kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joker Out

Joker Out är ett slovenskt indierockband som bildades 2016 i Ljubljana. De har släppt två album. Bandet representerade Slovenien i Eurovision Song Contest 2023 med låten "Carpe Diem". De fick 78 poäng i finalen och slutade på 21:a plats.

Historia

2016–2021 
Bandet bildades maj 2016 efter att bandet Apokalipsa splittrades. Forna Apokalipsa-medlemmarna Bojan Cvjetićanin, Martin Jurkovič och Matic Kovačič samt Kris Guštin och Jan Peteh, som tidigare spelade i gruppen Bouržuasija bildade Joker Out. I november 2016 släppte de sin första singel "Kot srce, ki kri poganja". Några dagar senare deltog de i Špil liga 2016/2017, vilket är en slovensk musiktävling för studenter. I finalen 17 juni 2017 vann de tävlingen. I november 2017 släppte de sin andra låt "Omamljeno telo". 2017–2018 uppträdde de vid flera evenemang, som till exempel Rhythm of Youth (8 december 2017), May Games (15 maj 2018) och Dragon Festival (8 september 2018).

12 september 2019 släppte de en ny singel "Gola". Innan det hade de en 8-månaders paus på grund av att Cvjetićanin ville starta en solokarriär, men tyckte sedan att jobba med gruppen passade honom bättre. 2 november 2018 hade de deras första självständiga konsert vid Ljubljana Castle.  I december uppträdde de återigen på Rhythm of Youth.

Efter "Gola" kom ytterligare tre singlar: "Vem, da greš", "Umazane misli" och "A sem ti povedal". Mellan utgivningarna av "Umazane misli" och "A sem ti povedal" byttes trummisen Matic Kovačič ut av Jure Maček. "Umazane misli" blev vald som "Bästa nya slovenska låten från förra året" på den nya festivalen Frišno/Fresh - The Day of New Slovenian Music som ägde rum 1 oktober 2021. De släppte också deras första album Umazane misli i oktober. De hade originellt planerad att släppa albumet i april 2020, men utgivningen blev uppskjuten flera gånger på grund av Covid-19-pandemin. 

Både 2020 och 2021 vann de två Zlata piščal-pris: 2020 för årets nykomlingar och 2021 för årets artist.

2022– 
I april 2022 släppte de musikvideon för "Barve oceana", den sista singeln i deras första album. 12 maj 2022 vann de Zlata piščal-priset för årets artist, vilket var andra året på rad de vann det priset. 31 augusti släppte de sitt andra album Demoni, som föregicks av singeln "Katrina". 10 oktober samma år meddelade bandet på Instagram att basisten Martin Jurković skulle lämna bandet på grund av studier utomlands. Joker Out fortsätter spela som en kvartett med Nace Jordan som konsertmusiker. 

8 december 2022 meddelade RTV Slovenija att bandet skulle representera Slovenien i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. Den 28 januari avslöjades att låten heter "Carpe Diem", och den släpptes den 4 februari. Bidraget tog sig till final där man slutade på 21:a plats efter att ha samlat ihop 78 poäng varav 33 kom från juryn och 45 från tittarna.

Medlemmar 
Nuvarande
Bojan Cvjetićanin - sång
Jure Maček - trummor
Kris Guštin - gitarr
Jan Peteh - gitarr
Nace Jordan - basgitarr

Tidigare
Matic Kovačič - trummor
Martin Jurkovič - basgitarr

Diskografi

Album 
Umazane misli (2021)
Demoni (2022)

Singlar

Priser

Källor

Slovenska musikgrupper
Musikgrupper bildade 2016
Deltagare i Eurovision Song Contest 2023
12719 Pingré

12719 Pingré eller 1991 LP2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 juni 1991 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den franske astronomen Alexandre Guy Pingré.

Se även 
 Pingré (månkrater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1991
Pingré (månkrater)

Pingré är en nedslagskrater på månen. Pingré har fått sitt namn efter den franske astronomen Alexandre Guy Pingré.

Satellitkratrar
På månkartor är dessa objekt genom konvention identifierade genom att placera ut bokstaven på den sida av kraterns mittpunkt som är närmast kratern Pingré.

Se även 
 Lista över månens kratrar
 12719 Pingré

Källor 
 

Kratrar på månen
Abdollah Entezam

Abdollah Entezam (persiska: عبدالله انتظام), även känd under titeln Entezam os-Saltaneh, född 1895 i Teheran, Iran, död där 22 mars 1983, var en iransk ämbetsman, politiker, utrikesminister, diplomat och sufisk mystiker inom Safi Ali-Shahi-orden.

Abdollah Entezam var son till politikern och sufimästaren Seyed Mohammad Binesh Entezam os-Saltaneh, som var Irans inrikesminister under Reza Pahlavi, och Khorshid Lagha Ghaffari. Han utbildades vid den polytekniska högskolan Dar ol-Fonun och Skolan för politiska studier i Teheran. Han började sin karriär vid utrikesministeriet 1919. Han verkade som Irans chargé d’affaires  till Schweiz och sedan som dess permanenta representant vid Förenta nationerna (1938–1941). Han var landets utrikesminister åren 1953–1956 och dess vice-premiärminister 1955–1957.  Han var mentor till den blivande premiärministern Amir-Abbas Hoveyda.

Abdollah Entezam talade engelska, franska och tyska flytande. Han är författare till flera böcker om sufismen på engelska och persiska. Verken skrevs dock under pseudonym. 

Hans bror Nasrollah Entezam var också framgångsrik diplomat och verkade bland annat som Irans ambassadör i USA och Frankrike.

Referenser 

Iranska diplomater
Irans ministrar
Irans utrikesministrar
Irans ambassadörer
Iranska ämbetsmän
Iranska politiker under 1900-talet
Personer från Teheran
Persiskspråkiga författare
Personligheter inom sufismen
Födda 1895
Avlidna 1983 
Män
Safe

V kan syfta på;

 Safe (film, 1995) – psykologisk dramafilm från 1995 av Todd Haynes
 Safe (film, 2012) – amerikansk actionfilm från 2012 
 Safe (TV-serie) – en brittisk TV-serie från 2018
Ljungbo sanatorium

Ljungbo sanatorium var en tuberkulossanatorium i Hangö i det finländska landskapet Nyland.

Historia och arkitektur 
Sanatoriet grundades år 1913 som ett privat tuberkulossanatorium av Viva Lagerborg. Lagerborg arbetade också som läkare på Högsands barnsanatorium. Ljungbo sanatorium öppnades år 1914 med 19 vårdplatser. På grund av första världskriget var sanatoriet tvunget att stänga dörrarna år 1916. Ljungbo öppnades dock igen år 1918 och fungerade då även som en vårdplats för sårade tyska soldater på Helsingfors Diakonissanstaltens önskemål.

Sanatoriet stängdes igen år 1920 och ett metodistbarnhem inrymde byggnaderna fram till år 1927 när Hangö stad tog byggnaderna i sanatoriumsbruk igen.

Huvudbyggnad 
Sanatoriets gamla huvudbyggnad, Villa Ljungbo, byggdes åren 1910–1913. Villan har ritats av arkitekten Signe Lagerborg-Stenius och den ligger strax utanför Hangö centrum. Det finns 17 rum i byggnaden. Villa Ljungbo hade varit öde i många år när Hangö stad sålde den till Anna Wichmann som började renovera byggnaden som sitt eget hem år 2020. Nuförtiden fungerar Villa Ljungbo som ett privat familjehem.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Hangö
Sanatorier
1913 i Finland
Villa Paulig

Villa Paulig eller Villa Humlevik är en historisk trävilla i Tölö i den finländska huvudstaden Helsingfors. Villan byggdes år 1873 enligt arkitekt Frans Anatolius Sjöströms ritningar. Villans ursprungliga namn är Villa Humlevik men i folkmun har villan kallats för Villa Paulig efter släkten Paulig som äger den.

Historia och arkitektur 
Villa Paulig byggdes på tomten vid Mechelingatan, Sommargatan och Merikantovägen av Gustav Ulrik Sandberg och frun Ulrika Charlotta. År 1886 blev konsul Gustav Paulig, grundaren av det Pauligska släktföretaget, och frun Bertha Paulig ägarna till villan. Släkten Paulig ägde villan fram till år 1932 och villan renoverades och byggdes om enligt arkitekt Waldemar Aspelins ritningar. Bland annat utvidgades byggnaden och tornet revs. Senare översåg också Walter Fyrqvist en ombyggnad. 

När hyresavtalet för tomten avslutades år 1932 blev Helsingfors stad ägare till villan. Anställda vid Stengårds sjukhus inkvarterades i villan mellan 1932–1964. Efter detta fram till år 2018 fungerade villan som Helsingfors stads ungdomsrådgivningscentrals klubbutrymme. Staden sålde byggnaden tillbaka till släkten Paulig på hösten 2022 för 1 029 999 euro. Officiellt köptes byggnaden av släktens företag Kahvimo Oy.

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Villor i Finland
Byggnader invigda under 1800-talet
1873 i Finland
Arkitekturåret 1873
Sandö, Hangö

Sandö (finska: Santala) är en by i Hangö i det finländska landskapet Nyland. Byn är belägen i den före detta kommunen Bromarv. I Sandö finns bland annat Sandö gård, Sandö hållplats och en begravningsplats.

I Sandö verkar också ViskoTeepak Ab som tillverkar paketering för livsmedelsprodukter.

Källor 

Byar i Hangö
Bromarv
Varvsbron

Varvsbron  är en gång- och cykelbro mellan Helsingborg C och stadsdelen Oceanhamnen i Helsingborg.

Bron är en snedkabelbro med två snedställda pyloner som har ritats av den engelske arkitekten Stephen James. Den är 221,5 meter lång och väger cirka 550 ton. Bron, som svänger sig mjukt i både höjd- och sidled, vilar på sex fundament, varav två i hamnbassängen. Vid den norra pylonen finns en utsiktsplats och vid den södra en anslutning till en lekplats. Bron kostade 125 miljoner att bygga. 

Varvsbron tilldelades det internationella priset Eugene C. Figg Jr. Medal For Signature Bridges år 2022.

Källor

Externa länkar

Broar i Skåne län
Byggnader och anläggningar i Helsingborg
Broar invigda 2021
2021 i Sverige
Gång- och cykelvägsbroar i Sverige
Carolina Arienti Lattanzi

Carolina Arienti Lattanzi, född 1771, död 1818, var en italiensk journalist och tidningsredaktör. Hon grundade och drev 1804-1818 den italienska modetidskriften Il Corriere delle Dame, som tillhörde Italiensk första modetidningar, samt en av den första kvinnotidningarna, och utöver mode också tog upp andra ämnen. Hon blev känd som feminist.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1771
Avlidna 1818
italienska redaktörer
Journalister under 1800-talet
Personer inom Italiens näringsliv under 1800-talet
Italienska feminister
Personer från Florens
1991 NU3

1991 NU3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 juli 1991 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1991
Krister Andrén

Nils Krister Wilhelm Andrén, född 27 maj 1946 i Solna församling i Stockholms län, är en svensk försvarsforskare.

Biografi
Andrén avlade civilingenjörexamen i teknisk fysik vid Tekniska högskolan 1971 och anställdes vid Försvarets forskningsanstalt 1972. Han var ämnessakkunnig i Huvudenheten för säkerhetspolitiska och internationella frågor vid Försvarsdepartementet från 1987 till 1995 eller 1996 och ämnessakkunnig i Enheten för europeisk säkerhetspolitik vid Utrikesdepartementet 1996–1997. Andrén var därefter försvarsrådgivare vid svenska NATO-delegationen i Bryssel 1997–2001, försvarspolitisk rådgivare till överbefälhavaren i Högkvarteret 2001–2009 och politisk rådgivare till ordföranden i Europeiska unionens militära kommitté 2009–2012.

Krister Andrén invaldes som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 2001.

Krister Andrén är son till professor Nils Andrén och filosofie kandidat Birgit Björck.

Referenser

Födda 1946
Levande personer
Män
Personer från Solna
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Düben (efternamn)

Düben eller von Düben är ett efternamn, som i Sverige bars av personer tillhörande släkten von Düben.

Personer med efternamnet Düben eller von Düben
 Adrian Cesar von Düben (1866–1945), sjukgymnast, hotellägare
 Anders Düben den äldre (1598–1662), kapellmästare och tonsättare
 Anders von Düben den yngre (1673–1738), hovkapellmästare
 Anders Gustaf von Düben (1785–1846), militär
 Andreas Düben (1558–1625), organist
 Carl Wilhelm von Düben (1724–1790), riksråd
 Emerentia von Düben (1669–1743), hovdam
 Fredrika Eleonora von Düben (1738–1808), hovfunktionär och konstnär
 Gustaf Düben den äldre (1624–1690), kapellmästare, organist och tonsättare
 Gustaf von Düben (läkare) (1822–1892), läkare och etnolog
 Gustaf von Düben den yngre (1660–1726), musiker och hovman
 Henrik von Düben (1817-1889), ölbryggeriägare
 Henrik Jakob von Düben (1733–1805), hovmarskalk, envoyé
 Joachim von Düben den yngre (1708–1786), ämbetsman, politiker
 Joachim von Düben den äldre (1671–1730), ämbetsman
 Lotten von Düben (1828–1915), fotograf
 Magnus Wilhelm von Düben (1814–1845), naturforskare
 Martin Düben (1598 eller 1599–1650), tysk organist
 Nicolaus Düben(1657–1677), musiker
 Peter Düben (1633–1694), musiker och kompositör
 Ulrik Vilhelm von Düben (1739–1817), militär
 Ulrika Eleonora von Düben  (1722–1758), hovdam
 Viktor von Düben (1818–1867), godsägare, löjtnant

Tyska efternamn
Edward Gorey

Edward St. John Gorey, född den 22 februari 1925 i Chicago, USA, död den 15 april 2000 i Hyannis, USA, var en amerikansk illustratör, författare, poet och kostymör. Goreys föräldrar, Helen Dunham (flicknamn: Garvey, 1892–1978) och Edward Leo Gorey (1878–1963), gifte sig 1921 och skilde sig 1936. Gorey hävdade själv att hans formella konstnärsutbildning var "försumbar"; han studerade en termin vid Art Institute of Chicago 1943. Gorey gjorde sig känd främst genom sina karaktäristiska bläckillustrationer, som ofta hade en svagt oroväckande ton och som utspelade sig under de viktorianska och edvardianska tidsepokerna.

Pseudonymer 
Gorey uppskattade ordlekar, särskilt anagram. Han använde sig av många pseudonymer under sin karriär, däribland:

 Ogdred Weary
 Mrs. Regera Dowdy
 Eduard Blutig
 Raddory Gewe
 Dogear Wryde
 E. G. Deadworry
 D. Awdrey-Gore
 Waredo Dyrge
 Edward Pig
 Wardore Edgy
 Madame Groeda Weyrd
 Dewda Yorger
 Garrod Weedy

Referenser 
Edward Gorey, Wherecreativityworks.com
Edward Gorey, Eerie Illustrator And Writer, Nytimes.com
Edward Gorey, Harvardmagazine.com

Noter 

Födda 1925
Avlidna 2000
Män
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska romanförfattare
Amerikanska serieskapare
Amerikanska poeter under 1900-talet
Amerikanska kostymörer
Surrealister
Engelskspråkiga romanförfattare
Författare från Chicago
Ingeborg Zethelius

Ingeborg Sofia Carolina Zethelius, född Sparre den 13 juli 1862 på Gränsö, Loftahammars församling, Kalmar län, död den 23 juni 1923 i Örebro, var en svensk författare och tonsättare.

Zethelius, som var inspektris i folkskolekök, utgav kokböckerna Lilla hjälpredan i köket, Söndagsmat och Kalas- och vardagsmat, monogramböckerna Ny märkbok med anglosachsiska stilar och Ny märkbok med munkstilar, barnböckerna Barndomsminnen och sagor och På vikingastråt, Mönsterbok för sydda italienska spetsar med mera samt tidskrifts- och tidningsuppsatser under signaturen I. Z-s. Hon komponerade Grenadjärpolka, Sveavals och Anna lills pas de quatre.

Källor 

 
 

Svenska kokboksförfattare
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Loftahammars socken
Ingeborg
Födda 1862
Avlidna 1923
Kvinnor
Taube (efternamn)

Taube är ett efternamn, som i Sverige bars av personer tillhörande ätten Taube.

Personer med efternamnet Taube 
 Adam Taube (1932–2023), statistiker och författare
 Aino Taube (1912–1990), skådespelare
 Amanda Taube (1841–1919), skådespelare
 Arvid Taube (1853–1916), militär, diplomat, politiker, greve
 Astri Taube (1898–1980), skulptör
 Augusta Taube (1801–1874), målare
 Axel Taube (1847–1923), järnvägsman, tulltjänsteman, körledare

 Carl Taube, flera personer
 Carl Taube  (politiker) (1843–1914), greve, järnvägsman och politiker 
 Carl Taube (militär) (1885–1952), friherre, militär och författare
 Carl Edvard Taube (1746–1785), ordensbiskop
 Carl Evert Taube (1854–1934), militär
 Carl-Otto Taube (1885–1968), sångare och ingenjör
 Christina Ulrika Taube (1798–1862), hovfunktionär

 Didrik Henrik Taube (1711–1781), amiral, greve

 Ella Taube (1884–1966), journalist
 Ellinor Taube (1930–1998), målare och tecknare
 Evert Taube (1890–1976), författare, kompositör, trubadur, konstnär
 Evert Taube (1600-talet), militär
 Evert Didrik Taube (1681–1751), riksråd, överamiral, greve
 Evert Fredrik Taube (1648–1703), amiral och friherre
 Evert Vilhelm Taube (1737–1799), militär, Gustav III:s gunstling

 Fredrik Taube (1909–1993), sjöofficer, greve

 Gurli Taube (1890–1980), bibliotekarie och författare
 Gustaf Taube (1935–2022), sjöofficer, greve
 Gustaf Adam Taube (1673–1732), riksråd, fältmarskalk, greve
 Gösta Taube (1903–1997), sångare

 Hedvig Taube (1714–1744), hovdam, Fredrik I:s mätress, grevinna
 Helene Taube (1860–1930), hovdam
 Henry Taube (1915–2005), kanadensisk-amerikansk kemist, nobelpristagare

 Inger Taube (1939–1996), fotomodell och skådespelare

 Jakob Johan Taube (1624–1695), militär och generalguvernör
 Jakob Johan Taube (livdrabant) (1686–1709), livdrabant
 Jesper Taube, flera personer
 Jesper Taube (kock) (född 1960), kock
 Jesper Taube (operasångare) (född 1972), operasångare

 Karin Taube (född 1945), professor i pedagogik
 Karin Taube gift Parrow (1900–1984), konstnär

 Magnus Taube, flera personer
 Magnus Taube (militär) (1883–1956), överstelöjtnant
 Magnus Taube (politiker) (1920–2000), ekonom och riksdagsledamot
 Marianne Taube (1928–1992), målare och grafiker
 Mathias Taube (1876–1934), skådespelare och konstnär
 Mathilda Taube (1852–1940), opera- och konsertsångare, grevinna
 Märta Taube-Ivarsson (1888–1974), skulptör

 Nils Taube (1883–1949), biblioteksman

 Otto Taube (1832–1906), militär och politiker

 Sigrid Taube (1888–1981), pianist och tonsättare
 Sven-Bertil Taube (1934–2022), sångare och skådespelare

 Wilhelm Taube (död 1662), riksråd, generalrikspostmästare, friherre
 Wilhelm Ludvig Taube (1690–1750), friherre, militär och riksråd

 Örn Taube (född 1940), växtfysiolog, högskolerektor

Svenska efternamn
Arvid Zethelius

Johan Arvid Zethelius,  född den 23 februari 1849 i Karlskrona, död den 2 augusti 1924 i Stockholm, var en svensk militär och försäkringsman.

Zethelius blev underlöjtnant vid fortifikationen 1871, kapten där 1885, major 1897 och slutligen överstelöjtnant i armén. Han var lärare vid Artilleri- och ingenjörhögskolan 1892–1900 och verkställande direktör i livförsäkringsbolaget Balder 1901–1921. Zethelius invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademien 1899. Han blev riddare av Svärdsorden 1891 och av Nordstjärneorden 1901 samt kommendör av andra klassen av Vasaorden 1919. Zethelius innehade även guldmedalj för berömliga gärningar.

Källor 

 
 
 
 
 

Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska fortifikationsofficerare
Svenska företagsledare
Personer inom försäkringsväsen
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Militärer från Karlskrona
Näringslivspersoner från Karlskrona
Födda 1849
Avlidna 1924
Män
Misogynoir

Misogynoir är en term som refererar till misogyni mot svarta kvinnor där ras och kön är inblandade. Termen myntades av den svarta feministiska författaren Moya Bailey år 2010 för att uppmärksamma misogyni mot svarta transkvinnor och cispersoner i amerikansk populärkultur. Konceptet misogynoir härstammar från intersektionalitet som analyserar hur relationen mellan olika sociala identiteter såsom ras, kön, samhällsklass, ålder och sexuell läggning hänger ihop i system med förtryck.

Referenser

Noter 
 

Feminism
Diskriminering
Grigorij Grinko

Grigorij Fjodorovitj Grinko (ryska: Григо́рий Фёдорович Гринько́), född 30 november 1890 i Stepivka, Guvernementet Charkov, död 15 mars 1938 i Kommunarka, Moskva, var en sovjetisk bolsjevikisk politiker. Han var Sovjetunionens finansminister från 1930 till 1937. Grinko tillhörde gammalbolsjevikerna.

Grinko var till en början medlem av Ukrainas socialistrevolutionära parti, men efter oktoberrevolutionen 1917 gick han med i det vänsternationalistiska Borotbistpartiet. Detta parti upplöstes dock år 1920 och då blev Grinko medlem av Ukrainas kommunistparti. Från juni 1925 till december 1926 var Grinko folkkommissarie för Ukrainas statliga planeringskommitté. Mellan 1930 och 1937 beklädde han posten som ukrainsk folkkommissarie för finans, motsvarande finansminister; han efterträdde Nikolaj Brjuchanov.

I samband med den stora terrorn greps Grinko i augusti 1937 och åtalades vid den tredje och sista Moskvarättegången för internationellt spionage och "högertrotskistisk" verksamhet. Han dömdes till döden och avrättades genom arkebusering i mars 1938. Grinko blev rehabiliterad år 1959.

Kommentarer

Källor

Noter

Externa länkar



Personer som blivit avrättade genom arkebusering
Offer för den stora utrensningen
Födda 1890
Avlidna 1938
Män
Kommunister
Sovjetiska politiker
Gammalbolsjeviker
Personer från Sumy oblast
Folkkommissarier
Konkret (tidskrift, 1967-1969)

Konkret var en svensk socialistisk tidskrift som gavs ut med 8–9 nummer om året, under perioden 1967–1969. Chefredaktör och mest drivande bakom tidskriften var Nordal Åkerman, inledningsvis tillsammans med sin fru Sigrid Åkerman och Bo Cavefors som står som ansvarig utgivare för första numret. Cavefors förekom inte senare i redaktionen, varför Nordal även blev ansvarig utgivare och efter ett par nummer tillkom Jan Axel Stoltz som biträdande ekonomichef.

Under första året bar tidskriften underskriften det nya månadsmagasinet men i och med första numret 1968 byttes texten till det radikala månadsmagasinet.

Återkommande skribenter var bland andra Jan Myrdal, Ernst Wigforss, Hans Esping, Kristina Ahlmark, Roland Pålson, Sven-Eric Liedman, Victor Svanberg, Lasse Söderberg, Peter Weiss, Sven Delblanc, P.O. Enqvist, Karin Mannheimer, Bengt Olvång, Ingmar Glanzelius, Jenny Ljunghill och Siv Widerberg. Tidningen skrev bland annat om politik, samhällsutveckling, ekonomi, kultur, naturvård, kriminalvård, juridik, utbildningsfrågor och massmedia. I andra numret 1967, med 16 sidor och bostadspolitik, skrev bland annat statsrådet Olof Palme om stadsplanering.

I första numrets ledare skriver Åkerman att det inte var en slump att Konkret lanserades nästan på årsdagen av att socialdemokratiska Stockholms-Tidningen lagts ned, utan att den nya tidskriften skulle försök fylla det tomrum som nedläggningen skapat och fungera som en oberoende radikal, men samtidigt populärt inriktad tidskrift för den politiska vänstern i Sverige.

Noter 

Svenska kulturtidskrifter
Nedlagda svenska tidskrifter
Sverige under 1960-talet
Eva Tedesjö

Eva Tedesjö, född 1972, är en svensk fotograf. Tedesjö är anställd på Dagens Nyheter.

År 2022 vann hon tävlingen Årets bild. Tedesjö var den andra kvinnan att vinna tävlingen, som funnits sedan 1942, efter Anna Tärnhuvud. Vinnarbilden var fotograferad på det belarusiska slättlandet i Baranavitjy, där det var avslutning för den stora militärövningen Zapad-2021. Tedesjö vann även i kategorin Vardagslivsbild utrikes.

Källor 

Levande personer
Födda 1972
Kvinnor
Svenska fotografer under 2000-talet