kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albin Grenholm

Erik Albin Victor Grenholm, född 12 maj 1987 i Umeå stadsförsamling, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Grenholm utexaminerades från Teaterhögskolan i Stockholm 2013. Han har även gått en treårig teaterutbildning vid Midgårdsskolan i Umeå. Uppvuxen i Vindeln, en umesamisk centralort belägen ca 6 mil utanför Umeå.

Filmografi 
 2013 – Äkta människor (TV-serie)
 2016 – Beck – Gunvald (TV-serie)
 2016 – Midnattssol (TV-serie)
 2017-2020 – Leif & Billy (TV-serie)
 2018 – Rosa moln 2018 – Jägarna (TV-serie)
 2019 – Eld & lågor (film) 2019 – Eagles'' (TV-serie)
 2019 – Fartblinda
 2019 – Revansch
 2019 – Eagles
 2020 – Inland
 2020 – Kalifat (TV-serie)
 2021 – Snöänglar

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

Svenska skådespelare
Levande personer
Födda 1987
Män
Skådespelare från Umeå
Pertti Hemánus

Pertti Väinämö Hemánus, född 3 december 1934 i Suomusjärvi, död 27 december 2012 i Toijala, Ackas, var en finländsk sociolog.

Hemánus blev student 1952, samhällsvetenskaplig kandidat 1956, licentiat 1964 och disputerade 1966 i Tammerfors som den förste i ämnet press- och informationslära. Han arbetade 1956–1963 vid en reklambyrå, var därefter bland annat frilansjournalist och programplanerare vid Rundradion och var 1973–1997 professor vid Tammerfors universitet. Hans marxistiska övertygelse gjorde honom väl skickad att i 1970-talets politiska atmosfär undervisa blivande journalister. Han publicerade ett flertal arbeten om mediepolitik och debattböcker, bland annat Kirkon salaliitto (1969), Reporadion nousu ja tuho (1972) och Objektiivinen joukkotiedotus (1979, svensk översättning Massmedierna och objektiviteten, 1981). Han utgav memoarerna Väärä vakaumus (2002).

Källor

Finländska sociologer
Finländska professorer
Personer verksamma vid Tammerfors universitet
Födda 1934
Avlidna 2012
Män
Personer från Egentliga Finland
Kadettflamman

Kadettflamman är en amerikansk komedifilm från 1942 i regi av Billy Wilder. Manus skrevs av Wilder och Charles Brackett och baserades på pjäsen Connie Goes Home från 1923 av Edward Childs Carpenter. Filmen var den första amerikanska Wilder regisserade efter att ha skrivit manus till ett flertal framgångsrika filmer.

Rollista 
Ginger Rogers - Susan
Ray Milland - Philip Kirby
Rita Johnson - Pamela Hill
Robert Benchley - Albert Osborne
Diana Lynn - Lucy Hill
Edward Fielding - Oliver Slater Hill
Frankie Thomas - kadett Osborne
Norma Varden - Mrs. Osborne

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1942
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Billy Wilder
Filmer om svindlare
Seppo Toiviainen

Seppo Esko Tapani Toiviainen, född 6 oktober 1944 i Kankaanpää, död 28 juni 2005 i Helsingfors, var en finländsk sociolog och politiker. 

Toiviainen blev samhällsvetenskaplig doktor 1970, var 1970–1979 assistent i socialpsykologi vid Tammerfors universitet och satt 1979–1987 i Finlands riksdag, där han som teoretiker var en av de ledande krafterna inom Finlands kommunistiska partis minoritetsfraktion. Han utgav 1977 en uppskattande framställning av den ungerske marxistiske tänkaren Georg Lukács filosofi och verksamhet i unga år och publicerade därtill vid sidan av politiska stridsskrifter och annat boken Christer Kihlman ja hänen maailmansa (1984). Toiviainen, med tiden svårt alkoholiserad, sammanställde 1997 en samling artiklar om alkoholberoende under titeln Kantapöydän imu.

Källor

Finländska sociologer
Finländska socialpsykologer
Personer verksamma vid Tammerfors universitet
Ledamöter av Finlands riksdag för Folkdemokraterna
Finländska kommunister
Födda 1944
Avlidna 2005
Män
Personer från Kankaanpää
Människor på hotell

Människor på hotell är en amerikansk film från 1945 i regi av Robert Z. Leonard. Filmen som utspelar sig på hotell Waldorf-Astoria i New York och följer ett flertal människoöden bygger på idén till filmen Grand Hotel från 1932, men har ett flertal nyskrivna intriger.

Rollista 
Ginger Rogers – Irene
Lana Turner – Bunny Smith
Walter Pidgeon – Chip Collyer
Van Johnson – James Hollis
Edward Arnold – Martin X. Edley
Keenan Wynn – Oliver Webson
Robert Benchley – Randy Morton
Phyllis Thaxter – Cynthia Drew
Leon Ames – Henry Burton
Lina Romay – Juanita
Samuel S. Hinds – Mr. Jessup
Porter Hall – Stevens
George Zucco – Bey of Aribajan
Miles Mander – brittisk sekreterare
Frank Puglia – Emile
Cora Sue Collins – Jane Rand
Rosemary DeCamp – Anna
Irving Bacon – Sam Skelly
Nana Bryant – Mrs. H. Davenport Drew
Moroni Olsen – Blake, detektiv
John Wengraf – Alex
Xavier Cugat – Xavier Cugat, orkesterledare

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Amerikanska dramakomedifilmer
Amerikanska filmer 1945
Svartvita filmer
Filmer som utspelar sig på hotell
Filmer i regi av Robert Z. Leonard
Engelskspråkiga filmer
Ung flicka lever farligt

Ung flicka lever farligt är en amerikansk komedifilm från 1943 i regi av Wesley Ruggles. Lana Turner spelar huvudrollen som en uttråkad ung kvinna som reser till New York. Där bestämmer hon sig för att spela en länge försvunnen dotter till en miljonär.

Rollista 
Lana Turner – Peggy
Robert Young – Bob Stuart
Walter Brennan – Cornelius Burden
May Whitty – Baba
Eugene Pallette – Durstin
Alan Mowbray – engelsk gentleman
Florence Bates – Mrs. Roanoke-Brooke
Howard Freeman – Mr. Quill
Millard Mitchell – Baldwin
Ward Bond – Jimmy
Ray Collins – Snodgrass

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1943
Svartvita filmer
Emma Hjorth

Emma Alethe Hjorth, född 21 maj 1858 i Hobøl, död 2 juli 1921 i Kristiania, var en norsk lärare som gjorde betydande insatser för personer med intellektuell funktionsnedsättning. 

Från 1879 var hon lärare vid Torshovs offentliga skola för intellektuellt funktionshindrade i Oslo, vilken drevs av hennes bror Johan Anton Lippestad. År 1884 fick hon ett stipendium för att resa till USA, vilket följdes av ytterligare studiebesök i andra länder.

År 1898 öppnade Hjorth Norges första vård- och arbetshem för personer med intellektuell funktionsnedsättning, Fru Hjorths pleie- og arbeidshjem for psykisk utviklingshemmede. Från 1903 inrymdes det i gården Tokerud i Vestre Bærum, som inköpts av Hjorth. År 1914 skänkte hon hemmet till staten.

Emma Hjorth var gift med arkitekten Ingvar Hjorth.

Källor

Noter

Norska lärare under 1800-talet
Avlidna 1921
Kvinnor
Födda 1858
Personer från Hobøls kommun
Norska lärare under 1900-talet
Wilhelm Fredrik Nibelius

Wilhelm Fredrik Nibelius, född 7 mars 1754 i Ottarps socken, död 14 mars 1830 i Malmö, var en svensk präst och författare.

Biografi
Nibelius prästvigdes den 17 december 1777 till en tjänst i Kyrkheddinge och utnämndes till kyrkoherde i Lyngby församling den 7 juni 1786. Han blev den 11 mars 1801 utnämnd kyrkoherde i Börringe församling och blev samma år prost. Han var författare eller medförfattare till i varje fall sju verk, samtliga med teologisk anknytning.

Nibelius var son till komminister Frenne Nibelius och dennes hustru Magdalena Cornéer. Han gifte sig den den 6 januari 1790 med Anna Christina Lunnius (1763-1812), dotter till kyrkoherden Pehr Lunnius. Med henne fick han åtta barn, av vilka sex nådde vuxen ålder. Efter att första hustrun dött gifte han om sig den 15 december 1812 med Anna Britta Junggren, dotter till kammarrevisionsrådet Bengt Junggren. Med henne fick tre barn, av vilka två nådde vuxen ålder.

Bilder

Källor 
  Nibelius i Blekinge och Småland.

Noter 

Födda 1754
Avlidna 1830
Män
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Svenska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1800-talet
Svenska författare under 1700-talet
Svenska författare under 1800-talet
Svenska kontraktsprostar
4203 Brucato

4203 Brucato eller 1985 FD3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 mars 1985 av den amerikanska astronomen Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter den amerikanske astronomen Robert J. Brucato.

Asteroiden har en diameter på ungefär 17 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Brucato.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Brucato-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1985
Matti Rossi

Matti Mikael Rossi, född 13 april 1934 i Sordavala, död 3 juli 2017 i Helsingfors, var en finländsk författare. 

Rossi blev filosofie kandidat 1960 och var redaktör vid BBC:s finska avdelning i London 1961–1966. Han blev, bland annat på grund av sina djärva angrepp på allmänt vedertagna uppfattningar, något av en enfant terrible i den moderna finska litteraturen. Han debuterade 1965 med diktsamlingen Näytelmän henkilöt, där bland annat Vietnamkriget behandlas i lyrisk form, och publicerade senare bland annat diktsamlingarna Agitprop (1972) och Laulu tummana tulevi (1976), som båda bär prägel av författarens starka politiska engagemang. År 1975 väckte han uppmärksamhet genom att per brev till det ungerska författarförbundet ange en ungersk kollega för ett sovjetkritiskt uttalande, vilket medförde svårigheter för vederbörande. 

Rossi lät, särskilt på senare år, sina personer integreras med naturen och hämtade sina metaforer från djurens värld; denna tendens är skönjbar till exempel i novellsamlingen Kuukkeli (1977) och i essäsamlingen Sarvikuonon muistiinpanoja (1981), i vilken han starkt ifrågasätter riktigheten av den finländska historieskrivningen kring fortsättningskriget. Bland hans övriga arbeten märks rapportboken Väkivallan vuosi (1970), en på marxistisk analys baserad skildring av de politiska förhållandena i Latinamerika. Han blev även känd som en framstående översättare till finska av latinamerikanska författare. Stark kritik av det moderna finländska samhället präglar hans sena romaner Ikkuna (1986), Teko (1988) och Elämän suola (1990). Han tilldelades Mikael Agricola-priset 1975.

Källor

Finländska författare
Finskspråkiga författare
Finländska översättare
Födda 1934
Avlidna 2017
Män
Personer från Sordavala
Ingun Montgomery

Ingun Montgomery, född 14 april 1936 i Uppsala, är en svensk-norsk teolog.

Montgomery är dotter till Karl Gustaf Westman och Margit Printz. Hon utbildade sig först vid Uppsala universitet, där hon blev filosofie kandidat 1958, teologie kandidat 1962 och teologie licentiat 1966. Hon blev universitetsstipendiat vid Universitetet i Bergen 1971 och amanuens i kristendomskunskap vid samma lärosäte 1972. Även doktorsgraden avlade hon, år 1973, i Bergen.

Montgomery utnämndes till professor i kyrkohistoria vid Uppsala universitet 1977 och vid Universitetet i Oslo 1979. I och med detta är hon både Sveriges och Norges första kvinnliga teologiprofessor.

Hennes forskning är inriktad mot reformationstidens och 1600-talets teologiska debatt. Doktorsavhandlingen hade titeln Värjostånd och lärostånd. Relgion och politik i meningsutbytet mellan kungamakt och prästerskap i Sverige 1593–1608 (/1972). Fokus var inriktad mot Karl IX:s kyrkopolitik. I bokverket Sveriges kyrkohistoria har hon skrivit band 4 om 1600-talet,  Enhetskyrkans tid (2002). 

Hon utnämndes till teologie hedersdoktor vid Helsingfors universitet 1997. Sedan 1992 är hon ledamot   av Det Norske Videnskaps-Akademi och sedan 2009 hedersledamot av  Finska kyrkohistoriska samfundet.

År 1958 gifte hon sig med Hugo Montgomery.

Referenser 
Oloph Bexell, Teologiska fakulteten vid Uppsala universitet 1916–2000. Historiska studier. (Acta Universitatis Upsaliensis. Skrifter rörande Uppsala universitet. C. Organisation och historia 120), Uppsala 2021, s. 145–147.

Noter

Webbkällor 

Hedersdoktorer vid Helsingfors universitet
Norska professorer i teologi
Födda 1936
Svenska professorer i kyrkohistoria
Kvinnor
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Levande personer
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Forskare från Uppsala
Svenskar i Norge
Svenska teologer under 1900-talet
Charlotta Friborg

Charlotta Friborg, född 8 juli 1964 i Järfälla församling, är en svensk journalist och redaktionschef.

Friborg har bland annat varit tidskriftsredaktör och liberal ledarskribent på Sundsvalls Tidning.

Hon vikarierade på Dagens Nyheters ledarsida sommaren 1997 och anställdes som ledarskribent våren 1998. Hon fortsatte skriva för ledarredaktionen fram till hösten 2003 då hon blev administrativ redaktionschef. År 2006 blev hon biträdande redaktionschef samt redaktionschef för DN.se och digitala kanaler.

I januari 2010 lämnade hon tillfälligt journalistiken för att bli PR-konsult på Trimedia/Sund (snart omdöpt till Grayling).

År 2011 återvände hon till journalistiken för att bli tidningschef på Östgöta Correspondenten.

I januari 2015 började Friborg som publisher för Upsala Nya Tidning.

I september 2016 meddelades att Friborg skulle lämna UNT för att bli "nyhetschef online" på SVT Nyheter. Den 1 augusti 2017 efterträdde hon Ulf Johansson som programchef och ansvarig utgivare för Riksnyheterna på SVT, vilket gjorde henne ansvarig för Rapport, Aktuellt, Morgonstudion, digitala publiceringar, med mera.

Som ledamot i juryn för Stora journalistpriset 2020 utsågs Friborg tillsammans med övriga jurymedlemmar samt Henrik Evertsson till Årets förvillare 2021. Detta som en följd av att 2020 års journalistprisjury tilldelat priset för "Årets avslöjande" till Henrik Evertsson för dokumentären Estonia – fyndet som ändrar allt. Priset Årets förvillare utdelas av föreningen Vetenskap och Folkbildning.

Källor

Kvinnor
Födda 1964
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska chefredaktörer
Svenska TV-chefer
Levande personer
Huty

Huty är en by och en kommun i distriktet Liptovský Mikuláš i regionen Žilina i norra Slovakien.

Geografi 
Kommunen ligger på en altitud av 789 meter och täcker en area på 11,57 km². Den har ungefär 173 invånare.

Referenser

Externa länkar 

 Huty officiella webbplats

Orter i Slovakien
Thomas Henrikson

Thomas Lars Henrikson, född 12 april 1937 i Stockholm, är en svensk-finländsk litteraturvetare. 

Henrikson, som är son till tandläkarna Lars Henrikson och Maj Lenander-Henrikson, blev filosofie doktor och docent i litteraturvetenskap vid Stockholms universitet 1971 på avhandlingen Romantik och marxism – Politik och estetik hos Elmer Diktonius och Otto Ville Kuusinen, vilken gav ny belysning åt den finlandssvenska modernismens framväxt. Han var lektor i Sveriges litteratur vid Helsingfors universitet 1969–1977, forskarassistent vid Stockholms universitet 1971–1974, kulturattaché i Bonn 1978–1983, kulturchef vid Stockholms-Tidningen 1984, intendent för Folkets Hus/Kulturhuset i Umeå 1986–1988 och kulturråd vid Sveriges ambassad i Helsingfors 1988–1993. Han har även varit litteraturkritiker i Helsingin Sanomat, Dagens Nyheter, Expressen, Arbetet och Aftonbladet.

Källor

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska litteraturkritiker
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1937
Män
Levande personer
Forskare från Stockholm
Yield Boko

Yield Boko, född  på Annemanna stuteri i Ekerö i Stockholms län, är en svenskvarmblodig travhäst. Han tränades större delen av sin tävlingskarriär av Timo Nurmos och kördes oftast av Björn Goop.

Yield Boko tävlade mellan 2008 och 2012 och sprang in 4,8 miljoner kronor på 50 starter varav 22 segrar, 2 andraplatser och 7 tredjeplatser. Bland hans främsta meriter räknas segrarna i Breeders' Crown (2008, 2009), Europeiskt femåringschampionat (2010), V75 International (2010) och andraplatsen i Kalmarsundspokalen (2012).

Karriär 
Yield Boko gjorde sin tävlingsdebut den 14 maj 2008 på Solvalla, i ett lopp han vann. Han var obesegrad i karriärens sex första starter, och hörde tillsammans med konkurrenten Maharajah till kullens topp. Segersviten bröts den 24 september 2008 då han kom trea i ett uttagningslopp till Svenskt Trav-Kriterium. Han tog sedan åtta raka segrar, bland annat i Breeders' Crown för 3-åriga hingstar och valacker på Sundbyholms travbana. Segersviten bröts den 6 september 2009, då han kom femma i 2009 års upplaga av Svenskt Travderby på Jägersro.

Säsongen 2010 gjorde han sin första start för året den 6 juni på Axevalla travbana, och inledde med seger. Under samma säsong segrade han i Grupp 1-loppet Europeiskt femåringschampionat på Bjerke Travbane och Grupp 2-loppet V75 International på Jägersro.

Under säsongen 2011 tog Yield Boko endast en seger, då han haft skadeproblem. Efter säsongen 2011 flyttades han till Stefan Hultman, där han endast kom att göra 11 starter, innan tävlingskarriären avslutades.

Avelskarriär 
Efter avslutade tävlingskarriär var Yield Boko verksam som avelshingst i Sverige. Han har även varit uppstallad i Nederländerna och Australien. Sedan 2016 har han varit aktiv avelshingst i Danmark. Han har till februari 2019 fått 61 avkommor.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Hästar födda 2005
Svenska varmblodiga travhästar
Avkommor efter Viking Kronos
Hästar som tränats av Timo Nurmos
Hästar som tränats av Stefan Hultman
Hästar födda på Annemanna stuteri
Der Kuhreigen

Der Kuhreigen  är en opera (kallad ett 'musikalisches Schauspiel' eller 'musikalisk pjäs') i tre akter med musik av den österrikiske kompositören Wilhelm Kienzl. Librettot skrevs av Richard Batka efter Rudolf Hans Bartschs roman Die kleine Blanchefleur. Den hade premiär på Volksoper i Wien den 23 november 1911.

Personer

Handling
Handlingen tilldrar sig i Frankrike under revolutionsåren. Den schweiziske sergeanten Thaller döms för att ha sjungit den förbjudna schweiziske folksången 'Kuhreigen'. Blanchefleur, hustru till Marquis Massimelle, räddar honom och blir själv ett offer för revolutionen.

Inspelningar
Richard Tauber, som var en kompositörens favoriter, spelade in de två stora tenorariorna för Odeon Records, första gången i april 1920 och andra gången i september 1931. Båda finns utgivna på CD.

Källor

Operor av Wilhelm Kienzl
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1911
V75 International

V75 International, även kallat V75:s Jubileumslopp, var ett årligt svenskt travlopp som kördes i oktober på Jägersro i Malmö. Loppet kördes över distansen 2140 meter med autostart. Det var ett Grupp 2-lopp, det vill säga ett lopp av näst högsta internationella klass.

Loppet kördes första gången 1993 och sista gången 2013.

Vinnare

Referenser

Noter

Externa länkar 

 World Class Trotting: V75:S Jubileumslopp

Svenska travlopp
Travlopp som körs på Jägersro
Återkommande sportevenemang med premiär 1993
Liptovský Hrádok

Liptovský Hrádok är en stad i distriktet Liptovský Mikuláš i regionen Žilina i norra Slovakien.

Geografi 
Staden ligger på en altitud av 640 meter och täcker en area på 18,32 km². Den har ungefär 7 528 invånare (2017).

Referenser

Externa länkar 

 Liptovský Hrádok officiella webbplats

 

Orter i Slovakien
Rosengren (adelsätt)

Rosengren var en adelsätt, utgrenad ur adelsätten Tre Rosor till Mörby. Stamfadern för ätten, riksrådet och ståthållaren  Jakob Turesson till Grensholm (född cirka 1500, död i Söderköping 1557) var en utomäktenskaplig son till rikshovmästaren Ture Jönsson (Tre Rosor). Jakob Turesson som växte upp hos biskop Hans Brask adlades 1534 med namnet Rosengren och var gift med Märta Ryning. Ätten utdog på svärdssidan 1611, och introducerades därför inte på svenska Riddarhuset.

vapen: En hvit fembladig ros med gul stock och stielke i blått fält; ofvanpå hielmen två blå stålarmar, hvilka hålla en hvit ros.

Sonen Ture Jakobsson Rosengren (1548–1611) var ståthållare och hertig Karls riksråd. Han slöt den adliga ätten Rosengren på svärdssidan när han dog 1611. Hans och hustruns vapen med namn och dödsår står på en sten i Västra Skrukeby kyrka där de är begravda. Ätten Rosengren dog ut med hans dotter Metta Turesdotter Rosengren, död 1634 och gift med assessorn i Åbo hovrätt Sven Ribbing, begraven jämte sin man i Skrukeby kyrka.

Källor
 Adelsvapen.com: Rosengren
 B. Schlegel och C. A. Klingspor, Den med sköldebref förlänade men ej på riddarhuset introducerade svenska adelns ättartaflor, 1875.

Noter 

Svenska adelsätter
Svenska ointroducerade adelsätter
Bruno Salmiala

Bruno Aleksander Salmiala (till 1935 Sundström), född 24 augusti 1890 i Sankt Petersburg, Kejsardömet Ryssland, död 4 september 1981 i Helsingfors, var en finländsk jurist och politiker. 

Salmiala juris utriusque doktor 1924, var adjunkt i process- och straffrätt 1925–1927 och professor i straffrätt vid Helsingfors universitet 1927–1959. Han var 1932 en av det högerextremistiska partiet Fosterländska folkrörelsens grundare och vilket han representerade i Finlands riksdag 1933–1945. Han gjorde vid sidan av Vilho Annala en insats för att hålla partiet inom lagens ram. Salmiala organiserade som sekreterare i Finlands advokatförbund 1920–1957 det finländska advokatväsendet och den finländska advokatkåren. Som vetenskapsman gjorde han en viktig insats genom sina kommentarer till Högsta domstolens utslag (främst i advokatförbundets tidskrift Defensor legis).

Källor

Finländska professorer i juridik
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Finlands riksdag för Fosterländska folkrörelsen
Födda 1890
Avlidna 1981
Män
Finländare från Sankt Petersburg
Alumner från Helsingfors universitet
Fale Bure (drama)

Fale Bure. Drame i fyra acter är ett svenskt drama i fyra akter av Jacob De la Gardie. Den uruppfördes på Kungliga teatern den 15 maj 1795.

Handling
Dramat är i fyra acter och för att bevara författarens anonymitet uppgavs det vid uppförandet vara skrivet av Thure Wennberg. Dramat skulle ursprungligen ha satts upp på Karldagen den 28 januari 1795, men uppfördes första gången den 15 maj 1795 på Kungliga teatern i kungens och hovets närvaro.

Dramat utspelar sig i Hälsingland (dagens Medelpad) på 1200-talet och handlar om riddaren Fale Bure och dennes uppoffringar för det svenska kungahuset.

Dramat hade ett seriöst dagspolitiskt syfte. Tanken var att berättelsen om Fale Bure skulle förmå de oroliga stockholmarna att trots missväxt och hög inflation hålla sig rojalistiska och inte falla för de revolutionära, jakobinska strömningarna.Sikeborg 2011, sid. 60.

Vid premiären spelades Fale Bure av Andreas Widerberg.

Dramat inleds vid Byrestads befästa slott, och där det samlade folket sjunger Fales visa:

Samtidens reaktioner
Elis Schröderheim skrev till Jacob De la Gardie den 22 maj 1795 efter att ha sett pjäsen:

Huvudpersoner

Referenser

1200-talet i fiktion
Verk av Jacob De la Gardie
1795 i Sverige
Kulturåret 1795
Svenska teaterpjäser
Hälsingland i fiktion
1 Persei

1 Persei, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den nordvästra delen av stjärnbilden, Perseus och har också variabelbeteckningen V436 Persei. Den har en högsta skenbar magnitud på ca 5,49 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 2,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 1 300 ljusår (ca 400 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan 1 Persei A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B1.5 V. Den har en massa som är ca 7 solmassor, en radie som är ca 3,3 solradier och utsänder ca 2 200 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 21 500 K.

1 Persei är en förmörkelsevariabel av Algol-typ (EA/D) med en visuell magnitud som varierar mellan +5,49 och 5,85 med perioden 25,9359 dygn. Under primärstjärnans förmörkelse sjunker ljusstyrkan till magnitud 5,85, medan den vid följeslagarens förmörkelse sjunker till 5,74. Förmörkelserna varar i ungefär 25 timmar. 

Dubbelstjärnan består av två stjärnor i huvudserien av spektraltyp B2 i en excentrisk bana med en omloppsperiod av 25,9 dygn. Stjärnorna är omgivna av ett svagt gasmoln som är synlig i mitten av infraröd våglängd, även om det är oklart huruvida de är ursprunget till gasen eller helt enkelt passerar den.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/1per.html

Stjärnbilden Perseus
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Algolvariabler