kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Extant

Extant är en amerikansk science fiction-TV-serie, som började sändas i USA på tv-kanalen CBS den 9 juli 2014. Seriens historia rör sig runt astronauten Molly Woods, spelad av Halle Berry, som återvänder hem till sin familj efter ett 13 månader långt solouppdrag i rymden ovetande gravid.

Serien visades på TV4 i Sverige. Oktober 2015 blev Extant nedlagd av CBS efter två säsonger.

Referenser
http://bloggar.expressen.se/tvbloggen/2014/07/05/tv4-sander-nya-serien-extant/

Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Amerikanska science fiction-TV-serier
Amerikanska dramaserier
Amerikanska thriller-TV-serier
TV-seriestarter 2014
TV-serieavslutningar 2015
Engelskspråkiga TV-serier
Gudrun Hagman

Gudrun Margareta Hagman, född 5 mars 1928 i Brännkyrka församling i Stockholm, är en svensk konstnär.

Hagman studerade vid Konstfackskolan i Stockholm 1953–1956 och Académie Julian i Paris 1956–1957, Académie Libre 1957–1958 och vid Gerlesborgsskolan 1958 samt för Lennart Rodhe vid Konsthögskolan 1959–1964 där hon fick Lena Cronqvist och Ellinor Taube som studiekamrater. Hon har även deltagit i grafikkurser 1979–1980 och glasteknikkurser 1981. Hon har haft ett flertal separatutställningar i Stockholm sedan debuten 1966 och medverkat i ett stort antal samlingsutställningar på bland annat Liljevalchs konsthall och i Tyskland samt Frankrike. Bland hennes offentliga arbeten märks en väggmålning i Storliens högfjällshotell i Storlien. Hon har tilldelats Stockholm stads kulturstipendium 1968 och 1975, Statligt stipendium 1971, 1977 och 1979, Förening Svenska konstnärinnors stipendium 1973 och 2005 samt Svenska konstnärers stipendium 1973. Hagman är representerad vid Gustav VI Adolfs och ett flertal statliga och kommunala samlingar.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 185, 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1928
Levande personer
Kvinnor
Konstnärer från Stockholm
Einar Brataas

Einar Brataas, född 17 maj 1931 i Sandnes, är en norsk-svensk arkitekt.

Brataas, som är son till disponent Ole Brataas och Karen Strand, avlade studentexamen i Trondheim 1950 och arkitektexamen vid Norges tekniske høgskole 1956. Han blev arkitekt vid Lantmännens Byggnadsförening på Frösön 1957, i Östersunds stad 1958, vid Bertil Hööks arkitektbyrå i Luleå 1959, vid Norrbottenskommunernas arkitekt- och byggnadskontor (NAB Konsult) från 1963 samt var stadsarkitekt i Pajala landskommun från 1963 och i Tärendö landskommun från 1964.

Källor

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska stadsarkitekter
Födda 1931
Män
Levande personer
Personer från Sandnes kommun
Kalciumaskorbat

Kalciumaskorbat är ett antioxidationsmedel med e-nummer E302. Kan även användas som surhetsreglerande medel. Används till exempel för att stabilisera den röda färgen i köttprodukter. Inga kända hälsorisker.

Referenser

Antioxidationsmedel
Kalciumföreningar
Polyoler
Furanoner
Konserveringsmedel
Jonas Gulin

Jonas Gulin, född 20 februari 1909 i Junsele församling, Västernorrlands län, död där 11 oktober 1989, var en svensk målare och grafiker. 

Gulin studerade konst i Stockholm samt vid den danska konstakademien i Köpenhamn och blev efter studiernas verksam som konstnär i Köpenhamn och södra Sverige. Hans konst består av figursaker och grafiska blad.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 177,

Noter 

 
Svenska grafiker under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1989
Män
Personer från Junsele socken
Svenska målare under 1900-talet
Hasse Eriksson (1915–1999)

Hasse Eriksson, född 1915 i Göteborg, död 1999, var en svensk konstnär.
 
Eriksson studerade konst för André Lhote i Paris. Separat ställde han ut i Stockholm, Göteborg och Malmö samt medverkade i samlingsutställningar i Göteborg, Köpenhamn, Odense och Reykjavik. Eriksson är representerad vid Göteborgs konstmuseum, Helsingfors kommun, Svenska Statens samlingar, samt i ett flertal kommuner och landsting.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 134,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1915
Avlidna 1999
Män
Konstnärer från Göteborg
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Ib Fjordnæs

Ib Fjord Fjordnæs, född 20 juni 1924 i Köpenhamn, död 12 december 1987 i Lund, var en dansk-svensk målare och illustratör.

Fjordnæs studerade vid Konsthantverksskolan i Köpenhamn samt i Finland och Frankrike. Hans konst består av landskapsmotiv i olja, akvarell och pastell. Han illustrerade bland annat Bo Nordlunds bok Tusen ord 1969.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 147,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Danska konstnärer
Födda 1924
Avlidna 1987
Män
Konstnärer från Köpenhamn
Svenska illustratörer
Friheten i Sverige

Friheten i Sverige var en medborgarrättsrörelse grundad av Andres Küng hösten 1985. Rörelsen fick stor publicitet genom att kända svenskar som Sture Eskilsson, Henning Sjöström, Sven Fagerberg, Jarl Kulle och Ulf Brunnberg anslöt sig.

Friheten i Sverige gick samman med Medborgarrättsrörelsen 1988. Küng var ordförande i Friheten i Sverige fram till sammanslagningen.

Ordförande

Noter 

Mänskliga rättigheter
Intresseorganisationer i Sverige
Svenska ideella organisationer
Organisationer bildade 1985
Wolfenstein: The Old Blood

Wolfenstein: The Old Blood är en förstapersonsskjutare utvecklad av Machinegames och utgivet av Bethesda Softworks den 5 maj 2015 till Microsoft Windows, Playstation 4 och Xbox One. Spelet är en fristående expansion i Wolfenstein-serien, och en prequel till Wolfenstein: The New Order från 2014. Det utspelar sig i en alternativ historia år 1946 och som följer krigsveteran William "B.J." Blazkowicz och hans uppdrag att lokalisera ett nazistiskt slott. Spelet tillkännagavs den 4 mars 2015.

Spelet spelas från ett förstapersonsperspektiv och dess nivåer navigeras till fots. Berättelsen är uppdelad i kapitel som spelaren fullföljer för att gå vidare genom berättelsen. Den separeras i två sammankopplade kampanjer. Spelet innehåller en mängd olika vapen, inklusive pistoler, hagelgevär och sprängämnen, varav de flesta kan användas med varsin hand. Spelare kan utnyttja ett betäckningssystem genom att luta sig in och ut ur sin betäckning.

Wolfenstein: The Old Blood fick ett mestadels positivt mottagande vid dess lansering. Många recensenter berömde spelets intensiva eldstrider, spännande platser och balansen mellan smygande och action. Många recensenter ogillade spelets berättelse, vilka flera tyckte var den svagaste delen av spelet, och att det är ett steg tillbaka jämfört med berättelsen i The New Order.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Science fiction-datorspel
Förstapersonsskjutare
Sneak 'em up-spel
Datorspel 2015
Playstation 4-spel
Windows-spel
Xbox One-spel
Datorspel som utspelar sig i Nazityskland
Datorspel som utspelar sig i Skottland
Europa i fiktion
Datorspel som utspelar sig under 1940-talet
1946 i fiktion
Datorspel som utspelar sig under andra världskriget
Neon Lights (Simple Minds-album)

Neon Lights är ett studioalbum med covers, av det skotska bandet Simple Minds, utgivet 2001. Albumet producerades av Simple Minds och Gordon Goudie. "Gloria" producerades av italienska Phunk Investigation.

Låtlista   
 Gloria  (3:45) (Van Morrison)
 The Man Who Sold The World  (4:07) (Bowie)
 Homosapien  (4:20) (Pete Shelley)
 Dancing Barefoot  (3:48) (Patti Smith)
 Neon Lights  (4:16) (Kraftwerk)
 Hello I Love You  (3:32) (The Doors)
 Bring On The Dancing Horses  (5:51) (Echo And The Bunnymen)
 The Needle And The Damage Done  (4:15) (Neil Young)
 For Your Pleasure  (4:08) (Roxy Music)
 All Tomorrow's Parties  (3:33) (Velvet Underground)

Musiker   
 Jim Kerr: sång
 Charles Burchill: gitarr, bas, synt, programmering
 Gordon Goudie: bas, gitarr, synt, programmering, trummor

Referenser 

Album av Simple Minds
Musikalbum 1998
Agustín Sancho

Agustín Sancho Agustina, född 18 juli 1896 i Benlloch, död 25 augusti 1960 i Barcelona, var en spansk fotbollsspelare.

Sancho blev olympisk silvermedaljör i fotboll vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Spanska fotbollsspelare
Spanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Spanien
Födda 1896
Avlidna 1960
Män
Ramón Equiazábal

Ramón Eguiazábal Berroa, född 14 april 1896 i Irún, död 1939 i Lyon, var en spansk fotbollsspelare.

Equiazábal blev olympisk silvermedaljör i fotboll vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Spanska fotbollsspelare
Spanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Spanien
Födda 1896
Avlidna 1939
Män
Jan de Natris

Johannes Daniel "Jan" de Natris, född 13 november 1895 i Amsterdam, död 16 september 1972 i Amsterdam, var en nederländsk fotbollsspelare.

Han blev olympisk bronsmedaljör i fotboll vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Nederländska fotbollsspelare
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Nederländerna
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Nederländerna
Födda 1895
Avlidna 1972
Män
Kjerstin Valkeapää

Kjerstin Inga-Britt Valkeapää, född 10 mars 1961 i Porjus och är en samisk kulturpersonlighet. Valkeapää är idag bosatt i Mittådalens sameby i Härjedalen, och har genom sitt arbeta med både kommersiella och ideella arrangemang, aktualiserat den samiska kulturens roll i dagens samhälle. Hon har under de senaste åren arrangerat Sydsamiska kulturdagar i Funäsdalen (Lopme Naestie) där man synliggör den samiska kulturen ur flera synvinklar. Valkeapää är vidare projektledare för Lopme Laante (snölandet),  samiska temaparker om samer och rennäringen som etableras i Funäsdalen och Björnrike. Hon utnämndes 2016 till hedersdoktor vid Mittuniversitetet i Östersund

Referenser 

Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Hedersdoktorer vid Mittuniversitetet
Harri Tapper

Harri Tapper, född 28 mars 1929 i Saarijärvi, död 23 december 2012 i Jyväskylä, var en finländsk författare och pedagog. Han var bror till författaren Marko Tapio och till skulptören Kain Tapper.

Tapper var verksam som folk- och grundskolelärare 1955–1985. Han debuterade 1967 men först i början av 1990-talet slog han igenom med en rad prosaverk och diktsamlingar, präglade av en personlig ton. I trilogin Näin syntyvät revontulet (1990), Kerrothan, oi koivu (1993) och Tulva (1995) skildrade Tapper sin uppväxtmiljö i en familj där många av barnen blev konstnärer. Humor, ironi och ett dialektalt färgat språk var viktiga beståndsdelar i hans författarskap, som fortsatt i Pitkäsuisten suku (2002), Unhola (2003) och det stora släkteposet Tanssi puupalttoossa (2006). I sina diktsamlingar, bland annat Emuu (1992) och Maan kajoa kuussa (1996), inspirerades han ofta av uråldriga myter med rötter i ett österländskt tänkande.

Priser och utmärkelser
1963 – Kalevi Jäntti-priset
2001 – Pro Finlandia-medaljen

Källor

Finländska författare
Finskspråkiga författare
Män
Födda 1929
Avlidna 2012
Personer från Saarijärvi
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Sturnira mistratensis

Sturnira mistratensis är en fladdermus i familjen bladnäsor som först beskrevs av Vega & Cadena 2000.

Denna fladdermus skiljer sig från andra medlemmar av släktet Sturnira genom avvikande detaljer av kindtändernas konstruktion. Liksom andra släktmedlemmar har den gula tofsar på axeln som påminner om epåletter.

Arten är bara känd från en mindre region i västra Colombia. Den hittades där i en ursprunglig skog vid 980 meter över havet. Antagligen har Sturnira mistratensis samma levnadssätt som andra fladdermöss av samma släkte.

IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser

Externa länkar 
 Vega CM & Cadena A, Una nueva especie del género Sturnira (Chiroptera: Phyllostomidae) de los Andes colombianos, in Revista de la Academia Colombiana de Ciencias Exactas, Fisicas y Naturales, vol. 24, 2000, pp. 285-287.

Bladnäsor
mistratensis
Däggdjur i neotropiska regionen
Lennart Ringmar

Olof Lennart Ringmar, född 27 september 1923 i Torshälla, död 2002, var en svensk arkitekt. Han är bror till Torgil och Richard Ringmar samt far till Erik Ringmar.

Ringmar, som var son till prosten Richard Ringmar och Frida Boström, utexaminerades från Norrköpings tekniska gymnasium 1943 och bedrev specialstudier vid Kungliga Tekniska högskolan 1952–1953. Han blev ingenjör vid stadsarkitektkontoret i Uppsala 1944, vid Statens geotekniska institut 1945, vid Ingenjörsfirman Jacobson & Widmark 1949, stadsplaneingenjör vid länsarkitektkontoret i Umeå 1949, Bengt Lekhammar arkitektkontor i Sundsvall 1957 och var biträdande länsarkitekt i Norrbottens län 1959–1965, expropriationstekniker där 1964–1966 samt chef för avdelningen för samhällsplanering vid Kommunernas konsultbyrå i Sundsvall från 1965. 

Ringmar var styrelseledamot i Luleåkretsen av Svenska naturskyddsföreningen och i Norrbottens läns hembygdsförening, ledamot av naturvårdsrådet i Norrbottens län 1963–1965, styrelseledamot i Medelpads fornhem och ordförande i dess arbetsutskott från 1966. Han skrev artiklar i dags- och fackpress.

Källor

Noter 

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 2002
Män
Personer från Torshälla
Botkyrkabacken

Botkyrkabacken är ett delvis anlagt berg beläget i västra delen av Eriksbergs industriområde i Botkyrka kommun. Backen har blivit ett välkänt landmärke vid Södertäljevägens sträckning genom Botkyrka.

Naturen

Botkyrkabacken har en höjd av 75 meter över havet och reser sig drygt 40 meter över omgivningen. Berget har en flack topp som består av upplagda schaktmassor och en del bygg- och industriavfall. Viss tippning pågår fortfarande. En körbar, men för allmän trafik spärrad väg går ända upp till toppen. Annars finns flera promenadstigar. På den norra, mera orörda delen ligger några fornminnen i forn av rösen.

På västra sidan stupar Botkyrkabacken brant ner. Här har den till stor del bevarad sin ursprungliga natur. I dalgången nedanför sträcker sig den 1 800 meter långa Gamla kyrkvägen som förde från Hågelby till Botkyrka kyrka (fornminne: RAÄ-nummer Botkyrka 581) och som återfinns på den geometriska jordeboken från år 1636. Mot öster består backen huvudsakligen av fyllnadsmassor med en flackare sluttning ner till Eriksbergs industriområde där Skanska har ett stort stenkrossområde.

Aktiviteter
På  Botkyrkabackens östra sluttning anlades på 1970-talet en mindre vintersportanläggning med skidlift, som fanns kvar till slutet av 1990-talet. Några betongfundament står fortfarande kvar på toppen. Den branta delen av backen nyttjas för motorcykeltävlingen Hillclimb med ombyggda, trimmade motorcyklar. Backens flacka topp är också en start- och landningsplats för skärmflygning.

Bilder

Källor
 Lantmäteriets karta
 Dagens Nyheter: Toppen, toppen i Söderort.
 Visit Botkyrka: Botkyrkabacken.
 RAÄ-nummer Botkyrka 581.

Externa länkar

Berg i Södermanland
Botkyrka kommun
Stockholms geografi
Hertford College

Hertford College  är ett college vid Oxfords universitet i centrala Oxford, England, beläget vid Catte Street mittemot Bodleianska biblioteket. Det är ett av de äldsta och mest anrika.

Collegets historia började 1282, då ett boende för studenter vid Oxfords universitet, Hart Hall, köptes in av Elias de Hertford. I anslutning till Hart Hall grundades även Magdalen Hall 1448. 1740 grundade Richard Newton Hertford College vid Hart Hall som ett självstyrande college, som dock på grund av finansiella problem och lärarbrist stängdes 1816. Magdalen Hall kom att växa under 1800-talet och 1874 bildades ett nytt college vid Magdalen Hall under samma namn, Hertford College.

Bland kända alumner från Hart Hall, Magdalen Hall och Hertford College finns poeten John Donne, filosofen Thomas Hobbes, författaren Jonathan Swift, reformatorn William Tyndale och författaren Evelyn Waugh.

Inom litteraturen är colleget känt som plats för delar av handlingen i Evelyn Waughs roman En förlorad värld, som även blivit TV-serie och film.

Källor

Externa länkar 

College vid Oxfords universitet
Utbildningsinstitutioner bildade 1740
Utbildningsinstitutioner bildade 1874
Chaerephon tomensis

Chaerephon tomensis är en art i familjen veckläppade fladdermöss som först beskrevs av Juste och Ibáñez 1993.

Utseende 
Arten liknar närmast Chaerephon gallagheri som hittades i centrala Kongo-Kinshasa. Båda har en klotformig svullnad på hjässan.

Chaerephon tomensis blir 77,7 till 92,0 mm lång, inklusive en 29 till 33,6 mm lång svans. Vikten är ungefär 7 g. Öronen är ungefär 20 mm långa och har avrundade kanter. Kännetecknande är den membran som sammanlänkar öronen på hjässan (ovanpå svullnaden). Den har formen av en trekant men i hörnet som ligger i mitten finns en utsparing. Pälsen är på ovansidan mörkbrun och på andra kroppsdelar brun förutom en vit fläck på bukens mitt. Pälsen når lite upp på flygmembranen vid bakkroppen och mellan bakbenen.

Utbredning och status 
Denna fladdermus är bara känd från två mindre öar i Guineabukten (Afrika) som tillhör São Tomé och Príncipe. Arten hittades där i en savannliknande landskap med skogsdungar av apbrödsträdet (Adansonia digitata). En annan individ upptäcktes i en kakaoodling.

Arten hotas av habitatförstöring och listas av IUCN som starkt hotad (EN).

Referenser 

Veckläppade fladdermöss
tomensis
Däggdjur i etiopiska regionen
Alba (bokförlag)

Bokförlaget Alba (Bokförlags AB Alba) var ett av Bonniers helägt bokförlag. Det grundades 1977 med Daniel Hjorth som chef. Alba skapades för att ge ut kvalificerad skönlitteratur i små upplagor billigare än vad huvudförlaget Albert Bonniers Förlag kunde göra. Detta var möjligt genom Albas mindre organisation och enklare utstyrsel på böckerna. Omorganisationen nödvändiggjordes av förlagskrisen.

Författare som var utgivna på eller antagna av Bonniers tillfrågades huruvida de ville ges ut på Alba. Till dem som gavs ut på Alba hörde Eva Ström och den etablerade Kristina Lugn, vilket gav Alba en god början. Andra Albaförfattare var debutanten Stig Larsson och Sven Fagerberg. 

Alba slogs 1992 samman med Bonnier Fakta till Bonnier Alba med Björn Linnell som chef. Cirkeln slöts 1998 när Bonnier Alba gick upp i Albert Bonniers Förlag.

Noter

Ej längre existerande svenska bokförlag
Företag bildade 1977
Företag bildade 1992
Företag upplösta 1998
Företag upplösta 1992
Ann-Sofie Hermansson

Britt Ann-Sofie "Soffan" Hermansson, född 2 oktober 1964 i Stala församling, Göteborgs och Bohus län, är en svensk socialdemokratisk politiker.

Hon tillträdde den 1 april 2016 posten som kommunstyrelsens ordförande i Göteborgs kommun, där hon efterträdde Anneli Hulthén. Hon lämnade posten den 22 november 2018 då socialdemokraterna efter valet 2018 inte längre kunde bilda ett majoritetsstyre.

Sedan 2020 arbetar Hermansson som renhållningsarbetare vid Renova.

Biografi 
Hermansson växte upp på Tjörn och flyttade 1985 till Göteborg i samband med att hon började arbeta på Volvo i Torslanda. Hon engagerade sig fackligt på arbetsplatsen och kom på den vägen in i politiken. Hon har varit ledamot av SSU:s förbundsstyrelse.

Hon studerade vid Göteborgs universitet och avlade filosofie kandidatexamen i bland annat sociologi 1994. Hermansson arbetade ett halvår på Aftonbladet, i ett och ett halvt år för Mona Sahlin på regeringskansliet, var sju år på LO i Stockholm och tjänstgjorde 2003–2008 som politisk sekreterare åt kommunalrådet Göran Johansson i Göteborg. År 2012 blev hon ombudsman för socialdemokraterna i Europaparlamentet. I den befattningen var hon stationerad i Göteborg hos IF Metall. Hon blev kommunstyrelsens ordförande i Göteborgs kommun i april 2016 och innehade denna post fram till valförlusten i september 2018.

Sedan 2020 arbetar Hermansson som renhållningsarbetare vid Renova. Hon har parallellt med det även verkat som  särskild utredare med uppdrag att se över kommuners brottsförebyggande arbete, samt som gästkolumnist på Göteborgs-Posten.

Förtalsmål 
I mars 2018 skulle Göteborgs stad visa filmen Burka Songs 2.0, som hyllar kravet att kvinnor ska bära burqa, och därefter anordna ett panelsamtal med bland andra Fatima Doubakil och Maimuna Abdullahi, talespersoner för den islamistiska Muslimska mänskliga rättighetskommittén (MMRK). I sista stund ställdes filmvisningen och panelsamtalet in med hänvisning till att panelen skulle domineras av extrema röster. I samband med detta skrev Hermansson på sin personliga blogg att Doubakil och Abdullahi utgjorde "extrema röster" och att MMRK vid flera tillfällen försvarat islamistisk terrorism. Doubakil och Abdullahi gjorde då en polisanmälan, men förundersökningen lades ned. Då valde de att väcka enskilt åtal mot Hermansson för grovt förtal; i februari 2020 friade en enig Göteborgs tingsrätt Hermansson från alla anklagelser.

Ärendet överklagades till Hovrätten för Västra Sverige och behandlades under tre dagar i september 2021. Hermansson företräddes av advokat Allan Stutzinsky med Sofie Löwenmark från Stiftelsen Doku som målsägandebiträde.

Den 30 september 2021 friade hovrätten Hermansson från grovt förtal. Motparten ska därmed betala hennes rättegångskostnader på 376 300 kronor.

I mars 2022 meddelade Högsta domstolen att man inte medger prövningstillstånd i förtalsmålet. Detta innebär således att den friande domen mot Hermansson står fast.

Referenser

Vidare läsning 
  - om rättegången i tingsrätten mot Hermansson angående förtal.

Externa länkar 

Svenska socialdemokrater
Kommunalråd i Göteborgs kommun
Personer från Stala socken
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Torkel Sjöström

Torkel Valfridsson Sjöström, född 16 april 1917 i Stockholm, död 26 november 2004, var en svensk arkitekt.

Sjöström, som var son till apotekare F.W. Sjöström och Villy Karlsson, avlade studentexamen i Umeå 1939 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola 1945. Han blev arkitekt hos arkitekt Axel Forssén i Göteborg 1944, vid stadsarkitektkontoret i Östersund 1947, vid länsarkitektkontoret i Umeå 1949 och bedrev även egen arkitektverksamhet från 1953. Han var stadsarkitekt i ett flertal kommuner i Västerbottens län. Han ritade bland annat Storumans kåtakyrka (1982).

Källor

Torkel Sjöström på gravar.se

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska stadsarkitekter
Arkitekter i Umeå
Födda 1917
Avlidna 2004
Män
Arkitekter från Stockholm
Reichsverkehrsdirektion Poltawa

Reichsverkehrsdirektion Poltawa var ett tyskt järnvägsdistrikt som drev järnvägstrafik i delar av det ockuperade Sovjetunionen under andra världskriget. Det sattes upp den 6 september 1941 under namnet Haupteisenbahndirektion Ost som en av fyra Haupteisenbahndirektionen för att ta över driften av de konverterade järnvägslinjerna i de bakre områdena. Det bytte namn till Reichsverkehrsdirektion Poltawa den 15 januari 1942, den 5 september 1942 byttes namnet till Reichsverkehrsdirektion Rostow och uppgick i Reichsverkehrsdirektion Dnjepropetrowsk den 22 november 1942. Direktionen hade sin huvudort i Poltava fram till 5 september 1942 då man flyttade till Rostov-na-Donu. Trots att man bedrev järnvägstrafik i Rikskommissariatet Ukraine hade Rikskommissariatet ingen formell kontroll utan Reichsverkehrsdirektionen löd under Generaldirektion Osten med säte i Warszawa som kontrollerade all järnvägstrafik i öster.

Organisation 
Direktionen hade större avdelningar i följande orter:
Driftsavdelningar
 Dnepropetrovsk
 Dolginzewo
 Nikolajew
 Poltawa
 Zaporizjzja
 Mogilev
 Simferopol
 Snamenka
 Stalino
Maskinavdelningar med lokverkstäder
 Dnepropetrovsk
 Poltawa
 Zaporizjzja
 Simferopol
 Snamenka
 Stalino
Byggnadsavdelningar
 Dnepropetrovsk
 Cherson
 Dolginzewo
 Zaporizjzja
 Simferopol
 Snamenka
 Stalino
 Usel

Chefer 
Direktionens chefer:
 Albert Ganzenmüller 6 oktober 1941-1 juni 1942
 Karl Meyer 2 juni 1942-november 1942

Se även 
Kriegslokomotive
Feldeisenbahndirektion

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor    

Järnväg i Tyskland
Tyskland under andra världskriget
Järnväg i Ukraina
Ukraina under andra världskriget