kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Leipzig Berliner Bahnhof

Leipzig Berliner Bahnhof var en järnvägsstation i Leipzig som invigdes 1859 och lades ned 1912.

Historia 
Vid 1860 hade Leipzig utvecklats till ett järnvägsnav. Förutom linjen till Dresden, som invigdes 1837, hade det funnits en förbindelse till Magdeburg sedan 1840, en linje till Bayern sedan 1842 (Bayerischer Bahnhof) och från 1856 en anslutning till Thüringen. På grund av de befintliga järnvägslinjerna var tomterna som gränsar direkt till den norra kanten av stadskärnan redan bebyggda med järnvägsstationer med linjer mot Dresden, Magdeburg och Thüringen. Platsen för en ändstation för järnvägslinjen till Berlin blev således en tomt långt utanför staden, vilket möjliggjorde för större ytor för järnvägsändamål.

Stationen byggdes 1858 på Petzscher Mark. Den 1 februari 1859 invigdes stationen av järnvägsbolaget Berlin-Anhalt.

Omedelbart efter öppningen blev den största nackdelen med den nybyggda stationen uppenbar med det stora avståndet till staden och de andra järnvägsstationerna i Leipzig. Stationen kunde enbart nås till fots eller med häst och vagn. På grund av denna brist byggdes stationen om  för att bli genomgående genom att spåren förlängdes mot sydöst till en järnvägslinje som förband de olika stationerna i staden med varandra. Resultaten av ombyggnaden blev att tågen från Berlin hade Bayerischer Bahnhof som ändstation.

1896 anslöts Berliner Bahnhof till Leipzigs spårvägsnät då spårvägsnätet förlängdes till Mockau och Schönefeld. 

Byggandet av Leipzig Hauptbahnhof resulterade i att Berliner Bahnhof förlorade sin funktion som station. Den 1 oktober 1912 lades stationen ned. Efter nedläggningen fortsatte namnet Leipzig Berliner Bahnhof leva vidare som en stationsdel. Idag heter en stationsdel, på samma plats som stationen låg på, Leipzig Berliner Straße.

Referenser 

Järnvägsstationer i Leipzig
Järnvägsstationer invigda 1859
Järnvägsstationer stängda 1912
Marie-Agnes Strack-Zimmermann

Marie-Agnes Strack-Zimmermann, född Jahn den 10 mars 1958 i Düsseldorf i Nordrhein-Westfalen, är en tysk liberal politiker tillhörande FDP. Hon är sedan december 2021 ordförande av förbundsdagens försvarsutskott.

Biografi 
Efter studentexamen studerade Marie-Agnes Strack-Zimmermann journalistik, politik och germanistik vid Münchens universitet, där hon också promoverade. Därefter arbetade hon i över 20 år som försäljningsrepresentant för ungdomsboksförlaget Tessloff. Hon har varit aktiv i lokalpolitiken i Düsseldorf sedan 1999. Från 2004 till 2009 och 2014 till 2017 var hon ordförande för FDP:s rådsfraktion, från 2008 till 2014 förste borgmästare i Düsseldorf och från 2013 till 2019 var Marie-Agnes Strack-Zimmermann vice förbundsordförande för FDP. Hon har varit medlem av FDP:s partistyrelse sedan 2019 och ledamot av förbundsdagen sedan 2017. Strack-Zimmermann är sedan december 2021 ordförande för försvarsutskottet i förbundsdagen.

Referenser 

Tyska politiker under 2000-talet
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Personer från Düsseldorf
Allmand Chaoten Orchester

Allmand Chaoten Orchester Stuttgart (ACO), ungefär "Allmands kaosorkester", är ett tyskt storband vid universitetet i Stuttgart. Majoriteten av dess medlemmar är studenter vid universitet och högskolor i regionen. Orkesterns konserter och shower har influenser av den svenska studentorkestertraditionen och de känns igen genom sina röda hängslebyxor och gråa jackor, ofta utsmyckade med märken och medaljer.

Historia 
År 1978 grundades Allmand Chaoten Orchester av studerande vid Stuttgarts universitet. Platsen för grundandet var studenthemmet Allmandring 1 i närheten av campus Vaihingen där orkestern också lånat den första delen av sitt namn. Till en början bestod repertoaren främst av klassisk blåsmusik men utvecklades sedermera till dixieland och vidare till att innehålla mer och mer storbandsmusik. Idag utgörs orkesterns repertoar av stycken inom genrerna swing, funk, rockmusik och popmusik för att nämna några. Sedan 1989 är Allmand Chaoten Orchester en officiell förening (e.V.) i Stuttgarts föreningsregister. Vid detta tillfälle anammades också den tecknade figuren Rosa Pantern som den nya föreningens officiella skyddshelgon, en version av Rosa pantern pryder föreningens logotyp.

Genom kontakt med storbandet Tupplurarna från Uppsala introducerades ACO för det svenska konceptet av studentorkester. Efter detta utbyte anammades mycket av denna kultur under 1980-talet, däribland den specifika klädstilen, som från början utgjordes av gråa overaller med utsmyckningar, samt idén med att underhålla publiken genom att utföra spex på scen under och mellan låtar. ACO deltar sedan 1988 på den årliga studentorkesterfestivalen som växelvis är i de svenska städerna Linköping (SOF) och Uppsala (STORK), på vägen dit har ACO givit konserter i flera olika platser i Tyskland såväl som i Central- och Östeuropa och i Sverige. Fram till 2008 deltog även ”Internationalen Spätzle Balett”, ACO:s dansgrupp på spelningar. Numer görs dansnummerna, kallat shower, av orkestermedlemmarna. 

År 1981 gav Allmand Chaoten Orchester ut sin första skiva, som fick orkesterns namn. Fyra album följde, däribland en live-inspelning med Potato Jazz från 1997. Den senaste skivan är Das Rotarose Album och kom ut 2010. 

År 1998 grundades Senioren Allmand Chaoten Orchester (SACO) av och för tidigare aktiva medlemmar i ACO. För att fira ACO:s 40-års jubileum gav ACO och SACO en gemensam konsert i Stuttgart Vahingen. År 2022 deltog ACO, som första storbandet någonsin på pride-festivalen CSD i Freiburg i södra Tyskland.

Diskografi 
1981 - Allmand Chaoten Orchester
1989 - Zu Toll
1994 - Pool Jazz
1997 - Potato Jazz
2010 - Das Rosarote Album

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats
Discogs-artistsida: https://www.discogs.com/artist/5830529
Officiell wepplats Senior-ACO

Storband
Tyska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1978
Bertil Höijer

Bertil Höijer,  född den 6 april 1908 i Rydaholms församling, Jönköpings län, död den 20 juli 1989 i Jönköping, var en svensk jurist. Han var bror till Folke och Gunnar Höijer.

Höijer avlade studentexamen i Växjö 1928 och juris kandidatexamen vid Lunds universitet 1932. Han genomförde tingstjänstgöring 1932–1935 och var sekreterare i Vadsbo domsaga 1939–1943. Höijer började tjänstgöra i Göta hovrätt 1936, blev fiskal där 1937, extra ordinarie assessor 1946, tillförordnad revisionssekreterare 1948, ordinarie assessor i Göta hovrätt 1949 och hovrättsråd 1951. Han var lagman där 1966–1973. Höijer blev riddare av Nordstjärneorden 1955 och kommendör av  samma orden 1968.

Källor 

 
 Riddare och Ledamöter av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1959
 Svenska Dagbladet den 7 juni 1968, sidan 14
 Riddare i Sveriges statskalender 1969
 
 

Svenska hovrättslagmän
Svenska revisionssekreterare
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Rydaholms socken
Födda 1908
Avlidna 1989
Män
National University of Rwanda

Ej att förväxla med University of Rwanda

National University of Rwanda (på rwandiska: Kaminuza nkuru y’u Rwanda), grundades 1963 som Université nationale du Rwanda och var då den första högre utbildningsanstalten i Rwanda. Det var det också den största, fram till sammanslagningen 2013 av flera högskolor till University of Rwanda. 

Universitetet grundades i november 1963 som ett franskspråkigt universitet i Butare av Rwandas regering i samarbete med Congregation de Dominicains i provinsen Quebec i Kanada. Grundare och första rektor mellan 1963 och 1971 var Georges-Henri Lévesque (1903–2000).

I början hade Université nationale de Rwanda tre enheter: fakulteter för medicin och samhällsvetenskap samt en lärarutbildningshögskola, med 51 studenter och 16 lärare. Universitetet drabbades hårt av mord och förstörelse vid Folkmordet i Rwanda och tvingades stänga 1994. Det återöppnade i april 1995 och då infördes engelska som undervisningsspråk vid sidan av franskan. 

Efter en sammanslagning 1981 med Lärarhögskolan och inrättandet av en juridisk fakultet hade universitetet tre lokaler fram till 1995: Butare, Ruhengeri och Kigali.
År 2005 hade universitetet 8.221 studenter och en lärarkår på 425 personer.

År 2013 slogs universitetet samman med samtliga övriga högre statliga utbildningsanstalter i Rwanda.

Fakultet

Universitetet har tio fakulteter:
 Medicin
 Jordbruk
 Filosofisk fakultet med media och samhällsämnen
 Teknik
 Juridik
 Naturvetenskap
 Ekonomi och organisationsledning
 Hälsa
 Språk
 Konst

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln National University of Rwanda på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

 
Rwanda
Universitet och högskolor i Afrika
Utbildningsinstitutioner bildade 1963
Erika Kirsner

Erika " Era" Kirsner, född 23 december 1975 i Hódmezővásárhely, är en ungersk före detta handbollsspelare (vänstersexa), som för närvarande är president för ungerska klubben Váci NKSE och vice ordförande i ungerska handbollsförbundet.

Klubblagskarriär 
Hon började sin elitkarriär för Debreczeni VSC 1998 men bytte klubb efter ett år och spelade sedan åtta säsonger för Ferencvárosi TC (FTC), där hon också blev lagkapten de sista åren. Klubben vann den ungerska titeln 2007 efter en dramatisk kamp mot Győri ETO KC - där hennes entusiastiska slutminuter spelade en viktig roll. Efter 2007 lämnade hon klubben tillsammans med Tímea Tóth. De följde sin tränare, András Németh, till Hypo Niederösterreich, Kirsner spelade först två år och förlängde sedan sitt kontrakt med ytterligare ett år. Hon meddelade att hon skulle avsluta sin spelarkarriär men återvände  2010 till Ungern för att ersätta en skadad spelare i Váci NKSE och spelade sina sista matcher för Vac 2012. Hon spelade 2013/2014 för Gödi SE på lägre nivå. Inhemska meriter var främst tre ligatitlar och två cupsegrar i Ungern med FTC. Hon vann också ligan och cupen i Österrike. Främsta meriten i internationella cuper var seger i EHF-cupen 2006 med avgörande mål i avgörandet. Hon spelade också två finare i EHF Champions League men förlorade båda.

Landslagskarriär 
Hon debuterade i Ungerns damlandslag i handboll 2000 och vann guldmedaljen vid sitt första mästerskap, Europamästerskapet i handboll för damer 2000 i Rumänien. Hon var på sommaren 2000 en del av truppen som förberedde sig för OS 2000, men kom inte med till OS. Hon spelade däremot i OS 2004 där Ungern kom på femte plats. Hon spelade sedan mästerskapen till och med OS 2004 med Ungern. Vid Världsmästerskapet i handboll för damer 2003 vann hon VM-silver. 2005 saknades hon i VM-truppen men återkom 2006 i EM i Sverige. Hon spelade sista landskampen 2008. Hon spelade 2000 till 2008 139 landskamper och gjorde 372 mål för Ungern.

Efter spelarkarriären 
2010 blev hon marknadsförare för klubben Váci NKSE och sommaren 2011 blev hon klubbdirektör och sedan ordförande i klubben. I september 2020 valdes hon till vice ordförande för det ungerska handbollsförbundet.

Meriter i klubblag 

 Nemzeti bajnokság (ungerska ligan)
  2000, 2002, 2007
 Magyar Kupa (Ungerska cupen)
  2001, 2003
 Österrikes damliga
  2008, 2009, 2010
 ÖHB-cupen (Österrikes cup)
  2008, 2009, 2010
 EHF Champions League:
  2002, 2008
 EHF-cupen:
  2006

Referenser 

Födda 1975
Levande personer
Kvinnor
Ungerska handbollsspelare
Europamästare i handboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ungern
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Ungerska idrottare under 2000-talet
Spelare i Hypo Niederösterreich
Personer från Hódmezővásárhely
Gunnar Höijer

Gunnar Höijer, född den 17 januari 1913 i Rydaholms församling, Jönköpings län, död den 16 augusti 2000 i Stockholm, var en svensk ämbetsman. Han var bror till Folke och Bertil Höijer.

Höijer, som var prästson, avlade juris kandidatexamen vid Lunds universitet 1937 och genomförde tingstjänstgöring 1937–1940. Han blev amanuens i arméförvaltningens fortifikationsstyrelse 1940, förste amanuens där 1942, byråsekreterare i arméns fortifikationsförvaltning 1944, förste byråsekreterare och sektionschef där 1948 och byrådirektör 1953. Höijer var krigsråd och chef för administrativa byrån 1953–1959 samt chef för markbyrån 1959-1979. Han var sekreterare och expert i statliga utredningar. Höijer blev riddare av Nordstjärneorden 1957 och kommendör av samma orden 1971.

Källor 

 
 Riddare och Ledamöter av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1959
 Svenska Dagbladet den 19 november 1971, sidan 8
 
 

Krigsråd
Svenska byråchefer
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Personer från Rydaholms socken
Födda 1913
Avlidna 2000
Män
Henrik Nilsson (författare född 1971)

Henrik Nilsson, född 16 november 1971 i Malmö, är en svensk författare och översättare. 

Han debuterade 1993 med diktsamlingen Utan skor och har sedan dess gett ut prosa och poesi. Han har översatts till olika språk i bokform, antologier och tidskrifter. 

Nilsson skriver ofta om spansk- och portugisiskspråkig kultur och litteratur. Under en tid var han bosatt i Lissabon, där exempelvis hans novellsamling Nätterna, Verónica utspelar sig. Rumänsk litteratur är ett annat specialområde. Han medverkar regelbundet i tidskrifterna Axess, Karavan och Dixikon, och sedan lång tid också i Obs och Tankar för dagen i Sveriges Radio P1. Han har skrivit kulturartiklar i Svenska Dagbladet och var under en del år litteraturkritiker i Sydsvenskan. 

Han har översatt poesi från spanska och portugisiska, bland andra Fernando Pessoa, Lêdo Ivo och Elsa Cross.

Han har deltagit i en lång rad litteraturfestivaler i olika länder, däribland Kanada, Mexiko, Nicaragua, El Salvador, Honduras, Peru, Colombia, Turkiet, Rumänien och Sverige.

Bibliografi 
 Utan skor (Wahlström & Widstrand 1993)
 Nätterna, Verónica (Forum 2006)
 Om det regnar när du kommer till Istanbul (Aura Latina 2007)

Referenser 

Män
Födda 1971
Levande personer
Författare från Malmö
Svenska författare under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Svenska översättare under 2000-talet
Migrantarbetare

En migrantarbetare är en person som migrerar inom eller utanför sitt hemland för att utöva arbete. Migrantarbetare har vanligtvis inte för avsikt att stanna permanent i det land eller region där de arbetar.

Migrantarbetare som jobbar utanför sitt hemland kallas även för utländsk arbetskraft. Gästarbetare eller utlandsstationerade är exempel på fler benämningar och används särskilt när arbetare har inbjudits att arbeta i värdlandet innan de lämnar sitt hemland.

Internationella arbetsorganisationen uppskattade 2019 att det fanns 169 miljoner internationella migranter. Vissa länder har miljontals migrantarbetare. Vissa migrantarbetare är papperslösa invandrare eller slavar.

Internationellt 
Uppskattningsvis bor det 14 miljoner utländska arbetare i USA, som införskaffar de flesta av migranterna ifrån Mexiko. Det uppskattas att omkring 5 miljoner utländska arbetare bor i nordvästra Europa, en halv miljon i Japan och 5 miljoner i Saudiarabien. Ett jämförbart antal anhöriga följer med dessa arbetare.

Europa

Europeiska unionen 
Under 2016 var cirka 7,14 % (15 88 300 personer) av den totala sysselsättningen i EU inte medborgare, 3,61 % (8 143 800) kom från en annan EU-medlemsstat, 3,53 % (7 741 500) kom från länder utanför EU. I följande länder var mer än 0,5 % av anställda inte medborgare:

 Schweiz 0,53 %
 Frankrike 0,65 %
 Spanien 0,88 %
 Italien 1,08 %
 Storbritannien 1,46 %
 Tyskland 1,81 %

Länder där mer än 0,9 % av de anställda kom från länder utanför EU var:

 Storbritannien 0,91 %
 Tyskland 0,94 % 

Länder där mer än 0,5 % anställda kom från ett annat EU-land var: 

 Spanien 0,54 %
 Storbritannien 0,55 %
 Italien 0,72 %
 Tyskland (fram till 1990 tidigare territorium i FRG) 0,87 %.

Finland 
Enligt Finska fackföreningarna SAK (Finlands Fackförbunds Centralorganisation) och PAM (Finska Servicefacket) utnyttjades utländska arbetstagare i allt större utsträckning inom bygg- och transportsektorerna i Finland under 2012. De rapporterades i vissa fall  tjäna timlöner så låga som två euro. Bulgarer, kosovarer och estländare var hade högst sannolikhet att utnyttjas inom byggbranschen.

Sverige 
Sedan december 2008 har Sverige haft mer liberal lagstiftning gällande arbetskraftsinvandring från länder utanför EU och EEA än något annat land i OECD. Införandet av arbetsgivardriven arbetskraftsinvandring, motiverat av behovet av att komma till rätta med bristen på arbetskraft, resulterade i stora inflöden av migranter även i lågkvalificerade yrken med arbetskraftsöverskott, till exempel restaurang- och städsektorn.

Källor

Migration
Anställning
Somerville (månkrater)

Somerville är en nedslagskrater på månen, öster om Langrenus-kratern. Somerville har fått sitt namn efter astronomen och matematikern Mary Somerville.

Se även 
 Lista över månens kratrar
 5771 Somerville

Källor 
 

Kratrar på månen
Leipzig Dresdner Bahnhof

Leipzig Dresdner bahnhof var en station i Leipzig som fungerade som ändstation för järnvägen Leipzig-Dresden från 1839 till 1913, och även som ändstation för Leipzig-Geithain järnväg från 1887 till 1913. Mellan 1851 till 1878 fanns en direkt spårförbindelse till Bayerischer Bahnhof. 

Eduard Pötzsch, tysk arkitekt och pionjär inom järnvägsarkitektur, ritade stationen som var den första centraleuropeiska säckstationen. När stationen byggdes gränsade den till stadens ytterkant. Stationen låg på den plats som idag är östra delen av Leipzig Hauptbahnhofs banhall. 

Det sista tåget avgick från stationen 1 februari 1913 klockan 09:37. Kort därefter revs byggnaderna på stationsområdet för att göra plats till den nya stationen, Leipzig Hauptbahnhof.

Referenser 

Järnvägsstationer i Leipzig
Ej längre existerande byggnader i Tyskland
Federico Kauffmann Doig

Federico Kauffmann Doig, född 20 september 1928 i Chiclayo, Peru, är en peruansk antropolog, arkeolog och historiker. Han har gjort stora insatser i studiet av de andinska civilisationerna, särskilt chavínkulturen och chachapoyaskulturen. Han har innehaft tjänsterna som VD för Limas konstmuseum, VD för Patrimonio Monumental y Cultural de la Nación och VD för Museo Nacional de Antropología, Arqueología e Historia del Perú. Han har innehaft en universitetsdocentur och är författare till en mångfald böcker med inriktning på arkeologi och historia.

Källor

Män
Födda 1928
Levande personer
Peruanska författare
Peruanska historiker
Peruanska arkeologer
Personer i Peru under 1900-talet
Alte Verbindungsbahn Leipzig

Alte Verbindungsbahn Leipzig var en cirka 5 km lång enkelspårig järnväg i Leipzig, ursprungligen endast för godstrafik, som band ihop Bayerischer Bahnhof i söder  med Dresdner Bahnhof, senare även med Magdeburger Bahnhof, Thüringer Bahnhof och Berliner Bahnhof, stationer i norra delen av staden.

Historia 
Järnvägen byggdes av Kungliga Sachsiska Statsbanorna och togs i drift 20 juli 1851. Även om sträckan ursprungligen var tänkt för godstrafik började järnvägsbolagen använda linjen 1859 för att köra persontåg som körde mellan stationerna. Ett exempel är persontåg från Berlin som gick vidare från Berliner Bahnhof till Bayerischer Bahnhof och använde den sistnämnda stationen som ändstation.

1870 hade trafiken på sträckan ökat så mycket att det var kapacitetsbrist. Leipzig växte och det bidrog till många nya plankorsningar som ansågs farliga. Därför påbörjades 1873 planering för en ny järnväg som kunde fungera som förbindelsejärnväg mellan stadens stationer. Alte Verbindungsbahn Leipzig stängdes för trafik 20 augusti 1878 när den nya förbindelsejärnvägen togs i bruk.

Referenser 

Järnvägslinjer i Tyskland
Järnvägslinjer öppnade 1851
Järnvägslinjer stängda 1878
Transportanläggningar i Leipzig
Familjen Bridgerton: Drottning Charlotte

Familjen Bridgerton: Drottning Charlotte (engelska: Queen Charlotte: A Bridgerton Story) är en kommande amerikansk dramaserie från 2023 som hade premiär på strömningstjänsten Netflix den 4 maj 2023. Serien har regisserats av Tom Verica och Shonda Rhimes har svarat för manus. Första säsong består av åtta avsnitt.

Handling 
Kronologiskt utspelar sig Familjen Bridgerton: Drottning Charlotte före TV-serien Familjen Bridgerton. Serien kretsar kring unga drottning Charlottes väg mot ära, makt och berömmelse.

Roller i urval 
 Golda Rosheuvel – drottning Charlotte
 India Amarteifio – unga drottning Charlotte
 Adjoa Andoh – lady Danbury
 Ruth Gemmell – Violet Ledger
 Hugh Sachs – Brimsley
 Michelle Fairley – prinsessan Augusta

Referenser

Externa länkar 
 Familjen Bridgerton: Drottning Charlotte | Netflix officiella webbplats

Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska dramaserier
Amerikanska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2023
Foregone

Foregone är In Flames fjortonde studioalbum. Albumet gavs ut den 10 februari 2023 på skivbolaget Nuclear Blast. Albumet producerades av Howard Benson.

Låtlista

Musiker
 Anders Fridén – sång
 Björn Gelotte – sologitarr
 Chris Broderick – kompgitarr
 Bryce Paul – basgitarr, bakgrundssång
 Tanner Wayne – trummor

Källor
 

Album av In Flames
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 2023
Album utgivna på Nuclear Blast
Museo de Arte de Lima

Museo de Arte de Lima (MALI) är ett av de viktigaste museerna i Peru, beläget vid Paseo Colón, mittemot Museo de Arte Italiano, i distriktet Lima. Utställningsytan uppgår totalt till 4500 m², inkluderat salar för den permanenta utställningen och för de temporära utställningarna.

Museet var en banbrytande byggnad i Latinamerika. Det är en av de tidigaste och viktigaste byggnaderna som uppfördes som en järnkonstruktion. Den projekterades i nyrenässansstil av den italienske arkitekten Antonio Leonardi. Museet som omges av statyer och trädgårdar har ett konstfullt utseende och har som tema den peruanska konsten genom tiderna.

Källor

Museer i Peru
Lima