kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Wahl

Anna Maria Wahl, född 25 oktober 1956 i Stockholm, är en svensk företagsekonom och professor, verksam vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm.

Bakgrund och forskningsverksamhet 
Wahl började studera till ekonom vid Handelshögskolan direkt efter gymnasiet. Men hon reagerade på teorierna som lärdes ut. I en intervju sa hon: "När jag läste nationalekonomi och företagsekonomi var det som om kvinnor inte fanns. Jag kände mig som en gäst – i teorierna, i miljön och genom att alla lärare var män."

Wahl blev civilekonom på Handelshögskolan i Stockholm 1980, genomförde projektarbete med Jämställdhet inom livsmedelsindustrin vid Arbetslivscentrum 1980–1982, projektarbete med Kvinnor och Ledarskap vid Handelshögskolan i Stockholm och Rådet för företagsledning och arbetslivsfrågor 1981–1983 och disputerade i företagsekonomi vid nämnda högskola 1992 på en avhandling om könsstrukturer i organisationer. År 1998 blev hon docent. Wahl verkade under en period på handelshögskolan, men lämnade handelshögskolan 2004.

2008 utnämndes hon till professor i Genus, organisation och ledning vid Kungliga Tekniska högskolans institution för industriell ekonomi och organisation. 

Wahls huvudsakliga forskningsfrågor handlar om kön som maktrelation i organisationer relaterade till processer av förändring och motstånd. Hon har medverkat i statliga utredningar om könsfördelningen på chefspositioner i näringslivet och var särskild utredare för den utredning som låg till grund för ”Mansdominans i förändring” (SOU 2003:16) och ”Ökad medvetenhet men långsam förändring” (SOU 2014:80). Hon har varit gästprofessor vid Karlstad universitet 2004-2005 och vid Linköpings universitet 2012-2014. 2017-2022 var Anna Wahl vicerektor för Kungliga Tekniska högskolan med särskilt ansvar för värdegrunds- och jämställdhetsfrågor.

Privatliv 
Wahl är dotter till David Wahl.

Källor 

Svenska professorer i företagsekonomi
Svenska genusvetare
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1956
Kvinnor
Personer från Stockholm
Levande personer
Fred Negendanck

Manfred (Fred) Otto Richard Negendanck, född den 2 juli 1937 i Helsingfors, död där den 22 juli 2017, var en finländsk balettdansör, skådespelare, koreograf och konstnär.

Biografi
Negendanck föddes i en tyskfinlandssvensk familj, som son till en tysk far, Günther Negendanck och finlandssvensk mor, Agnes Nyberg. När Finland bytte sida efter fortsättningskriget 1944 blev familjen tvungen att flytta till Tyskland. Några år senare kunde Negendanck tillsammans med sin mor och två systrar återvända till Finland. Fadern kunde återförenas med familjen efter ytterligare ett år. 

Han fick ingen formell balettutbildning, utan tog privatlektioner i två år för balettdansören Kari Karnakoski innan han fick anställning som solistdansör vid Finska Nationaloperan 1958–1969. Han gjorde flera stora dansroller, bland annat Prinsen i Törnrosa, Romeo i Romeo och Julia och Palemon i Ondine. En ryggskada gjorde att han var tvungen att sluta dansa och han fick anställning som skådespelare och koreograf vid Svenska Teatern (1971–2000) och i en kort period (1992–1994) vid Åbo Svenska Teater.

Negendanck var en populär och karismatisk skådespelare. Hans berömda roller var bl.a. Salieri i Amadeus, Albin i musikalen La Cage Aux Folles och Tevje i Spelman på taket. Han gick i pension 2000 men gästspelade bland annat 2015 i Teater Mars uppsättning av Måsen.

Negendanck var också känd som bildkonstnär och dräktdesigner. Han designade dräkter till många teaterproduktioner och lät ställa ut sin konst flera gånger, bland annat på Salon Strindberg och Galerie Oljemark i Helsingfors. Inte heller som bildkonstnär hade han någon formell utbildning. Han fick privatlektioner av konstnären Ann-Marie Häyrén-Malmström, som han även bodde med i tjugofem år. Dock blev förhållandet småningom platoniskt, då Negendanck var homosexuell.

År 1995 erhöll Negendanck Svenska kulturfondens pris för scenkonst.

Teaterroller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
 
 Baletista palettiin – Fred Negendanckin poikkeuksellinen elämä. Yle Areena.

Externa länkar 
 Ann-Marie Häyrén-Malmströms, Nicken Malmströms och Fred Negendancks arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland.
 Fred Negendancks nekrolog i Hufvudstadsbladet.

Män
Födda 1937
Avlidna 2017
Finländska balettdansörer
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska koreografer
Finländska balettdansare under 1900-talet
Le roi l’a dit

Le roi l'a dit ("Kungen har sagt så") är en fransk opera i tre akter med musik av Léo Delibes och libretto av Edmond Gondinet.

Historia 
Operan följer i spåren på 1700-talets konventionella opéras comiques med dess enkla harmonier och parlandotal i recitativen. Musiken är i stil med den tid i vilken operan utspelas och tycks nästan medvetet bakåtsträvande med dess traditionella rondon och ensembler. Trots detta mottogs den väl vid premiären den 24 maj 1873 på Opéra-Comique i Paris och framfördes regelbundet ända fram till första världskriget 1914.

Personer 

Javotte (sopran)
Benoît (tenor)
Markisen de Moncontour (bas)
Markisinnan de Moncontour (mezzosopran)
Markisen de Florembelle (sopran)
Markisinnan de la Bleuette (mezzosopran)
Chimène (sopran)
Agathe (sopran)
Philomèle (sopran)
Miton (tenor)
Gautru (bas)
Angélique (sopran)
Baron de Merlussac (bas)
Pacôme (tenor)
Tjänare, hovmän, affärsmän (kör)

Handling 
Vid tiden för kung Ludvig XIV:s regering.

Den ljusskygge markisen de Moncontour har fyra döttrar men ingen son. Efter en del äventyr hamnar han vid kungens hov och råkar säga att han har en son, varpå kungen önskar träffa sonen. Moncontour "adopterar" en son, Benoît, som är barndomsvän till hans hushållerska Javotte. Benoît spelar sin roll alldeles för väl och tar sina nya systrars parti mot faderns idéer om konventionella äktenskap. Han bränner ned klostret i vilket de fyra systrarna vistas  och ruinerar markisen innan han låtsas dö i en duell. Kungens kondoleanser inbegriper ett hertigskap för Moncontour. När Benoît återvänder livs levande vägrar markisen att ta emot honom, då han enligt kungens order är död (Kungen har sagt så!) och skickar iväg honom för att leva lyckligt med Javotte och hennes hemgift.

Källor

Franskspråkiga operor
Musikåret 1873
Franska operor
Einar Rinne

Vilho Einar Rinne, född 31 januari 1890 i Asikkala, död 31 mars 1933 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare. Han gick även under namnet Einari Rinne.

Rinne var son till en handelsman och båda hans bröder, Jalmari Rinne och Joel Rinne, blev skådespelare. Rinne studerade handels och verkade som affärsman under cirka fem år. 1916 inleddes skådespelarkarriären vid teatern i Tammerfors och han verkade vid Viborgs teater i Viborg 1917–1921, Finlands nationalteater 1921–1923, Tammerfors' teater 1923–1928 och folkteatern 1928–1933. Rinne filmdebuterade 1922 i Teuvo Puros Anna-Liisa och medverkade därefter i sex filmer. Rinne avled av anginaförgiftning 1933.

Åren 1920–1923 var Rinne gift med skådespelaren Eine Laine, med vilken han hade dottern Eila Rinne, som också blev skådespelare.

Filmografi
 Anna-Liisa, 1922
 Koskenlaskijan morsian, 1923
 Rautakylän vanha parooni, 1923
 Pohjalaisia, 1925
 Noidan kirot, 1927
 Lumisten metsien mies, 1928
 Työn sankarilaulu, 1929

Referenser

Män
Födda 1890
Avlidna 1933
Personer från Asikkala
Finländska skådespelare under 1900-talet
541 (tal)

541 är det naturliga heltal som följer 540 och följs av 542.

Matematiska egenskaper
 541 är ett udda tal.
 541 är ett primtal.
 541 är ett defekt tal.
 541 är ett stjärntal.
 541 är ett lyckotal.

Inom vetenskapen 
 541 Deborah, en asteroid.

Se även
541 f.Kr. och 541 e.Kr (årtal)
Siffra
Nummer
Lista över tal
Räkneord

Källor

Externa länkar 
 

Primtal
Heltal
Tandsjukdomar

Tandsjukdomar är olika typer av sjukdomar på tänder och tandkött. Dessa sjukdomar kan vara antingen medfödda eller förvärvade. Förebyggande åtgärder, diagnos samt behandling av tandsjukdomar utförs av tandläkare och tandhygienister samt olika specialister på området.

Exempel på tandsjukdomar

Medfödda 
 Anodontia (avsaknad av tänder på grund av bristande tandutveckling)

Förvärvade 
 Karies (hål i tänderna) - en skada på tandemaljen som börjar med en syraattack. Munnens saliv har till uppgift att neutralisera denna syra som bakterierna på tanden bildar. Om man småäter får dock inte saliven möjligheten att utföra detta jobb. Med tiden bildar bakterierna plack som i slutändan kan resultera i hål i tänderna eller tandköttsinflammation.
 Tandlossning

Referenser
Jan van der Veen

Jan van der Veen kan syfta på bland andra:

* Jan van der Veen (1578–1659), nederländsk poet
 Jan van der Veen (född 1948), nederländsk fotbollsspelare
Tandbrygga

En tandbrygga, även kallad tandbro, är en fast tandprotes som sätts in istället för en tand eller flera angränsande tänder. Om tänderna inte är slipade kan bryggan klistras på dessa, alternativt kan tänderna slipas och bron träs på de slipade tänderna som hättor.

Om ett antal förlorade tänder ska kunna ersättas med en fast tandbrygga, är det en förutsättning att tillräckligt många tänder kvarstår i den aktuella käken för att kunna stödja bryggan, samt att avståndet mellan tänderna inte är för stort.

Referenslista 

Proteser
Tänder
Tandröntgen

Tandröntgen används för att komplettera en vanlig undersökning av tänderna genom att patientens röntgas, vilket ger ytterligare information om tänderna. De röntgenbilder av tänderna som tas kan utgöra underlag för diagnostisering och användas vid planering av tandreglering m.m. Tandläkaren har möjlighet att antingen ta röntgenbilder av enskilda tänder eller utföra en panoramaröntgen, där alla tänder i såväl över- som underkäke visas på en enda röntgenbild.

En tandröntgen kan antingen utföras med hjälp av röntgenfilm som placeras i patientens mun, eller med hjälp av digital röntgen där man använder en sensor istället för röntgenfilmen. Röntgenstrålarnas penetrationsförmåga påverkas av vävnadens täthet. Tandvävnad och skelett dämpar röntgenstrålen mer effektivt, vilket gör att de syns bättre på röntgenbilden jämfört med ett område som har angripits av karies.

Referenslista 

Röntgenstrålning
Tandvård
Valentin Vaala

Valentin Vaala, född Ivanoff 11 oktober 1909 i Helsingfors, död 22 november 1976 i Helsingfors, var en finländsk filmregissör, filmklippare, manusförfattare och skådespelare.

Biografi 
Vaala föddes i den ryskspråkiga familjen Ivanoff i Helsingfors och inledde under vintern 1927 ett samarbete med filmproducenten Teuvo Tulio, med vilken han gjorde tre filmer mellan 1929 och 1933. 1935 anslöt sig Vaala till Suomi-Filmi, där han verkade som regissör. Under fortsättningskriget intogs Vaala som militärtjänsteman vid försvarsmakten, men kunde fortsätta sitt arbete som regissör. Under sin tid vid Suomi-Filmi regisserade Vaala 38 filmer och tilldelades fyra Jussistatyetter; 1945 för bästa regi av Dynamiittityttö och Linnaisten vihreä kamari, 1947 för bästa regi av Loviisa, 1949 tillsammans med Lea Joutseno för bästa manus i Ihmiset suviyössä och 1952 för bästa regi av Omena putoaa.

På 1950-talet var Vaala också med om att göra Suomi-Filmis första färgfilm, men lämnade företaget 1963 för att arbeta med dokumentärfilmer och tog slutligen pension 1973. Totalt regisserade Vaala 73 filmer och dokumentärer, bland andra tre av Niskavuori-filmerna, medverkade som skådespelare i tre filmer, författade manus till 37 och verkade som filmklippare för 53 filmer.

Referenser

Externa länkar 
 

Män
Födda 1909
Avlidna 1976
Regissörer från Helsingfors
Finländska filmregissörer
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska manusförfattare under 1900-talet
Finländska filmklippare
Skådespelare från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Finländska regissörer under 1900-talet
Manegold av Lautenbach

Manegold av Lautenbach, född ca 1030, död ca 1103, var en religiös och polemisk författare från Alsace. Vilhelm av Champeaux kan ha varit en av hans elever, men detta är omtvistat. Manegold var en av de första magistrarna, d.v.s. att han hade en erkänd teologisk examen. I investiturstriden tog han påvens sida.

Mangolds bok Ad Gebehardum liber från 1085 innehöll en omfattande diskussion om monarki och har kommenterats mycket. Argumentet i boken är att kungavärdigheten är ett ämbete som kungen kan förlora. Mangold gjorde en analogi mellan kungen och en svinaherde, vilken kan bli avskedad om den inte uppfyller sin del av anställningskontraktet.

Källor

Noter

Män
Födda 1030
Avlidna 1103
Personer från Alsace
Teologer
Alexandrinsk teologi

Alexandrinsk teologi var en riktning inom den gammalkyrkliga läroutvecklingen, som försökte åstadkomma en vetenskaplig syntes mellan kristen teologi och grekisk filosofi. Dess huvudort var katekesskolan i Alexandria, som under 300- och 400-talen var kristenhetens förnämsta skola.

I fråga om tolkningen av Bibeln hävdades den allegoriska metoden. Företrädare för den alexandrinska teologin var framför andra Clemens av Alexandria och Origenes.

Källor
 Svensk Uppslagsbok, Band 1, 1947–1955. (spalt 553)

Externa länkar
 Alexandrian Theology

Kristen teologi
Grekisk filosofi
Pat Falloon

Patrick J. "Pat" Falloon, född 22 september 1972, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyforward som tillbringade nio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna San Jose Sharks, Philadelphia Flyers, Ottawa Senators, Edmonton Oilers och Pittsburgh Penguins. Han producerade 322 poäng (143 mål och 179 assists) samt drog på sig 141 utvisningsminuter på 575 grundspelsmatcher. Han spelade också på lägre nivåer för HC Davos i Nationalliga A (NLA) och Spokane Chiefs i Western Hockey League (WHL).

Falloon draftades i första rundan i 1991 års draft av San Jose Sharks som andra spelare totalt.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Pat Falloon NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Pat Falloon hockey statistics and profile at hockeydb.com

Ishockeyspelare i HC Davos
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Edmonton Oilers
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i San Jose Sharks
Spelare i Spokane Chiefs
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Manitoba
Levande personer
Födda 1972
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 1991
Spelare valda av San Jose Sharks i NHL Entry Draft
P-skum

P-skum är en typ av preventivmedel som förs in i kvinnans vagina och förebygger oönskad graviditet på två olika sätt. P-skummet dödar spermierna och blockerar även sperman från att ta sig in i cervikalkanalen. Således förhindrar p-skummet sperman från att nå ägget och befrukta detta. P-skum har visat sig ge ett mindre bra skydd än många av de preventivmedel som idag finns tillgängliga på den svenska marknaden. Hos 29 procent av de par som använt sig av detta preventivmedel blev kvinnan oönskat gravid inom ett år. Även om p-skummet används regelbundet och på rätt sätt blir cirka 18 procent gravida. Rekommendationen är därför att kombinera p-skum med kondom för att få ett bättre skydd mot oönskad graviditet. P-skum finns inte längre till försäljning i Sverige.

Referenslista 

Preventivmedel
Sara Christina von Linné

Sara Christina ”Sara Stina” von Linné, född 1751 och död 1835, var dotter till Carl von Linné och Sara Elisabeth Moraea. Det är väldigt lite dokumenterat om Sara Christinas barndom och tidiga liv men efter sin faders död 1778 ska hon tillsammans med sin syster Lovisa ha levt som så kallad hemmadotter för att hjälpa sin mor.

Biografi 
När hon var 43 år gifte hon sig med sin yngre syster Sophias svåger, kapten Hans Henric Duse. De hade då känt varandra i tretton år. Det nygifta paret bodde till en början på Svartbäcksgatan 12 i Uppsala tillsammans med Sara Christinas syster Lovisa, men när kapten Duse tog avsked från armén 1796 köpte de en gård i Gränby i Vaksala socken där de tillbringade somrarna. När hon blev änka vid 60 års ålder flyttade hon ut till Gränby permanent och blev ensam ägare och ansvarig för gården. I husförhörslängden noteras hon som ”hedersgumma”.

År 1821, när Sara Christina var 66 år gammal, tog hon som fosterbarn tvåårige Gustaf i släkten af Sillén från en närliggande gård då dennes föräldrar dött. Ytterligare fyra år senare tog hon in Lovisa Welin som hushållsmamsell. De bodde tillsammans på gården till Sara Christinas död. Hon testamenterade gården till sin fosterson och husmamsell. Gården brann ner 1972, men i samband med Linnéjubileet 2007 uppförde Anette Wixner och Bodil Gellermark ett konstverk till minne av det.

Sara Christina von Linné ligger begravd på Vaksala kyrkogård i Uppsala. Hennes grav märktes ut med en järnplatta med hennes namn på 1980-talet.

Gränby Linnéminne 
Gränby Linnéminne uppfördes i Gränby till minne av Sara Christina von Linné 2003. Det är dock inte bara tillägnat henne, utan kvinnorna kring Carl von Linné och alla kvinnor som ägnat sig åt vetenskapliga studier innan de officiellt fick göra detta. Linné uppmuntrade kvinnor att studera och syssla med botanik, och Sara Christinas storasyster Elisabeth Christina anses vara den första kvinnliga botanikern.

Anette Wixner och Bodil Gellermark har uppfört ett monument där Sara Christinas hus en gång stod och trädgården är idag betesmark för en närbelägen 4H-gård.

I anslutning finns Sara Stinas Stig. Längs den kan man via skyltar ledsagas av Sara Stinas piga, där hon berättar om kvinnliga botaniker, vad kvinnor och barn gjorde i jordbruket och om hur landskapet såg ut i början av 1800-talet.

Referenser 

Carl von Linné
Födda 1751
Avlidna 1835
Kvinnor
Sara Christina
Myologi

Myologi, eller muskelläran, är läran om det muskulära systemet, och inkluderar läran om musklernas funktion, struktur och sjukdomar. Det muskulära systemet består av skelettmuskler, vilka kontraheras för att positionera eller förflytta kroppsdelar, den glatta muskulaturen samt hjärtmuskulaturen.

Referenser 

Muskelsystemet
Menorragi

Menorragi innebär regelbunden och riklig menstruation, och är en typ av gynekologisk blödningsrubbing som är vanligt förekommande och drabbar cirka 10-20 procent av fertila kvinnor. Vid menorragi är blödningarna regelbundet återkommande och antingen mer långvariga än vid normal menstruation eller rikligare, eller en kombination av dessa. Blödningsmängden vid menorragi överstiger totalt 80 ml.

Följande orsaker kan ge upphov till menorragi:
 Användning av kopparspiral
 Läkemedel såsom acetylsalicylsyra
 Koagulationsrubbningar
 Tyreoideasjukdomar
 Endometriepolyper
 Myom (ofarliga muskelknutor)
Orsaken kan även vara idiopatisk, det vill säga okänd.

Referenser 

Menstruationsstörningar
Lennart Söderberg (arkitekt)

Gösta Lennart Söderberg, född 21 maj 1923 i Sundsvall, död 31 mars 2012 i Örebro Nikolai församling, var en svensk arkitekt.

Söderberg, som var son till distriktschef Gösta Söderberg och Göta Pettersson, avlade studentexamen 1943 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola 1951. Han var ingenjör vid AB Hallström & Nisses i Sundsvall 1944–1945, anställd hos arkitekt Ragnar Dahlberg i Göteborg 1950 och hos arkitekt Nils G. Brink i Örebro från 1951. 

Söderberg vann första pris i arkitekttävling om kommunalhus i Lerums landskommun 1955, medverkade vid ritandet av bland annat ett flertal sjukhem, tillbyggnader till sjukhus och övriga byggnader för sjukvård. Han var ledamot Chalmers elevråd 1947–1950, av Yngre arkitekters nämnd 1955–1959, av Svenska Arkitekters Riksförbunds pensionskassas fullmäktige 1956–1963, styrelseledamot i Örebro byggnadsförening 1960–1962, i Örebro ingenjörsklubb 1961, i Mellansveriges arkitektförening 1962 och i Svenska Arkitekters Riksförbund 1964.

Källor

Noter

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 2012
Män
Personer från Sundsvall
Lundens vattentorn

Lundens vattentorn är ett vattentorn vid Platågatan i Lunden, Göteborg

Vattentornet uppfördes 1930 enligt ritningar av arkitekten Eugen Thorburn som tidigare ritat Lundenskolan. Det tillkom när stadsdelen byggdes ut med en tätare och mer stadsmässig bebyggelse. Vatten pumpades hit upp från en nyanlagd pumpstation i Bagaregården. Tornet är en cirka 45 meter hög putsad byggnad med åtta sidor. Entrén markeras genom en inåt avfasad omfattning och tornet avslutas uppåt med en kraftig taklist. I nedre delen är hörnen utformade som väggpelare vilka ”bär” det övre partiet. Lundens vattentorn har en omsorgsfullt utformad exteriör och utgör ett viktigt landmärke i stadsbilden.

Referenser

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Vattentorn i Västra Götalands län
Lunden
Byggnader ritade av Eugen Thorburn

Externa länkar

Lundens vattentorn
Lea Joutseno

Lea Ruth Margit Joutseno, född Jönsson 6 november 1910 i Helsingfors, död 20 juni 1977 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare, manusförfattare och översättare.

Efter studierna började Lea Joutseno utbilda sig till tandläkare, men anslöt sig 1935 till Suomi-Filmi för att verka som översättare. Hon debuterade som skådespelare 1937 i filmen Huldassa sattumalta, varefter regissören Valentin Vaala fick upp ögonen för hennes talang. Fram till 1948 innehade Joutseno femton filmroller och mottog två Jussistatyetter; 1945 för bästa kvinnliga huvudroll i Dynamiittityttö och 1949 för bästa manus tillsammans med Vaala i Ihmiset suviyössä.

Joutsenos första make var Jaakko Huttunen, som var kontorschef på Suomi-Filmi och bror till verkställande direktören Matti Schrecks hustru.

Filmografi
 Hulda kommer till sta'n (Huldassa sattumalta), 1937
 Kvinnorna på Niskavuori, 1938
 Rikas tyttö, 1939
 Det susar i nordanskog, 1939
 Kersantilleko Emma nauroi?, 1940
 Poikani pääkonsuli, 1940
 Morsian yllättää, 1941
 Varaventtiili, 1942
 Hopeakihlajaiset, 1942
 Neiti Tuittupää, 1943
 Tositarkoituksella, 1943
 Dynamiittityttö (Dynamitflickan), 1944
 Vuokrasulhanen, 1945
 Viikon tyttö, 1946
 Kilroy sen teki, 1948

Referenser

Skådespelare från Helsingfors
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska manusförfattare under 1900-talet
Finländska översättare
Författare från Helsingfors
Födda 1910
Avlidna 1977
Kvinnor
Ledsyn

Ledsyn innebär att man har tillräckligt god förmåga att se för att kunna orientera sig i sin omgivning. Den som drabbas av en allvarlig synnedsättning och inte söker hjälp i tid riskerar att endast ha ledsynen kvar till slut. Enbart ledsynen ger inte en särskilt god syn, utan den drabbade kan vara i behov av ett ökat stöd i form av till exempel synhjälpmedel eller hemtjänst. En person som har drabbats av en synskada men vars ledsyn fortfarande är relativt bra, kan ibland klara av att cykla, men kan ha desto svårare att delta i exempelvis bollspel.

Referenslista 

Syn