kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
JO1

är en japansk pojkgrupp bildad genom reality-tv-programmet Produce 101 Japan och består av de elva medlemmarna Yonashiro Sho, Kawashiri Ren, Shiroiwa Ruki, Kono Junki, Sato Keigo, Kawanishi Takumi, Kimata Syoya, Ohira Shosei, Kinjo Sukai, Tsurubo Shion, och Mamehara Issei. Gruppen är sajnad av Lapone Entertainment, som är ett gemensamt företag av Yoshimoto Kogyo och CJ ENM.

Pojkgruppen gjorde sin debut den 4 mars 2020 med singeln Protostar, och släppte sin andra singel Stargazer den 26 augusti 2020. De kommer att ge ut sitt första album The Star den 25 november 2020.

Namn 
JO1 uttalas på engelska som Jay-Oh-One. "J" står för Japan och "O1" för Produce 101 Japan, samt representerar det första året i Reiwa (令和) eran när gruppen formades. Gruppens namn var föreslaget av "National Producers" genom Produce 101 Japan och presenterades under finalen.   Gruppnamnet står även för deras drömmar som de hade tillsammans under Produce 101 Japan blev en, och att de siktar mot toppen av världen.

Det officiella namnet för deras fans är JAM, som är en förkortning för "JO1 And Me".

Historia

2019-2020: Före debut 
Medlemmarna i JO1 valdes ut i reality-tv programmed Produce 101 Japan som utgår från att tittare ("National Producers") väljer ut och röstar på sina favoritdeltagare. Deltagare fick inte vara bundna till ett kontrakt med ett annat underhållningsföretag. Programmet som sändes mellan den 25 september till den 11 december 2019 hade över 6 000 sökande, varav 101 blev utvalda att delta i programmet, skulle leda till formationen av den nya pojkgruppen JO1. Namnet på gruppen presenterades i finalen som ägde rum på Makuhari Messe, där de slutgiltiga elva medlemmarna röstades fram.  

Innan deltagandet i Produce 101 Japan var vissa blivande medlemmar redan aktiva i nöjesbranschen. Ren Kawashiri var aktiv som bakgrundsdansare och har framfört med exempelvis Wanna One och Pentagon, Ohira Shosei var också aktiv som bakgrundsdansare, Ruki Shiroiwa var en före-detta "Jr." under Johnny & Associates, en del av röstskådespels-gruppen Tsukicro , samt aktiv i pojkgruppen YsR tills deras upplösning i februari 2019, och Tsurubo Shion tränade i Korea för att bli en K-Pop idol.

2020-Nutid: Efter debut 
Gruppen gjorde sin debut den 4 mars 2020 med Protostar och huvudsingeln Infinity, och släppte senare samma år Stargazer med huvudsingeln Oh-Eh-Oh den 26 augusti. Båda singlarna toppade Billboard Japan Hot 100 och Oricon SIngles Chart. JO1 kommer släppa sitt första album The Star den 25 november 2020, som inkluderar låtar från de föregående singlarna samt nya låtar och huvudsingeln Shine-A-Light.

Medlemmar

Diskografi

Singlar

Album

Filmografi

TV program

Priser och nomineringar

MTV Video Music Awards Japan

Externa länkar 

 Officiell hemsida
 Officiell hemsida för fan klubb
 Twitter
 Instagram
YouTube
 TikTok
 Weibo

Referenser 

Japanska pojkband
Esther Levertin

Esther Levertin, född 24 december 1904 i Karlskrona, död 10 november 1980 i Stockholm, var en svensk sångerska, framförallt opera, pedagog och musikjournalist.

Biografi 
Levertin föddes 1904 i Karlskrona. Hennes far var rådmannen Lars Levertin, och hennes mor Anna Levertin, född Hjort. Modern var sångerska och sångpedagog med verksamhet i staden. Hon tillhörde den judiska släkten Levertin; hennes farbror var Oscar Levertin och hennes faster Anna Levertin.

Även Esther Levertin var sångerska och pedagog. Under 1930-talet skrev hon recensioner av opera i Sächsische Staatsoper i Dresden och skrev musikjournalistik i flera sydsvenska tidningar. Hon skrev bland annat skådespelarporträtt och teaterhistoriska skildringar.

Levertin ägnade sig även åt översättning, bland annat från tyskan med verk som Konungen av Rothenburg av Paul Schreckenbach.

Efter att Anna Levertin dött 1960, var hon den sista i släkten, som bar efternamnet Levertin.

Referenser 

Svenska sångare under 1900-talet
Svenska sångpedagoger
Svenska musikjournalister
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska musikkritiker
Personer från Karlskrona
Födda 1904
Avlidna 1980
Kvinnor
Esther
Fabian Nilsson

Fabian Nilsson, född 19 februari 2001 i Boden, är en svensk professionell ishockeyspelare som just nu spelar för Bodens HF i Hockeyettan. Han är brorsbarn till ishockeymålvakten Anders Nilsson och barnbarn till ishockeymålvakten Peder Nilsson.

Källor 

Män
Födda 2001
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Boden
Ishockeyspelare i Luleå HF
Svenska idrottare under 2000-talet
Helix Bridge

Helix Bridge även Double Helix Bridge är en 280 meter lång gångbro i Singapore. Den ligger vid Marina Bay och utgör en del av ett 3,5 kilometer långt promenadstråk som går runt viken.

Bron har ritats av arkitekter från Cox Group i Australien och Architects 61 i Singapore och formen är inspirerad av DNA-molekylens dubbelhelix. Strukturen syns bäst när bron är upplyst nattetid. Den har fyra utsiktsplatser ut mot Singapores stadssiluett och Marina Bay.

Helix Bridge väger omkring 1650 ton och har tillverkats i sektioner av lokala företag. Spiralen består av rör med en diameter på 273 millimeter, belysta med LED. Omkring 650 ton rostfritt stål och  ton kolstål har använts. 

Bron är dekorerad med bokstäverna C, G, A, och T i rött och grönt som är ordnade parvis liksom basparen i DNA. Bokstäverna står för kvävebaserna cytosin, guanin, adenin och tymin vars ordningsföljd i DNA-molekylen bestämmer hur våra proteiner är uppbyggda.

Källor

Broar i Asien
Gångbroar
Broar invigda 2010
2010 i Singapore
Valentina Turisini

Valentina Turisini, född 16 augusti 1969 i Trieste, är en italiensk sportskytt.

Turisini blev olympisk silvermedaljör i gevär vid sommarspelen 2004 i Aten.

Källor 

Italienska sportskyttar
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Italien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Trieste
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
Italienska idrottare under 2000-talet
Mockba Music (musikalbum)

Mockba Music är ett musikalbum av Mockba Music utgivet 1984 av Stranded Rekords.

Albumet spelades in augusti 1982–mars 1984. Låtarna är komponerade och sjungs av Tom Wolgers, tidigare medlem i Lustans Lakejer.

Låtförteckning
Drömmen
Mötet
Kniv mot hud
(Ett liv i) Exil
Alphaville
Någon som du
Den förlorade staden
Passionen
Att ha och inte ha
Betaville

Medverkande
Mockba Music
Tom Wolgers – sång, keyboards, percussion
Cecilia Heintz – sång

övriga medverkande
Johan Vävare – trummor, percussion
Thomas Di Leva – gitarr
Mats Burman – gitarr
Erik Häusler – saxofon
Johan Ekelund – basgitarr
Jan Kyhle – valthorn

Referenser
Mockba Music på discogs.com

Musikalbum 1984
Grassmanaffären

Grassmanaffären var en svensk politisk skandal under sena 1970-talet. Journalisten och nationalekonomen Sven Grassman visade att mycket av debatten och den ekonomiska politiken byggde på grova fel i Riksdagens officiella statistik. De felaktiga siffrorna fick Sveriges underskott i bytesbalansen att se mycket större ut än jämförbara länder i omvärlden. Även gällande siffrorna för landets utlandsställning och företagens driftsöverskott redovisade den officiella statistiken inkorrekta siffror. Grassman hävdade att detta var en grov svartmålning av svensk ekonomi som användes för att motivera en ny och hårdare ekonomisk politik. Han fick rätt i den efterföljande debatten och regering och riksbank reviderade sina siffror.

Referenser 

Sverige under 1970-talet
Politiska affärer i Sverige
Stora Gröndal

Stora Gröndal var en egendom i Brännkyrka socken, belägen i nuvarande stadsdelen Gröndal i södra Stockholm. Stället, som gav stadsdelen sitt namn, uppfördes 1781 och blev i början av 1900-talet ombyggt till en stor villa kallad Lindudden. Byggnaden revs 1957. Bara kvarteret Gröndalsgården påminner idag om gården.

Historik

Stora Gröndal låg vid nuvarande Gröndalshamnen (där Gröndals båtklubb och Träbåtssällskapet Skeppsmyran har sin verksamhet) på östra Gröndal. Stället hörde ursprungligen till Hägerstens gård, men friköptes 1779 och brann ner 1781. Stället kom därefter att främst nyttjas som sommarnöje tillsammans med de intilliggande gårdarna, Stora Fågelsången, Charlottendal och Ekensberg. Samtliga förvandlades till små herrgårdsliknande sommarställen. "Alla dessa lägenheter är för sitt läge i vildskön och frisk natur, under sommartiden mera eller mindre upptagna av utflyttade Stockholmsbor", noterades 1850.

År 1898 förvärvades Gröndals gård och lägenheten Lilla Ekensberg omfattande 82 tunnland av Gröndals tomt- och byggnadsaktiebolag. Här skulle det skapas mönstersamhället vid namn Gröndals Villastad. Kring sekelskiftet 1900 köptes Stora Gröndals huvudbyggnad av fabrikören Robert Fristedt (1857-1924). Fristedt var delägare och verkställande direktör vid närbelägna A.W. Friestedts fabriksaktiebolag samt verkställande direktör för Gröndals tomt- och byggaktiebolag. Han lät bygga om huset till en stor villa som han kallade Lindudden. Till bebyggelsen hörde några låga huslängor; Långa raden och Eklundshov och strax öster om huvudbyggnaden låg Gröndals ångbåtsbrygga. 

Omkring 1910 flyttade Nya Varvet hit och 1923 startade Gröndals båtklubb sin verksamhet vid Liljeholmsviken. På 1920-talet öppnade Janderssons bil- & mekaniska verkstad vid gården. Söder om gården utbredde sig Gröndalsvarvets enorma anläggning bestående av plåttäckta skjul. Kring Lindudden växte Gröndals bebyggelse allt närmare och av "vildskön och frisk natur" fanns inte mycket kvar längre. Från 1950 och framåt stod huset tomt och igenbommat och i januari 1957 revs slutligen Villa Lindudden. På tomten, fastigheten Gröndalsgården 4, uppfördes i slutet av 1970-talet förskolan Hamngården (ej att förväxla med förskolan Gröndalsgården som ligger på Lövholmsvägen 85).

Bilder

Referenser

Noter

Källor 
 RAÄ:s bebyggelseregister: Gröndal
 Stockholmskällan om Gröndal
Stadsmuseet i Stockholm: Gröndal, information till Dig som äger ett kulturhistoriskt värdefullt hus i ytterstaden

Externa länkar

Gröndal
Ej längre existerande byggnader i Söderort
Loris Benito

Loris Benito Souto, född 7 januari 1992, är en schweizisk fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Den 2 juli 2019 värvades Benito av franska Bordeaux, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 31 augusti 2021 lämnade Benito klubben.

Landslagskarriär
Benito blev den 1 september 2014 för första gången uttagen i Schweiz A-landslag. Debuten gjorde han dock inte förrän den 14 november 2018 i en 0–1-förlust mot Qatar.

Källor

Noter

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Spelare i FC Aarau
Spelare i FC Zürich
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i BSC Young Boys
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Primeira Liga
Spelare i LigaPro
Spelare i Ligue 1
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1992
Levande personer
Män
Personer från Aarau
HD 143436

HD 143436 eller HIP 78399 är en ensam stjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Ormen. Den har en skenbar magnitud av ca 8,03 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 24,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 132 ljusår (ca 41 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -25 km/s.

Egenskaper
HD 143436 är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G3 V. Den har en massa som är ungefär lika med en solmassaoch har en effektiv temperatur av ca 5 800 K.

HD 143436 har temperatur, rotation, massa och överskott som ligger nära solens egenskaper och av den anledningen är den troligen en soltvilling. Den enda anmärkningsvärda skillnaden är ett ungefär sex gånger större överskott av litium jämfört med solen och en mycket lägre ålder av ca 3,8 miljarder år.

Referenser

Noter

			

		
Stjärnbilden Ormen
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass G
Solliknande stjärnor
1996 VD4

1996 VD4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 8 november 1996 av Beijing Schmidt CCD Asteroid Program vid Xinglong-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 12 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av SCAP
Astronomiska upptäckter 1996
DR Byen station

DR Byen station är en tunnelbanestation i norra delen av Ørestad i Köpenhamn på linje M1  på Köpenhamns metro. Den ligger på en högbana och fick först namnet Universitetet efter det Campus Köpenhamns universitet planerade bygga på platsen. 

Stationen fick sitt nuvarande namn 
25 september 2006 efter att Danmarks Radio hade flyttat till DR Byen.

Källor

 

Köpenhamns metrostationer
Järnvägsstationer invigda 2002
2002 i Danmark
Ørestad
Wearhead

Wearhead är en by i County Durham distrikt i Durham grevskap i England. Byn är belägen 14 km från Stanhope. Orten har  invånare (2001).

Referenser

Externa länkar

Orter i Durham
Stanhope, Durham
Peter Cassirer

Peter Cassirer, född 26 juni 1933 i Berlin, Tyskland, död 9 oktober 2020 i Älvsborgs distrikt i Göteborgs kommun, var en svensk språkvetare.

Cassirer kom 1938 till Sverige tillsammans med sina föräldrar Vera och Georg Cassirer på flykt undan nazismen i Tyskland. Hans farfar, filosofen Ernst Cassirer, var vid den tiden professor vid Göteborgs högskola.

Cassirer tog studenten vid Göteborgs högre samskola och försökte göra karriär inom operan, men bytte spår och sökte sig istället till universitetsvärlden, där han 1970 disputerade för filosofie doktorsgrad på avhandlingen Deskriptiv stilistik. Samma år som avhandlingen lades fram utkom också Cassirers Stilen i Hjalmar Söderbergs "Historietter. Hans lärobok Stilanalys (1972) har med många senare upplagor blivit en väl använd bok vid universiteten.  Cassirer blev docent i nordiska språk vid Göteborgs universitet. Mot slutet av 1970-talet började Cassirer intressera sig allt mer för retorik, och grundade tillsammans med professor Stina Hansson den ideella föreningen Retorikcentrum, och han anordnade också, tillsammans med professor Kurt Johannesson, den första officiella plattformen i Sverige för retorikforskare.

Bibliografi i urval
 Stilen i Hjalmar Söderbergs "Historietter" (Göteborg 1970)
 Deskriptiv stilistik. 1, En begrepps- och metoddiskussion (diss, Göteborg 1970)
 Stilanalys (Stockholm 1972)
 Stilistikens plats bland vetenskaperna (Göteborg 1975)
 Projektet aktivt tal : utgångspunkt och perspektiv (Göteborg 1978)
 Stil, stilistik, stilanalys (Stockholm 1979)
 Stilistik & stilanalys (Stockholm 1986)
 Hur betydelse uppstår : kompendium i interpretation (Göteborg 1987)
 Konsten att manipulera ett sammanträde : en annorlunda handledning i sammanträdesteknik samt en introduktion till det perfekta sammanträdet (Lund 1989)
 Huvudlinjer i retorikens historia (Lund 1997)

Källor

Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Svenska filologer under 1900-talet
Forskare från Berlin
Födda 1933
Avlidna 2020
Män
Landskap med flykten till Egypten

Landskap med flykten till Egypten är en oljemålning av barockkonstnären Claude Lorrain. Den målades 1646 och är sedan 1908 utställd på Nivaagaards Malerisamling utanför Köpenhamn. 

Målningen skildrar Nya Testamentets (Matteusevangeliet 2:13–23) berättelse om den heliga familjens flykt till Egypten undan kung Herodes soldater. I mellangrunden rider Jungfru Maria och Jesusbarnet på en åsna, åtföljda av Josef från Nasaret och ärkeängeln Gabriel. Förgrunden med sina diskreta figurer – en grupp herdar – ligger i skugga och blicken dras mot det solbelysta slättlandskapet i tavlans bakgrund. 

Fransmannen Claude Lorrain var i större delen av sitt liv bosatt i Rom. I stadens omgivningar i den så kallade campagnan fann han motiv till sina pastorala ideallandskap. Claude var framförallt landskapsmålare och de små bibliska (eller mytologiska) figurerna spelade vanligen en underordnad roll i hans kompositioner. Hans måleri skulle få ett enormt inflytande över det europeiska landskapsmåleriet. Hans rofyllda landskap fortsatte att inspirera konstnärer långt in i 1800-talet.   

Målningen ingick i Nationalmuseums utställning Arkadien – ett förlorat paradis som visades 2020.

Målningar av Claude med samma motiv 
Claude Lorrain målade flera tavlor med samma motiv. Tabellen nedan visar ett urval, samtliga utförda med oljefärg på duk.

Källor 
Nivaagaards webbplats
Kunstindeks Danmark

Noter 

Målningar från 1600-talet
Målningar av Claude Lorrain
Målningar i Nivaagaards Malerisamling
Målningar med motiv från Nya testamentet
Jesus i konsten
Jungfru Maria i konsten
Målningar i Indiana
Målningar på Gemäldegalerie Alte Meister
Målningar på Eremitaget
Landskapsmålningar
Målningar på Museo Thyssen-Bornemisza
Osmanli Dokuma Fabrikasi

Osmanli Dokuma Fabrikasi, numera Hereke Hali ve Ipekli Dokuma Fabrikasi ("Herekes silkesväveri och mattfabrik"), är en mattateljé i Hereke i Turkiet, öster om Istanbul, som grundades 1843 
av de armeniska bröderna Barutçubaşi Hovahannes Dadyan (1798-1869) och Barutçubaşi Boğos Dadyan (1800-1863)
som landets första privata mattfabrik. Den övertogs 1845 av den ottomanska regimen under Sultan Abd ül-Mecid I och inriktades på att leverera mattor och inredning till det osmanska hovet. Fabriken benämndes från 1850 "Hereke Fabrikasi Hümây üzerenu", senare Hereke Dokumahânesi. 

Från Frankrike importerades senare jacquardvävstolar och inhyrdes formgivare till vad som då var den största fabriken för vävning av silkesmattor i det osmanska riket. Fabriken började 1891 under Sultan Abd ül-Hamid II (regeringstid 1876-1909) med mattvävning med ett hundratal vävstolar hanterade av mästervävare från Sivas, Lâdik och Manisa. Mönstren utvecklades så småningom till en för Hereke egen stil.

På 1890-talet tillverkades fler än 140 stora mattor och 115 bönemattor till Dolmabahçepalatset i Istanbul, som sammanlagt förseddes med 4.454 kvadratmeter mattor från byggnadsprojektets egna mattateljé och från verkstaden i Hereke, som uppfördes 1843–1856 under sultan Abd ül-Mecid I:s styre. Mattor vävdes också som statsgåvor från den osmanske sultanen till andra kungahus. Fabriken har specialiserat sig på högkvalitativa och tätknutna silkes- och ullmattor. Fabriken har många kvinnliga vävare. En enskild matta kan ta mellan fem månader och två år att färdigställa med en vävning av 2–2,5 centimeter per vävare och dag.

Under Sultan Mehmet V Reshads senare regeringsår (regeringstid 1909–1918) omvandlades fabriken i Hereke gradvis till ett väveri också för yllemattor. Den fortsatte som Hereke Hali ve Ipekli Dokuma Fabrikasi ("Herekes silkesväveri och mattfabrik"), ägd av den turkiska banken Sümerbank, under perioden som republik efter det osmanska rikets fall och övertogs 1995 av Direktoratet för administrationen av Turkiets nationella palats. Idag fungerar den både som fabrik och som museum.

Fabriken vävde 1898 en matta på 468 kvadratmeter för mottagningsrummet i gästbyggnaden Şale Kiosk i det kejserliga palatskomplexet Yildizpalatset i Istanbul, vilken var den största mattan i Turkiet.

Bredvid huvudbyggnaden vid stranden av Marmarasjön finns "Kaiser Vilhelm II Kösku", en träpaviljong som byggdes inför ett besök av den tyske kejsaren Wilhelm II till mattateljén. Paviljongen är idag öppen för allmänheten som ett museum.

Källor
Historik på Milli Saraylars webbplats
Hereke Halı Ve İpekli Dokuma Fabrikası - Kocaeli på www.kulturportali.gov.tr

Noter

Externa länkar
Webbplats för Hereke Hali Ve Ipekli Dokuma Fabrikasi

Turkiska företag
Hovmanufakturmattor
Mattateljéer
Museer i Turkiet
Alvar Högbom

Alvar Högbom, född 10 juni 1894 i Örebro, död 23 augusti 1939 i Östersund, var en svensk geolog.

Alvar Högbom var son till assistenten Johan Emanuel Höglund och brorson till Arvid Högbom. Efter studentexamen i Örebro 1912 studerade han vid Uppsala universitet och blev filosofie kandidat 1917, filosofie licentiat 1921 och filosofie doktor 1925. Till en början praktiserade han som kemist vid Statens kemiska stationer i Örebro och Västerås, men 1918 kom han till Sveriges geologiska undersökning, där han 1919 blev biträdande statsgeolog och 1933 statsgeolog. Redan på ett tidigt stadium kom han att intressera sig för fjällens geologiska problem, och i doktorsavhandlingen 1925 undersökte han de sydvästra Västerbottensfjällens berggrund och malmer. Undersökningen ledde till upptäckten av de två sulfidmalmsfyndigheterna i Remdalen och Stekenjokk. Vid den av staten 1920 påbörjade malmletningen i Skelleftefältet deltog Högbom från 1921 under många år, varutöver han geologiskt kartlade vidsträckta tidigare okända områden. Sina rön lade han fram i arbetet Skelleftefältet med angränsande delar av Västerbottens och Norrbottens län (1935). Även andra delar av Norrbottens län blev föremål för geologiska arbeten av Högbom, till exempel Jokkmokks socken och Kalixtrakten. Han publicerade sina erfarenheter som malmletare och geolog i Nutida malmletning, 20 års erfarenhet från Västerbottens län (1938). Högbom var på sin tid en av Sveriges främsta kännare av Övre Norrlands geologi och utförde även viktiga arbeten på geologiska kartblad i mellersta Sverige. För enskilda företag undersökte han nickelfyndigheter i Alaska 1936 och kromfyndigheter i Grekland 1938. Han var ordförande i Geologiska föreningen i Stockholm 1939 och i Västerbottens gille i Stockholm från 1938.

Källor 
 

Svenska geologer under 1900-talet
Forskare från Örebro
Födda 1894
Avlidna 1939
Män
Ebba Högfeldt

Ebba Högfeldt (från gift 1926 Larka), född 12 oktober 1894 i Halmstad, död 30 september 1976 i Stockholm, var en svensk operasångerska.

Ebba Högfelt var dotter till fabrikören Olof Högfeldt. Hon fick sin utbildning vid Musikkonservatoriet och Operaskolan samt studerade sång i London 1931 och 1935. Högfeldt var engagerad vid Kungliga teatern 1920–1928 och framförde under denna tid med framgång flera större och mindre partier i mezzosopran- och altfacket, bland vilka märks Ortrud i Lohengrin, Maddalena i Rigoletto, Azucena i Trubaduren, Amneris i Aida, Martha i Mefistofeles, Fredrik i Mignon, Rosette i Manon, Delila i Simson och Delila, Laura i Jolantha, Suzuki i Madame Butterfly, Kerstis mor i Kronbruden och Mor Kristoffers i Bäckahästen. Hon uppträdde även som solist i Konsertföreningen i Stockholm, som konsertsångerska i andra svenska städer samt i svensk, dansk och brittisk radio.

Källor

Noter 

Svenska operasångare under 1900-talet
Personer från Halmstad
Födda 1894
Avlidna 1976
Kvinnor
Hong Kong Observation Wheel

Hong Kong Observation Wheel  (kinesiska: 香港摩天輪) är ett pariserhjul i Hongkong. Det har byggts på mark med utsikt över Victoria Harbour som har skapats genom landåtervinning. Tomten är uthyrd på korttidskontrakt eftersom stadsplaneringen inte är klar.

Pariserhjulet byggdes i Europa av Swiss AEX och monterades på plats. Invigningen var planerad till sommaren 2014 men försenades av dåligt väder. Hjulet drevs av Swiss AEX till september 2017 då det övertogs av The Entertainment Corporation Limited på ett treårskontrakt. 

Pariserhjulet har alltid varit omstritt. Det står i ett av Hongkongs bästa lägen och många hävdar att det finns både högre och bättre utsiktspunkter i området.
Det är osäkert vad som händer med pariserhjulet när kontraktet går ut år 2020.

Källor

Byggnader och anläggningar i Hongkong
Pariserhjul
Arkitekturåret 2014
2014 i Hongkong