kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hlökk

Hlökk eller Lökk (fornvästnordiska Hlǫkk, genitiv Hlakkar) är en valkyria i nordisk mytologi. Hon är en av elva valkyrior som i Grímnismál 36 sägs bära fram öl till enhärjarna i Valhall. Ytterligare två valkyrior, Hrist och Mist, sägs i samma strof bjuda Oden vin. (Oden dricker endast vin, enligt vad som uppges i Grímnismál 19.) Valkyrienamnet Hlökk finns också i två namntulor; dels i strofen Óðins meyjar (“Odens mör”), dels i en tula som bara finns i AM 748 Ib 4°.

Namnet 
 Ordet hlǫkk betyder ‘klang’, i synnerhet ‘vapenklang’, varför det också har kommit att få betydelsen ‘vapenskifte’, ‘strid’ och ‘drabbning’.

Kenningar 
I likhet med de flesta valkyrior är Hlökk ett kollektivt väsen utan personliga särdrag. De kenningar där namnet förekommer visar bara hur diktarna har föreställt sig en valkyria. Eftersom valkyrienamn oftast är utbytbara mot varandra beroende på diktens formella krav, går det knappast att göra sig en bild av någon enskild valkyria utifrån de kenningar där namnet nämns. Icke desto mindre förekommer ‘Hlökk’ i ganska många kvinnokenningar. Dessa kan då utläsas ‘kvinnan’, närmare bestämt den kvinna som diktaren besjunger.

Den ‘Hlökk’ som antyds i dessa kenningar är smyckeglad. Hon är Hlǫkk bauga, ‘ringarnas Hlökk’, och Hlǫkk hrammfjǫturs, ‘armringens Hlökk’. Hon är guldbehängd. Kenningarna Hlǫkk dǫkkvar skins och Hlǫkk drífu Kraka kan båda utläsas ‘guldets Hlökk’, d.v.s. ‘den guldsmyckade kvinnan’. Miljön där hon vistas är aristokratisk, vilket en kenning som Hlǫkk haukstrindar visar. Kenningen betyder ‘höklandets Hlökk’ och finns i flera varianter. ‘Höklandet’ är den arm där jakthöken sitter, och ‘armens Hlökk’, d.v.s. ‘kvinnan’, porträtteras här som falkenererska. Men ‘kvinnan’ kan också vara húsfreyja som frambär öl till sina gäster (så som beskrivs i Grímnismál 36). Då är hon Hlǫkk horna, ‘dryckeshornens Hlökk’, eller Hlǫkk hvítinga, ‘vitingarnas’ d.v.s. ‘de blänkande dryckeshornens Hlǫkk’.

I kenningar där Hlökk styr striden eller uppges äga stridsredskap står namnet oftast i genitiv (Hlakkar). ‘Strid’ blir alltså Hlakkar veðr, drífa eller él, d.v.s. ‘Hlökks oväder’, ‘snöyra’ eller ‘(snö)storm’. ‘Strid’ kan också kallas Hlakkar mót, ‘Hlökks möte’. Som omskrivning för ‘svärd’ kan användas Hlakkar íss (‘is’) och Hlakkar þrafni (‘stav’). En sköld är Hlakkar segl (‘segel’) och Hlakkar tjald (‘tält’). Stridsyxa kan benämnas Hlakkar mǫrn (Hlökks jättinna).

Snorre Sturlasson använder ordet hlǫkk sex gånger i Háttatal, som var den första del som han skrev av sin Edda. Två gånger är det nog substantivet ‘strid, drabbning’ som avses, men fyra gånger är det valkyrian. ‘Korp’ kallar han Hlakkar haukr (‘Hlökks hök’), ‘svärd’ är Hlakkar eldr och Hlakkar glóð (‘Hlökks glöd’); ‘drabbning’ blir Hlakkar skúrir (syftande på ett pilregn).

Källor 

Valkyrior
Russischer Marsch (Strauss)

Russischer Marsch, op. 426, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 29 april 1886 i Sankt Petersburg i Ryssland.

Historia
I början av 1886 inbjöds Johann Strauss att dirigera välgörenhetskonserter i Sankt Petersburg. Som värdar stod ryska kvinnoavdelningen av Röda korset och en barnstiftelse. Det var Strauss första besök i Ryssland sedan 1869 och han lämnade Wien tillsammans med sin blivande tredje hustru Adèle i mars 1886 med sikte på Ryssland. De for först till Hamburg och Berlin, där Strauss dirigerade föreställningar av sin nya operett Zigenarbaronen, för att i mitten av april slutligen anlända till Sankt Petersburg. Strauss hade tagit med sig flera nya verk speciellt komponerade för tillfället (se Wiener Frauen op. 423, An der Wolga op. 425 och An der Wolga op. 425), däribland en marsch med titeln Marche des Gardes à Cheval, som framfördes första gången i Kavalleriregementets ridskola den 29 april 1886. Marschen var tillägnad tsar Alexander III av Ryssland. 

I Wien döptes marschen om till Russischer Marsch och den framfördes första gången vid en av brodern Eduard Strauss välgörenhetskonserter i Musikverein den 7 november 1886.

Om marschen
Speltiden är ca 4 minuter och 2 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Russischer Marsch i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Rafael Contreras y Muñoz

Rafael Contreras y Muñoz, född 16 januari 1827 i Granada, död 1890, var en spansk arkitekt och konsthistoriker.

Efter att redan i relativt unga år ägnat sig åt liknande arbeten erhöll Contreras y Muñoz 1852 uppdraget att restaurera Alhambra, för vilket han är mest känd. Han var även en framstående forskare om arabisk konst och skrev El arte árabe en España (Madrid, 1875, flera senare utgåvor).

Källor

Noter

Spanska arkitekter
Spanska konsthistoriker
Födda 1827
Avlidna 1890
Män
Arkitekter under 1800-talet
Personer i Spanien under 1800-talet
Personer från Granada
Kulla-Gulla på barnhemmet

Kulla-Gulla på barnhemmet är den andra delen av Kulla-Gullaböckerna av Martha Sandwall-Bergström. Den handlar om Kulla-Gullas uppväxt på barnhemmet, och utspelar sig före Kulla-Gulla på Blomgården (1972).

Handling 
En stormig natt när några fiskare var ute till havs fick de syn på ett märkligt fynd. Det var ett litet spädbarn, en flicka, som låg i en korg flytande på en vrakspillra. Eftersom den fattiga fiskarfamiljen inte hade råd att behålla henne måste de överlämna henne till en föreståndarinna på ett barnhem. Enligt broderingen på den lilla flickans särk hette hon Gunilla Beatrice Fredrike, men alla på barnhemmet tyckte att de namnen var för långt att säga, och därför kallade alla henne för Gulla.

När Gulla var sex år kom det en ny flicka vid namn Lotta till samma barnhem. När Lotta var spädbarn hade hon hittats i en låda som hennes fattiga mor hade ställt på trappen till hennes gamla barnhem på andra sidan gatan. Lotta hade hittat en liten övergiven kattunge på gatan samma dag som hon kom till det nya barnhemmet (fast det var strängt förbjudet att ha djur på barnhemmet).

En gång när en flicka vid namn Mia blev förkyld och låg i sin säng, ville hon, Gulla och Lotta att de skulle leka med katten som Lotta ibland hade tagit hand om i smyg. Men plötsligt slet sig katten från dem och råkade välta ner en pyts med svavelsats-smet så att det rann på golvet. Föreståndarinnan blev ursinnig av all uppståndelse och schasade bort katten med kvasten och Lotta (som var den skyldiga) fick stryk.

När Gulla och Lotta fyllde sju år, fick de och tre andra barn lämna barnhemmet och säljas på auktion. De stod utmed väggarna och väntade på att några blivande fosterföräldrar skulle välja ut någon av dem. Först var det en lite för storväxt tant i grön kappa som valde ut Lotta. Efter det var det en herre som hette herr Hermansson som valde ut Gulla. Ute på torget fick Gulla syn på Lotta som stod längst bak i sina fosterföräldrars hästvagn. Gulla satt i herr Hermanssons hästvagn och vinkade farväl till Lotta som såg på henne med tårar i ögonen, medan hennes egen hästvagn försvann någonstans i staden, och de var helt ovetande om de någonsin skulle ses igen.

Referenser 

Skönlitteratur 1986
Svenska barnböcker
Ghotourbron

Ghotourbron är en järnvägsbro över Ghotourfloden i den iranska provinsen  Västazarbaijan. När bron byggdes var den Mellanösterns högsta.

Den enkelspåriga järnvägen mellan Van och Tabriz är den enda järnvägsförbindelsen mellan Turkiet och Iran. Den byggdes med stöd av  CENTO för att knyta ihop länderna. Bron, som ligger i ett seismiskt aktivt område i nordvästra Iran, byggdes av American Bridge Company och var i mer än 30 år den högsta i Mellanöstern. Den renoverades åren 2014-2015.

Källor

Broar i Iran
Broar invigda 1970
Juan de Badajoz

Juan de Badajoz, född omkring 1495–1498, död 1552, var en spansk arkitekt. 

Juan de Badajoz främsta verk är San Marco-klostret i León (fullbordat först 100 år senare) och fasaden till korsgången vid klostret San Zoil i Carrión de los Condes, båda exempel på den praktfulla, rikt och fantastiskt dekorerade spanska renässansstilen.

Källor

Spanska arkitekter
Födda 1490-talet
Avlidna 1552
Män
Arkitekter under 1500-talet
Personer i Spanien under 1500-talet
Regeringen Castex

Regeringen Castex var den 42:e regeringen under den femte franska republiken. Den leddes av Jean Castex, och efterträdde den andra regeringen Philippe, som avgick i juli 2020. Regeringen tjänade under Emmanuel Macron som Frankrikes president. Den tillträdde 3 juli 2020, då Jean Castex utsågs till ny premiärminister. Det var den tredje regeringen under Emmanuel Macron, och ersattes när Élisabeth Borne efterträdde Castex som premiärminister.

Ministrar 

 Premiärminister: Jean Castex
 Utrikes- och Europaminister: Jean-Yves Le Drian
 Miljöminister: Barbara Pompili
 Utbildningsminister: Jean-Michel Blanquer
 Finansminister: Bruno Le Maire
 Försvarsminister: Florence Parly
 Inrikesminister: Gérald Darmanin
 Arbetsmarknadsminister: Élisabeth Borne
 Minister för regional sammanhållning: Jacqueline Gourault
 Justitieminister: Éric Dupond-Moretti
 Kulturminister: Roselyne Bachelot
 Minister för Frankrikes utomeuropeiska departement: Sébastien Lecornu
 Hälsominister: Olivier Véran
 Havsminister: Annick Girardin
 Minister för högre utbildning, forskning och innovation: Frédérique Vidal
 Jordbruks- och livsmedelsminister: Julien Denormandie
 Civilminister: Amélie de Montchalin

Fullständig förteckning

Ministrar

Konsultativa statsråd

Statssekreterare

Referenser

Noter 

Bildanden 2020
Castex
Donauweibchen

Donauweibchen, op. 427, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 8 januari 1888 i Gyllene salen i Musikverein i Wien.

Historia
I februari 1887 började Johann Strauss komponera en operett som inte följde det vanliga mönstret. Simplicius byggde på Hans Jakob Christoffel von Grimmelshausens roman Den äventyrlige Simplicissimus (1668) om det Trettioåriga kriget. Den hade premiär den 17 december 1887 på Theater an der Wien med Strauss själv som dirigent. I början av andra akten reste sig en dam på främre parketten och ropade att det luktade brandrök. Endast sex år hade gått sedan Ringtheater brunnit ned med hundratals dödsoffer. Tumult uppstod och folk trängdes för att komma till utgångarna. Några hundratal hann lämna salongen innan Strauss höjde taktpinnen och fortsatte musiken. Den kvarvarande publiken lugnade sig och föreställningen kunde slutföras. Det spekulerades i att en av barnstatisterna kommit för nära en gaslåga med en hattfjäder, men inget sådant framkom under den kommande polisutredningen. Musiknumret som Strauss valde att spela var eremitens romans (Nr 12) i akt II; "lch denke gern zurück".

Valsen Donauweibchen bygger dels på eremitens romans, dels på refrängen till kvartetten (Nr 15) i akt III som handlar om en sjöjungfru (tyska: Fluss Nixe) som kunde vålla besvär för sjömännen på Donau. Inledningen till valsen är hämtad från det parti i operetten där de fångna svenskarna sjunger om kyrkklockorna i Stockholm. Valsen spelades första gången den 8 januari 1888 vid en av Eduard Strauss söndagskonserter i Musikverein.

Om valsen
Speltiden är ca 8 minuter och 51 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Valsen var ett av sju verk där Strauss återanvände musik från operetten Simplicius:

 Donauweibchen, Vals, Opus 427
 Reitermarsch, Marsch, Opus 428
 Simplicius-Quadrille, Kadrilj, Opus 429
 Soldatenspiel, Polka-française, Opus 430
 Lagerlust, Polkamazurka, Opus 431
 Muthig Voran, Schnellpolka, Opus 432
 Altdeutscher Walzer, Vals, utan opusnummer

Weblänkar 
 Donauweibchen i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Valser av Johann Strauss den yngre
7232 Nabokov

7232 Nabokov eller 1985 UQ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 oktober 1985 av den tjeckiske astronomen Antonín Mrkos vid Kleť-observatoriet i Tjeckien. Den är uppkallad efter författaren Vladimir Nabokov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Mrkos
Astronomiska upptäckter 1985
1986 QV3

1986 QV3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 augusti 1986 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1986
Arwed Larsson Thorsell

Arwed Larsson Thorsell, död 1723, var en svenska domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Thorsell var rådman i Växjö stad. Han blev 1682 domkyrkoorganist i Växjö församling. När han tillträddes tjänsten fans en orgel med 6-8 stämmor i Växjö domkyrka. Den var byggd 1577 av den danske prästen Jörghen Jensenn. En ny orgel byggdes 1688-1691 med 27 stämmor av orgelbyggaren Hans Heinrich Cahman. Bildhuggeriet på orgeln utfördes av Johan Werner.

Thorsell bildade ett musiksällskap tillsammans med kantor Ernst Zeidenzopf. Zeidenzopf tog 1715 tog över domkyrkoorganist tjänsten efter Thorsell.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1600-talet
Svenska organister under 1700-talet
Födda okänt år
Avlidna 1723
Män
Svenska musiker under 1700-talet
1984 SH6

1984 SH6 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 september 1984 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1984
Ernst Zeidenzopf

Ernst Zeidenzopf, död 20 januari 1734 i Växjö, var en svensk domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Zeidenzopf blev 1685 kantor i Växjö församling. Han var även musiklärare vid Växjö gymnasium. Han bildade ett musiksällskap tillsammans med domkyrkoorganisten Arwed Larsson Thorsell. Zeidenzopf tog 1715 tog över domkyrkoorganisttjänsten efter Thorsell. Zeidenzopf avled 20 januari 1734 i Växjö.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Födda okänt år
Avlidna 1734
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska organister under 1600-talet
Svenska organister under 1700-talet
Zacharias Thursenius

Zacharias Thursenius, född 1691, död 11 maj 1738 i Växjö, var en svenska domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Thursenius var 1717–1718 organist i Karlshamns församling. Han blev 1734 kantor och domkyrkoorganist i Växjö församling. Han var även musiklärare vid Växjö gymnasium. Thursenius avled 11 maj 1738 i Växjö.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda 1691
Avlidna 1738
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Gabriel Höök

Gabriel Höök, född 1698, död 1769, var en svensk domkyrkoorganist i Växjö domkyrka.

Biografi
Höök blev 1738 kantor och domkyrkoorganist i Växjö domkyrka. Han var även musiklärare vid Växjö gymnasium. Höök blev 1742 kyrkoherde i Vinnerstads församling.

Familj
Höök gifte sig med Carl von Linnés syster. De fick tillsammans sonen Sven Niklas Höök.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda 1698
Avlidna 1769
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Johan Dybeck

Johan Dybeck var en svenska domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Dybeck var före 1740 organist i Karlskrona stadsförsamling. Dybeck blev 1740 domkyrkoorganist i Växjö församling. Han blev 1742 organist i Halmstads församling.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Magnus Grönqvist

Magnus Grönqvist, född 1731, var en svenska domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Grönqvist var 1743 tillförordnad domkyrkoorganist och kantor i Växjö församling.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda 1731
Avlidna okänt år
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Fredrik Christian Zeidenzopf

Fredrik Christian Zeidenzopf, född 1705, död 1761, var en svensk domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Zeidenzopf var son till kantor och domkyrkoorganist Ernst Zeidenzopf i Växjö. Zeidenzopf studerade tillsammans med Carl Linnéus vid Växjö gymnasium. Han blev 1743 kantor och tillika 1744 domkyrkoorganist i Växjö församling. 1752 slutade han som kantor i församlingen. Men fortsatte att vara organist ända fram till sin död 1761. Zeidenzopf var även musiklärare vid Växjö gymnasium.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Födda 1705
Avlidna 1761
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska organister under 1700-talet
Johan Christian Zschotzscher (1741-1780)

Johan Christian Zschotzscher, född 1741, död 1780, var en svensk domkyrkoorganist i Växjö församling.

Biografi
Zschotzscher var son till målarmästaren Johan Christian Zschotzscher i Växjö. Han blev 1768 kantor och domkyrkoorganist (musikdirektör) i Växjö församling. Han var mellan 1768 och 1770 Cantor Figurativus Chorales. Zschotzscher prästvigdes 1772. Han slutade som kantor och domkyrkoorganist 1779. Zschotzscher avled 1780.

Källor
Johan Christian Zschotzscher (1741−1780) på Levande musikarv.

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Födda 1741
Avlidna 1780
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska organister under 1700-talet
Ida Fischer

Ida Aina Elisabeth Fischer, född 4 april 1890 i Älmhult, död 30 juni 1957 i Stockholm, var en svensk yrkesinspektris.

Ida Fischer var dotter till regementsläkaren Daniel Fischer. Hon avlade studentexamen 1910 i Stockholm, studerade därefter medicin vid Uppsala universitet till 1914, genomgick 1914–1915 Centralförbundet för socialt arbetes sociala studiekurs i Stockholm och arbetade en tid som personalkonsulent åt Guldsmeds AB. År 1920 blev hon assistent åt Sveriges första yrkesinspektris Kerstin Hesselgren och efterträdde 1934 denna som yrkesinspektris. Från 1935 var hon expert i Arbetsrådet, från 1938 ledamot av 1938 års arbetarskyddskommitté, och från 1941 ledamot av Arbetsmarknadskommissionens råd. Hon blev den första kvinnliga byrådirektören i Sverige när hon tillträdde en tjänst som sådan hos Arbetarskyddsstyrelsen. Fischer är begravd på Östra kyrkogården i Visby.

Källor 
 
 Dödsruna i Dagens Nyheter, 4 juli 1957, sid. 16
 byrådirektör Ida Aina Elisabet Fischer på Gravar.se

Födda 1890
Avlidna 1957
Kvinnor
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer från Älmhult
Gravsatta på Östra kyrkogården i Visby
Lista över Nordens juvelvingar

Lista över Nordens juvelvingar.

Underfamilj äkta juvelvingar (Lycaeninae)

Tribus guldvingar (Lycaenini) 
 Violett guldvinge (Lycaena helle)
 Violettkantad guldvinge (Lycaena hippothoe)
 Mindre guldvinge (Lycaena phlaeas)
 Kärrguldvinge (Lycaena dispar)
 Vitfläckig guldvinge (Lycaena virgaureae)
 Sotguldvinge (Lycaena tityrus)
 Ametistguldvinge (Lycaena alciphron)

Underfamilj snabbvingar (Theclinae)

Tribus Theclini 
 Eldsnabbvinge (Thecla betulae)
 Eksnabbvinge (Favonius quercus)

Tribus Eumaeini  
 Krattsnabbvinge (Satyrium ilicis)
 Busksnabbvinge (Satyrium pruni)
 Almsnabbvinge (Satyrium w-album)
 Grönsnabbvinge (Callophrys rubi)

Underfamilj blåvingar (Polyommatinae)

Tribus Polyommatini 
 Mindre blåvinge (Cupido minimus)
 Kronillblåvinge (Cupido alcetas)
 Tosteblåvinge (Celastrina argiolus)
 Fetörtsblåvinge (Scolitantides orion)
 Åsblåvinge (Scolitantides vicrama)
 Klöverblåvinge (Glaucopsyche alexis)
 Alkonblåvinge (Maculinea alcon)
 Svartfläckig blåvinge (Maculinea arion)
 Puktörneblåvinge (Polyommatus icarus)
 Väpplingblåvinge (Polyommatus dorylas)
 Silverblåvinge (Polyommatus amandus)
 Rödfläckig blåvinge (Aricia agestis)
 Turkos blåvinge (Aricia nicias)
 Midsommarblåvinge (Aricia artaxerxes)
 Kronärtsblåvinge (Plebejus argyrognomon)
 Högnordisk blåvinge (Plebejus aquilo)
 Ljungblåvinge (Plebejus argus)
 Hedblåvinge (Plebejus idas)
 Fjällvickerblåvinge (Plebejus orbitulus)
 Violett blåvinge (Agriades optilete)
 Långsvansad blåvinge (Lampides boeticus)
 Trädgårdsblåvinge (Cacyreus marshalli)
 Ängsblåvinge (Cyaniris semiargus)
 Brun blåvinge (Eumedonia eumedon)
 Kortsvansad blåvinge (Everes argiades)

Sorterbar lista med utbredningsområden 
Här nedan finns en sorterbar lista över merparten arter som förekommer i Norden. Ordningen mellan länderna i kolumnen Utbredning är tänkt att ungefärligen avspegla individtätheten, med länderna ordnade i sjunkande ordning efter denna.

a) Kallas även Plebejus orbitulus.

Källor 
 Juvelvingar Lycaenidae - Artfakta, SLU, Artdatabanken

Noter

Juvelvingar
Jöns Munk

Jöns Munk, född 31 oktober 1746, död 26 december 1792, var en svensk domkyrkoorganist i Växjö församling.

En tuschtekning med porträtt av Munk finns bevarade. Den är gjord av Charlotta Mörner (född 1760).

Biografi
Munk föddes 31 oktober 1746. Hav gick  mellan 1753 och 1763 i Kristianstads trivialskola, Kristianstad. 1763 blev han student vid Lunds universitet och tog examen i theologicum. På grund av sin dåliga ekonomi var han tvungen att lämna akademin och försörja sig som informator. Han arbetade som det under 10 års tid. Munk valdes 7 maj 1780 till domkyrkoorganist i Växjö församling.

Källor

Referenser

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda 1746
Avlidna 1792
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Personer från Kristianstad
Louis Alphonse Salvétat

Louis Alphonse Salvétat, född 1820 i Paris, död 1882, var en fransk kemist. 

Salvétat blev 1841 kemist vid porslinsfabriken i Sèvres och 1846 professor i teknologi vid École des arts et manufactures i Paris samt direktör för de kemiska arbetena i Sèvres. Han författade bland annat Cours de technologie chimique (1874) och Leçons de céramique (två band, 1875).

Källor

Franska professorer i kemi
Franska professorer i teknik
Födda 1820
Avlidna 1882
Män
Kemister under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Forskare från Paris
Johan Fischerström (sjömilitär)

Nils Johan Fischerström, född 14 augusti 1781 i Karlskrona, död där 5 november 1858.

Johan Fischerström var son till överstelöjtnanten Johan Fischerström. Han genomgick Krigsakademien, blev 1798 fänrik vid örlogsflottan och var efter diverse sjökommenderingar 1808 ombord på linjeskeppet Victory adjutant hos James Saumarez som då förde befäl över den förenade svensk-brittiska flottan under blockaden av den ryska flottan i Rogersvik. 1809 tjänstgjorde han som flaggadjutant hos Johan af Puke och befordrades för sina förtjänster vid truppernas ut- och inskeppning vid Ratan till kapen vid örlogsflottan. Han utnämndes 1812 till major i flottorna och överadjutant hos kungen samt 1821 till överstelöjtnant. Fischerström föreläste 1829–1831 i sjökrigsvetenskap vid flottans undervisningsverk i Karlskrona. Sedan han befordrats till kommendörkapten av första graden blev han 1832 utnämnd till befälhavare för flottans station i Göteborg och 1841 till konteramiral. 1843 blev han befälhavare för flottans station i Stockholm. Fischerström erhöll 1850 avsked som viceamiral. Han blev 1829 ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Källor 
 

Svenska amiraler
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Karlskrona
Födda 1781
Avlidna 1858
Män
P4 Södertälje

P4 Södertälje är Sveriges Radios lokalradiostation som sänder över Södertälje med omnejd.

Kanalen startade sina sändningar 2019. Det är första gången Sveriges Radio har en lokal station i Södertälje. Programutbudet består av lokala nyheter och reportage, samt lokal morgonshow. För den betydande Sverigefinländska gruppen i staden sänds även program på finska språket inom ramen för Sisuradio. Kanalen sänder över Södertälje på frekvenserna 97,6 och 99,6.  Sveriges Radios redaktion har kontor på Järnagatan i stadens centrala delar.

Källor

Södertälje kommun

Skaraborg
Radiokanaler och radiostationer startade 2019
[
Gomeldon

Gomeldon är en by i distriktet Wiltshire i grevskapet Wiltshire i England. Byn är belägen 8 km från Salisbury. Orten har 595 invånare (2018).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Wiltshire