kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lars G. Fredriksson

Lars Gunnar Fredriksson, född 30 april 1964, är en svensk organist. Han har sedan 2007 varit biträdande organist i Härnösands domkyrkoförsamling och sedan 2014 är han domkyrkoorganist därstädes.

Biografi
Fredriksson är född och uppvuxen i Örnsköldsvik. Han började studerade orgel för Josef Strandberg i Örnsköldsvik. Han gjorde sin första orgeldebut när han var 11 år gammal och orgeln konsert när han var 13 år. Fredriksson studerade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och efter avslutade studier fortsatte han att studerar diplom i orgel. Sin diplomexamen tog han 1990 då han gjorde en konsert tillsammans med Stockholms filharmoniker i Stockholms konserthus. Där framförde han Marcel Duprés orgelkonsert i e-moll.

Han har studerat orgel för bland annat Bengt Berg, Rune Engsö, Anders Bondeman och Torvald Torén. Fredriksson har även studerat för några av Marcel Dupres elever: Rolande Falcinelli och Suzanne Chaisemartin.

I pianospel har han studerat för Torsten Runolf, Gunnar Hallhagen, Maj Fougstedt och Stina Sundell.

Inspelningar
2001 – Orgeln i Själevads Kyrka (RHL&B02)
2002 – Lars G Fredriksson at the van den Heuvel organ of the Katarina Church, Stockholm (RHL&B03).
2018 – The Organs of Härnösand Cathedral

Referenser

Han blir ny domkyrkoorganist
Lars G Fredrikssons hemsida
Lars Fredriksson på Ratsit

Domkyrkoorganister
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Svenska kyrkomusiker
Svenska musiker under 2000-talet
Födda 1964
Levande personer
Män
Gambierkejsarduva

Gambierkejsarduva (Ducula tihonireasini) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar. 

Fågeln beskrevs 2018 utifrån subfossila lämningar funna under arkeologiska utgrävningar på Taravai, den näst största ön i ögruppen Gambieröarna i sydöstra Stilla havet. Arten var troligen endemisk för ögruppen. Avlagringarna där fågelns lämningar hittats har daterats till mellan år 950 och 1350, men omnämningar av en "wood-pigeon" (ringduva på svenska) i reseskildringar från 1832 och 1844 tyder på att arten kan ha överlevt in i historisk tid. 

Forskarlaget som beskrev arten gav den namnet tihonireasini för att hedra Tihoni Reasin, ägare till ön Kamaka i Gambieröarna, som varit dem hjälpsamma i deras arbete.

Källor

Noter

Duvor
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
45 Bootis

45 Bootis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning eller c Bootis (Bayer-beteckning), är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Björnvaktaren. Den har en skenbar magnitud på ca 4,93 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 51,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 63 ljusår (ca 19 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radiell hastighet på -11 km/s och ingår i Ursa Major Moving Group. Den har en relativt stor egenrörelse och rör sig över himlavalvet med en hastighet av 0,247 bågsekunder per år.

Egenskaper
45 Bootis är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F3 V. Den har en massa som är ca 1,2 gånger solens massa, en radie som är ca 1,5 gånger större än solens och utsänder ca 3,3 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 6 400 K. Den är också en källa till röntgenstrålning.  

45 Bootis är en misstänkt variabel, som varierar mellan skenbar magnitud +4,92 och 4,96 utan någon fastställd periodicitet. Den har en visuell följeslagare av magnitud 11,53 separerad med 103,50 bågsekunder vid en positionsvinkel på 40° år 2012. Ännu en stjärna av magnitud 10,23 kan hittas separerad med 247,90 bågsekunder vid en positionsvinkel på 358° år 2015.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/45bootis

Stjärnbilden Björnvaktaren
Flamsteedobjekt
Bayerobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Dubbelstjärnor
Misstänkta variabler
Ville-Valtteri Leskinen

Ville-Valtteri Leskinen, född 18 februari 1994 i Uleåborg, är en finländsk professionell ishockeyspelare som spelar för HIFK.

Karriär
Leskinens moderklubb är KKP. Han spelade juniorishockey för föreningarna Kärpät och KalPa. Säsongen 2012/2013 seniordebuterade han för Hokki i Mestis, vilken är den näst högsta ishockeyserien i Finland. Säsongen därpå spelade han för KalPa under 12 matcher i FM-ligan. 

Säsongen 2015/2016 spelade han 35 matcher för Vasa Sport. Inför säsongen 2016/2017 värvades han till Kärpät. Säsongen 2018/2019 noterades han för 57 poäng (varav 29 mål) på 58 spelade matcher, vilket gav honom en delad förstaplats i FM-ligans poängliga.

I juni 2019 skrev han på ett tvåårskontrakt med Färjestad BK i SHL. Han spelade endast 14 matcher för Färjestad då kontraktet valdes att brytas.

Referenser

Externa länkar
Spelarprofil på eliteprospects.com

Födda 1994
Män
Levande personer
Finländska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Spelare i KalPa
Spelare i Kajaanin Hokki
Spelare i Oulun Kärpät
Spelare i Vasa Sport
Persée

Persée (Perseus) är en tragédie lyrique i fem akter med musik av Jean-Baptiste Lully och libretto av Philippe Quinault.

Historia
Typiskt för en opera av Lully består den av en fransk ouvertyr, en prolog till kung Ludvig XIV:s ära och fem akter. Den hade premiär den 18 april 1682 på Parisoperan i Paris. För att fira födelsen av prins Ludvig, en sonson till Ludvig XIV, erbjöd Lully parisarna att gratis bevista en föreställning av Persée.

Personer

Referenser

Källor
Original libretto: Persée, Tragedie representée par l'Academie Royale de Musique le dix-septième Avril 1682, Paris, Ballard, 1682 (accessible for free onlite at Gallica - BNF)
Printed Score: Persée, Tragedie mise en musique, par Monsieur de Lully, Escuyer, ..., Paris, Ballard, 1682 (accessible for free onlite at Gallica - BNF)
The New Grove French Baroque Masters, ed. Graham Sadler (Macmillan, 1986)
The Viking Opera Guide ed. Holden (Viking, 1993)
Parvopassu, Clelia Persée, in Gelli, Piero & Poletti, Filippo (ed), Dizionario dell'opera 2008, Milan, Baldini Castoldi Dalai, 2007, pp. 1008-1009
Le magazine de l'opéra baroque by Jean-Claude Brenac (in French)

Operor av Jean-Baptiste Lully
Franskspråkiga operor
101 Virginis

101 Virginis, eller CY Bootis, är en pulserande variabel av halvregelbunden typ (SRB) i stjärnbilden Björnvaktaren. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Jungfruns stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns sedan bytet av stjärnbild ofta med sin variabeldesignation, CY Boo.

Stjärnan har en genomsnittlig visuell magnitud av 5,84 som varierar mellan +5,74 och 5,9 utan någon fastställd periodicitet. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 3,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 970 ljusår (ca 300 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radiell hastighet på ca -11 km/s.

Egenskaper
101 Virginis är en röd till orange jättestjärna  av spektralklass M3 IIIa, och befinner sig för närvarande på den asymptotiska jättegrenen. Den har en radie som är ca 77 gånger större än solens och utsänder ca 1 080 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 3 700 K. 

Variabiliteten hos 101 Virginis är inte väl definierad men en primär period på 23 dygn och en sekundär period på 340 dygn har observerats. Den listas i Hipparcos-katalogen som en stjärna som misstänkts vara flera men för vilka Hipparcos-observationerna inte gav en tillfredsställande lösning. Ytterligare observationer har alltid visat att den är ensam stjärna.

Se även 
Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/101virginis

Stjärnbilden Björnvaktaren
Röda jättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Halvregelbundna variabler
5067 Occidental

5067 Occidental eller 1990 OX är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 19 juli 1990 av den amerikanske astronomen Eleanor F. Helin vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Occidental College i Los Angeles.

Referenser 
  

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1990
Occidental College
M/Y Airawata

M/Y Airawata är en svensk motoryacht, som byggdes 1923 av Åbo Båtvarf, Runsala i Åbo, enligt ritningar av Zaké Westin för en köpare i Stockholm. Hon är en deplacementsbåt med 14,9 meters längd, byggd i mahogny. Hon har sitt namn efter den indiska vita elefanten Airavata.

Senare var under åren 1938–1952 Siegfried Matz i Stockholm ägare. Efter flera ägarbyten köptes hon 1979 av Anders Wretling, som genomförde en större renovering under 1990-talet. Han sålde båten till Hasso Wien i Tyskland. Därifrån köptes hon 2017 av Joakim Håkans i Åbo.

Källor
Airawata på Åbo Båtvarvs webbplats
 Motor Yacht Society – Matrikel 1996, Stockholm 1997

Noter

Externa länkar
Bilder av M/Y Airawata

Motoryachter
Svenska fritidsbåtar
Finländska fritidsbåtar
Fartyg byggda i Finland
Kalis Loyd

Kalis Loyd, född 5 april 1989 i Malmö, är en svensk basketspelare som representerar den italienska klubben San Giovanni. Hon började spela basket i Malbas och har tidigare varit proffs i ligorna i Rumänien och Frankrike. Loyd ingår i Sveriges trupp till Europamästerskapet i basket för damer 2019 vilket innebär att hon gör mästerskapsdebut.

Referenser

Svenska basketspelare
Idrottare från Malmö
Kvinnor
Födda 1989
Levande personer
Eliurus antsingy

Eliurus antsingy är en gnagare i familjen Nesomyidae som förekommer med tre från varandra skilda populationer på nordvästra Madagaskar.

Arten blir 14,2 till 15,3 cm lång (huvud och bål), har en 15,3 till 19,5 cm lång svans och väger 87 till 101 g. Denna gnagare har svartaktig underull på ovansidan och täckhåren är mörkbruna till gråbruna. På undersidan förekommer vitaktig till ljusgrå, eller lite mörkare päls. Svansens främre del bär korta hår och vid spetsen förekommer långa hår som bildar en tofs. Tofsen är vanligen gråbrun men ibland är vita hår inblandade. Honan har tre par spenar.

Eliurus antsingy lever i karstområden med kalkstensklippor mellan 100 och 430 meter över havet. Området är täckt av lövfällande skogar.

Denna gnagare är nattaktiv och den går främst på marken men den kan klättra i den låga växtligheten. Födan utgörs av frön.

Skogarnas omvandling till jordbruksmark kan bli ett hot mot beståndet. Populationens storlek är inte känd och arten listas av IUCN med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Råttartade gnagare
antsingy
Däggdjur i etiopiska regionen
Anna Büschler

Anna Büschler, född 1497, död 1551, var en tysk borgare. Hon är en berömd gestalt i Schwäbisch Halls historia och känd för sina kärleksaffärer, för vilka hon flera gånger blev indragen i rättsprocesser. 

Hon var dotter till den förmögna borgaren Hermann Büschler (d. 1543) och Anna Hornburg (d. 1520) och syster till. Hon blev efter sin mors död husmor hos sin far, som vägrade låta henne gifta sig, och väckte uppseende i samhället genom sina utmanande kläder, smycken och livsstil. Hon hade ett förhållande med Erasmus von Limpurg (1502–1553), men vilken hon utväxlande kärleksbrev, som har bevarats. Hon hade därefter ett förhållande med riddaren Daniel Treutwein, för vars skull hon kastades ur huset av fadern då han ertappade henne med att stjäla från honom till sin älskare. Hon stämde fadern för att få ut sitt morsarv, medan han stämde henne tillbaka. Fadern fick paret arresterat, och fick av domstolen tillbaka sin dotter, som han höll fången i hemmet. Anna lyckades rymma, och stämde återigen fadern inför domstolen i Rottweil. Hon gifte sig därefter med den fattiga adelsmannen Hans von Leuzenbrunn. Efter faderns död 1543 drogs hon in i en rättstvist med sina syskon om farsarvet och sina skulder. Hon gifte om sig med Johann von Sproland, som fortsatte driva målet mot hennes syskon efter hennes död.

Referenser 

 Alnæs, Karsten, Historien om Europa Uppvaknande 1300-1600, Bonnier, Stockholm, 2004

Kvinnor
Födda 1497
Avlidna 1551
Personer i Tyskland under 1500-talet
Kaserngatan, Göteborg

Kaserngatan var en gata i stadsdelen Inom Vallgraven i Göteborg. Den låg vid nuvarande Televerkets hus vid Kaserntorget.

Gatan tillkom på 1790-talet och gick parallellt med Ekelundsgatans dåvarande södra del. Den fick sitt namn efter Borgerskapets kasern som låg intill gatan. Den uppfördes 1793-1799 för Garnisonsregementet i Göteborg, 1801 flyttade istället Kungliga Göta artilleriregemente in. Efter stadsbranden år 1804 lät staden inlösa 17 tomter mellan Kaserngatan och Ekelundsgatan och området stensattes. Torget, som därmed uppstod, fick senare namnet Kaserntorget. År 1812 kallades torget för Kaserngatan. Kaserngatan benämndes år 1796 Caserne-gatan. Artilleriregementet flyttade år 1895 till Kvibergs kaserner.

Referenser 
  

Gator och torg Inom Vallgraven
Göteborgs historia
Jordan Cousins

Jordan Paul Cousins, född den 6 mars 1994, är en engelsk fotbollsspelare som spelar för Wigan Athletic.

Karriär
Den 25 juni 2019 värvades Cousins av Stoke City. Den 15 juni 2021 värvades Cousins av Wigan Athletic, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Källor

Noter

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Queens Park Rangers FC
Spelare i Stoke City FC
Spelare i Wigan Athletic FC
Spelare i English Football League
Födda 1994
Levande personer
Män
Pörtö

Pörtö () är en ö i Finska viken i kommunen Borgå. Den ligger i sydöstra hörnet av Sibbofjärden omkring 26 kilometer öster om huvudstaden Helsingfors. Öns area är  kvadratkilometer och dess största längd är  kilometer i öst-västlig riktning.

De närmaste öarna är Bodö i nordost samt Hamnholmen och Lästholmen i väster.

Pörtö befolkades på 1700-talet av fiskare såväl från fastlandet som från Estland; de erhöll anställning i en 1756 bildad fiskerisocietet med säte i Borgå. Pörtö fick på 1840-talet tullstation och lotsstation. För lotsarna uppfördes ett bostadshus på Hamnholmens sydöstra udde. Lotsarnas uppassningsställe fanns på Kokkomaa vid Söderskärs fyr.

Lotsstationen indrogs vintern 1960–1961. Tullstationen arbetade fram till 1930, varefter sjöbevakningen flyttade in i det gamla, numera rivna tullhuset. Båtbyggeri och båtvarvsverksamhet har också varit betydelsefulla näringar på Pörtö, där det 2005 fanns tre båtvarv. På ön finns också ett obemannat bevakningsfort (Sveaborgs kustregemente). Pörtö är sedan början av 1900-talet populärt bland semesterfirande huvudstadsbor. Den bofasta befolkningen som ännu i början av 1980-talet uppgick till ett sextiotal personer, bestod 2005 av 14 personer.

Källor

Referenser

Öar i Borgå
Finländska öar i Finska viken
Öar i Finland större än 1 kvadratkilometer
Platser i Finland med fyranordning
Honneurs de la Cour

Honneurs de la Cour var den ceremoni enligt vilken en person blev formellt presenterad vid det kungliga franska hovet före franska revolutionen. Den franska hovcouren, som formaliserades 1715 och gällde fram till 1790, var förebild för motsvarande ritualer vid andra europeiska hov, bland dem hovpresentationen i Sverige.  

Honneurs de la Cour gav en person rätten att köra in med sitt ekipage på slottets borggård, färdas i de kungliga karosserna som förde hovets medlemmar mellan slotten och jaktpartierna, och delta vid kungens jakter och de baler, konserter och andra tillställningar och fester som arrangerades vid hovet.  Det gav stor prestige och status i det dåtida hierarkiska samhället och ansågs ge chansen till en karriär och goda kontakter.  

Före 1715 hade hovpresentationen varit mer informell, och det förekom klagomål på att lycksökare lyckats vinna tillträdde till hovet. Från 1732 och framåt tillämpades strikta regler för vem som kunde ansöka om en presentation, regler som tillämpades från detta år även om de inte formellt fästes på papper förrän 1760.  Endast en person som inför hovets genealogiska expert kunde visa papper på adlig härstamning (för en kvinna hennes makes) sedan år 1400 hade rätt att bli presenterad.  Kungen kunde dock på eget initiativ ge undantag från denna regel och både tillåta en person att presenteras trots att den inte uppfyllda de genealogiska kraven, liksom förvägra en person som gjorde det tillträde.  Sedan ett tillstånd hade getts, blev den ansökande presenterad för kungen av en fadder, det vill säga en redan presenterad person av samma kön, varefter några ord utväxlades.  Därefter ansågs personen presenterad och kunde röra sig fritt vid hovet.  

För en man var denna ritual något mindre formell än för kvinnor.  En man kunde föras fram till kungen ur mängden och presenteras av sin fadder på kungens levée eller jakt; om han stannade på mottagningen samma kväll, blev han även presenterad för drottningen.  En kvinna fördes under högtidliga former och inför hela hovets blickar till kungens formella paradsängkammare av sin fadder, där hon neg tre gånger för honom och utbytte några fraser efter presentationen. Hon presenterades därefter för drottningen på samma sätt, med den skillnaden att hon efter den tredje nigningen drog av sin ena handske och kysste drottningens klänningsfåll. I förekommande fall presenterades hon sedan också för prinsarna och prinsessorna. En av de mest berömda av dessa presentationer var Madame de Pompadours 1745. 

Honneurs de la Cour avskaffades under franska revolutionen 1790.

Referenser 
 

Ceremonier
Frankrike under 1700-talet
Franska hovet
Jakob Avenius Anckarsvärd

Jakob Avenius Anckarsvärd J.A.A, född 16 juni 1972 i Stockholm, är en svensk konstnär.

Biografi 
Anckarsvärds inriktning som målare beskrivs som neoexpressionistisk och koloristisk med landskap som motiv och med återkommande politiska kommentarer samt hö. 

Anckarsvärd utbildade sig vid Glasgow School of Art fri konst 2000–2003. Han har en magisterexamen från Konstfack i visuell kommunikation och en fil kand i konsthistoria.  Anckarsvärd arbetar främst med måleri och har sedan 2002 ställt ut i Stockholm, Malmö, Göteborg, Örebro, Halmstad, Lund, Båstad, Köpenhamn, London, Venedig, Edinburgh, Alexandria, Paris, New York, Istanbul, Moskva, Chicago, Glasgow och Berlin.

Anckarsvärd tilldelades Halmstadgruppens stipendium 1999 och Peggy Nermans Konstnärsstipendium.

Anckarsvärd visas återkommande på Galleri Agardh och Tornvall, Galleri Blå i Linköping och Båstad.  Han har även ställt ut bland annat på Vida Konstmuseum, Färgfabriken, Konstnärshuset, Kulturhuset, Karlslunds herrgård, Mjellby Konstmuseum, Nynäshamns Konsthall, Tomarps Kungsgård, Överby Gård Konstcentrum, Konstforum, Konstakuten, Uppsala domkyrka och på Stockholms Kulturfestival. Anckarsvärd har deltagit på Liljevalchs Vårsalong 1997, 2019 och 2022

2013-2017 genomförde Anckarsvärd en konstturné med Urban Larsen (socialantropolog). Denna med bakgrund av Nationalmuseums renovering 2014-2018. Utställningsturnén behandlade kulturarv och relationen mellan landsorten och storstadens institutioner. Parafraser utförda av Jakob Anckarsvärd visades på Sveriges Hembygdsgårdar under sommarmånaderna.

Anckarsvärd arbetar främst med landskap och återkommande med politiska sådana där migration, klimat, nyheter och krig återfinns i motiven.

Offentliga verk av Anckarsvärd är bland annat Korsvägstavlorna i Sankta Eugenia katolska kyrka i Stockholm.

Anckarsvärd finns representerad bland annat på Teckningsmuseet i Laholm, Norrköpings konstmuseum, Gotlands konstmuseum, Bibliotheca Alexandrina, Konstakademiens Bibliotek, Lidingö Stadshus, Engelbrektsskolan, Hässelby Villastads Skola, Nordea Bank, Handelsbanken, SE-Banken, St Görans sjukhus och Akademiska sjukhuset i Uppsala.

Referenser

Noter

Svenska målare under 2000-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1972
Levande personer
Män
Jakob
Georg Rudolph Londicer

Georg Rudolf Londicer, född 1724 i Stockholm, död 20 december 1775 i Strängnäs, var en svensk domkyrkoorganist i Strängnäs stadsförsamling och musikdirektör vid Strängnäs gymnasium. Han var bror till organisten Ernst Johan Londicer samt son till hovkapellisten Georg Johan Londicer och Margareta Helena Spiel.

Londicer gifte sig med Christina Sundgren (1735–1806). De fick tillsammans dottern Christine Juliane Londicer (1766–1848), gift första gången med sidenbandfabrikören Nils Kruse (1746–1799) och andra gången med borgmästaren Johan Georg Björnström, sonen Johan Gustaf Londicer (–1798), kanslist i Krigskollegium, och sonen bankokommissarien
Georg Jakob Londicer (1769–1840).

1767 skänkte majoren Gustaf Miles Fleetwood en orgel med 4 stämmor till Gryts kyrka, Södermanland. Orgeln reparerades och sattes upp av Londicer samma år.

Källor
Londicer
Strängnäs lands- och stadsförsamlingar Alb:1 (sida 207)
Strängnäs lands- och stadsförsamlingar Ala:6 (sida 49)
Ett försök och start till Domkyrkoorganistkalender

Noter

 
Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Svenska orgelbyggare
Födda 1724
Avlidna 1775
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Personer från Stockholm
Svenska orgelbyggare under 1700-talet
5065 Johnstone

5065 Johnstone eller 1990 FP1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 mars 1990 av den amerikanske astronomen Eleanor F. Helin vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter producenten Paul Johnstone.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer.

Referenser 
  

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1990
5062 Glennmiller

5062 Glennmiller eller 1989 CZ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 februari 1989 av den amerikanske astronomen Eleanor F. Helin vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter den amerikanske jazzmusikern Glenn Miller.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 
  

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter 1989
Carl Petter Lenning

Carl Petter Lenning, född 1711, död 1788, var en svensk-finsk domkyrkoorganist och grundare av den finska orkestern. Han var 1738–1741 domkyrkoorganist i Strängnäs stadsförsamling och 1741–1788 i Åbo domkyrka.

Lenning spelade violin, piano och orgel.

Biografi 
Lenning växte upp i Strängnäs och kom senare att bli violinist i Hovkapellet i Stockholm under Johan Helmich Romans ledning. Åren 1738–1741 var Lenning domkyrkoorganist i Strängnäs stadsförsamling. Han flyttade 1741 till Åbo och var domkyrkoorganist där fram till sin död 1788. Där gav han även privatlektioner i violin och klaver. År 1747 blev han director musices vid Åbo akademi.

Klavikord
1765 - Klavikord. Restaurerade på 1890-talet och 1936. Finns idag på Finlands Nationalmuseum i Helsingfors.

Källor 
Organister
Hillila Ruth-Esther & Hong, Barbara Blanchard 1997. Historical dictionary of the music and musicians of Finland. Greenwood Publishing Group. ISBN

Noter

 

Svenska klavikordbyggare
Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Svenska musiker under 1700-talet
Födda 1711
Avlidna 1788
Män
Adam Davies

Adam Rhys Davies, född 17 juli 1992, är en walesisk fotbollsmålvakt som spelar för Sheffield United.

Klubbkarriär
Den 25 juni 2019 värvades Davies av Stoke City. Den 25 januari 2022 värvades Davies av Sheffield United, där han skrev på ett halvårskontrakt. I juli 2022 förlängde Davies sitt kontrakt med två år.

Landslagskarriär
Davies debuterade för Wales landslag den 20 mars 2019 i en 1–0-vinst över Trinidad och Tobago, där han blev inbytt i halvlek mot Danny Ward.

Källor

Noter

Walesiska fotbollsmålvakter
Walesiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Everton FC
Spelare i Sheffield Wednesday FC
Spelare i Barnsley FC
Spelare i Stoke City FC
Spelare i Sheffield United FC
Spelare i English Football League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1992
Levande personer
Män