga i södra Stilla havet som existerade mellan 2009 och 2022. De två öarna Hunga Tonga och Hunga Haʻapai växte samman till en ö i samband med ett utbrott 2009.

Utbrotten december 2021 – januari 2022 
I december 2021 började en serie utbrott som kulminerade den 15 januari 2022 i ett omfattande explosivt utbrott som även orsakade en tsunami. Radarbilder visar att endast små fragment av Hunga Tonga och Hunga Haʻapai återstår efter utbrottet.

Omfattningen av skadorna i övriga Tonga var ännu några dagar efter utbrottet okänd, eftersom ögruppen täckts av aska och kommunikationerna med omvärlden skurits av eftersom sjökabeln som förser Tonga med internet och telefoni skadades av explosionerna. Det befaras att tsunamin kan ha orsakat stor förödelse. Fortsatt vulkanisk aktivitet ledde den 17 januari till att hjälpinsatser fick avbrytas. Tre dödsfall hade bekräftats från Tonga den 19 januari, men flera öar hade då ännu inte kunnat nås och satellit- och flygbilder indikerade att bebyggelsen på flera öar hade raserats fullständigt.

Mindre tsunami-vågor rapporterades från runt om Stilla havet, inklusive Japan, USA samt Peru, där två personer ska ha  drunknat i samband med tsunamin.

Referenser 

Vulkaner i Tonga
2022 i Tonga
Vulkanutbrott
Naturkatastrofer 2022
Lundin (olika betydelser)

Lundin kan syfta på:

 Lundin – ett efternamn samt personer med namnet
 Lundin Mining – ett svensk-kanadensiskt gruvföretag
 Lundin Energy – ett svenskt oberoende bolag för prospektering och produktion av olja och gas
 Lundinsfären – en svensk-kanadensisk företagssfär
 Börje Lundin – ett alter ego för rockmusikern Eddie Meduza 
 Ebon Lundin – svensk långfilm från 1973
 Villa Lundin – villa från 1910-talet i Stockholm
Hogg (efternamn)

Hogg är namnet på en skotsk klan och därmed ett traditionellt skotskt efternamn. Det kan ingå som en del i geografiska namn.

Personer med efternamnet Hogg
 
 Helen Sawyer Hogg (1905–1993), amerikansk-kanadensisk astronom
 
 
 Jim Hogg (1851–1906), amerikansk politiker
 
 Jonathan Hogg (född 1988), engelsk fotbollsspelare
 
 
 Smokey Hogg (1914–1960), amerikansk bluesmusiker
 Wendy Hogg (född 1956), kanadensisk simmare

Skotska efternamn
Backanal på Andros

Backanal på Andros är en oljemålning av den italienske renässanskonstnären Tizian från 1523–1526. Den är utställd på Pradomuseet i Madrid. Peter Paul Rubens monumentala kopia av målningen ingår i Nationalmuseums samlingar i Stockholm.

Motiv 
Målningen skildrar ett dryckeslag, eller backanal, på den grekiska ön Andros där guden Bacchus (motsvaras i grekisk mytologi av Dionysos) hade skapat en aldrig sinande källa med vin. Guden själv är dock inte avbildad i målningen. Målningens tema kommer från den grekiske tänkaren Filostratos den äldre skrift Eikones (”Bilder”) från 200-talet.

Konstnären och hans stil 
Tizian var berömd för sin förmåga att i målningarna avbilda ögonblick som sprudlar av liv och energi av det slag som dominerar den här målningen. Han var färgens mästare under renässansen och den rika, glödande lyskraften i den här målningen speglar det passionsfyllda motivet. Scenen vimlar av gestalter, men kompositionen är väl genomtänkt. Avbildningarna av några festdeltagarna visar på inflytande från klassiska skulpturer. Till skillnad från exempelvis Rafael befolkar Tizian sina mytologiska skildringar med varelser av kött och blod, inte levande statyer. Figurerna är tillräckligt idealiserade bortom en vardaglig verklighet för att övertyga oss om att de tillhör en sedan länge förlorad guldålder.

Bakgrund och proveniens 

Backanal på Andros ingick i en serie mytologiska verk som hertig Alfonso I av Este beställde av Tizian; de andra var Bacchus och Ariadne och Offer till Venus. Målningarna ingick i en större utsmyckning av hertigens palats som också inkluderade verk av Giovanni Bellini (Gudarnas fest) och Dosso Dossi. Senare i livet skulle Tizian måla ett antal tavlor med mytologiska motiv till Filip II av Spanien, däribland Diana och Aktaion som är utställd på National Gallery.

Såväl Backanal på Andros som pendangen Offer till Venus konfiskerades av Kyrkostaten och dess representant Pietro Aldobrandini 1598. De bytte därefter ägare flera gånger fram till 1639 då de donerades till Filip IV av Spanien.

Rubens version 

Backanal på Andros var ett inflytelserikt mästerverk som kopierades av flera berömda konstnärer såsom Peter Paul Rubens, Guido Reni, Nicolas Poussin och Diego Velázquez. Rubens version skiljer sig från originalet genom ett mer temperamentsfullt uttryck och han betraktade den själv som ett original. Han kopierade även Backanal på Andros pendang Offer till Venus vilken också ingår i Nationalmuseums samlingar. 

De båda tavlorna var i konstnärens ägo vid hans död 1640. I samband med detta såldes de till Filip IV av Spanien som också ägde Tizians original. Efter Napoleons invasion av Spanien togs Rubens tavlor som krigsbyte och fördes senare till Sverige av Karl XIV Johan. De donerades av dennes son Karl XV till Nationalmuseum 1865.

Källor 

Pradomuseets webbplats: Backanal på Andros
Pradomuseets webbplats: Offer till Venus
 
Nationalmuseums webbplats

Målningar av Tizian
Målningar från 1500-talet
Målningar på Pradomuseet
Målningar på Nationalmuseum
Målningar av Peter Paul Rubens
Målningar med motiv från grekisk-romersk mytologi
Animals as Leaders

Animals as Leaders är ett amerikanskt band inom genren instrumental progressiv metal. Det bildades av gitarristen Tosin Abasi 2007.

Bandet har räknats till den första generationens djent-band, men har själva beskrivit sig främst som metal-utövare. Musiken innehåller element av progressiv metal, jazz, progressiv rock och neoklacissistisk komposition. Bandet blandar gärna element från flera stilar i sina kompositioner. Deras användning av 8-strängade gitarrer är inspirerad av Meshuggah. Animals as leaders har varit tätt kopplade till metalbandet Periphery, vars medlemmar assisterat vid inspelningar eller deltagit i bandets konserer. På så sätt har de kunnat spela låtar som kräver elbas, men bandet har också gärna spelat helt utan basist och istället förlitat sig på det låga registret från de två 8-strängade elgitarrerna. Enligt musikprofessorn Robert G.H. Burns uppvisar bandet ett stort musikaliskt kunnande och virtuositet.

Diskografi

Studioalbum 
 , Prosthetic Records
 , Prosthetic Records
 , Sumerian Records
 , Sumerian Records
 , Sumerian Records

Singlar 
 2010 – "Wave of Babies"
 2021 – "Monomyth"
 2021 – "The Problem of Other Minds"
 2022 – "Gordian Naught"

Livealbum

Referenser

Noter 

Amerikanska musikgrupper
Benjamin Wolff

Benjamin Wolff, född den 4 augusti 1970 i Stockholm, är en svensk dokumentärfilmare och TV-producent. Efter studier vid Dramatiska Institutet arbetade han som radioproducent 1997-2000. Därefter har han ägnat sig åt TV-produktion på SVT och dokumentärfilm. Wolff har tillsammans med Stina Gardell regisserat "Se mig!" 2002 och "Den perfekta araben" 2004. Han har också bland annat regisserat  "Med ögon känsliga för grönt" - en film om Barbro Hörberg och "Mitt judiska jag" 2019.

Referenser 

Män
Födda 1970
Svenska dokumentärfilmare
Svenska filmregissörer
Svenska regissörer under 2000-talet
Regissörer från Stockholm
levande personer
Danviks väderkvarn

Danviks väderkvarn var en väderkvarn belägen vid Danvikens hospital på nordvästra Sicklaön i nuvarande Nacka kommun. Kvarnen uppfördes omkring 1680 och revs på 1860-talet.

Historik

Strax norr om Danvikens hospitalsområde, på Fåfängans östra sluttning, i den så kallade Danvikslunden, ägde hospitalet en väderkvarn. Väderkvarnen togs i drift omkring 1680. I Holms tomtbok från 1674 är den ännu inte redovisad. Kvarnen skulle komplettera Danviks vattenkvarn eftersom vattentillgången i Danviks ström var ganska ojämn. 

Som bland annat framgår av konstnären Elias Martins akvarell från omkring år 1800 var kvarnen troligen en så kallad stubbkvarn där hela kvarnhuset vreds i rätt vindriktning. Från platsen framför vattenkvarnen gick en väg i serpentiner upp till väderkvarnen och till Danviks kyrkas klockstapel. Dagens väg Klockstapelbacken påminner fortfarande om den. Väderkvarnen revs på 1860-talet. På en klippavsats på Fåfängans östra sluttning med utsikt över Danviks hospital och Saltsjökvarn kan man fortfarande ana kvarnens fundament som ligger alldeles intill stupet ner till Danvikskanalen.

Se även
Danviks vattenkvarn

Källor
Västra Sicklaö: Vi minns: Väderkvarnen på Fåfängan
Södermalm i tid och rum: Danviken
STORA KVARNEN NACKA. Antikvarisk förundersökning, Nyréns arkitekter, 2004-04-16, sida 5

Externa länkar
 

Ej längre existerande svenska kvarnar
Sicklaön
Ej längre existerande byggnader i Nacka kommun
Danviks vattenkvarn
Väderkvarnar i Sverige
Stubbkvarnar
Monstret tar hämnd

Monstret tar hämnd (engelska: Return of the Creature och Return of the Creature from the Black Lagoon) är den första av två uppföljare till filmen Skräcken i Svarta lagunen. Filmen var inspelad i 3D och Producerad av William Alland. Regissör var Jack Arnold, Huvudrollerna spelas av John Agar, Lori Nelson, John Bromfield och Nestor Paiva. Monstret spelades av Tom Hennesy (på land), och Ricou Browning (i undervattens-scenerna). Filmen utgör Clint Eastwoods filmdebut.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska science fiction-filmer
Filmer 1955
3D-filmer