kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Zeta Delphini

Zeta Delphini (ζ Delphini, förkortat Zeta Del, ζ Del)  är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Delfinen. Den har en skenbar magnitud på 4,65, är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 14,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 220 ljusår (ca 67 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Zeta Delphini A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A3 Va. Stjärnan har en beräknad massa som är ca 2,5 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3,6 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 49 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 8 300 K.

År 2014 meddelades upptäckten av en brun dvärg, Zeta Delphini B, av spektraltyp L5 (men kan vara från L3 till L7) i omlopp kring Zeta Delphini A. Den har en massa som är ca 55 gånger så stor som Jupiters massa och är separerad med över 13 bågsekunder från primärstjärnan vilket motsvarar ett avstånd på åtminstone 910 AE.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/zetadelphini
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/zetadel.html

		
Stjärnbilden Delfinen
Bayerobjekt	
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
Bruna dvärgar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
De vita blommornas vår

De vita blommornas vår är en novell av den vietnamesiska författaren Nguyen Ngoc och utgavs 1970.

Novellen handlar om en årlig tradition på våren hos ett minoritetsfolk vid bergen i djungeln i Vietnam. Traditionen går ut på när de vita blommorna blomstrar ska flickorna i byn plocka blommorna medan pojkarna följer efter och spela flöjt och försöker fånga flickan.

Referenser

Noveller
Skönlitteratur 1970
Zoe Lee

Zoe Samantha Lee, född 15 december 1985 i Richmond, North Yorkshire, är en brittisk roddare.

Lee blev olympisk silvermedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor 

Brittiska roddare
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Storbritannien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2016
Personer från North Yorkshire
Födda 1985
Levande personer
Kvinnor
Alumner från King's College London
M/V Xue Long 2

M/V Xuě Lóng 2 ( ("Snödraken 2") är en kinesisk isbrytare och polarforskningsfartyg. Hon byggdes på Jiangnanvarvet i Shanghai i Kina och levererades i juli 2019.

Xuě Lóng 2 är Kinas andra isbrytande forskningsfartyg i tidsordning efter M/V Xuě Lóng. 

Fartyget har ritats av Aker Arctic Technology i Helsingfors enligt ett kontrakt från 2012. Fartyget har ett deplacement på 14.300 ton och är 122,5 meter långt och 22,3 meter brett. Det ska utrustas med två 16-cylindriga och två 12-cylindriska Wärtsilä dieselmotorer. Isklassen är Polarklass PC3 och Xuě Lóng 2 är en dubbelbrytande isbrytare med möjlighet att bryta 1,5 meter tjock is.

Xuě Lóng 2 är beräknad för att ta sammanlagt 90 personer (besättning och forskare).

Se även
Kinas politik i Arktis
Arktiska Gula flodenstationen

Källor
China Launches Icebreaker Xuelong 2 in Maritime Executive den 10 september 2018

Noter

Externa länkar

Kinesiska fartyg
Isbrytare
Polarfartyg
Forskningsfartyg
Fartyg sjösatta 2019
TGV 001

TGV-001 (Train Grande Vitesse 001) var en höghastighetståg i Frankrike. Tåget var den första prototypen av TGV som började att testas 1972. TGV - 001 var ett experimentellt gasturbin-elektriskt lok-som byggdes av Alstom.

Experimenttåget var en del i ett stort forskningsprogram på höghastighetståg. Programmet gäller många tekniska aspekter men framför allt dragkraft, fordonsdesign, bromssystem, aerodynamik och signalering. 

I början skulle två tåg byggas men bara ett producerades.

Bevarande 

 T 001 : Bischheim
 T 002 : Belfort.

Se även 

 SNCF

Externa länkar 

 45 år av TGV
Snabbtåg
Franska motorvagnar
3904 Honda

3904 Honda eller 1988 DQ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 februari 1988 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanska astronomen Minoru Honda.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1988
Pan Feihong

Pan Feihong, född 17 juli 1989 i Rui'an, är en kinesisk roddare.

Feihong blev olympisk bronsmedaljör i lättvikts-dubbelsculler vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor 

Kinesiska roddare
Kinesiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kina
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2016
Personer från Wenzhou
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Roxana Cogianu

Roxana Gabriela Cogianu, född 21 september 1986 i Iași, är en rumänsk roddare.

Cogianu blev olympisk bronsmedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor 

Rumänska roddare
Rumänska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Rumänien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Rumänien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Rumänien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Iași
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Isabel Kerschowski

Isabel Kerschowski, född 22 januari 1988 i Berlin, är en tysk fotbollsspelare som spelar för Bayer Leverkusen.

Kerschowski blev olympisk guldmedaljör i fotboll vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor

Noter

Tyska fotbollsspelare
Spelare i 1. FFC Turbine Potsdam
Spelare i VfL Wolfsburg (damfotboll)
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Personer från Berlin
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Det spökar

Det spökar var en svensk TV-serie som sändes i två säsonger i Kanal 5 under perioden 15 oktober 1997–24 december 1999. Programledare var Torsten Wahlund. 

Serien undersökte Skandinaviens mest hemsökta och mytomspunna platser.

Den första säsongen spelades in i Sverige och Danmark. Den danska programledaren var Jens Zacho Bøye och tv-serien danska namn var Det Spöger. Men manuset var samma för båda ländernas programledare.

Den andra säsongen spelades in i Sverige, Danmark, Norge och Finland och sändes i alla fyra länder. I Norge kallades serien "Det Spökar", i Danmark kallades serien "Hjemsøgt" (ny programledare: Lars Bom) och i Finland kallades serien "Pelon Merkki" (programledare: Lasse Pöysti).

Serien regisserades av Nils Lagergren och Rickard Holm.

Säsong 1: 1997.

Avsnitt 1.01

Platser: Dragsholms slot, Danmark. Brokinds Herrgård, Sverige

Avsnitt 1.02

Plaster: Snogeholms slott, Sverige. Folketeatret, Köpenhamn

Avsnitt 1.03

Platser: Von Echstedtska gården, Sverige. Wilhelmsborg, Danmark

Avsnitt 1.04

Platser: Voergaard slot, Danmark. Stora Hotellet i Örebro, Sverige

Avsnitt 1.05

Plaster: Stensgaard, Danmark. Ekenäs slott, Sverige

Avsnitt 1.06

Platser: Horsens Klosterkirke, Danmark. Tjärhovsgatan, Sverige.

Avsnitt 1.07

Platser: Torpa Stenhus, Sverige. Store Restrup, Danmark.

Avsnitt 1.08

Plaster: Södra BB, Sverige. Bogense, Danmark.

Avsnitt 1.09

Platser: Norre Wosborg, Danmark. Stockholms tunnelbana, Sverige.

Avsnitt 1.10

Platser: Ängsö Slott, Sverige. Moesgaard, Danmark.

Säsong 2: 1999.

Avsnitt 2.01

Plats: Stockholms skärgård, Sverige

Avsnitt 2.02

Plats: Skårups kyrka, Danmark

Avsnitt 2.03

Plats: Fredrikstens fästning, Norge

Avsnitt 2.04

Plats: Åbo slott, Finland

Avsnitt 2.05

Plats: Taksteins gård, Sverige

Avsnitt 2.06

Plats: Grinderslevs gård, Danmark

Avsnitt 2.07

Plats: Gaupholmen, Norge

Avsnitt 2.08

Plats: Olofsborg, Finland

Avsnitt 2.09

Plats: Århus teater, Danmark

Avsnitt 2.10

Plats: Granåsens gård, Norge

Avsnitt 2.11

Plats: Kronohagen i Helsingfors, Finland

Avsnitt 2.12

Plats: Sala Silvergruva, Sverige

Källor

TV-program i Kanal 5
Biologiska nomenklaturkoder

Inom biologin finns tre internationella nomenklaturkoder vilka styr namngivningen av skilda organismgrupper. Dessa är:

 För alger, svampar och växter: International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants (ICN): Online. Tidigare International Code of Botanical Nomenclature (ICBN) (1952-2011) och International Rules of Botanical Nomenclature (1906-1952).
 För djur: International Code of Zoological Nomenclature (ICZN): Online. Tidigare International Rules on Zoological Nomenclature (1905-1961).
 För prokaryoter: International Code of Nomenclature of Prokaryotes (ICNP): Online. Tidigare International Code of Nomenclature of Bacteria (1990-2008); dessförinnan sorterde prokaryoterna under ICBN.

Utöver dessa finns även koder som styr namngivning av andra grupperingar som inte är biologiska taxa i strikt bemärkelse:
 För virus: International Code of Virus Classification and Nomenclature (ICTV Code): Online. Gradvis framvuxen sedan ICTV införde artbegreppet för virus år 2000.
 För kulturväxter: International Code of Nomenclature for Cultivated Plants (ICNCP): Online (PDF). Första upplaga 1953.
 För växtsamhällen: International Code of Phytosociological Nomenclature (ICPN): Online (PDF). Första upplaga 1976.
 För biogeografiska områden: International Code of Area Nomenclature (ICAN): Online. Ratificerad av Systematic and Evolutionary Biogeographical Association (SEBA) 2007.

Härutöver finns också några föreslagna koder som (ännu) ej ratificerats:
  För fylogenetisk nomenklatur: International Code of Phylogenetic Nomenclature (PhyloCode): Online PDF. Föreslagen 1998. Revision 4c publicerades 2010.
 Ett försök att samla de existerande koderna i ett regelverk: International Code of Bionomenclature (BioCode): Online. Föreslagen 1997. En reviderad version 2011 gav som mål att inte ersätta de befinliga koderna, utan bara ge ett övergripande ramverk avsett att användas tillsammans med dem.
 För eukaryota protister: Förslag har också framlagts om ett regelverk, Code for Nomenclature of Microbial Eukaryotes (CNME), för dessa organismer, vilka delvis omfattas av ICN (som jästsvampar och kiselalger), delvis av ICZN (som de flesta amöbor) och delvis av båda (som dinoflagellater).

Referenser

Taxonomi
Lasse Ermalm

Lars Gunnar (Lasse) Ermalm, född  22 december 1949 i Essinge församling, Stockholm, är en grafisk formgivare som ansvarat för cirka 2 500 skivomslag.

Biografi
Ermalm medverkade som musiker i The Underground Failure 1968–1971 och gjorde då ett av sina första LP-konvolut. När John Holm debuterade på Metronome Records med LP:n Sordin fotograferade och formgav Ermalm skivan. Med Lagt kort ligger (musikalbum), John Holms andra skiva, fick Lasse Ermalm sitt stora genombrott som grafisk formgivare och startade bolaget Ermalms Egenart.

Bibliografi
 2007 - Lasse Ermalm och Håkan Lahger, De legendariska åren: Metronome Records (Premium Publishing 
 2018 - Hög standard : om Sonet, folkhemmet och starten för det svenska musikundret (Leopard förlag )
 2023 -

Skivomslag (i urval) 
Ola Magnell Nya perspektiv 1975 Metronome MLP 15.557
Kjell Alinge & Janne Forssell Hemma Hos Janne & Kjell - Kulturfunk Från De Befriade Områdena  1976 Musiklaget MLP-8
Kjell Höglund Doktor Jekylls Testamente 1979 Alternativ ALP-11
Lasse Tennander Längst Därinne Är Himlen Ändå Röd 1979 Sonet SLP-2638
Eva Dahlgren Tvillingskäl 1982 Glen Disc HGP 3022
Tant Strul Amason 1983  MNW MNWP 129
Adolphson-Falk Nu Lever Jag Igen 1985 Air(3) AIRS 030
Peter LeMarc Peter LeMarc (musikalbum) 1987 MNW 
Lolita Pop Lolita Pop 1987 Mistlur MLR 56
John Holm Verklighetens afton 1988 WEA 242 303-1
Monica Zetterlund Monica Z 1989 RCA PL 74331
Lena Philipsson Lena Ph 006 1991 Columbia COL 656819 2

Referenser 
Hemsida: Ermalms Egenart
Discogs: Lasse Ermalm
Discogs: Ermalms Egenart
"De legendariska åren: Metronome Records" Håkan Lahger & Lasse Ermalm
Libris: "De legendariska åren"
Libris: "Hög standard: om Sonet..."

Födda 1949
Levande personer
Svenska grafiska formgivare
Konstnärer från Stockholm
Män
Svenska konstnärer under 1900-talet
Juleljus

Juleljus är en novell av Alf Henrikson utgiven 1992 och är publicerad i samlingen En jul när jag var liten.

Böcker 
 Alf Henrikson (1992): Juleljus. I: En jul när jag var liten. Harriet Alfons & Margot Henrikson: Rabén & Sjögren. Stockholm. Illustrerad av Fibben Hald. 
 Alf Henrikson (2011): Juleljus. I: Julens bästa berättelser. Ordalaget Bokförlag. Stockholm.

Översättningar
Danska: Alf Henrikson (1993): Julelys I: Jul da jeg var lille, Gyldendal

Referenser

Skönlitteratur 1990
Svenska noveller
Verk av Alf Henrikson
När farmor kokade rödkål

När farmor kokade rödkål är en novell av Bengt Anderberg som först publicerades i tidningen Vi året 1974. Novellen är en del ur boken En jul när jag var liten och har översatts till flera språk. Den svenska utgåvan är illustrerad av Sven Nordqvist, och den tyska utgåvan av Peter Knorr.

Handling
Novellen handlar om en pojke vid namn Bengt som ska fira en vanlig jul, och börjar med att lille Bengt ska hjälpa farmor, farfar och farfarsfar att koka rödkål. Bengt, farfar och farfarsfar blir tillsagda att hämta rödkål, men det slutar med att Bengt hämtade rödkålen medan farfar och farfarsfar bråkade om grönsakshallen hette rotfruktskällaren eller kålrotskällaren. 

Bengt lämnade kålroten till farmor samtidigt som farfar och farfarsfar kom in i huset trötta på att skrika åt varann. Sedan sade farmor ”så ska vi ha äpplen och vitlök” och då började farfar gnälla om hur han ogillade vitlök. Då tyckte farmor att lille Bengt, farfar och farfarsfar skulle börja göra lite nytta och hämta resten av ingredienserna, vilket nu skedde omgående så att farmor kunde laga  sin ljuvligt doftande rödkål. Under tiden gjorde farfarsfar senap genom att krossa senapsfröna med sin kanonkula som han fick när han slogs mot kejsar Napoleon.

Karaktärer
Det finns ett barn/barnbarn, en farmor, en farfar och en farfars far.
Barnet är Bengt Anderberg som var där medan historien utspelades. Av de äldre är farmor den drivande personen medan övriga följer det hon ber dem om.

Böcker 
 Bengt Anderberg (1974): När farmor kokade rödkål. I: Vi.
 Bengt Anderberg (1992): När farmor kokade rödkål. I: En jul när jag var liten. Harriet Alfons & Margot Henrikson: Rabén & Sjögren. Stockholm. Illustrerad av Sven Nordqvist. 
 Bengt Anderberg (2011): När farmor kokade rödkål. I: Julens bästa berättelser. Ordalaget Bokförlag. Stockholm.

Översättningar
Danska: Bengt Anderberg (1993): Da farmor kogte rødkål I: Jul da jeg var lille, Gyldendal
Tyska: Bengt Anderberg (1996): Als Großmutter Rotkohl kochte. I: Angelika Kutsch: Weihnachten, als ich klein war. Hamburg: Oetinger. Illustrerad av Peter Knorr.

Externa länkar
"När farmor kokade rödkål" på Boksampo

Svenska noveller
Skönlitteratur 1974
Djurgårdens IF Fotboll 2019

Djurgårdens herrlag i fotboll tävlade under säsongen 2019 i Allsvenskan och Svenska cupen. Laget låg i toppen hela året och höll serieledningen sista 13 omgångarna (utöver efter omgång 27), och den 2 november säkrade laget sitt 12:e SM-guld, det fjärde på 2000-talet. Anfallaren Mohamed Buya Turay vann även Allsvenskans skytteliga med sina 15 mål. I Svenska cupen lyckades man inte försvara sin titel från förra året utan åkte ut i semifinalen mot BK Häcken, som sen även vann finalen.

Mästartruppen

A-laget 
Truppen aktuell per den: 26 oktober 2019.

Seriematcher & mål räknat efter 2019 års säsong.

 = kom mitt under säsong

Allsvenskan

Svenska cupen

Träningsmatcher

Interna skytteligor 
Avser Allsvenskan:

Mohamed Buya Turay, 15
Jonathan Ring, 7
Fredrik Ulvestad, 5
Marcus Danielson, 4
Emir Kujović, 4
Aslak Fonn Witry, 3
Nicklas Bärkroth, 3
Erik Berg, 2
Jacob Une Larsson, 2
Kevin Walker, 2
Jesper Karlström, 2
Haris Radetinac, 1
Edward Chilufya, 1
Curtis Edwards, 1
Självmål, 1

Avser Svenska cupen 2019/2020 (uppdaterat 26 augusti 2019):

 Haris Radetinac, 1
 Oscar Pettersson, 1

Avser träningsmatcher:

Mohamed Buya Turay, 3
Kevin Walker, 1
Jacob Une Larsson, 1

Avser Svenska cupen 2018/2019:

Marcus Danielson, 4
Jesper Karlström, 3
Jacob Une Larsson, 2
Aslak Fonn Witry, 2
Edward Chilufya, 1
Kevin Walker, 1
Johan Andersson, 1
Haris Radetinac, 1
Dzenis Kozica, 1
Fredrik Ulvestad, 1
Mohamed Buya Turay, 1

Övergångar

Förlängda kontrakt 

 5 juli 2019 Marcus Danielson, 3 år (2022-12-31)
26 oktober 2019 Haris Radetinac, 2 år (2021-12-31)

Spelare/ledare in 
Efter Allsvenskan 2018 och inför/under säsongen 2019:

Spelare/ledare ut 
Efter Allsvenskan 2018 och inför/under säsongen 2019:

Föreningen

Tränarstab 

 Huvudtränare:  Kim Bergstrand,  Thomas Lagerlöf
 Assisterande tränare:  Hugo Berggren
 Målvaktstränare:  Nikos Gkoulios
 Sportchef:  Bo Andersson
 Lagledare:  Daniel Granqvist
 Naprapat:  Christian Andersson,  Thomas Avenbrand
 Fystränare:  Viktor Helander 
 Materialare:  Mats Lundholm
 Läkare:  Håkan Nyberg

Spelartröjor 

 Tillverkare: Adidas
 Huvudsponsor: Prioritet Finans
 Hemmatröja: Blårandig
 Bortatröja: Vit
 Tredjetröja: Mörkblå
 Spelarnamn: Ja

Se även 

 Djurgården Hockey 2018/2019 (säsongen som började hösten 2018)

Referenser

Noter

Källor 

Fotboll i Sverige 2019
2019
Fotbollssäsongen 2019 efter lag
Kastrup Glasværk

Kastrup Glasværk var ett danskt glasbruk. Det anlades i Kastrup utanför Köpenhamn 1847 av greve Christian Conrad Sophus Danneskiold-Samsøe som även ägde Holmegaard Glasværk. Kastrup Glasværk blev ett självständigt företag 1873 men återförenades med Holmegaards Glasværker 1965 och lades slutligen ned 1979. Formgivarna Jacob E. Bang, Michael Bang, Ibi Trier Mørch, Nanna Ditzel, Sigvard Bernadotte och Grethe Meyer arbetade tidvis för Kastrup Glasværk.

Källa 
Nationalencyklopedin, Holmegaards Glasværker A/S. (hämtad 2018-12-19) 

Glasbruk
Ej längre existerande danska företag
Dansk formgivning
Soet Pegu

Soet Pegu, född 1615, död 1658, var en thailändsk affärsidkare. Hon innehade en de facto monopol på handeln mellan kungariket Ayutthaya i nuvarande Thailand och Nederländerna vid mitten av 1600-talet. 

Soet Pegu var enligt uppgift av Mon-härkomst. Hennes maktställning berodde på att Sydostasien under denna tid i stort saknade större köpmän, och att endast de kungliga hoven bedrev storskalig internationell handel via utländska köpmän från Kina och Västerlandet. De lokala köpmännen sysslade endast med mindre lokalhandel, men kom att agera mellanhänder mellan de inhemska hoven och de utländska handlarna. Eftersom det i Sydostasien enligt många utländska observatörer var kvinnorna som skötte handeln, kom dessa att få stor betydelse när handeln utvecklades under denna epok och det blev vanligt att utländska manliga handlare ingick tillfälliga äktenskap med inhemska kvinnliga handlare för att få tillgång till deras kontakter. Soet Pegu kom att bli en viktig representant för dessa kvinnliga mellanhänder. Hon var i tur och ordning gift med varje handelsagent eller faktor som Nederländerna utsåg till det thailändska hovet, och agerade som mellanhand mellan hovet och Nederländernas representant. Hon kom som sådan att få en viktig maktställning både som diplomat och handelsagent och fick i praktiken en monopolställning på handeln mellan Nederländerna och Thailand under 1640-talet.

Källor 

 Sarah Shaver Hughes, Brady Hughes,  Women in World History: v. 1: Readings from Prehistory to 1500

Kvinnor
Födda 1615
Avlidna 1658
Personer inom näringslivet under 1600-talet
Personer i Thailands historia
Travrondens Guldklocka

Travrondens Guldklocka är en årlig travserie för kuskar som högst är 35 år gamla med  B eller K-licens (amatörlicens), varav finalloppet körs på Solvalla i Stockholm under december månad. Finalloppet körs över 2140 meter med autostart och förstapris är 100 000 kronor, samt en guldklocka.

Kuskarna kvalar in till finalloppet via en serie lopp i en grundserie under året, där de samlar poäng. De tolv kuskar med flest poäng i grundserien får sedan göra upp i två kvalheat och ett finallopp. I kvalheaten och finalloppet kör kuskarna olika hästar. Den kusk med flest insamlade poäng i grundserie och kvalheat får välja häst först i finalloppet.

Regler 
I loppet deltar de tolv främsta kuskarna i grundserien (samtliga lärlings- och ungdomslopp på Solvalla under gånget år). Hästarna seedas i två grupper och kuskarna tilldelas genom lottning en häst i varje avdelning. Den kusk som har mest poäng efter omräkning av grundseriens poäng och de två försöksavdelningarna får välja häst först i finalloppet. Den kusk som har näst mest poäng väljer som tvåa osv. 

Har två körsvenner lika många poäng efter grundserien och försöksavdelningarna får den som har mest poäng i grundserien välja häst först. Om körsvennerna ändå inte går att skilja åt tillämpas lottning.

Rekord 
Pasi Aikio är den lärling som vunnit loppet flest gånger. Han vann loppet 1998, 2001 och 2003. 

1984 blev Catarina Lundström den första kvinnan som vann loppet. Totalt har sex kvinnor vunnit loppet: Catarina Lundström (1984), Susanne Nordlander (1997), Elin Gustavsson (2002), Jennifer Tillman (2009), Emilia Leo (2018) och Ida Riesterer (2020).

Finalvinnare i urval

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Travrondens Guldklocka: Statistik

Svenska travlopp
Travlopp som körs på Solvalla
Sportevenemang i Stockholm
Återkommande sportevenemang med premiär 1957
Tunheim

Tunheim är ett ruinsamhälle, tidigare ett kolgruvesamhälle, på Björnön i Svalbard.

År 1898 började tysken Theodor Lerner försök att utan framgång utvinna kol i Kvalrossbukta. Ett nytt försök gjordes av Bjørnøen AS i Gruben och Blyhatten, norr om Sørhamna, vilket också misslyckades.

Däremot byggdes ett stort kolgruvesamhälle upp i Tunheim i nordöstra delen av Björnön från 1915 av I/S Bjørnøens Kullkompani i Stavanger, senare Bjørnøen AS. Gruvan var i drift mellan 1915 och 1925. I Tunheim restes minst tolv hus, och i gruvan bröts 115.000 kol mellan 1916 och 1925. I samhället övervintrade upp till 182 personer. En 1,2 kilometer lång industrijärnväg byggdes mellan Tunheim och en utskeppningshamn i Austervåg, med två lokomotiv och åtta vagnar. Lokomotiven och spåren finns kvar idag. En radiostation inrättades av gruvbolaget 1919. 

En meteorologisk station etablerades i oktober 1918 av Det geofysiske institutt i Tromsø. Denna blev kvar efter nedläggningen av gruvbrytningen, men under andra världskriget evakuerades personalen och förstördes Tunheim av de allierade den 1 juli 1942. Resterna finns kvar som kulturminnen. Sprängämneslagret har byggts upp igen och används som fritidshus för personalen på den nuvarande meteorologiska stationen, som uppfördes 1947  i Herwighamna.

Källor
Bjørnøya på Norsk Polaronstitutts webbplats
Om Tunheim på Riksantikvariens webbplats

Noter

Externa länkar
Om Björnön på cruise-handbook.npolar.no

Kulturminnen i Svalbard
Övergivna orter i Svalbard
Gruvor i Svalbard