kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Holmquist

Anna Lovisa Dagmar Holmquist, född 30 april 1978, är en svensk formgivare.

Anna Holmquist studerade konstvetenskap vid Stockholms universitet 1997–1998, studerade på Goldsmith's College i London 1999–2000 och utbildade sig i industridesign på Konstfack i Stockholm 2000–2005.

Hon driver sedan omkring 2005 formgivningsbyrån Folkform i Stockholm tillsammans med Chandra Ahlsell.

Holmquist och Ahlsell fick 2019 Bruno Mathsson-priset med motiveringen: "... Prestigelöst och processinriktat fördjupar de sig i den traditionella industri- och hantverkskunskap som riskerar att gå förlorad, och skapar nya konstnärliga och distinkta uttryck".

Källor
Duon som plockar upp material ur skamvrån i Svenska Dagbladet den 22 augusti 2015

Noter

Externa länkar
Folkforms webbplats

Svenska formgivare
Födda 1978
Levande personer
Kvinnor
Chandra Ahlsell

Chandra Devi Waltersdotter Ahlsell, född 29 mars 1973, är en svensk formgivare.

Chandra Ahlsell utbildade sig på Pratt Institutes School of Design i New York och därefter 2000–2005 i industridesign på Konstfack i Stockholm.

Hon driver sedan 2005 tillsammans med Anna Lovisa Holmquist i formgivningsbyrån Folkform i Stockholm.

Chandra Ahlsell och Anna Lovisa Holmquist fick 2019 Bruno Mathsson-priset med motiveringen: "Prestigelöst och processinriktat fördjupar de sig i den traditionella industri- och hantverkskunskap som riskerar att gå förlorad, och skapar nya konstnärliga och distinkta uttryck".

Källor 
Duon som plockar upp material ur skamvrån i Svenska Dagbladet den 22 augusti 2015

Noter

Externa länkar 
Folkforms webbplats

Svenska formgivare
Födda 1973
Levande personer
Kvinnor
Gruvdrift i Svalbard

Gruvdrift i Svalbard, till att börja med av kol, har förekommit sedan länge i liten skala för eget bruk av valfångare och fångstmän. Industriell gruvdrift började på Spetsbergen vid sekelskiftet 1800-tal/1900-tal. Området var då ett ingenmansland, som flera länder ansåg sig ha rätt till. Landområden började ockuperas av enskilda och företag för att exploateras genom mineralutvinning.

År 1899 bröts det första kolet för avsalu av den norske ishavsskepparen Søren Zachariassen. Han bröt då 600 hektoliter kol på Bohemanneset. Han återkom nästkommande år i juli och ockuperade Bohemanneset på det nybildade Kulkompaniet Isefjord Spitsbergens vägnar och satte upp ett hus på platsen. Däremot kom det inte till reguljär utvinning där förrän 1920, och då under Nederlandsche Spitsbergen Compagnie. Dess gruvdrift blev kortvarig, och husen flyttades redan 1922 till det nygrundade Barentsburg.

Den första kommersiellt seriösa investeringen gjordes 1905 av John Munroe Longyear och Francis Ayer i det som skulle bli Longyearbyen vid Adventfjorden. Detta år började 25 gruvarbetare att etablera gruvan Amerikanergruva och bosättningen Longyear City, under det 1906 nyetablerade Arctic Coal Company.

Svensk gruvbrytning
Adolf Erik Nordenskiöld planerade 1872 utvinning av fosforit av företaget AB Isfjorden, som han också själv var initiativtagare till och delägare i. Fosfatfyndigheten hade han upptäckt vid sin expedition till västra Spetsbergen 1864. Han anlade Svenskhuset vid Kap Thordsen vid Isfjorden, samt trappor i klippbranten och en rälsbana för materialtransport mellan landningsplatsen och huset. Någon fosfatbrytning kom dock inte igång.

I Sverige medförde första världskriget problem för försörjningen av  stenkol, vilket ledde till intresse att exploatera stenkol på Spetsbergen. År 1916 år bildades AB Spetsbergens Svenska Kolfält, som 1917 började bryta Sveagruvan. Driften avbröts 1925 efter en svårsläckt brand i gruvan. Den såldes sedermera 1934 till norska Store Norske Spitsbergen Kulkompani A/S.

Kolutvinning på 2000-talet

År 2018 finns kolgruvor i drift kvar enbart i Barentsburg och i Gruve 7 utanför Longyearbyen. Gruvorna försörjer var sitt lokala kolkraft- och värmeverk och har därtill en blygsam exportvolym.

Store Norske Spitsbergen Kulkompanis verksamhet i Sveagruvan har lagts ned. Den låg i malpåse under några år på 2010-talet, men Stortinget tog hösten 2016 beslut om avveckling. 

Ryssarna bröt tidigare kol vid Pyramiden. Samhället har i begränsad utsträckning restaurerats och har en viss organiserad turisttrafik. Ett hotell öppnades 2014, och viss personal finnas sommartid i orten för grundläggande underhåll, guidning och bevakning.  

Gruvdriften i Ny-Ålesund drevs ursprungligen av Kings Bay AS och lades ned 1962 efter en svår olycka. Samhället drivs idag på bolagsbasis som en storskalig forskningsstation, med en liten permanent bebyggelse och kapacitet att sommartid ta emot forskare från ett stort antal länder.

Bildgalleri

Källor

Gruvor i Svalbard
Gruvdrift i Norge
54 Arietis

54 Arietis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Väduren. Den har en  genomsnittlig skenbar magnitud på ca 6,27 och är mycket svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 4,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 740 ljusår (ca 228 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 44 km/s. På det beräknade avståndet minskar stjärnans skenbara magnitud med 0,15 enheter genom en skymningsfaktor orsakad av interstellärt stoft.  Stjärnan ligger nära ekliptikan, vilket gör att den kan vara föremål för ockultationer av månen.

Egenskaper
54 Arietis är en röd jättestjärna av spektralklass M0 III och utvecklas för närvarande in till den asymptotiska jättegrenen. Den har en radie som är ca 41 solradier och utsänder ca 387 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 4 000 K.

54 Arietis är en misstänkt variabel av halvregelbunden typ (SRB:), som varierar mellan visuell magnitud +6,25 och 6,28 med en period av 6,2 dygn och en amplitud av 0,0096 magnitud.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Stjärnbilden Väduren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Röda jättar
Misstänkta variabler
Bror Hannes Päivänsalo

Bror Hannes Päivänsalo (B.H. Päivänsalo, till 1906 Helander), född 1 januari 1875 i Åbo, död 23 augusti 1933, var en finländsk präst och politiker. 

Päivänsalo, som blev teologie doktor 1907, var ledare för Helsingfors stadsmission 1906–1933 (med avbrott för tiden 1917–1921). Han var även ledamot av Finlands lantdag 1917–1918 (för Finska partiet) och av Finlands riksdag 1929–1932 (för Samlingspartiet).

Källor

 

Finländska präster
Ledamöter av Finlands lantdag
Ledamöter av Finlands riksdag för Samlingspartiet
Födda 1875
Avlidna 1933
Män
Personer från Åbo
Von der Heydt

Von der Heydt kan syfta på:

 Saarbrücken-Von der Heydt – tidigare gruva i Saarbrücken

Personer
 August von der Heydt (1801-1874), tysk/preussisk friherre och politiker
 Daniel von der Heydt (1802-1874), tysk/preussisk bankir och politiker
 James von der Heydt (1919-2013), amerikansk domare

Se även 
 Friedrich von der Heydte (1907-1994), tysk officer i Luftwaffe under andra världskriget
Köln Hauptbahnhof

Köln Hauptbahnhof är den största järnvägsstationen i Köln och ligger i stadens centrum vid Kölnerdomen. Den har dagligen omkring  resenärer. Mot sydost leder spåren i en snäv kurva in på Hohenzollernbrücke över Rhen till Deutz.

Historik 
Omkring 1850 fanns det fem järnvägsstationer i Köln, vilka byggts av olika järnvägsföretag. Ett omstritt beslut om lokalisering av en järnvägs- och landsvägsbro över Rhen i Kölnerdomens omedelbara närhet togs 1854. År 1857 togs beslut om en ny centralstation, varefter uppförandet började samma år efter ritningar av Hermann Otto Pflaume. Den ursprungliga "Centralbahnhof"  invigdes tillsammans med Dombrücke 1859. Huvudbangården var i början en kombination av en station med genomgående spår och en säckstation.

Den ursprungliga "Centralbahnhof"  invigdes tillsammans med Dombrücke 1859. Huvudbangården var i början en kombination av en station med genomgående spår och en säckstation. Stationen uppnådde tidigt sitt kapacitetstak, och en nybyggnad planerades efter nationaliseringen av Preussens järnvägar på 1860-talet.
Därvid övervägdes två förslag: att bygga en helt ny station på ett öppet område norr om Venloer Strasse och behålla den ursprungliga stationen som en mindre station, eller att bygga en ny station på samma plats som den gamla, kompletterad med två mindre nya stationer. Kölns stadsråd beslöt 1883 att bygga om den befintliga. Bygget startade 1889, varvid spårbädden höjdes med sex meter. En ny stationsbyggnad uppfördes från 1892 efter ritningar av Georg Frentzen och blev klar 1894. Endast första- och andraklassväntsalarna vid Trankgasse och Johannisstrasse överlevde andra världskriget. 

Under många år efter andra världskriget fördes en debatt om centralstationen skulle återuppbyggas på samma plats eller inte. Den första nya byggnaden blev klar 1953, då en lång äldre byggnad på den västra sidan ersattes med en ny med bagagagehantering och hotell. År 1957 öppnades en ny stationshall på den norra sidan.

Bildgalleri

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Köln Hauptbahnhof på tyskspråkiga Wikipedia.

Järnvägsstationer i Tyskland
Byggnader och anläggningar i Köln
Järnvägsstationer invigda 1859
1859 i Tyskland
Ambrosius (biskop i Finland)

Ambrosius (civilt namn Risto Jääskeläinen) född 10 augusti 1945 i Tohmajärvi, är biskop emeritus i Ortodoxa kyrkan i Finland. 

Ambrosius vigdes till präst och munk 1979 och var 1986–1988 biträdande föreståndare för Valamo kloster. Han var biskop av Joensuu 1988–1996 och blev metropolit av Uleåborg 1996 samt biskop i det ortodoxa Helsingfors stift 2002. Han har genom sin utåtriktade aktivitet bidragit till att förstärka den ortodoxa kyrkans ställning i finländskt tros- och kulturliv. Bland annat har han redigerat den historiska översikten Ortodoksinen kirkko Suomessa (1979).

2018 gick Ambrosius i pension. I samband med detta organiserades den ortodoxa kyrkan i Finland i någon mån om, så att hans efterträdare på biskopsstolen i Helsingfors Leo Makkonen även är ortodox ärkebiskop för hela Finland.

Utmärkelser

Bibliografi

Referenser

Noter

Källor 

Biskopar i Finska ortodoxa kyrkan
Födda 1945
Män
Levande personer
Personer från Tohmajärvi
Alumner från Helsingfors universitet
Dominique Janicaud

Dominique Janicaud, född 14 november 1937, död 18 november 2002, var en fransk filosof.

Janicaud forskade främst om fransk spiritualism, men även om Hegel och hegelianskt tänkande. Hon var specialist på tysk filosofi och intresserade sig även för Heidegger och teknikens konsekvenser i vår egen tid.

På 1990-talet startade Janicaud en debatt om den samtida franska fenomenologin, och hon kritiserade bland andra Emmanuel Lévinas, Paul Ricœur, Michel Henry och Jean-Luc Marion för att hå låtit sin tro styra det filosofiska arbetet, och därmed styrt in den franska fenomenologin i teologisk riktning.

Bibliografi (urval)
 La Puissance du rationnel (1985)
 L'Ombre de cette pensée. Heidegger et la question politique (1990)
 Le Tournant théologique de la phénoménologie française (1991)
 La Phénoménologie éclatée (1998)
 Heidegger en France (2001)

Källor

Noter 

Franska filosofer
Personer från Paris
Födda 1937
Avlidna 2002
Kvinnor
Alumner från École normale supérieure
Herman (ärkebiskop)

Herman Aav, född 2 september 1878 i Hellamaa på ön Moon i Estland, död 14 januari 1961 i Kuopio, var ärkebiskop i Ortodoxa kyrkan i Finland. 

Herman fick sin teologiska utbildning i Riga och verkade i Estland fram till 1923, då han vigdes till tjänstgöring i Finland. Han sökte som ärkebiskop från 1925 utveckla det ortodoxa kyrkosamfundet på självständig finländsk grund och ledde skickligt dess återuppbyggnadsarbete efter andra världskriget. Som teolog fäste han särskild vikt vid liturgin.

Källor

Biskopar i Finska ortodoxa kyrkan
Födda 1878
Avlidna 1961
Män
Sophie Gimbel

Sophie Gimbel, född Sophie Haas 1898 i Houston, död 28 november 1981 i New York, var en amerikansk modeskapare. Hon designade bland annat aftonklänningar och cocktailklänningar för Saks Fifth Avenue med märket Sophie of Saks och Sophie Originals. Gimbel företrädde en amerikansk version av Diors The New Look.

Källor
 
 
 

Amerikanska modeskapare
Personer från Houston
Kvinnor
Födda 1898
Avlidna 1981
FC Codru Lozova

FC Codru Lozova är en fotbollsklubb i Lozova i Moldavien som grundades 2008.

Placering tidigare säsonger

Källor

Externa länkar
 [ Officiell webbplats]
 soccerway

Fotbollsklubbar i Moldavien
Sportklubbar bildade 2008
FC Sfântul Gheorghe Suruceni

FC Sfântul Gheorghe är en fotbollsklubb i Suruceni i Moldavien som grundades 2003.

Klubben spelar i Divizia Națională – den moldaviska förstadivisionen.

Placering tidigare säsonger

Källor

Externa länkar
 [ Officiell webbplats]
 Profile at Soccerway

Fotbollsklubbar i Moldavien
Sportklubbar bildade 2003
FC Dinamo-Auto Tiraspol

FC Dinamo-Auto är en fotbollsklubb i Tiraspol i Moldavien som grundades 2009. 

Klubben spelar i Divizia Națională – den moldaviska förstadivisionen.

Placering tidigare säsonger

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Profile at Soccerway

Fotbollsklubbar i Moldavien
Sportklubbar bildade 2009
FC Speranţa Nisporeni

FC Speranţa är en fotbollsklubb i Nisporeni i Moldavien grundades 2009.

Placering tidigare säsonger

Nuvarande spelartrupp 
 Senast uppdaterad 8 maj 2019

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Profile at Soccerway

Fotbollsklubbar i Moldavien
Sportklubbar bildade 1991
François Asselineau

François Asselineau (), född 14 september 1957 i Paris, är en fransk ämbetsman och politiker.

Asslineau var aktiv inom Rassemblement pour la France (RPF) och Union pour un mouvement populaire (UMP) innan han 2007 grundade det egna partiet Union populaire républicaine (UPR). Partiet förespråkar att Frankrike ska dra sig ur Europeiska unionen, eurozonen och Nato. Asslineau ställde upp i presidentvalet 2012 och i presidentvalet 2017 där han fick 0,92 procent i första omgången.

Referenser

Franska politiker
Franska ämbetsmän
Män
Födda 1957
Levande personer
Politiker från Paris
FC Petrocub Hîncești

FC Petrohub är en fotbollsklubb i Hîncești i Moldavien som grundades 1994.

Klubben spelar i Divizia Națională – den moldaviska förstadivisionen.

Placering tidigare säsonger

Nuvarande spelartrupp 
 Senast uppdaterad 8 maj 2019

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

Källor

Externa länkar
 [ Officiell webbplats]
 Profile at Soccerway

Fotbollsklubbar i Moldavien
Sportklubbar bildade 1994
FC Bălți

FC Bălți tidigare FC Zaria eller FC Olimpia är en fotbollsklubb i Bălți i Moldavien.

Historia
FC Zaria grundades 1984.

FC Zaria Bălți (1984–1991)
FC Olimpia Bălți (1991–2014)
FC Zaria Bălți (2014–2019)
FC Bălți (2020–)

Meriter 
 Moldavisk cupen:
Vinnare: 2016.
Finalist: 2017.

Placering tidigare säsonger

Nuvarande spelartrupp 
 Senast uppdaterad 8 maj 2019

Källor

Externa länkar 
  Officiell webbplats
 FC Bălți på Soccerway

Fotbollsklubbar i Moldavien
Sportklubbar bildade 1984
Lisbetta Isacsdotter

Lisbetta Isacsdotter, född 1733, död 1767, var en svensk predikant, känd som Solvarfsängeln.

Lisbetta Isacsdotter insjuknade 1750 i dvala på torpet Solvarf i Tidersrums socken i Östergötland. När hon vaknade, började hon hålla predikningar med en röst som ett jollrande barn, och hennes tappade hår växte ut. En ängel påstods tala genom henne, och i tolv års tid tog hennes föräldrar emot en växande åhörarskara för att lyssna på hennes predikningar. Hennes mor påstod att hon bara åt en enda sked mjölk i månaden. År 1762 utsågs en kyrklig kommission för att avgöra om Lisbetta var en häxa eller en bedragare. Kyrkan tvingade hennes familj att isolera henne, hennes hår klipptes av och hon tvingades 1763 medge att allt hade varit ett bedrägeri. Lisbetta och hennes familj underkastades alla straff under kyrkoplikten. År 1765 fördes Lisbetta Isacsdotter till Linköpings hospital, där hon avled två år senare.

Källor 
 Karin Johannisson, Kroppens tunna skal: Sex essäer om kropp, historia och kultur

Kristna personligheter i Sverige
Födda 1733
Avlidna 1767
Kvinnor
Personer under frihetstiden
V906 Carinae

V906 Carinae, eller Nova Carinae 2018, var en ljus nova i nordöstra delen av stjärnbilden Kölen upptäckt den 20 mars 2018 av All Sky Automated Survey för supernovor. Den var tidigare känd under beteckning ASASSN-18fv och belägen i närheten av HD 92063, en stjärna av magnitud 5. Före novautbrottet var den en stjärna av Gaia-magnitud 20,1. Den 21 mars hade den ökat i ljusstyrka till Gaia-magnitud 7,80 (skenbar magnitud 7,45), och till magnitud 6,62 senare samma dygn.

Observationer
Den 21 mars 2018 analyserades spektrografiska mätningar från långtidsexponering av ASASSN-18fv, specifikt i våglängdsområdet 3800 Å till 7300 Å, med hjälp av CCD- bildbehandling. Detaljerad analys av spektraldata bekräftade att ASASSN-18fv uppvisade egenskaper hos en förestående klassisk nova. Dess fotometri togs upp på Hutton-Westfold Observatory vid Monash University i Melbourne, Australien. Ett spektrum av ASASSN-18fv erhölls via Las Campanas Observatory i La Serena, Chile.

Novautbrott
En klassisk nova, är ett övergående astronomiskt tillstånd, som plötsligt uppträder som en ny, ljus stjärna på himlen. Objektet ökar först snabbt i ljusstyrka, för att sedan långsamt blekna bort under flera veckor till månader. Föregångarna till alla observerade novor är dubbelstjärnor i en snäv ömsesidig bana kring varandra. Detta leder till ett flöde av materia från ena stjärnan till den andra. I fallet med Nova Carinae 2018 innebär det att en mycket kompakt vit dvärgsstjärna absorberar materia från dess följeslagare. När tillräckligt mycket övertagits, uppstår en termonukleär explosion på ytan av den vita dvärgen, som blir mycket ljusare än de två ursprungliga stjärnorna.
 
När det gäller V906 Carinae observerade satelliterna i BRITE-Constellation den fullständiga utvecklingen av novan från det ursprungliga utbrottet, ljusstyrkan och de sista faserna under totalt 150 dygn.

Se även
 Lista över novor i Vintergatan

Referenser

Noter

Externa länkar	
 NASA Astronomy Picture of the Day: Announcing Nova Carinae 2018 (25 March 2018)

	
Stjärnbilden Kölen
Novor
Astronomiska upptäckter 2018
Sigrid Nilsdotter (predikant)

Sigrid Nilsdotter, född 1741, död efter 1763, var en svensk predikant.

Sigrid Nilsdotter på Skelycke gård i Skaraborgs län insjuknade i dvala en tid efter att hon fått mässlingen år 1759. Då hon vaknade upp, kunde hon inte längre äta något utom nattvarden, och började hålla predikningar under extas, även om hon när hon inte hade extas avböjde alla former av uppmärksamhet. Fallet väckte stor uppmärksamhet och offentlig debatt. På uppdrag av myndigheterna undersöktes Sigrid Nilsdotter av först kyrkan på Sunnerby prästgård av Johan Liljeberg, och därefter av vetenskapen under Sven Brodd på uppdrag av Collegium Medicum i Skara 1763. 

Skillingtryck utgavs om henne.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Karin Johannisson, Kroppens tunna skal: Sex essäer om kropp, historia och kultur

Kristna personligheter i Sverige
Födda 1741
Avlidna 1700-talet
Kvinnor
Personer under frihetstiden
Berzeliuslaboratoriet

Berzeliuslaboratoriet är en laboratorie- och kontorsbyggnad för Karolinska institutet. Den ligger vid Berzelius väg 3 (huvudingång) på Campus Solna i Solna kommun. Byggnaden som även innehåller hörsalar och ett universitetsbibliotek stod färdig 1972 och ägs av Akademiska Hus. Byggnaden och vägen är uppkallade efter Jöns Jacob Berzelius som var kemist och naturforskare.

Byggnadsbeskrivning
Berzeliuslaboratoriet var tänkt att bli Karolinska Institutets utbildningscentral. Byggherre var Akademiska hus och arkitektuppdraget gick till Ove Hidemark och Göran Månsson på Ove Hidemark Göran Månsson Arkitektkontor AB. Byggnaden har sex våningsplan. Plan 1 avser källarvåningen och plan 7 är ett installationsplan med tekniska utrymmen som försörjer hela byggnaden. Via fyra trapphus nås byggnadens lokaler. Den sammanlagda lokalytan är cirka 13 000 m². Mot norr ansluter restaurangbyggnaden Jöns Jacob som invigdes 1978. I sydväst fortsätter komplexet i Scheelelaboratoriet som stod färdig år 1997. Mellan båda byggnader bildades då en innergård som kallas Berzeliusgården.

Berzeliuslaboratoriets byggnad har en bärande stomme av prefabricerade betongelement. Fasaderna består av fasadelement med yta av frilagd ballast i rödbrun kulör. Färgvalet var ett resultat av strävan att det nya komplexet skulle smälta in i den ur arkitektonisk synpunkt känsliga miljön som domineras av röda tegelhus ritade på 1940- och 1950-talen av arkitekt Ture Ryberg. De förut slutna fasaderna lättades upp genom stora glaspartier som tillkom vid en ombyggnad av huset under åren 2002–2003. 

På husets bottenvåning (plan 2) ligger bland annat en stor foajé med vinterträdgård, fackbokhandel samt tre hörsalar: Gustaf Retzius, Vesalius och Jacob Berzelius. På samma plan finns även Karolinska Institutets universitetsbiblioteket (KIB). På övriga plan ligger kontor och laboratorier. Berzeliuslaboratoriet genomgick en omfattande ombyggnad under 2002–2003. Byggnaden fick då en ny användning som studentcentrum med studentinformation, forskning och undervisning. Hela anläggningen hyrs av Karolinska Institutet.

Bilder

Noter

Källor
Akademiska hus:  Berzeliuslaboratoriet, husguide.
Berzeliuslaboratoriet, ritning, entréplan.
Akademiska hus:  Berzeliuslaboratoriet.

Externa länkar 

Karolinska Institutet
Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Campus Solna
Sara Stina Schultz

Sara Stina Schultz, död på 1790-talet i Köpenhamn, var en svensk kvinna som var föremål för ett fall av besatthet. Hennes fall tilldrog sig mycket uppmärksamhet under sin samtid. 

Sara Stina Schultz var dotter till en skomakare i Stockholm. Hon led av häftiga anfall, under vilka hon yttrade svordomar, mordhotade sin far och vägrade alla former av religiös utövning, medan hon försvarade djävulen. Hon blev placerad på Danvikens hospital, där hon vårdades av Pehr Tollesson. Schultz påstod sig vara besatt av djävulen och regelbundet träffa honom. Hon blev föremål för en uppmärksammad undersökning som sedan har skildrats, där teologiska argument för att hon var besatt av satan ställdes mot den nya medicinska vetenskapens teorier.  

Hon frigavs ur hospitalet tack vare swedenborgianernas arbete för henne, då de uppfattade henne som en person med mediala förmågor. Hon ska sedan ha fängslats i Långholmens spinnhus, anklagad för utomäktenskapligt sex. Hon fick av swedenborgianerna hjälp att bli frigiven och sedan bosätta sig i Köpenhamn, där hon ska ha avlidit på 1790-talet. 

Skillingtryck utgavs om henne. Hon är föremål för boken "Rörande skomakardottern Sara Stina Schultz, som ansetts wara af Djefwulen besatt": om en djävulsutdrivning i Fogdö 1782.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Karin Johannisson, Kroppens tunna skal: Sex essäer om kropp, historia och kultur

Kristna personligheter i Sverige
Födda 1700-talet
Avlidna 1790-talet
Kvinnor
Personer under gustavianska tiden
Frans Peeters

Frans Peeters, född 30 augusti 1956 i Herentals, är en belgisk före detta sportskytt.

Peeters blev olympisk bronsmedaljör i trap vid sommarspelen 1988 i Seoul.

Källor 

Belgiska sportskyttar
Belgiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Belgien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Belgien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Belgien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1988
Födda 1956
Levande personer
Män