kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ida Kar

Ida Kar, född 8 april 1908 i Tambov, Ryssland, död 24 december 1974 i Bayswater, London, var verksam som fotograf huvudsakligen i London efter 1945 och tog många svartvita porträttbilder av konstnärer och författare. Hennes separatutställning av fotografier på Whitechapel Gallery 1960 var den första i sitt slag som hållits i ett stort offentlig galleri i London.

Biografi
Kar hade armeniska föräldrar och hennes far undervisade matematik och fysik. Familjen flyttade till Iran när hon var åtta år gammal, och vidare till Alexandria i Egypten när hon var tretton. Hon studerade där vid Lycée Français. När hon var tjugo år flyttade hon till Paris för att studera kemi och medicin, men övergick snart till sång istället. Hon umgicks med avantgardistiska konstnärer och författare, som Piet Mondrian och Yves Tanguy i Paris, och blev intresserad av socialistisk politik, fotografi och surrealismen. Hennes första arbete som fotograf var studiobilder av den surrealistiske fotografen och målare Heinrich Heidersberger.

År 1933 återvände Kar till Alexandria. I slutet av 1930-talet gifte hon sig med Edmond Belali och tillsammans öppnade de en fotoateljé i Kairo. Där kom hon i kontakt med egyptiska surrealister som Ikbal El Alailly och Georges Henein, och med medlemmar inom konst- och frihetrörelsen. Under andra världskriget deltog de båda i två surrealistiska utställningar i Kairo, den andra av dem 1944. Samma år skiljde hon sig från Belali och gifte sig med den brittiske poeten och konsthandlaren Victor Musgrave, som vid den tiden tjänstgjorde i RAF. År 1945 flyttade de sedan till London.

I London kom Kar i kontakt med konstnärer som Paul Nash och E. L. T. Mesens, som hade varit verksamma inom surrealismen, och började också träffa de konstnärer och författare som skulle komma att bli hennes motiv. Hon specialiserade sig på porträtt och 1954 hade hon utställningen "Fyrtio konstnärer från Paris och London", dock utan större framgång, på Gallery One, galleriet som hennes man hade öppnat vid en Litchfield Street i Soho föregående år.

År 1959 reste Kar till Sovjetunionen, där hon fotograferade Sjostakovitj och andra, till Frankrike, där hon fotograferade, bland andra, Braque och Ionesco, och Östtyskland, där en utställning av hennes armeniska fotografier hölls. Samma år fick hon i uppdrag av Tatler att fotografera Londons konsthandlare. Genom sina arbeten gav Kar ett betydande bidrag till erkännandet av fotografi som en form av konst.

Eftermäle
National Portrait Gallery i London förvärvade 1999 Kars fotografiarkiv och 2011 gav museet en stor utställning av hennes arbete, Ida Kar: Bohemian Photogafer 1908-1974.

Källor

Referenser

Externa länkar
https://www.theguardian.com/artanddesign/2011/mar/13/ida-kar-bohemian-photographer-review
http://www.independent.co.uk/arts-entertainment/art/features/ida-kar-bohemian-photographer-1908-74-2162034.html

Födda 1908
Avlidna 1974
Kvinnor
Engelska fotografer
Personer från Tambov
Grind 'Em All

Grind 'Em All är en EP av det amerikanska death metal-bandet The Black Dahlia Murder, utgivet 2014 av skivbolaget A389 Recordings.  EP:n är en singel-sidad 7" vinyl-skiva med cover-låtar.

Låtlista
"Ripped Up" (Left for Dead-cover) – 1:10
"Rebel Without a Car" (Sedition-cover) – 0:45
"Populous" (Gyga-cover) – 1:26

Medverkande
Musiker (The Black Dahlia Murder-medlemmar)
Trevor Strnad – sång
Brian Eschbach – basgitarr, gitarr
John Kempainen – gitarr
Zach Gibson – trummor

Produktion
Andreas Magnusson – ljudtekniker, ljudmix
Eric Rachel – ljudmix
Alan Douches – mastering
Szymon Siech – omslagsdesign, omslagskonst

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Grind 'Em All

EP-skivor 2014
Sanmao

Sanmao, född 26 mars 1943 i Chongqing, död 4 januari 1991 i Taipei, var pseudonymen för den taiwanesiska författarinnan Chen Mao Ping (陳懋平).

Biografi 
Som barn var Sanmao intresserad av språk och litteratur men var tvungen att avbryta sin skolgång som tonåring, främst på grund av dåliga matematikresultat. År 1965 började hon studera filosofi i Taiwan och mellan 1967 och 1970 studerade hon först i Spanien och senare i Tyskland. Därefter återvände hon till Taiwan och började arbeta som lärare i tyska. Hennes fästman, en 45-årig tysk man, dog av en hjärtattack, och hon lämnade Taiwan igen och återvände till Spanien.

År 1976 publicerade hon sin första bok, den självbiografiska Berättelser om Sahara, som var hennes erfarenheter när hon bodde i Sahara tillsammans med sin spanske man, José Maria Quero y Ruiz (1951–1979), som hon först träffade i Madrid och senare gifte sig med 1973. Med en del reseskildring och en del memoarer, var det en berättelse om livet och kärleken i öknen. Snart blev Sanmao reseförfattare med ett unikt perspektiv. Efter bokens framgångar i Taiwan, Kina och Hongkong fortsatte hon att publicera arbeten, som beskrev hennes erfarenheter från Sahara och Kanarieöarna.

Hennes man José drunknade under dykning 1979 och året därpå återvände hon till Taiwan. Från 1981 till 1984 undervisade hon vid Kinesiska kulturuniversitetet i Taiwan för att därefter helt och hållet ägna sig åt att skriva.

Sanmaos böcker handlar främst om hennes egna erfarenheter av att studera och bo utomlands. De blev mycket väl mottagna och är fortfarande populära. Från 1976 till 1991 utgav Sanmao mer än 20 böcker, ett manus till filmen Rött damm (1990) samt några lyriska dikter. Hon översatte också den komiska Mafalda från spanska till kinesiska.

Död och efterspel 
Sanmao dog 47 år gammal på ett sjukhus i Taipei efter att ha hängt sig med ett par silkesstrumpor. Oklarheter kring hennes död gjorde att vissa fans hävdade hon blivit mördad. Det spekulerades också mycket om anledningen till hennes självmord: rädsla för cancern hon led av, besvikelse över att hennes filmmanus Rött damm inte fick några utmärkelser vid Golden Horse Film Festival eller depression över att hennes man José dog, 12 år tidigare.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 

Personer från Chongqing
Taiwanesiska författare
Kvinnor
Födda 1943
Avlidna 1991
Författare som begått självmord
Författarpseudonymer
Trätorget

Trätorget kan syfta på:

 Trätorget, Åbo – ett torg i Åbo
 Trätorget, Göteborg – ett torg i stadsdelen Björkekärr sedan 1953 (tidigare har namnet även använts för Drottningtorget och Lilla torget)

Se även 
 Vedtorget
Hans Rottenhammer

Hans Rottenhammer, född 1564 i München, död 1625 i Augsburg, var en tysk konstnär. Större delen av hans liv var han aktiv i Italien, dit han flyttade omkring 1589. Han målade många mytologiska motiv med landskapsbakgrunder. Han kände konstnären Paul Bril i rom och Adam Elsheimer var hans assistent under en period. Han var en framgångsrik konstnär, men dog fattig till följd av grav alkoholism.

Galleri

Referenser
 Chilvers, Ian (2009) The Oxford Dictionary of Art and Artists (4 ed.). Oxford University Press 

Tyska konstnärer under 1500-talet
Tyska konstnärer under 1600-talet
Konstnärer från München
Män
Födda 1564
Avlidna 1625
Bénigne Gagneraux

Bénigne Gagneraux, född 1756 i Dijon, död 1795 i Florens, var en fransk målare och gravör.
Han skolades i Dijon under ledning av François Devosge och verkade största delen av sitt liv i Italien. Gustav III besökte hans ateljé 1784 och köpte Den blinde Oidipus anbefaller sin familj åt gudarna. I Florens föll han ut från ett fönster och dog, något som snarare betecknades som självmord än en olycka.

Ett av hans mest kända porträtt är Gustav III:s möte med påven Pius VI.

Referenser
Natioalmuseum

 
Män
Födda 1756
Avlidna 1795
Personer från Dijon
Franska konstnärer under 1700-talet
Totti Sora

Torsten "Totti" Harald Sora (ursprungligen Strömberg), född 4 september 1903 i Åbo, död 23 november 1955, var en finländsk arkitekt. 

Hans mest kända byggnader är Martinskyrkan i Åbo (ritad tillsammans med Gunnar Wahlroos) och Åbo busstation (tillsammans med Harald Smedberg (1884–1963)).

Verk i urval
 Godsexpeditionen på Trätorget i Åbo, 1933
Martinskyrkan i Åbo, 1933 (tillsammans med arkitekten Gunnar Wahlroos)
Åbo busstation, Aningaisgatan, 1938 (tillsammans med Harald Smedberg)
 Bostadshus på Kommunalsjukhusvägen 40–46 I Åbo, 1944
Bastu i idrottsparken i Åbo, 1948
Triumph korsettfabrik, Tjärhovsgatan, Åbo, 1952–1953 (tillsammans med Dimitrios Pantzopoulos)

Bildgalleri

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Totti Sora på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Finländska stadsarkitekter
Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1903
Avlidna 1955
Män
Personer från Åbo
Miasma (musikalbum)

Miasma är det andra studioalbumet av det amerikanska death metal-bandet The Black Dahlia Murder, utgivet 2005 av skivbolaget Metal Blade Records.

Låtlista
 "Built for Sin" (instrumental) – 1:15
 "I'm Charming" – 2:54
 "Flies" – 3:26
 "Statutory Ape" – 3:42
 "A Vulgar Picture" – 3:37
 "Noverlty Cross" – 3:51
 "Dave Goes To Hollywood" – 3:59
 "Miscarriage" – 3:09
 "Spite Suicide" – 2:52
 "Miasma" – 4:43

Text: Trevor Strnad
Musik: The Black Dahlia Murder

Medverkande
Musiker (The Black Dahlia Murder-medlemmar)
Trevor Strnad – sång
John Kempainen – gitarr
Brian Eschbach – gitarr
David Lock – basgitarr
Zach Gibson – trummor

Bidragande musik
Garret Gross – bakgrundssång
Randy Vanderbilt – bakgrundssång
Amber Blankenship – cello

Produktion
Brian Slagel – producent
Andreas Magnusson – producent, ljudmix
Chris Dowhan – producent
Randy Vanderbilt – producent
Eric Rachel – ljudmix
Alan Douches – mastering
Jamey Erickson – omslagsdesign, foto
Jon Zig – logo

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Miasma

Musikalbum 2005
Svensbyån

Svensbyån är ett tre kilometer långt vattendrag i Piteå kommun, Norrbottens län. Vattendraget är drabbat av miljögifter.

Referenser

Vattendrag i Norrbotten
Vattendrag i Piteå kommun
Stuor Seukok

Stuor Seukok är ett berg i Gällivare kommun; Norrbottens län. Stavningsvarianter av namnet förekommer; exempelvis Stuor Seggok, Stuor Seukok och Stuor Seggok. Berget ligger nära Unna Seukok och Jälletjåkko.

Referenser

Berg i Norrbotten
Österrike i Eurovision Song Contest 2017

Österrike deltog i Eurovision Song Contest 2017 i Kiev, Ukraina. Landet representerades av Nathan Trent med låten "Running One Air".

Internval 
Artisten och låten valdes internt. Artisten presenterades av TV-bolaget ORF den 28 december 2016. Låten presenterades 28 februari 2017..

Källor 

2017 i Österrike
Länder i Eurovision Song Contest 2017
Musik i Österrike
Slaget vid Kuhmo

Slaget vid Kuhmo var en serie sammandrabbningar under januari 1940 nära staden Kuhmo under finska vinterkriget. En sovjetisk division blev omringad av finska styrkor, men lyckades hålla ut till slutet av kriget.

Bakgrund
Den sovjetiska ledningen ville genom att erövra norra Finland framtvinga en ockupation av hela landet och ville redan under kriget skära av transportvägarna till Finlands grannländer.. För att understödja 163. infanteridivisionens  och 44. motoriserade infanteridivisionens framryckning till Uleåborg skulle den 54. infanteridivisionen tränga fram mot söder för att skära av eventuella möjligheter för förstärkningar från det finska kärnlandet.

Slagets förlopp
Efter att ha gått över gränsen ryckte 54. divisionen fram till Kuhmo. Den finska armén hade bara små enheter här, eftersom den inte förväntade sig ett angrepp mot norra Finland. Den 3 december 1939 var det finska överkommandot under Mannerheim tvunget att skicka ett regemente från reserven för att bromsa den sovjetiska divisionens framryckning. Fram till nyår 1940 hade de sovjetiska enheterna nått fram till 15 kilometer från staden. Divisionen var till antalet överlägset och de finska styrkorna angrep inte där. Chefen för divisionen, general Gussewski använde denna paus till befästa positionerna och anlade ett flygfält på en frusen sjö. Divisionen låg utsträckt i form av en lång kolonn längs vägen till Kuhmo.

Sedan den 163. och 44. sovjetiska divisionen hade besegrats i Slaget vid Suomussalmi, skickade Mannerheim enheterna från Soumussalmi mot Kuhmo. Den nionde divisionen, under Hjalmar Siilasvuo, var underlägsen den sovjetiska divisionen och saknade ammunition och artilleri. Den 28 januari 1940 genomförde de finska styrkorna ett motanfall. Finska patruller på skidor gav sig ut i skogarna som vid Soumussalmi. Finnarna lyckades skära upp den sovjetiska divisionen i tre delar, så kallade ’’motti’’ (ungefär: omringning). Finnarna hade tagit sovjetiska pansarvärnsvapen vid Soumussalmi och använde dessa mot fientliga motangrepp med stridsvagnar. Ett dödläge uppstod. Sovjetiska armén försökte med en nyuppsatt 2000 man stark skidskyttebrigad och med hjälp av 23 skyttedivisionen att bryta inringningen, men dessa försök misslyckades.

Efterspel
Betydelsen av striden är för den generella bilden av kriget är tvetydig. Å ena sidan var finnarna i stånd att stoppa en sovjetisk framryckning och stoppade de facto två sovjetiska divisioner. Det finska överkommandots verkliga avsikta att slå ryssarna i norra Finland för att snabbt kunna skicka 9. Divisionen till den avgörande fronten på Karelska näset lyckades dock inte.

Referenser

Tryckta källor
 Hjalmar Siilasvuo, Kampen i Kuhmo - Finska vinterkriget 1939-1940,  Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek, 2017

Slag under vinterkriget
Kuhmo
Kuhmo
Krigsåret 1940
1940 i Finland
1940 i Sovjetunionen
Kuhmo
Albert Richardtson

Albert Richard Richardtson, född Hindström 5 februari 1882 i Stockholm i Sverige, död 1947 i Åbo i Finland, var en finländsk arkitekt. 

Albert Richardtson växte upp i Stockholm och flyttade till Finland, där han fick medborgarskap 1906. Han examinerades som arkitekt 1907 på Polytekniska institutet i Helsingfors. År 1909 grundade han ett eget arkitektkontor i Åbo. Han var ledamot av Åbo stadsfullmäktige. Han var Pargas Kalkbergs AB:s arkitekt och har satt sin prägel på bebyggelsen i Pargas. 

Han var gift med arkitekten Elsa Richardtson och far till Lillevi Richardtson och Holger Richardtson.

Verk i urval
Porthanskolan i Torneå, 1910 (tillsammans med Albert Holmström)
Pargas svenska föreningshus, Pargas 1924 (nedbrunnet)
Martinskyrkans församlingshem, 1932 
Vattentorn i Åbo, 1941 (tillsammans med Erik Bryggman)
 Arbetarkasernen Pajbacka VI i Pargas, 1947

Bildgalleri

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Albert Richardtson på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1882
Avlidna 1947
Män
Arkitekter från Stockholm
Lillevi Richardtson

Eija Lillevi Marianne Richardtson, född 29 mars 1919 i Åbo i Finland, död 2006 i Sverige, var en svensk arkitekt. 

Lillevi Richardtson var dotter till arkitekten Albert och Elsa Maria Richardtson och växte upp i Finland. Hon utexaminerades som arkitekt vid Tekniska högskolan i Helsingfors 1947. Hon anställdes vid Stockholms stads stadsplanekontor 1947 och vid Örebro stads stadsarkitektkontor 1950. Hon pensionerades 1983.

Lillevi Richardtson var en aktiv fotograf, mest berömd för sina Örebrobilder, och överlämnade en stor samling fotografier till Örebro stadsarkiv.

Källor 

Arkivförteckning, Lillevi Richardtsons personarkiv – Örebro stadsarkiv

Finländska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 2006
Kvinnor
Personer från Åbo
The Salesman

The Salesman (/Forušande) är en iransk film från 2016 med regi och manus av Asghar Farhadi. Vid Oscarsgalan 2017 vann filmen priset i kategorin för Bästa icke-engelskspråkiga film. 2016 vann filmen priset för bästa manus och bästa manliga skådespelare (Shahab Hosseini) i Cannes filmfestival.

Roller i urval
 Shahab Hosseini – Emad
 Taraneh Alidoosti – Rana
 Babak Karimi – Babak
 Farid Sajadhosseini – The Man
 Mina Sadati – Sanam
 Maral Bani Adam – Kati
 Mehdi Koushki – Siavash
 Emad Emami – Ali
 Shirin Aghakashi – Esmat
 Mojtaba Pirzadeh – Majid
 Sahra Asadollahi – Mojgan
 Ehteram Boroumand – Mrs. Shahnazari
 Sam Valipour – Sadra

Referenser

Noter

Externa länkar

Filmer 2016
Persiskspråkiga filmer
Iranska dramafilmer
Oscar för bästa icke-engelskspråkiga film
Iran på film
Guldbaggen för bästa utländska film
Arken (tecknad serie)

Arken, original Boner's Ark, är en humorserie, skapad av Mort Walker. Den tecknades senare av Frank Johnson. Serien skapades 1968 och lades ned 2000. Den har på svenska publicerats i bland annat Knasen.

Handlingen kretsar kring Kapten Noaksson med fru och en rad (talande) djur på arken. Arken nådde land först år 2000, då Johnson gick i pension och förlaget lade ned serien.

Referenser 

Amerikanska serier
Kulturella återgivningar av Noa
Edouard Artigas

Edouard Artigas, född 26 februari 1906 i Paris, död 25 februari 2001 i Antibes, var en fransk fäktare.

Artigas blev olympisk guldmedaljör i värja vid sommarspelen 1948 i London.

Referenser 

Franska fäktare
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Frankrike
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1906
Avlidna 2001
Män
Idrottare från Paris
Nannylund

Nannylund är en flerfamiljsvilla vid Djurgårdsslätten 98 på Södra Djurgården i Stockholm. Till Nannylund hör, utöver villan, flera mindre hus längs med Beckholmsvägen, bland dem "Dockhuset". Husen är grönklassade av Stadsmuseet i Stockholm, vilket betyder att bebyggelsen är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt.

Historik

Nannylund ligger längst västerut i området Alberget och tomten hade tidigare beteckningen Alberget 1. Här bodde huvudsakligen sjöfolk med anknytning till närbelägna Djurgårdsvarvet. En av de äldsta kända ägarna av tomten var sjökaptenen H. Heijenberg som bodde här på 1730-talet.

Under 1800-talets början ägdes Alberget 1 av sjökaptenen Ahlbom, som vid sidan om sitt vanliga yrke bedrev ett tvål- och såpkokeri på tomten, vilket var igång fram till 1844. På den tiden kallades stället inte Nannylund utan kort Ahlboms. Hans sterbhus sålde egendomen 1844 till en annan sjökapten, Pehr Falk. 1859 ägdes fastigheten (Stärkelsebruket 1 & 2) av grosshandlare Johan Anders Wennberg, som enligt Brandförsäkringsverket efter omfattande renovering och tillbyggnader - bland annat en ny balkong på 5x12 alnar - lät höja försäkringsvärdet till 56 000 kronor. Efter några snabba egendomsskiften blev bokbindaren Fredrik Svanberg ägare 1863. Under hans tid brann stället ner till grunden och återuppbyggdes 1870, varvid byggnaden fick en praktfull veranda i schweizerstil som fortfarande finns kvar. Vid den tiden uppstod även namnet Nannylund (eller möjligen Fannylund) som enligt Björn Hasselblad (Djurgårdsvandringar) var förnamnet av någon av de tidigare ägarnas hustrur eller döttrar. Enligt en annan teori hette en av Pehr Falks döttrar Nanny.

Boende
Nannylund har flera hyreslägenheter. En av dem beboddes under vinterhalvåret 1882 av August Strindberg. Här kunde han arbeta ostörd. De historiska berättelserna i första delen av novellsamlingen Svenska öden och äventyr tillkom här. Även författaren Vilhelm Ekelund bodde här en kortare period och författaren Lars Göransson växte upp i villan. En annan känd person som bodde här fram till sin död 1885 var bedragerskan Helga de la Brache. Bland senare ägare kan nämnas skeppsredaren Olof August Brodin och sonen kommendörkaptenen Gustaf Leopold Brodin (född 1872) som förvärvade Nannylund 1910.

Dockhuset
Till Nannylund hör även byggnaden Dockhuset som ligger vid Beckholmsvägen strax före Beckholmsbron. Det gråmålade trähuset har en takmonterad glasveranda mot söder. Här låg förr ett kafé med namnet Dockhuset. Huset byggdes sedermera om till bostäder. Söder om Dockhuset ligger en båtuppläggningsplats för Djurgårdsbrunnsvikens Motorbåtsklubb.

Bilder

Källor
Dagens Nyheter: Nannylund – ett hus med lång historia, publicerad 2014-03-04.

Strindbergsmuseet: Strindberg på Djurgården.
Pressreader: Pigan som levde som...
Interaktiv karta över Stadsmuseets klassificering.

Noter

Externa länkar

Villor på Djurgården
Gwendoline (opera)

Gwendoline är en fransk opera i tre akter med musik av Emmanuel Chabrier och libretto av Catulle Mendès.

Historia
Med Gwendoline gjorde Chabrier ett försök att komponera en opera i Richard Wagners anda. Librettots medeltidstema är snarlik stämningen i operorna Tristan och Isolde, Tannhäuser och Lohengrin, men musiken är helt och fullt Chabriers egen. Särskilt effektfullt är ouvertyren och Epithalame i akt II för tre röster och dubbel femstämmig kör. Operan hade premiär den 10 april 1886 på operahuset De Munt i Bryssel. Den blev en stor succé och visades på flera tyska scener innan den nådde sitt franska hemland. Där blev man inte lika entusiastisk inför Wagnerinflytandet.

Personer
Gwendoline (sopran)
Armel, hennes fader (tenor)
Erick (tenor)
Aella (baryton)
Harald, danernas ledare (baryton)
En dan (bas)

Handling
Englands kust, 700-talet.

Akt I

Gwendoline är dotter till den saxiske hövdingen Armel och de bor i ett litet fiskeläge på den engelska kusten. Hon har drömt om de danska vikingarna, som härjar och plundrar överallt, men fattat medlidande med de ensamma männen. I drömmen hon hade rövades hon bort av en av danerna. Hon avbryts i sina tankar av danernas invasion. Danernas ledare Harald anfaller hennes by och vill tvinga Armel att lämna ifrån sig allt sitt guld. Då går Gwendoline emellan. Harald har aldrig sett en levande kvinna förut och blir överväldigad av åsynen av Gwendoline. Han berättar för henne om sin drömkvinna som är en valkyria. Harald ber Armel att få gifta sig med dottern. Armel går med på detta men lugnar sina män med att de ska hämnas efter bröllopet.

Akt II
Efter bröllopet ger Armel Gwendoline en dolk att döda Harald med. Hon vill inte och råder Harald att fly. De sjunger en duett tillsammans innan han ger sig av med dolken.

Akt III
I kampen mot Armel splittras dolken och Harald såras dödligt av Armels svärd. När Gwendoline ser sin älskade dö tar hon en bit av dolken och begår självmord. Alla samlas kring paret som inväntar döden och färden upp till Valhall.

Källor

Operor av Emmanuel Chabrier
Franskspråkiga operor
Henri Guerin

Henri Guerin, född 20 maj 1905 i Paris, död 11 oktober 1967 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk fäktare.

Guerin blev olympisk guldmedaljör i värja vid sommarspelen 1948 i London.

Referenser 

Franska fäktare
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Frankrike
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1905
Avlidna 1967
Män
Idrottare från Paris
Tomas Lundgren

Tomas Lundgren, född 1985, är en svensk konstnär. Han är utbildad vid Akademin Valand och är baserad i Göteborg. Lundgren har specialiserat sig på att måla i gråskala utifrån porträttfotografier från tidigt 1900-tal, där suddighet, fingeravtryck och skador på fotografierna framträder i målningen.

I samband med separatutställningen Reenact 2017 jämförde Joanna Persman på Svenska Dagbladet Lundgrens projekt med den norska konstnären Anne-Karin Furunes. Persman berömde Lundgrens tekniska färdighet, men skrev att hans verk har "svårare att ta sig in i det mänskliga psykets svåråtkomliga vrår". Leif Mattsson på Omkonst skrev att Lundgrens fokus på yta "framstår både som en styrka och en svaghet", och att han lutar åt att tolka Lundgrens verk som "en ren teknisk uppvisning i grafisk rytmik", snarare än "målande beskrivningar av mänskligt medvetande".

Lundgren tilldelades Fredrik Roos stipendium 2014 och Beckers konstnärsstipendium 2016. Lundgren finns representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Källor

Externa länkar
 Officiell hemsida 

Födda 1985
Levande personer
Män
Svenska målare under 2000-talet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
There's No Place Like America Today

There's No Place Like America Today är ett musikalbum av Curtis Mayfield. Det var hans sjunde studioalbum och släpptes 1975 på skivbolaget Curtom Records. Den största hitlåten från albumet blev balladen "So In Love". Mayfield producerade albumet själv och skrev alla dess låtar.

Låtlista 
"Billy Jack" - 6:10
"When Seasons Change" - 5:28
"So in Love" - 5:15
"Jesus" - 6:13
"Blue Monday People" - 4:50
"Hard Times" - 3:45
"Love to the People" - 4:07

Musikalbum 1975
Svenja Würth

Svenja Würth, född 20 augusti 1993, är en tysk backhoppare som ingick i det tyska lag som vann guld i den mixade lagtävlingen vid VM 2017.

Referenser 

Tyska backhoppare
Födda 1993
Levande personer
Kvinnor