kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stadsmajor

Stadsmajor är en militär chef närmast underställd stadskommendant i befästa städer. Det var även en hög befattning inom Stockholms borgerskaps militärkårer. När dessa avskaffades 1869 hade befattningen, som inrättades 1631, varit vakant i flera år. Befattningen fanns även vid Göteborgs borgerskaps militärkårer, men försvann då denna kår upplöstes 1793.

Referenser 
 Förvaltningshistorisk ordbok

Militära titlar
Stockholms historia
Peruflaggkolibri

Peruflaggkolibri (Ocreatus peruanus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Hane peruflaggkolibri är en spektakulär fågel, med förlängda stjärtpennor försedda med spatlar längst ut och beigefärgade duntofsar vid benen. Fjäderdräkten i övrigt är gnistrande smaragdgrön. Honan känns igen på kort näbb, vit grönfjällig undersida, vita ansiktsteckningar och beigefärgade tussar vid låren som hos hanen. Den är mycket lik hona rostgumpskolibri, men denna har vita "lår" och färre teckningar på strupen. I södra delen av utbredningsområdet kan den överlappa med boliviaflaggkolibrin, men hane peruflaggkolibri har raka centrala stjärtpennor som ej korsar varandra. Honan är däremot i stort sett identisk.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i östra Ecuador och nordöstra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades den som underart till Ocreatus underwoodii men urskiljs allt oftare som egen art.

Levnadssätt 
Peruflaggkolibrin hittas i bergsbelägen molnskog. Den ses födosöka vid små blommor i skogsbryn eller gläntor, men kan även ibland besöka kolibrimatningar.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner inte ännu peruflaggkolibrin som egen art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Klipprelief

En klipprelief är en reliefskulptur som är ristad på en fast eller "levande sten" som en klippa, istället för på ett fristående stycke sten. De tillhör kategorin hällmålningar, och återfinns ibland som en del av, eller i samband med, bergsarkitektur. De brukar dock inte finnas hos de flesta bergskonster, vilka istället fokuserar på inristningar och målningar av urtida människor. En del verk utnyttjar den naturliga formen hos stenen och använder den för att skapa en bild, men de räknas inte som konstgjorda reliefer. Klippreliefer har utförts hos många kulturer under människans historia, och var en särskilt viktig konstform hos de som levde i det antika Främre Orienten. Bergsreliefer är vanligtvis ganska stora, eftersom de skall beskådas utomhus. De flesta relieferna har figurer som är större än vad de är i verkligheten.

Klippreliefer anknyter normalt till andra typer av skulpturer från samma kultur och period, och förutom hettitiska och persiska exempel diskuteras de oftast som en del av det bredare motivtemat. Reliefer är vanligast på vertikala ytor, men återfinns även på horisontella ytor. Termen exkluderar vanligtvis ristningar inuti grottor, oavsett om de är naturliga eller konstgjorda, vilka är vanliga inom indisk klipparkitektur. Naturliga bergsformationer som utförs till statyer eller andra skulpturer, som sfinxen i Giza, exkluderas också. Reliefer på större stenar på naturliga platser, som İmamkullureliefen, inkluderas oftast, men mindre stenar kallas istället för stele eller ristade ortostater. De flesta antika relieferna var antagligen ursprungligen målade över ett lager gips, vilket man har hittat spår av.

Det första kravet för en klipprelief är en lämplig stenvägg; en så gott som vertikal klippa minimerar arbetsbördan. Om klippan lutar bearbetar man den för att få en vertikal yta. En stor del av antika Främre Orienten hade många berg och klippor som passade för klippreliefer. Ett undantag var området Sumer, där all sten var importerad över stora sträckor; därför finns det enbart mesopotamiska klippreliefer längs med gränserna i regionen. Hettiterna och perserna var de främsta utförarna av klippreliefer i Främre Orienten.

Klippreliefer används inom vissa kulturer och saknas hos andra. På många av Nahr el-Kalbs minnesmärken, som är belägna 12 kilometer norr om Beirut, har framgångsrika kejserliga härskare ristat minnesmärken och inskriptioner. De antika egyptierna, det nyassyriska rikets och nybabyloniska rikets härskare infogade reliefbilder på sina monument, medan romerska, islamiska samt mera moderna härskare inte gjorde det, utan ristade på stenplattor som sedan fästes på en klippa.

Referenser

Begrepp inom skulpturen
Ljurskamjölnaren

Anders Petter Andersson, även Ljurskamjölnaren, född 29 juni 1829 i Ljurs socken, Älvsborgs län, död där 20 oktober 1878,, var en svensk mjölnare och väckelsepredikant som fick stor betydelse för den väckelse som förändrade Nårungabygden.

Biografi 
Ljurskamjölnaren som bodde vid kvarnen vid Ljurs Damm brände brännvin hemma precis som flertalet hushåll gjorde under denna period men hade börjat grubbla över existentiella frågor och då främst kring den "eviga fördömelsen" som skulle drabba alla som inte trodde på Gud. För att se om han kunde klara helvetets eldar testade han en kväll att stoppa in handen i elden under hembränningsapparaten:

Ljurskamjölnaren beslutade härefter att sätta Gud på prov en gång till genom att se om det kunde regna endast på hans lilla "lycka" en sommardag 1858:

Detta ledde till Ljurskamjölnarens omvändelse som blev starten på en stor väckelse som sedermera ledde till Missionsförbundets starka ställning i Vårgårda kommun. Det är denna väckelse samt följderna av den som är dokumenterade i Nårungabygdens Missionshistoriska Museum.

Referenser

Noter

Män
Födda 1829
Avlidna 1878
Personligheter inom Svenska Missionskyrkan
Alruni

Ej att förväxla med Alruna
Alruni är ett svenskt mansnamn. 2016 fanns det fyra män i Sverige med namnet Alruni.

Kända personer med namnet Alruni
 Eric Alruni Wilkman, finländsk sångare och skådespelare

Referenser

Svenska förnamn
Mansnamn
Svenska mansnamn
Förnamn
Tschakå m/1815

Tschakå m/1815 är en huvudbonad som har använts inom den svenska krigsmakten.

Utseende 
Den modell av tschakå som infördes 1815 var av den ryska typen med svängda former och konkav översida. Den svenska varianten var tillverkad i svart filt med kulle och skärm tillverkade av läder. Till tschakån hörde hängande banderoll, vapenplåt med regementets vapen, kokard samt pompon som kompanimärke. Officerarnas tschakå hade dessutom en gul sultan.

Historia 
I början av 1800-talet bar de flesta arméer i Europa tschakå som huvudbonad. Den svenska armén höll dock fast den höga filthatten m/1799. Under Sveriges deltagande sjätte koalitionskriget i Tyskland, hade dock flera officerare på eget bevåg utrustat manskapet med modernare uniformer. Efter slaget vid Leipzig 1813 ersatte jägarlöjtnanten Klingspor vid Södermanlands Regemente sina jägares gamla och trasiga filthattar med tschakåer tagna av franska krigsfångar.  I och med uniformsbestämmelserna 1815 infördes tschakån officiellt som huvudbonad i den svenska krigsmakten.

Användning 
Tschakå m/1815 användes av hela infanteriet utom gardes- och grenadjärregementena, ridande artilleriet samt delar av kavalleriet. År 1831 ersattes denna tschakåmodell av den högre och lättare tschakå m/1831.

Galleri

Referenser

Tryckta källor 

 Braunstein, Christian (2013) Svenska arméns uniformer, Del 2 - Infanteriet.

Webbkällor 

www.hhogman.se: Uniformer vid den svenska armén - 1800-tal - Infanteriets uniformer, sida 1

Noter 
Modell äldre för Infanteriet
Röd sommarkalvill

Röd sommarkalvill är en mycket gammal äppelsort som anses härstamma från Frankrike. I Sverige är den även känd under namnet smultronäpple. I utlandet går den även under namnet "Passe pomme rouge". Till Sverige kom den i mitten av 1700-talet. Vid Bissmarks plantskola i Halmstad fanns den till salu ända in på 1920-talet. 

Röd sommarkalvill är ett litet äpple med smal stjälk. Stjälkens längd är 12-25 millimeter. Rost i stjälkhålan. Gul eller gulgrön grundfärg, med röda strimmor. Fruktköttet är glänsande vitt med rodnad, saftigt, mört, sötsyrligt och något kryddigt. Äpplet mognar i mitten eller slutet av september. Trädet växer svagt men är bördigt. Odlas i Sverige i zon 1-2.

Referenser

Äppelsorter
Örbyhus station

Örbyhus station är en järnvägsstation i Örbyhus.

Historia

1874–1940 
Järnvägsmiljön i Örbyhus är gammal. Stationen öppnades år 1874 när privatbanan Uppsala – Gävle Järnväg (UGJ) anlagts, med en station i Örbyhus tack vare Baltzar von Platens inflytande som vid den tiden var greve på Örbyhus gods. Samma år byggdes ett stationshus med en särskild väntsal för greven och hans familj.
  
År 1879 blev Örbyhus tingsort, med en tinghusbyggnad som uppfördes i närheten av stationen, på den s.k. Tingshusbacken (tidigare Ängsbacken). Anledningen till att tinget förlades till Örbyhus kan bland annat ha berott på järnvägen.

Stationsområdet blev under slutet av 1800-talet ett nav för affärsverksamheter i samhället. Bland annat var postkontoret vid denna tid beläget vid järnvägsstationen. Nära plankorsningen över järnvägen startades diversehandel och bageri.

År 1933 förstatligades Ostkustbanan och den elektrifierades 1937.

1940–1990 
Persontrafiken på stationen upprätthölls till 1960-talets mitt, men hade då varit nedåtgående under en lång följd av år. Örbyhus var vid den tiden en avfolkningsort som drabbades av industrinedläggningar. Detta innebar att det lokala underlaget för person- och godstrafik efterhand minskade. Örbyhus hade och har dock även fortsättningsvis en funktion som mötesbangård, bland annat eftersom industrispåret från Ostkustbanan vidare mot Hargshamn (Hargshamnsbanan) går här.

Ett nytt stationshus uppfördes på 1950-talet, som revs under 1990-talet. Fjärrtågen fortsatte att stanna fram till 60-talet. En viss godshantering fortsatte därefter samt växlingsarbete p.g.a. industrispår mot Hargshamn.

1991–  

År 1991 återuppstod Örbyhus station som en del i satsningen på Upptågstrafiken, och persontrafiken har ökat sedan dess. Den nya regionaltågsstationen (invigd 1991) utgörs av två kraftigt dimensionerade betongplattformar och en förbindelse under spåren och uppgång till den nya mittplattformen. Anläggningen överlagrar den gamla stationsplatsen.

Mälartåg (fram till juni 2022 Upptåget) trafikerar sträckan med tåg i vardera riktning (norr mot Tierp och Gävle, och söder mot Uppsala) varje timme.

Referenser

externa länkar

Järnvägsstationer i Uppsala län
Byggnader och anläggningar i Tierps kommun
Järnvägsstationer invigda 1874
1874 i Sverige
Olof Bergelin

Olof Bergelin, född 22 februari 1940 i Skeppsholms församling i Stockholms stad, är en svensk civilingenjör och sjöofficer.

Biografi
Bergelin avlade studentexamen i Stockholm 1959 och civilingenjörsexamen i skeppsbyggnad vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1964. Han blev 1965 mariningenjör med löjtnants tjänsteklass och var 1966–1970 chef för Fartygs- och verkstadsförvaltningen vid Gotlands kustartilleriförsvar, 1969 befordrad till marindirektör av andra graden med örlogskaptens tjänsteklass. Han tjänstgjorde 1970–1995 vid Huvudavdelningen för marinmateriel i Försvarets materielverk: varav som detaljchef i Fartygsavdelningen 1978–1981, chef för Fartygsavdelningen 1981–1990, chef för Mariningenjörkåren 1981–1987 och som leveranskontrollant 1990–1995. Han befordrades 1978 till marindirektör av första graden med kommendörkaptens tjänsteklass och 1982 till kommendör av första graden. Han studerade 1982 vid Försvarshögskolan.

Olof Bergelin invaldes 1980 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Referenser

Födda 1940
Män
Levande personer
Ingenjörer från Stockholm
Militärer från Stockholm
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Baumans Reinette

Baumanns renett är en äppelsort som är uppdragen i Van Mons plantskola "de la Fidelite" i Bryssel i början av 1800-talet. Den är uppkallad efter plantskoleägarna bröderna Baumann i Bollviller i Frankrike. Frukten är först beskriven av pomologen Adrian Diel år 1821. Äpplet är plattrunt, med gröngul grundfärg, täckt med röda strimmor. Det mognar i januari, hållarbar till mars. Trädet växer starkt och har en jämn och rik bördighet.. Plantskolan Alnarps Trädgårdar började att marknadsföra sorten i Sverige år 1879. Baumans Reinette odlas i Sverige i zon 1-3.

Referenser

Äppelsorter
USA:s invasion av Kanada

Invasionen av Quebec 1775 var det första större militära initiativet av den nybildade Kontinentalarmén under Amerikanska frihetskriget.  Fälttågets mål var att få militär kontroll över den brittiska provinsen Quebec (dagens Kanada), och övertala fransk-kanadensarna att gå med i revolutionen på de tretton koloniernas sida.  En expedition lämnade Fort Ticonderoga under Richard Montgomerys överhöghet, belägrade och tillfångatog Fort Saint-Jean, och var väldigt nära på att tillfångata den brittiske generalen Guy Carleton, vid erövringen av Montreal. Den andra expeditionen lämnade Cambridge, Massachusetts under Benedict Arnolds överhöghet, och led av stora svårigheter genom vildmarkerna mellan Maine och staden Québec. De två styrkorna gick ihop där, men besegrades vid Québec i december 1775.

Montgomerys expedition utgick från Fort Ticonderoga i slutet av augusti, där man började med att belägra Fort Saint-Jean, den främsta försvarspunkten söder om Montreal, i mitten av september. Efter att fästningen erövrats i november övergav Carleton Montreal, och flydde till staden Québec, samtidigt som Montgomery tog kontroll över staden (Montreal), innan han begav sig till Quebec med en armé som storleksmässigt var mycket mindre, med utgångna förnödenheter. Tillsammans med Arnold, som hade lämnat Cambridge i början av september, gick de på en besvärlig vandringstur genom vildmarken, där de överlevande trupperna svalt, och där det rådde en brist på förnödenheter och utrustningar. 

Dessa styrkor slöt sig samman innan de anlände till staden Québec i december, där de anföll staden i en snöstorm under årets sista dag. Slaget var ett katastrofalt nederlag för amerikanerna; Montgomery dödades och Arnold skadades, medan stadens försvarare led av få förluster. Arnold genomförde därefter en ineffektiv belägring av staden, där lojalistsentimentaliteten stärktes av framgångsrika propagandakampanjer, och general David Woosters meningslösa administrering av Montreal fortsatte att irritera såväl anhängare som fiender till amerikanerna.

Britterna skickade ett tusentals trupper, inklusive general John Burgoyne med sina hessiska allierade, för att stärka dess närvaro i provinsen i maj 1776. General Carleton inledde därefter en motoffensiv, och drev i sista stund tillbaka de smittkoppsdrabbade och oorganiserade amerikanska styrkorna till Fort Ticonderoga. Amerikanerna, under Arnolds kommando, lyckades hindra den brittiska framryckningen så pass att en attack inte kunde utföras på Fort Ticonderoga 1776. Fälttågets slut markerade början på Burgoynes fälttåg till Saratoga, där målet var att få kontroll över dalen kring Hudsonfloden.

Referenser 

 Den här boken innehåller en utskrift av Arnolds dagbok under sin marsch.

Fotnoter

Vidare läsning

Se även 
 Kanadas historia
 USA:s historia

Amerikanska frihetskriget
Relationer mellan Kanada och USA
Kanadas militärhistoria
Kanada under 1700-talet
USA under 1700-talet
1775 i Nordamerika
1776 i Nordamerika
Krigsåret 1775
Krigsåret 1776
Maines historia
Delstaten New York
Gustafsborgs säteri

Gustafsborgs säteri är ett av de större godsen i Skåne med 8 713 ha mark och en stor skogsägare med 4 647 ha produktiv skogsmark. Utöver det förvaltar företaget också andra ägares skog och totalt förvaltar de 11 100 ha. De årliga avverkningarna uppgår till ca 145 000 m3sk. Godset ägs än idag av ättlingar till Wilhelm Wendt.

Den 8 november 1762 skrevs fastighetsnamnet Gustafsborg in i Jordeboken uti Norra Åsbo Härad och Perstorp socken för första gången.

Ett särskilt Säteri skulle byggas på fastigheten och ”Herr Grefwen och Generalen åtniuta samma förmoner fri och rättighter af desse Säterier, som under frälse säterier här i Skåne, enligt previlegier, Kongl. Resolutioner och förordningar”.

Carl Wendt köpte 1867 Gustafsborgs Säteri av Malcolm och Hugo Hamilton. 

Gustafsborgs Säteri AB bildades 1936 och 1945 förvärvades Gustafsborgs Säteri av sterbhuset efter Wilhelm Wendt (son till Carl Wendt).

Under perioden 1961 till 1983 förvärvades ett flertal fastigheter, under 1990-talet avyttrades ett antal fastigheter.

Referenser 
 Jan Glete, Nätverk i näringslivet, 1994
 https://gustafsborg.se/index.php/om-oss/historia

Noter 

Byggnader och anläggningar i Perstorps kommun
Herrgårdar i Skåne
Spräcklig skogstrast

Spräcklig skogstrast (Catharus maculatus) är en fågel i familjen trastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Spräcklig skogstrast är en liten och vackert tecknad trast. Den har svart huvud med kontrasterande orange ögonring, näbb och ben. Undersidan är gul med sotfärgade fläckar. Den varierade sången består av långsamma flöjtande fraser.

Utbredning och systematik 
Spräcklig skogstrast delas in i två underarter med följande utbredning:
 Catharus maculatus maculatus – sydöstra Colombia och västra Venezuela till västra och östra Ecuador, östra Peru och västra Bolivia
 Catharus maculatus blakei – södra Bolivia till norra Argentina

Arten behandlades tidigare som en del av Catharus dryas, då under det svenska namnet gulbröstad skogstrast.

Levnadssätt 
Spräcklig skogstrast hittas i tropisk och subtropisk städsegrön skog. Den undgår vanligen upptäckt och hörs långt oftare än ses. Fågeln födosöker på marken, men även i fruktbärande träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trastar
Fåglar i neotropiska regionen
Collector Bank

Collector Bank AB är en svensk digital nischbank som erbjuder finansiella lösningar för privat- och företagskunder.

Historik 
Collector grundades 1999 av Lena Apler och Johan Möller. Båda har en bakgrund från Securum, ett bolag som bildades på regeringens initiativ under finanskrisen i början av 1990-talet. I början var företaget endast verksamt inom nödlidande krediter. 2003 beslutade företagsledningen att bolaget skulle ändra riktning till att bli ett kreditmarknadsbolag som utvecklar egna produkter. I maj 2015 erhölls tillstånd att driva bankrörelse och i juni 2015 genomförde moderbolaget Collector AB en börsintroduktion på Nasdaq Stockholm.

I september 2023 bytte Collector Bank AB namn till Norion Bank AB.

Verksamhet 
Privatsidan innefattar sparkonton, kreditlösningar och digitala finansprodukter. Företagssegmentet tillhandahåller betallösningar för e-handel och butik, factoring, tillväxtlån samt sparkonto och fastighetskrediter. Collector Bank står under tillsyn av Finansinspektionen och deras sparkonton omfattas av den statliga insättningsgarantin.

Collector Bank har cirka cirka 400 anställda i Sverige, Finland och Norge (2018). Huvudkontoret är beläget i Göteborg. Sedan 1 augusti 2018 är Martin Nossman VD för Collector Bank.

Collector Bank AB är ett helägt dotterbolag till Collector AB som är noterat på Nasdaq Stockholm.

Referenser

Externa länkar  
 Officiell webbplats

Svenska finansföretag
Svenska banker
Bodil Neergaard

Bodil Neergaard är en äpplesort uppkommen på Flintinge,  Lolland, Danmark omkring år 1850. Fruktens form är ovanlig för äpple, päronformad (stympad konisk). Äpplet är grönt och vid mognad blir det gult, med en gråröd täckfärg på solsidan och tydliga grå skalpunkter. Äpplet har självsterilitetsgenerna S1S7. Äpplet plockas i oktober och ätes under januari-april. Pollineras bland annat av Cox Orange och Cox Pomona. Trädet är svagväxande. Sorten är känslig för tryckskador och mjöldagg. Typisk storlek är bredd 56-61mm och höjd 70-75mm.      Sorten infördes till Sverige av plantskolan Alnarps Trädgårdar år 1925.

Referenser 

Äppelsorter
Langtons makalösa

Langtons makalösa är en äpplesort som uppkom i Leicestershire, England på 1700-talet. Sorten beskrevs för första gången av den tyske pomologen Diel 1809. Langtons makalösa är ett medelstort plattrunt äpple med ojämn omkrets, djup stjälkhåla, litet kärnhus, stora långspetsade kärnor, rost i stjälkhålan, vitgrön grundfärg med röda strimmor och gulvitt fruktkött utan kryddighet. Sorten mognar i november och är en utmärkt hushållsfrukt; i England anses den vara den bästa för geléberedning. Sorten kan odlas i Sverige ända upp till Västmanland. I Sverige infördes sorten av Ramlösa Plantskola 1886.

Källor

Noter 

Äppelsorter
Lars Lawski

Lars Johan Stanislaw Lawski, född 15 november 1886 i Norrköping, död 13 april 1959 i Stockholm, var en svensk ingenjör och konstsamlare. Han var bror till Sven Lawski.

Lars Lawski var son till konsthandlaren Jean Lawski. Efter mogenhetsexamen vid Norrköpings högre allmänna läroverk 1905 blev han elev vid Kungliga Tekniska högskolan där han avlade avgångsexamen från fackavdelningen för väg- och vattenbyggnadskonst 1901. Lawski var från underlöjtnant i fortifikationens reserv och blev 1915 befordrad till löjtnant och 1924 till kapten där. Han var 1910–1912 biträdande ingenjör vid östra väg- och vattenbyggnadsdistriktet, 1912–1913 och 1915–1918 konstruktör vid Kungliga Vattenfallsstyrelsen. 1913–1915 var Lawski underingenjör vid Trollhätte kanals ombyggnad, och blev 1916 löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren. Han var byråingenjör och föreståndare för kanalbyggnadsavdelningen vid Kungliga Vattenfallsstyrelsens byggnadsbyrå 1917–1927, tillförordnad byrådirektör vid Vattenfallstyrelsens byggnadstekniska byrå 1928–1951 och arbetschef där 1930–1935. Lawski var 1929–1930 arbetschef vid Oxdjupets fördjupning. Åren 1930–1931 var han arbetschef för Motala kraftverks andra utbyggnad och 1930–1934 arbetschef vid Fårösunds fördjupning. Han var 1935–1951 sekreterare i Mälarregleringsföreningen och blev 1940 major vid Väg- och vattenbyggnadskåren. Lawski var även aktiv inom Föreningen för inre vattenvägar och utgav flera arbeten inom sitt område bland annat Södertälje kanal efter 1819 och dess ombyggnad 1916–1924 (1924) och Nya konstruktioner vid rörliga broar (1926).

Lars Lawski var mycket intresserad av antikvarisk forskning, särskilt studier av äldre kartor och en flitig samlare, främst av gamla vapen men även miniatyrer och grafik. I sitt testamente överlämnade han sin kvarlåtenskap till Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien med förordnande att pengarna skulle användas som bidrag till konservering av svenska historiska byggnader. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1941.

Som konstnär finns Lawski representerad med en akvarell vid Norrköpings konstmuseum. Han är gravsatt i Norra krematoriet på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 Dagens Nyheter den 7 juni 1941, sidan 12
 Lawski, Lars Johan Stanislaw på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska konstsamlare
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Ingenjörer från Norrköping
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1886
Avlidna 1959
Män