kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Helikopterpengar

Helikopterpengar är en form av ekonomisk stimulansåtgärd. Termen helikopterpengar har sitt ursprung i "The Optimum Quantity of Money" (1969) av Milton Friedman, där Friedman resonerar kring en hypotetisk helikopter som släpper kontanter ifrån himlen. Staten och centralbanken kan öka penningmängden i ekonomin genom att trycka upp nya sedlar och låta sprida dem till befolkningen, såsom att kasta ut dem från en helikopter. Syftet skulle vara att öka inflationen och få rörelse i ekonomin. Friedman har argumenterat för att folk som får pengar gratis, utan att ha behövt arbeta för dem, är mer benägna att spendera dem, vilket är själva syftet med åtgärden. I praktiken skulle förmodligen inte en helikopter användas. Samma effekt kan uppnås genom att exempelvis höja utbetalningar till hela eller delar av befolkningen, såsom barnbidrag. Inom Europeiska unionen är det dock olagligt att staten lånar eller finansieras av sin centralbank. Under 2016 har alltfler länder på allvar börjat fundera på att använda någon form av helikopterpengar för att komma ur den ekonomiska stagnationen.

Referenser 

Finanspolitik
Nationalekonomi
Michael Denis

Michael Denis, Johann Nepomuk Cosmas Michael Denis , född den 27 september 1729 i Schärding, död den 29 september 1800 i Wien, var en österrikisk jesuit och präst, som blev bäst känd som entomolog, poet och bibliograf.

Referenser

Noter 

Österrikiska poeter
Österrikiska entomologer
Lepidopterister
Personer från Oberösterreich
Män
Födda 1729
Avlidna 1800
George Campbell

George Campbell kan syfta på bland andra:

* George Campbell (1719–1796), skotsk teolog och filosof
 George Campbell, 6:e hertig av Argyll (1768–1839), brittisk politiker
 George Campbell, 8:e hertig av Argyll (1823–1900), brittisk politiker
 George W. Campbell (1769–1848), amerikansk politiker
Zinnwaldit

Zinnwaldit, K(Fe,Al,Li)3(Si,Al)4O10(OH,F)2, är ett silikatmineral i glimmergruppen, som beskrevs första gången i Zinnwald/Cinovec på gränsen mellan Sachsen i Tyskland och Tjeckien.

Egenskaper 
Zinnwaldit är ett mjukt, pärlemorglänsande, blekviolett, silvergrått eller gulbrunt mineral. Det är en kalium-litium-järn-aluminiumsilikat hydroxidfluorid och ett silikatmineral i glimmergruppen. Dess IMA-status är som en serie mellan siderofyllit (KFe2Al(Al2Si2)O10(OH)2) och polylitionit (KLi2AlSi4O10(F, OH)2) och betraktas inte numera som ett eget mineral.

Förekomst 
Zinnwaldit förekommer i tennstenshaltiga granit- och gnejsområden. Det förekommer i greisen-, pegmatit- och kvartsåder ofta i anslutning till tennmalmfyndigheter. Det är vanligen tillsammans med topas, kassiterit, volframit, lepidolit, spodumen, beryll, turmalin, och fluorit.

Referenser

Allmänna källor 

Bra Böckers lexikon, 1981.
http://www.webmineral.com/data/Zinnwaldite.shtml#.V7cUIZiLTIU

Externa länkar 
http://www.mindat.org/min-4419.html

Kiselföreningar
Kaliumföreningar
Mineral
Johanne Marie Malleville

Johanne Marie Malleville, född 1750, död 1817, var en dansk gunstling. 

Hon var dotter till kapten Emanuel Meyer och Johanne Mohlholm, och gifte sig 1763 med kapten Thomas de Malleville. Sedan drottningen 1770 inlett sitt förhållande med Struensee, infördes en reform där även icke adliga personer tilläts delta i den kungliga taffeln, där också reglerna i övrigt löstes upp och gjorde ritualen mer avslappnad. Syftet var officiellt att göra det möjligt för kungen att lära känna sina undersåtar, men antogs i stället var Struensees önskan att drottningen fick lära känna icke adliga personer mer vänligt inställda till hans reformer och deras förhållande, något som gjorde Gustav III upprörd under hans besök vid danska hovet 1771. I konservativa kretsar ansågs drottningens närmaste kvinnliga umgänge av Elisabet von Eyben, Anna Sofie Bülow, Christine Sophie von Gähler och Amalie Sofie Holstein redan utgöra ett dåligt exempel, och detta ansågs försämras då hon tilläts umgås med icke adliga kvinnor, bland vilka Johanne Marie Malleville kom att spela en stor roll. Hon tillhörde drottningens favoriter och dagliga umgänge och gjorde henne oftast sällskap vid spelborden, och hade också ett omtalat förhållande med Anna Sofie Bülows tidigare älskare Frederik Karl von Warnstedt, något som betraktades som en skandal. 

Vid kuppen den 17 januari 1772 tillhörde hennes make de som arresterade Struensee, för vilken han blev befordrat med en post på St. Thomas i Västindien. Själv stannade hon i Köpenhamn och ansökte 1780 framgångsrikt om skilsmässa för makens otrohets skull. Hon gifte 1781 om sig med greve Verner Schulenburg.

Källor
 August Fjelstrup: Damerne ved Karoline Mathildes Hof, 1909.

Kvinnor
Födda 1750
Avlidna 1817
Personer i Danmark under 1700-talet
Agurk Players

Agurk Players var ett funk/rock band från Lund som var verksamt 1992–1996. En del av medlemmarna i bandet är idag med i bandet Damn! som är kanske mest känt för att turnera med Timbuktu. Bandets namn (Agurk Players) är en lek med det danska uttrycket att "gå agurk", som betyder ungefär att ha ett vansinnesutbrott.

Medlemmar
Svante Lodén sång
Torbjörn Righard saxofon
Nanok Bie skivspelare
Jens Lodén bas 
Måns Block trummor

Diskografi
 76.26 minutes with Agurk Players. Egenutgiven, 1993.
 $$ 1994.
 Body function mama. PPP. 1995.

Referenser
 SMDB. Agurk Players
 Funkar i Malmö – kommer från Lund. Sydsvenskan. 23 december 2006.

Musikgrupper från Lund
Karoline Schimmelmann

Karoline Tugendreich Schimmelmann, född Friedeborn 1730, död 1795, var en dansk gunstling. 

Hon var dotter till okända föräldrar: hennes mor var troligen hushållerska åt Heinrich Ernst von Gersdorfs i Dresden, som blev hennes fosterfar och gav henne en fin bildning. Hon gifte sig 1747 med den danske greven Heinrich Schimmelmann. 

Paret Schimmelmann hade en viktig plats inom dåvarande danskt societetsliv och deras maskeradbaler i palatset på Bredgade var berömda. Dessa maskeradbaler beskyldes senare för att ha upmuntrat drottningens förhållande med Struensee, och parets ska ha uppfört sig oförsiktigt på dem. Karoline Schimmelmann beskrivs som en av drottningens närmaste vänner och dekorerades med Matildeordenen 1771. 
Hennes nära relation till drottningen orsakade slitningar mellan hennes make och kretsen kring Johann Hartwig Ernst von Bernstorff. Själv blev hon orolig över drottningens äktenskapsbrott, och maken ska ha ombetts försöka utöva invlytande över drottningen genom sin maka, men vägrat med hänvisning till att drottningen var härskarinna och gjorde som hon ville. Själv ska Karoline Schimmelmann, som beskrivs som en skönhet som såg mycket yngre ut än sina år, ha haft ett förhållande med en major Seneca Otto Falkenskjold. Hon beskrivs som intelligent och godhjärtad och ska ha skött hushållet och sina barns uppfostran med förstånd och ekonomisk begåvning.  

Efter Struensees fall 1772 gjorde maken en framgångsrik karriär som gynnad av den nya regimen före sin död 1782. Hon tillbringade resten av sitt liv sällskap av sina barn och deras makar. Hennes son Ernst Schimmelmann var 1774-75 inblandad i Wraxalls misslyckade planer att störta regimen och uppsätta Caroline Matilda som dansk regent, och deltog i kuppen som uppsatte kronprinsen som regent 1784.

Källor
 August Fjelstrup: Damerne ved Karoline Mathildes Hof, 1909.

Danska grevinnor
Personer i Danmark under 1700-talet
Födda 1730
Avlidna 1795
Kvinnor
Richard Melander

Johan Magnus Richard Melander, född 12 september 1857 i Karlskrona, död 11 februari 1922 i Lidingö, var en svensk militär och författare. Han var kusin till Emil Melander.

Biografi
Föräldrar var kommendörkaptenen Johan Ludvig Melander och Carolina Wieslander. Melander blev student 1877 och underlöjtnant 1878 vid Norra skånska infanteriregementet, där han 1907 avancerade till major, från 1913 i reserven. Han medföljde 1895–1896 korvetten "HMS Frejas" expedition till Sydamerika och vistades 1905 med militärstipendium i Storbritannien. Åren 1897–1907 var han sekreterare och redaktör i Allmänna försvarsföreningen och i Föreningen för befrämjande af Norrlands fasta försvar. Han var sedan 1913 sekreterare i Föreningen Sveriges flotta och sedan 1918 redaktör för dess tidskrift "Vår flotta". 

Melander bidrog flitigt till tidningar, tidskrifter och kalendrar. I bokform publicerade han först några berättelsesamlingar och tillsammans med Svante Natt och Dag, en skildring av "HMS Vanadis" världsomsegling, Jorden rundt under svensk örlogsflagg (1887). 

Senare utgav han en rad ungdomsböcker, som även översattes till andra språk. Han översatte själv även en rad böcker från engelska. Melander är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi

Skönlitteratur

Varia

 - Anonym.
 - Anonym.

Översättningar

Källor

 Melander, Johan Magnus Rickard på SvenskaGravar.se

Svenska officerare
Svenska översättare
Svenskspråkiga översättare
Översättare från engelska
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Karlskrona
Militärer från Karlskrona
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1857
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Hallam Tennyson, 2:e baron Tennyson

Hallam Tennyson, 2:e baron Tennyson, född den 11 augusti 1852 i Twickenham, död den 2 december 1928 i Freshwater, var en engelsk ämbetsman. Han var son till Alfred Tennyson, 1:e baron Tennyson.
   
Tennyson blev efter universitetsstudier sin fars privatsekreterare och skrev sedermera den viktigaste biografin över honom. Han ärvde 1892 faderns peersvärdighet. Tennyson var 1899-1902 guvernör i Sydaustralien samt 1902-1904 Australiens andre generalguvernör.

Källor

Tryckta källor

Noter

Australiens generalguvernörer
Brittiska överhusledamöter
Brittisk adel
Brittiska politiker under 1900-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1852
Avlidna 1928
Män
Ugglan
Alfred Tennyson
Birgitte Sofie Gabel

Birgitte Sofie Gabel, född 1746, död 1769, var en dansk adelskvinna. 

Hon var dotter till baron Verner Rosenkrantz och Else Margrete Sehested och gifte sig 1762 med Kristian Karl Gabel, som 1764 blev hovman hos Louise av Danmark och 1769 Gehejmeraad. Själv fick hon 1764 Ordre de l'Union Parfaite och beskrivs som en av hovets vackraste och mest intelligenta kvinnor och finns ofta omnämnd i samtida brev och memoarer. Memoarskrivaren greve Rantzau-Ascheberg ansåg att hon i kunskap och bildning kunde jämföras med de mest begåvade män. Kungen ska ha varit förtjust i henne samtidigt och försökt närma sig henne, och kretsen kring Claude Louis de Saint-Germain ska år 1767 enligt uppgift ha försökt göra henne till kungens mätress för att distrahera honom från politiken och göra det möjligt för Saint-Germain att skaffa sig makten över regeringen. Gabel vägrade dock att medverka eftersom hon fann kungen motbjudande. Hon ska däremot ha varit förälskad i kungens svåger Karl II av Hessen-Kassel, och tillsammans med ryske sändebudet von Saldern försökt få Karl att återvända till hovet. 

När Struensee blev livläkare 1769 försökte han enligt uppgift installera en intelligent och karaktärsstark kvinna som kungens mätress, för att detta skulle göra monarken lättare att kontrollera och ha ett gott inflytande på honom och bättra hans mentala hälsa, och Gabel mottog därför ännu en gång denna förfrågan. Det påstods att Struensee också planerade att själv inleda ett förhållande med Gabel, för att genom henne behärska kungen desto mer: detta är dock obekräftat. Hon ska en tid ha försökt visa sig mer tillmötesgående för att se om detta verkligen hade en bättre effekt på hans hälsa: Struensee försäkrade henne att det var så, för att få henne att fullfölja saken, men efter observation kom hon själv fram till att så inte var fallet och avbröt försöket. Drottningen hade upptäckt saken, och visade stort missnöje mot både Gabel och Struensee för detta: strax därefter inledde dock drottningen sitt förhållande med denne. Gabel ska ha ogillat gunstlingen Holck, och försökt påverka kungen till att få denne förvisad.

Birgitte Sofie Gabel avled i barnsäng.

Källor
 August Fjelstrup: Damerne ved Karoline Mathildes Hof, 1909.

Kvinnor
Födda 1746
Avlidna 1769
Personer i Danmark under 1700-talet
Personer som dött i barnsäng
Ida Hedevig Moltke

Ida Hedevig Moltke, född 1744, död 1816, var en dansk grevinna. 

Hon var dotter till Frederik von Buchwald och Henriette Emilie von Holstein samt svägerska till Johan Hartvig Ernst Bernstorff och kusin till Amalie Sofie Holstein; år 1760 gifte hon sig med kammarherre greve Christian Frederik Moltke, som 1767 blev överstemarskalk. 

Hon var en ledande personlighet vid hovet och omtalad för sitt kärleksliv: hennes make hade ett förhållande med Elisabet von Eyben, medan hon själv hade ett förhållande med först Spaniens sändebud Sebastian de Llano y la Quadra och sedan kammarjunkare Karl Adolf von Plessen. Maken stod på drottningens sida gentemot Conrad Holck, men avskedades ändå 1771, och paret tvingades lämna hovet. 

När maken kort därpå avled, utbröt skandal; det gick rykten om att han hade begått självmord av sorg över makans otrohet, att han avlidit i en könssjukdom han fått av henne och att han förgiftats av sin fru och hennes älskare, som kort därefter gifta sig med varandra. Hennes andre make Karl Adolf von Plessen tillhörde kretsen kring greve Schack Carl Rantzau–Ascheberg, som tillsammans med svenska sändebudet planerade en allians mot Ryssland, där hennes make skulle sändas som agent till Sverige och Enevold Brandt till Frankrike, planer som dock inte realiserades. 

Hennes korrespondens finns bevarad och ses som en värdefull samtidskälla.

Källor
 August Fjelstrup: Damerne ved Karoline Mathildes Hof, 1909.

Kvinnor
Födda 1744
Avlidna 1816
Danska författare under 1700-talet
Danska grevinnor
Brevskrivare under 1700-talet
Danska författare under 1800-talet
Brevskrivare under 1800-talet
Johan Magnus Tellander

Johan Magnus Tellander, född den 31 mars 1825 i Åseda socken, Kronobergs län, död den 13 februari 1899 i Stenberga, var en svensk präst.

Tellander blev student i Uppsala 1849 och prästvigdes i Växjö 1851. Han blev 1860 komminister i Stenberga, en liten skogssocken i Östra härad, Jönköpings län, dit han flyttade två år senare. Djupt gripen av tidens väckelserörelser, ägnade han sig helt åt de religiösa uppgifterna och gjorde sig i vida kretsar känd som en kraftfull predikant och flitigt anlitad själasörjare. Med sin från barndomen bevarade kärlek till den pietistiskt färgade gammallutherska kyrkofromheten hade han ingenting emot en av prästerskapet kontrollerad religiös lekmannaverksamhet, men tog bestämdt avstånd från de inom vissa väckelsekretsar framträdande tendenserna till ensidig nådesförkunnelse. I likhet med många samtida sysslade han mycket med Uppenbarelseboken och sökte med ledning av Bengel och Roos se tidshändelserna i den nytestamentliga profetians ljus.

Källor 

  

Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Åseda socken
Födda 1825
Avlidna 1899
Män
Ugglan
Edmund C. Tarbell

Edmund Charles Tarbell, född den 26 augusti 1862 i Groton, Massachusetts, död den 1 augusti 1938 i New Castle, New Hampshire, var en amerikansk målare.

Tarbell studerade i Paris, bosatte sig i Boston, målade landskap, genretavlor och porträtt.

Källor 

 

Amerikanska landskapsmålare
Amerikanska porträttmålare
Amerikanska genremålare
Amerikanska målare under 1800-talet
Amerikanska målare under 1900-talet
Personer från Middlesex County, Massachusetts
Födda 1862
Avlidna 1938
Män
Ugglan
Horace Annesley Vachell

Horace Annesley Vachell, född den 30 oktober 1861 i Sydenham i Kent, död den 10 januari 1955 i Somerset, var en engelsk författare.

Vachell blev 1881 löjtnant, men ägnade sig småningom uteslutande åt litteraturen och offentliggjorde ett 40-tal romaner och teaterpjäser, bland annat The Hill (1905), Her son (1907; svensk översättning "Hennes son", 1920), John Verney (1911; svensk översättning 1923), Quinneys (1914; svensk översättning "Familjen Quinney", 1917), Fishpingle (1917; svensk översättning 1922) och The soul of Susam Yellam (1918; svensk översättning "Susan Yellams prövningar", 1922). Vachell var en underhållande realist. Han var ledamot av Royal Society of Literature.

Källor 

  

Engelska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Engelska dramatiker
Engelskspråkiga dramatiker
Ledamöter av Royal Society of Literature
Dramatiker under 1900-talet
Brittiska författare under 1900-talet
Personer från Kent
Födda 1861
Avlidna 1955
Män
Ugglan
Versus (latin)

Versus, ett latinskt ord, uttalas i svenskt sammanhang som det stavas [vérrsus] (förkortas v., v, vs. eller vs) vilket som adverb betyder vänd emot, som substantiv fåra, linje eller versrad. Versus används traditionellt i (utländsk) juridik och sportsammanhang om två parter som är motståndare på ett eller annat sätt: God versus ond, Mac vs. PC eller Chelsea vs Arsenal.

Latinska ord och uttryck
Historische Kommission für Westfalen

Historische Kommission für Westfalen är en vetenskaplig kommission kopplad till Landschaftsverband Westfalen-Lippe. Den är en av sex dylika tillsammans med Literaturkommission für Westfalen, Altertumskommission für Westfalen, Geographische Kommission für Westfalen, Kommission für Mundart- und Namenforschung Westfalens och Volkskundliche Kommission für Westfalen.

Kommissionen grundades 1896 av Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens. Den övertog det vetenskapliga arbetet, däribland utgivarskapet av Westfälisches Urkundenbuch. År 1914 blev kommissionen en självständig juridisk person. År 1921 anslöt den av ekonomiska skäl till Provinzialverband der Provinz Westfalen, en föregångare till Landschaftsverband Westfalen-Lippe.

Föreståndare 

 1896–1899 Heinrich Finke
 1899–1908 Friedrich Philippi
 1908–1913 Georg Erler
 1914–1925 Aloys Meister
 1925–1929 Karl Spannagel
 1929–1933 Hermann Wätjen
 1933–1941 Anton Eitel
 1943–1946 Kurt von Raumer
 1946–1962 Georg Schreiber
 1962–1963 Albert K. Hömberg
 1963–1970 Johannes Bauermann
 1970–1986 Wilhelm Kohl
 1986–1990 Franz-Josef Schmale
 1990–2003 Peter Johanek
 2003– Wilfried Reininghaus

Källor

Externa länkar 
 Historische Kommission für Westfalen Officiell webbplats

Historiesällskap
Nordrhein-Westfalens historia
Lokalhistoria
Organisationer bildade 1896
Organisationer i Nordrhein-Westfalen
Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens

Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens är ett historiesällskap i Westfalen.

Sällskapet  grundades 1824 i Paderborn, 1825 även i Münster. Sällskapet består av de båda självständiga men samarbetande avdelningarna:
 Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens, Abteilung Paderborn
 Verein für Geschichte und Altertumskunde Westfalens, Abteilung Münster

Av utomstående betraktas de båda ofta som en enda förening. Avdelningarna låg 1896 bakom grundandet av Historische Kommission für Westfalen.

Källor 
 

Historiesällskap
Nordrhein-Westfalens historia
Organisationer i Nordrhein-Westfalen
Organisationer bildade 1824
Lokalhistoria
Claude Puel

Claude Puel, född 2 september 1961, är en fransk fotbollstränare och tidigare fotbollsspelare.

Spelarkarriär
Puel spelade som defensiv mittfältare och tillbringade hela sin karriär i franska AS Monaco.

Tränarkarriär
Puel började sin tränarkarriär i AS Monaco som assisterande tränare i två år. Han tog därefter över som huvudtränare i klubben i january 1999. Puel har också tränat Lille, Lyon, Nice och Southampton. 

Den 25 oktober 2017 presenterades Puel som ny tränare för Leicester på deras hemsida. Den 4 oktober 2019 anställdes Puel som ny huvudtränare i Saint-Étienne. Den 5 december 2021 blev Puel avskedad från Saint-Étienne efter en 5–0-förlust mot Rennes. Laget låg då på sista plats i Ligue 1 med endast två vinster på 17 matcher.

Referenser

Franska fotbollsspelare
Franska fotbollstränare
Spelare i AS Monaco FC
Tränare i AS Monaco FC
Tränare i Lille OSC
Tränare i Olympique Lyonnais
Tränare i OGC Nice
Tränare i Southampton FC
Tränare i Leicester City FC
Tränare i AS Saint-Étienne
Franska idrottare under 1900-talet
Personer från Castres
Levande personer
Födda 1961
Män
Nordwand

Nordwand är en tysk dramafilm från 2008 i regi av Philipp Stölzl. Den handlar om försöket att bestiga nordsidan på berget Eiger i Bernalperna 1936.

Filmen hade världspremiär 9 augusti 2008 vid Internationella filmfestivalen i Locarno innan den gick upp på tyska biografer 23 oktober samma år. Den tilldelades Tyska filmpriset för bästa foto och bästa ljud.

Medverkande
 Benno Fürmann som Toni Kurz
 Johanna Wokalek som Luise Fellner
 Florian Lukas som Andreas "Andi" Hinterstoisser
 Simon Schwarz som Willy Angerer
 Georg Friedrich som Edi Rainer
 Ulrich Tukur som Henry Arau
 Erwin Steinhauer som Emil Landauer
 Petra Morzé som Elisabeth Landauer
 Hanspeter Müller-Drossart som Schlunegger
 Branko Samarovski som Albert von Allmen

Källor

Externa länkar
 Officiell hemsida 

1936 på film
Bergsbestigning på film
Filmer 2008
Schweiz på film
Tyska biografifilmer
Tyska dramafilmer
Tyska historiefilmer
Tyskspråkiga filmer
Gortyns lagkodex

Gortyns lagkodex var en lagbok som utgjorde stadsrätt i den antika grekiska stadsstaten Gortyn på sydsidan av Kreta.

Den enda källan till lagen är en fragmenterad plogskrift (Bustrofedon) på en murvägg som kan ha varit en del av agora (samlingsplats). Byggnaden var omkring 30 meter i diameter. De tolv spalter med text som är bevarade var omkring nio meter långa, en och en halv meter höga och innehöll omkring 600 textrader. Dessutom har ytterligare fragment av textstycken överlevt, de så kallade "andratexterna". Detta är den längsta bevarade antika grekiska inskriften, bortsett från Diogenes av Oinoanda. Studier av skriften tyder på att det är en enskild skulptör som har gjort arbetet. Inskriften dateras till första hälften av 400-talet f.Kr.

Det första fragmentet av lagen upptäcktes på 1850-talet. Den italienske arkeologen Federico Halbherr fann ytterligare fyra spalter med text medan han grävde ut en plats i närheten av en lokal kvarn 1884. Eftersom detta uppenbart var en del av en större text erhöll Halbherr, Ernst Fabricius och en arkeologisk grupp tillåtelse till att undersöka resten av platsen. De avtäckte ytterligare åtta kolumner på stenar som hade blivit nyttjade som en del av fundamentet till ett romersk odeon på 100-talet f.Kr. Den ursprungliga muren har i dag delvis rekonstruerats.

"Den stora lagen", som lagen också kallas, skrevs i en dorisk dialekt och är en av en rad juridiska inskrifter som är spridda över hela Kreta, trots att märkligt få icke-juridiska texter från samma område har blivit bevarade. Det doriska språket talades genomgående i städerna på Kreta som Knossos, Lyttos, Axos och olika andra orter på centrala Kreta. Lagen står inom en tradition på Kreta som i sin helhet representerar den enda betydande textkorpus av grekisk lag från antiken som har upptäckts utanför Aten.

Hela textkorpusen av lagarbete på Kreta kan indelas i tre breda kategorier: den tidigaste (I. Cret. IV 1-40., omkring 600 f.Kr. till omkring 525 f.Kr.) var inhuggen i trapporna och väggarna till Apollon Pythios tempel, nästa kategori innefattar Gortyns lagkodex på murarna till eller i närheten av agora mellan omkring 525 och 400 f.Kr. (I. Cret. IV 41-140), därefter kommer lagarna (I. Cret. IV 141-159) som innehåller joniska bokstäver och således dateras till 300-talet f.Kr.

Även om alla texterna är fragmentariska vittnar de om kontinuerliga förbättringar av och tillägg till lagen. Det har varit möjligt att följa utvecklingen av lagen från arkaiska proskriptioner (förbud) och framöver, särskilt minskande rättigheter för kvinnor och ökande rättigheter för slavar. Med dess hjälp har man även kunnat studera en del aspekter av offentlig rätt.

Källor

Externa länkar 
 Internet Ancient History Sourcebook: The Law Code of Gortyn (Crete) (engelska)

Grekisk rättshistoria
Litteratur under antiken