kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rewilding Europe

Stichting Rewilding Europe är en stiftelse med säte i Nijmegen i Nederländerna, som arbetar med åtgärder för att återinföra djurliv av olika arter i utvalda områden runt om i Europa genom återvildning.

Organisationen startades 2011 av fyra andra organisationer: WWF-Netherlands, ARK Nature, Wild Wonders of Europe och Conservation Capital. 

Stiftelsen har ett tioårigt samarbete med Avesta visentpark från 2014 avseende utplacering av visenter från Avesta djurpark i södra Karpaterna i Rumänien. Till 2019 har Rewilding Europe flyttat 70 visenter från nio olika viltparker i Europa, varav dittills omkring 50 släppts fria i två områden i Țarcu- och Poiana Ruscăbergen.

Projekt i Sverige
Rewilding Europe samarbetar med fiskeföreningar i Råne älv, bland annat Abramsån, och Piteälven för att underlätta fiskars migration genom att bland annat ta bort konstgjorda hinder för att återskapa lekplatser för harr och öring.

Stiftelsen arbetar med den svenska Insamlingsstiftelsen Rewilding Lapland och samebyar för att underlätta renarnas vandringar genom större tillgång till betesmarker.

Källor

Externa länkar
Rewilding Europes webbplats
Broschyren Rewilding Lapland
Butting back – Transsylvania: An ancient beast returns i Economist den 24 augusti 2019

Natur i Europa
Miljöorganisationer
Organisationer bildade 2011
Internationella ideella organisationer
Visenter
Kjell Falk

Kjell Falk, född 1940, död 2012 i Göteborg, var en svensk konstnär. Han målade främst landskapsmotiv i olja, ofta från Bohuslän, med fokus på ljusets färger.

Han var son till konstnären Ragnar Falk.

Referenser

Födda 1940
Avlidna 2012
Svenska konstnärer under 1900-talet
Män
Espen

Espen är ett köpcentrum vid nedre torget i Vasa centrum. Köpcentret som ägs av Trevian Suomi Kiinteistöt grundades 2003 under namnet HS Center när Commercehusets innergård täcktes med glastak. Espen ägdes fram till februari 2020 av Harry Schaumans stiftelse. I slutet av 2007 anslöts fastigheten Unitas till köpcentret som kom att sträcka sig över hela nedre torget. År 2018 gjordes omfattande förändringsarbeten och nya affärer flyttade in, samtidigt genomfördes namnbytet till Espen.

Källor  

Vasa
Köpcentrum i Finland
Harry Schaumans stiftelse

Harry Schaumans stiftelse är en allmännyttig stiftelse i Vasa och Svenska Österbotten. Stiftelsen grundades 1933 efter ett testamente av den samhällsengagerade affärsmannen Harry Schauman. I testamentet avgränsas uppdraget till att stöda vetenskap, kultur och utbildning på svenska i Österbotten.

Stiftelsens kapital är främst placerat i fastigheter, värdepapper och tidningsbolag. Harry Schaumans stiftelse är den största privata fastighetsägaren i Vasa centrum, bland annat ägde den tidigare köpcentret Espen. Genom den 1998 grundade koncernen HSS Media äger stiftelsen dagstidningarna Vasabladet, Österbottens Tidning och Syd-Österbotten.

Källor 

Stiftelser i Finland
Organisationer bildade 1933
17 Comae Berenices

17 Comae Berenices, eller AI Comae Berenices, är en roterande variabel av Alfa2 Canum Venaticorum-typ (ACV) och Delta Scuti-typ (DSCT:) i stjärnbilden Berenikes hår.

17 Com varierar mellan visuell magnitud +5,23 och 5,4 med en period av 5,0633 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Berenikes hår
Alfa2 Canum Venaticorum-variabler
Delta Scuti-variabler 
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Ivar Stukolkin

Ivar Stukolkin, född 13 augusti 1960 i Tallinn, är en före detta sovjetisk simmare.

Stukolkin blev olympisk guldmedaljör på 4 x 200 meter frisim vid sommarspelen 1980 i Moskva.

Källor 

Sovjetiska simmare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Sovjetiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1980
Olympiska bronsmedaljörer 1980
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sovjetunionen
Födda 1960
Levande personer
Män
Peter Evans (simmare)

Peter Maxwell Evans, född 1 augusti 1961 i Perth i Western Australia, är en australisk före detta simmare.

Evans blev olympisk guldmedaljör på 4 x 100 meter medley vid sommarspelen 1980 i Moskva.

Källor 

Australiska simmare
Australiska olympiska guldmedaljörer
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1980
Olympiska bronsmedaljörer 1980
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Australien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Australien
Födda 1961
Levande personer
Män
Australiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Perth, Western Australia
Erik G. Lundblad

Erik Gunnar Lundblad, född 1 december 1925 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, död 12 maj 2004 i Viksängs församling, Västmanlands län, var en svensk ingenjör och företagsledare.

Erik Lundblad genomgick Norra Latins realskola och gymnasium. Därefter studerade han naturvetenskapliga ämnen vid Stockholms högskola med inriktning på kemi. Han fick anställning som assistent åt Baltzar von Platen som sedan 1930-talet försökt framställa diamanter på konstgjord väg och från 1942 experimenterade inom Asea med att tillverka syntetiska diamanter. Från 1950 ledde Lundblad försöken. Projektet hade kodnamnet Quintus, efter latin för fem och att diamant historiskt ansetts som ett femte element. Genom att utsätta grafit för högt tryck och hög temperatur kunde diamanter bildas, enligt teorin. En högtryckspress som höll samman av spänd pianotråd medgav tryck på upp till 14000 ton. Försöken ledde 1953 till skapandet av syntetiska industridiamanter. Mellan 1953 och 1963 utvecklades tekniken till en kostnadseffektiv produktionsmetod. Asea startade företaget Scandiamant 1965 för tillverkningen med Lundblad som VD; fabriken förlades Robertsfors före detta sulfitfabrik. Verksamheten hade 140 anställda 1971. Användningsområde för industridiamanterna var slipskivor, tandläkarborrar, polermedel mm. Asea avyttrade diamanttillverkningen 1975 och Erik Lundblad var en av Aseas högsta chefer under Curt Nicolin. Lundblad engagerade sig inom Asea åt utvecklingen av kärnkraftverk.

Mellan 1986 och 1991 var Lundblad direktör för Tekniska museet. Bland annat initierade han en utställning om strålning och anskaffade en dimkammare.

Lundblad erhöll Ingenjörsvetenskapsakademiens stora guldmedalj 1974 tillsammans med Baltzar von Platen]och Carl Munters.

Källor
 
 ASEA gör diamanter hämtdatum 24 maj 2019

Vidare läsning

Noter

Män
Födda 1925
Avlidna 2004
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenskt museifolk
Anställda vid Tekniska museet
Björn Nystrand

Björn Nystrand, född 3 juli 1920, död 5 maj 1992, var en svensk ingenjör. 

Björn Nystrand avlade studentexamen vid Stockholms Tekniska Läroverk. Han anställdes 1941 vid Sandvikens Järnverk, Transportöravdelningen. Där arbetade han som ritare, konstruktör och offertingenjör mellan 1942 och 1951. Under perioden 1952–1955 tog han en fil. kand. i sociologi, statskunskap, statistik och nationalekonomi vid Lunds universitet. Från 1956 var han ansvarig vid Gränges AB för koncerngemensam utbildning. Senare var han personalchef vid dotterföretaget Guldsmedshytte Bruk. Från 1968 administrativ direktör vid Gränges Stål och VD för Gränges Engineering AB mellan 1974 och 1977 samt VD i Emmaboda Glas AB 1977–1979. 

Björn Nystrand var chef för Tekniska museet 1980–1983. Han bidrog till att museet utökades med ett "Elkraftmuseum" i en av stallflyglarna. Under hans tid tog museet 1981 fram Adress Evigheten, "Riktlinjer för museets insamling", i tryck 1984. 

Han var son till Yngve Nystrand (1887–1967) och Ebba, född Lidman (1894–1953).

Källor
 Tillgänglig online Hämtdatum=24 maj 2019

Referenser

Män
Födda 1920
Avlidna 1992
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenskt museifolk
Anställda vid Tekniska museet
TCW Group

TCW Group, Inc. är en amerikansk multinationell fondförvaltare som förvaltar ett kapital på omkring $200 miljarder för den 31 mars 2019. De har verksamheter i fem länder på tre kontinenter världen över.

Företaget grundades 1971 som Trust Co. of the West av Robert Addison Day.

De har sitt huvudkontor i Los Angeles i Kalifornien.

Närvaro
TCW har närvaro på följande platser.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1971
Amerikanska fondförvaltare
Företag i Los Angeles
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Robert Addison Day

Robert Addison Day, född 1943 i Los Angeles, död 14 september 2023, var en amerikansk företagsledare, affärsman, investerare och filantrop som var grundare till den multinationella fondförvaltaren TCW Group. Han var också VD från när han grundade det och till den 1 oktober 2005. Innan han grundade företaget var han portföljchef för White, Weld & Co.

Day har varit ledamot i styrelser för bland annat bankgruppen Société Générale och gruvföretaget Freeport McMoran.

Den amerikanska ekonomitidskriften Forbes rankade Day till att vara den 297:e rikaste amerikanen med en förmögenhet på $1,2 miljarder för år 2006.

Han avlade en kandidatexamen i nationalekonomi vid Claremont McKenna College. Day var barnbarn till affärsmannen William Myron Keck som grundade både petroleumbolaget Superior Oil Company och välgörenhetsfonden W.M. Keck Foundation.

Referenser

Män
Födda 1943
Avlidna 2023  
Personer från Los Angeles
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Amerikanska filantroper
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Alumner från Claremont McKenna College
Norcatur

Norcatur är en ort i Decatur County i Kansas, nära gränsen till Norton County. Ortnamnet som syftar på närheten till countygränsen är en kombination av Norton och Decatur. Orten planlades 1885 och grundades officiellt 1901. J.H. Rooney vann Norcaturs första borgmästarval den 13 november 1901. Enligt 2010 års folkräkning hade Norcatur 151 invånare.

Källor 

Orter i Kansas
Decatur County, Kansas
Oxie och Skytts häraders domsaga

Oxie och Skytts häraders domsaga  var mellan 1865 och 1970 en domsaga i Malmöhus län som ingick i domkretsen för Hovrätten över Skåne och Blekinge.

Domsagan omfattade Skytts härad och Oxie härad och bildades 1 januari 1865 av Oxie, Skytts och Vemmenhögs häraders domsaga efter att Vemmenhögs tingslag överförts till Vemmenhögs, Ljunits och Herrestads häraders domsaga

Domsagan uppgick 1971 i Trelleborgs tingsrätt och dess domkrets.

Tingslag
Skytts härads tingslag före 1873
Oxie härads tingslag före 1873
Oxie och Skytts häraders tingslag från 1873

Häradshövdingar
 1865–1876 Lars Fredrik Holmqvist
 1877–1880 Peter Olof Glimstedt
 1881–1883 Per Gustaf Emil Poignant
 1884–1910 Frits Theodor Aurell
 1911–1937 Ivar Erik Öhman
 1937–1954 Per Henrik von Ehrenheim
 1955–1970 Frans Karl Ivar Öhman

Källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik för Trelleborgs tingsrätt

Historiska domsagor i Malmöhus län
Heyford Park

Heyford Park är en civil parish i Cherwell distrikt i Oxfordshire grevskap i England, i den södra delen av landet,  km nordväst om huvudstaden London. Den bildades den 1 april 2019.

Referenser

Externa länkar 

Civil parishes i Oxfordshire
Osmo Mäkitie

Osmo Ahti Mäkitie (till 1939 Mecklin), född 27 juli 1920 i Helsingfors, död 8 augusti 1991, var en finländsk kemist. 

Mäkitie blev student 1939, filosofie kandidat 1949, filosofie magister 1950, filosofie licentiat 1959 och filosofie doktor 1962. Han var verksam som lantbrukskemist 1949–1963, var specialforskare 1963–1968 och professor vid Uleåborgs universitet 1968. Han var docent i oorganisk och analytisk kemi vid Helsingfors universitet 1966–1968, biträdande professor i kemi 1968–1973 och professor i analytisk kemi 1973–1984.  Han var ordförande i Suomalaisten kemistien seura 1977–1978 och blev vice ordförande i Kemiska sällskapet i Finland 1975. Han invaldes som ledamot av Finska Vetenskapsakademien 1974. Han skrev Studies on Trace Element Reagents (akademisk avhandling, 1961) samt artiklar i markkemi och analytisk kemi.

Källor

Finländska professorer i kemi
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Födda 1920
Avlidna 1991
Män
Personer från Helsingfors
Masmogubben

Masmogubben kallas ett centimeterstort keramikhuvud till en människofigur från stenåldern som hittades 1976 vid Masmovägen i kommundelen Vårby i Huddinge kommun, Stockholms län. Figuren är den äldsta kända människoavbildningen i kommunen.

Beskrivning

Masmogubben är knappt två centimeter bred och cirka tre centimeter hög. Fyndet består av ett huvud med ögon, mun och håruppsättning som är markerade med gropar. Avbildningen tillhör den gropkeramiska kulturen vilken uppträdde under neolitikum (cirka 3 200 f.Kr. till 2 300 f.Kr.), i huvudsak längs kuster och vid stora sjöar. Masmoberget var en av de landremsor i Stockholmstrakten som höjde sig över havet under stenåldern. Vid foten ligger dagens Albysjön som under stenåldern var en havsvik av nuvarande Östersjön. De stenåldersmänniskor som bodde här livnärde sig av bland annat säljakt och fiske.

År 1935 hittades vid bergets sydvästra sluttning en stenåldersboplats som på 1980-talet undersöktes av arkeologer. Masmogubben hittades dock redan en höstdag 1976 av amatörarkeologen och forntidsexperten Sven-Gunnar Broström. Han lade märke till en rund sak som låg i gruset intill Masmovägen inte långt från Masmo villa. Han tyckte att föremålet ”såg lite konstigt ut” och upptäckte sedan att det var ett litet huvud med ögon, mun och hår. Vid halsen syns ett tydligt brottställe vilket tyder på att huvudet är en del av en större figur. 

Framställningar av människobilder eller -skulpturer från den tiden är mycket sällsynta i Sverige. Vad "Masmogubben" använts till är okänt, möjligtvis används figuren i samband med någon religiös utövning. Den lilla figuren finns numera på Statens historiska museum och utställs i avdelning ”Forntider 2”.

Se även
 Vårbyskatten

Referenser

Noter

Källor
Stockholmskällan: Masmo.
Mitt i Huddinge: Masmogubben blir souvenir, publicerad 29 april 2013.

Externa länkar

Fornminnen i Huddinge kommun
Fornminnen från stenåldern i Sverige
Föremål på Statens historiska museum
Fornfynd från stenåldern
Oaktree Capital Management



Oaktree Capital Management, L.P. är en amerikansk multinationell fondförvaltare som förvaltar ett kapital på omkring $130 miljarder för den 31 mars 2019. De har verksamheter i 14 länder på fyra kontinenter världen över.

Företaget grundades 1995 av Steve Kaplan, Bruce Karsh, Larry Keele, Howard Marks, Richard Masson och Sheldon Stone, samtliga var före detta anställda hos fondförvaltaren TCW Group. Den 13 mars 2019 meddelade den kanadensiska fondförvaltaren Brookfield Asset Management att man skulle förvärva 62% av Oaktree för $4,7 miljarder.

De har sitt huvudkontor i Los Angeles i Kalifornien.

Närvaro
Oaktree har närvaro på följande platser:

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1995
Amerikanska fondförvaltare
Företag i Los Angeles
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Företag listade på NYSE
Howard Marks (företagsledare)

Howard Stanley Marks, född 23 april 1946, är en amerikansk företagsledare som är medgrundare och medordförande för den multinationella fondförvaltaren Oaktree Capital Management. Han har tidigare arbetat för Citicorp (1969–1985) och TCW Group (1985–1995).

Den amerikanska ekonomitidskriften Forbes rankar Marks till att vara världens 1 145:e rikaste med en förmögenhet på $2,1 miljarder för den 24 maj 2019.

Han avlade en kandidatexamen i nationalekonomi vid Wharton School och en master of business administration vid Booth School of Business.

Marks har författat tre näringslivsböcker.

Referenser 

Män
Födda 1946
Levande personer
Personer från New York
Alumner från Wharton School
Alumner från University of Chicago
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Amerikanska författare
Bruce Karsh

Bruce Allen Karsh, född 10 oktober 1955, är en amerikansk företagsledare som är medgrundare, medordförande och CIO för den multinationella fondförvaltaren Oaktree Capital Management. Han har tidigare arbetat som tjänsteman för domare Anthony Kennedy, jurist för advokatbyrån O'Melveny & Myers, assistent till företagsledaren Eli Broad och slutligen rekryterad av Howard Marks på TCW Group om att arbeta med skuldinvesteringar.

Den amerikanska ekonomitidskriften Forbes rankar Karsh till att vara världens 1 134:e rikaste med en förmögenhet på $2,1 miljarder för den 24 maj 2019.

Han avlade en kandidatexamen i nationalekonomi vid Duke University och en juris doktor vid University of Virginia School of Law.

Referenser

Noter

Män
Födda 1955
Levande personer
Alumner från Duke University
Alumner från University of Virginia
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Brookfield Asset Management



Brookfield Asset Management Inc. är en kanadensisk multinationell fondförvaltare som förvaltar ett kapital på nästan C$366 miljarder för den 31 mars 2019. De har verksamheter i 30 länder världen över.

Brookfield grundades 1899 som São Paulo Tramway, Light and Power Company av de kanadensiska entreprenörerna William Mackenzie och Frederick Stark Pearson. De var ursprungligen ett företag som investerade i infrastruktur i Brasilien och Kanada. 2005 bytte de företagsnamn till det nuvarande. Den 13 mars 2019 meddelade Brookfield att man skulle förvärva 62% av det amerikanska fondförvaltaren Oaktree Capital Management för US$4,7 miljarder.

De har sitt huvudkontor i Toronto i Ontario.

Närvaro
Ett urval av länder där Brookfield har närvaro i.

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1899
Kanadensiska fondförvaltare
Företag i Toronto
Multinationella företag
Företag listade på Toronto Stock Exchange
Företag listade på NYSE
Företag listade på Euronext
Kjell Lekeby

Kjell Lekeby, född 1939 i Vetlanda, är en svensk idéhistoriker, författare och översättare.

Biografi 
Mellan 1963 och 1999 arbetade Lekeby som redaktör på Stockholmstidningen, Aftonbladet och Dagens nyheter. Han bokdebuterade år 2000 med Kung Kristina: Drottningen som ville byta kön. Han blev magister i idé- och lärdomshistoria på Uppsala universitet 1989. Han har översatt en rad texter från engelska, franska och latin.

Författarskap 
Lekebys idéhistoriska författarskap är inriktat på tidigmodern svensk mystik, astrologi, frimureri, alkemi och magi. Hans queerteoritiska studie över Drottning Kristina fick stor uppmärksamhet och influerade även Elisabeth Ohlson Wallins teaterpjäs Kung Kristina som hade premiär på Intima teatern 2018.

Lekeby har arbetat med att förteckna den Svenska Frimurare Ordens arkiv i Stockholm och göra det tillgängligt för forskare. Han har även offentliggjort tidigare ouppmärksammade dokument i arkivets samlingar, främst i den omfattande antologin Gustaviansk mystik, utgiven på Vertigo förlag 2010.

Vidare har Lekeby redovisat ett omfattande släktforskningsarbete, i skrifterna Måns och Ingeborg Nilssons släkt i Långasjö (2015) och Lekaremålasläkten: En bondesläkt i Vissefjärda med medeltida anor (2018).

Verksamhet som översättare 
Lekeby har översatt en rad skrifter till svenska, från latin, franska och engelska. På Vertigo förlag utgavs alkemisterna Fulcanellis Katedralernas mysterium 2013 och Nicolas Flamels Boken om de hieroglyfiska bilderna 1996.

Bibliografi (urval) 
 Kung Kristina: drottningen som ville byta kön (Vertigo förlag, Stockholm 2000)    
 I lejonets hjärta: drottning Kristina och stjärntydarna (Pleiaderna, Stockholm 2001)
 Gustaviansk mystik: alkemister, kabbalister, magiker, andeskådare, astrologer och skattgrävare i den esoteriska kretsen kring G. A. Reuterholm, hertig Carl och hertiginnan Charlotta 1776-1803 (Vertigo förlag, Stockholm 2010)
 Esoterica i Svenska frimurarordens arkiv 1776-1803: alkemi, nekromanti, kabbala, magi… (Pleiaderna, Stockholm 2011)
 Gustaf Adolf Reuterholms hemliga arkiv från 1780-talet (Stockholm 2011)  
 Esoterica i Svenska Frimurarordens arkiv nr 147-158 oförkortad version (Stockholm 2012)
 Måns och Ingeborg Nilssons släkt i Långasjö (Pleiaderna, Stockholm 2015)
 Lekaremålasläkten. En bondesläkt i Vissefjärda med medeltida anor ( Pleiaderna, Stockholm, 2018)

Översättningar 

 Gottfried de Purucker: De fyra heliga årstiderna: den verkliga innebörden av initiation (Stockholm 1982)
 Martinus Olavi Stenius: Disputation om de astrologiska förutsägelsernas osäkerhet och fåfänglighet (Pleiaderna, Stockholm 1993)
 Nicolas Flamel: Boken om de hieroglyfiska bilderna (Vertigo förlag, Stockholm 1996)
 Fulcanelli: Katedralernas mysterium: en esoterisk tolkning av de hermetiska symbolerna i det stora alkemiska verket (Vertigo förlag, Stockholm 2013)

Referenser

Externa länkar 
Förlagets presentation

Svenska idéhistoriker
Födda 1939
Levande personer
Män
Författare från Vetlanda
Mario Mattei

Mario Mattei, född 6 september 1792 i Pergola, Marche, död 7 oktober 1870 i Rom, var en italiensk kardinal och ärkebiskop som bland annat tjänstgjorde som kardinalkollegiets dekan. Han tillhörde den adliga familjen Mattei.

Biografi

Utbildning 
Mattei studerade vid Collegio Ghislieri, ett teologiskt seminarium i Pavia. Han fortsatte därefter sina studier vid La Sapienza-universitetet i Rom, där han disputerade för doktorsgraden och blev juris utriusque doktor. Åren 1810–1812 studerade han vid Påvliga diplomatiska akademin. Han prästvigdes 1817.

Karriär inom katolska kyrkan 
Mattei blev 1832 upphöjd till kardinal av påven Gregorius XVI och samma år kardinaldiakon med Santa Maria in Aquiro som titeldiakonia. År 1842 blev Mattei kardinalpräst av Santa Maria delgi Angeli, en mindre basilika som är inkorporerad i Diocletianus termers tepidarium och frigidarium, belägen vid Piazza della Repubblica i Rione Castro Pretorio i Rom. 

År 1844 upphöjdes han till kardinalbiskop av Frascati, 1854 till kardinalbiskop av Porto e Santa Rufina och slutligen 1860 till kardinalbiskop av Ostia-Velletri, då han därtill tjänstgjorde som kardinalkollegiets dekan. Mattei utnämndes även till ärkepräst av Peterskyrkan, ett ämbete han innehade från 1843 fram till sin död 1870. Han var under två perioder camerlengo, "kammarherre", för kardinalkollegiet, 1834–1835 och 1848–1850

Mattei deltog i konklaven 1846, vid vilken Pius IX valdes till påve samt vid Första Vatikankonciliet 1869–1870, då påvens makt utökades genom dogmen om påvens ofelbarhet.

Familj 
Mario Mattei tillhörde romerska adelsfamiljen Mattei, vars medlemmar innefattar åtta kardinaler.

Referenser

Externa länkar

Män
Personer från Marche
Kardinaler under 1800-talet
Födda 1792
Avlidna 1870
Romersk-katolska biskopar
Italienska kardinaler
Kardinalbiskopar av Porto-Santa Rufina
Kardinalbiskopar av Ostia
Bergmanska huset

Bergmanska huset är en tvåvåningsbyggnad från 1700-talet vid korsningen Kyrkogatan/Sankt Petri kyrkogata i Lund.

Fastigheten, numera Glädjen 15, uppfördes 1744 av kopparslagarmästaren Anders Bergman och har nuvarande adresserna Kyrkogatan 23 och Sankt Petri kyrkogata 3. Den består sedan 1804 av två hus, varav det senare uppförda vetter mot Sankt Petri kyrkogata.

Huset har under 1800-talet använts som en av Lunds omkring 25 studentkaserner och hade då namnet "Lövkojan". Det är byggt som ett korsvirkeshus i eke. År 1830 var det inrett med nio boningsrum och inrymde en handelsbod. I en flygel fanns kök och spiskammare. Fasadputsen togs bort 1944 på huset mot Kyrkogatan och 1959 på huset mot Sankt Petri kyrkogata 3.

Bergmanhuset blev byggnadsminne 1978.

Bildgalleri

Källor
Kyrkogatan 23 på Kulturportal Lund

Noter

Byggnader och anläggningar i Lund
Byggnadsminnen i Lunds kommun
Korsvirkeshus i Sverige