kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
FU Orionis

FU Orionis är en eruptiv variabel  i stjärnbilden Orion. Stjärnan är prototyp för de så kallade ”fuorerna”, FU Orionis-variablerna. Stjärnan har magnitud 9,6 och hade före sitt utbrott 16,5. Uppgifterna är angivna i fotografisk magnitud.

Prototyp för FU Orionis-variabler (fuorer) 
FU Orionis upptäcktes 1937 av den tyske astronomen A. A. Wachmann, när den ökade från magnitud 16 till 9 på ett halvår, den har sedan dess sjunkit en magnitud fram till år 2010. Den har blivit prototyp för en särskild typ av eruptiva variabler, FU Orionis-variabeln.

2016 har fem ytterligare fuorer bekräftats, två av svenska astronomer. Den andra kända fuoren V1057 Cygni upptäcktes 1969 av Gunnar Welin. Den var tidigare klassad som T Tauri-stjärna. V733 Cephei upptäcktes på POSS-plåtar av Roger Persson 2004.

Under en period om 100-200 dagar ökar fuoren i ljusstyrka med upp till 6 magnituder och ligger sedan kvar på den högre nivån eller avtar bara ytterst sakta med ett par magnituder över en period av flera decennier. Ingen fuor har studerats så länge att den setts gå tillbaka till sin ursprungliga ljusstyrka. Beteendet tros bero på en stor plötslig ökning av inflödet av material från insamlingsskivan till stjärnans yta och misstänks kunna ske flera gånger under en stjärnas T Tauri-fas. Variablerna befinner sig alltså tidigt i sin utvecklingsfas.

Se även 
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter

Läs mera 
 

Stjärnbilden Orion
FU Orionis-variabler
Flyktingidrottare i olympiska spelen

Flyktingidrottare i olympiska spelen (IOK-kod: ) förekom i olympiska spelen för första gången vid de olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro. Likt de  individuella olympiska idrottsutövarna tävlar man under den olympiska flaggan.

På motsvarande vis kommer ett team flyktingidrottare delta i olympiska sommarspelen i Tokyo 2020.

Referenser 

Tävlande i olympiska spelen
FIFA 17

FIFA 17  är ett fotbollsspel utvecklat av EA sports, och utgivet av Electronic Arts, och det första spelet i serien att använda sig av spelmotorn Frostbite. Spelet släpptes den 29 september 2016 i Sverige.

Det populära spelläget FIFA Ultimate Team (också känt som FUT) finns med i spelet, med tillägget FUT Draft, där en spelare får möjlighet att sätta ihop ett drömlag utifrån fem givna kort på varje position, och försöka få ett så långt "win-streak" som möjligt, och på det sättet tjäna in poäng som går att köpa fler spelkort för.

Nytt för FIFA 17 var spelläget "The Journey" där man fick spela som en spelare som heter Alex Hunter och följa hans karriär genom framgångar och motgångar i valfri klubb i Premier League.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 

2016 i fiktion
2017 i fiktion
Android-spel
Datorspel 2015
FIFA-serien
IOS-spel
Playstation 3-spel
Playstation 4-spel
Playstation Vita-spel
Windows-spel
Xbox 360-spel
Xbox One-spel
Datorspel som utspelar sig i Kina
Datorspel som utspelar sig i Australien
Datorspel som utspelar sig i Brasilien
Datorspel som utspelar sig i England
Datorspel som utspelar sig i Frankrike
Datorspel som utspelar sig i Italien
Datorspel som utspelar sig i Kanada
Datorspel som utspelar sig i Mexiko
Datorspel som utspelar sig i Spanien
Datorspel som utspelar sig i Sverige
Datorspel som utspelar sig i Tyskland
Datorspel som utspelar sig i USA
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel som utspelar sig under 2010-talet
Datorspel utvecklade i Kanada
Datorspel utvecklade i Rumänien
10 m luftgevär för damer i skytte vid olympiska sommarspelen 2016

Damernas 10 meter luftgevär i skytte vid olympiska sommarspelen 2016 ägde rum den 6 augusti 2016 på Centro Olímpico de Tiro i Rio de Janeiro. Kvalomgången inleddes cirka kl. 13:30 på eftermiddagen och finalen kl. 15:30.

Medaljörer

Rekord
Dessa var de rekord som gällde före genomförandet av tävlingen.

Rekord kval

Rekord final

Kvalificering

Final

Källor

Skytte vid olympiska sommarspelen 2016
Kongo-Kinshasas administrativa indelning

Kongo-Kinshasas administrativa indelning består sedan 2015 av högst fem nivåer under staten. Den första nivån är provinser (), till vilka även staden Kinshasa räknas som en stadsprovins (). Provinserna utom Kinshasa är indelade i städer () och territorier (). Städerna är provinsernas huvudorter och vissa andra ekonomiskt eller befolkningsmässigt betydande orter. De (inklusive Kinshasa) är indelade i stadsdelar (). Territorierna är indelade i småstäder (, tidigare ), sektorer () och hövdingadömen (). Sektorerna och hövdingadömena är indelade i grupperingar () som i sin tur är indelade i byar (). Stadsdelarna och småstäderna är indelade i grannskap ().

Källor

 
Administrativa indelningar av länder i Afrika
Presbyterianska katedralen i Rio de Janeiro

Presbyterianska katedralen i Rio de Janeiro () är en historisk församling som tillhör Presbyterianska kyrkan i Brasilien och är landets första presbyterianska kyrka.

Historik
Församlingen grundades 12 januari 1862 av missionären Ashbel Green Simonton. Församlingen höll till på olika platser innan den kom till sin nuvarande plats i december 1870. 
Den 29 mars 1874 invigdes kyrkan och var den första presbyterianska kyrkobyggnaden i Brasilien. Åren 1897-1925 var Álvaro Reis församlingens pastor. Hans inflytande och tjänst erkändes genom att en högstadieskola och ett torg i Rio uppkallades efter honom. I augusti 1926 gjorde pastor Matthias Gomes de Santos om projektet att uppföra en ny kyrkobyggnad. Han inbjöd arkitekten Ascanio Viana att göra om nuvarande byggnad till nygotisk stil. Detta arbete pågick i cirka 14 år.
Kyrkan har renoverats flera gånger, senaste gången var 2002. Kyrkan firade 150 år torsdagen den 12 januari 2012.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Församlingens webbplats
Facebooksida

Kyrkobyggnader i Brasilien
Byggnader och anläggningar i Rio de Janeiro
Kyrkobyggnader invigda 1874
1874 i Brasilien
Fi Orionis

Fi Orionis är en Bayer-beteckning som delas av två stjärnor i stjärnbilden Orion. Stjärnorna är åtskilda ungefär 0.71° på stjärnhimlen:

 Fi1 Orionis, eller 37 Orionis är en dubbelstjärna ungefär 1000 ljusår från Jorden. Den är en blåvit stjärna i huvudserien av spektraltyp B0 med magnitud +4,41.
 Fi2 Orionis, eller 40 Orionis är en stjärna 115 ljusår bort. Den är en röd jättestjärna med magnitud +4,09.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Orion
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Suijavaara

Suijavaara även Sudjavaara (nordsamiska: Sudjávárri) är en ort i Karesuando socken i Kiruna kommun. Orten ligger fyra mil söder om Karesuando. , Nio kilometer från riksväg 99. Den är belägen vid västra sidan av sjön Suijajärvi. Byborna har historiskt levt på jakt och fiske (med både nät och not)  samt mindre jordbruk. Det sista jordbruket lades dock ner på 80-talet, spåren efter jordbruken i form av ängar och slåttermyrar finns ännu kvar.

Orten har varit bebodd sedan tidiga 1700-talet och har varit en knutpunkt i den så kallade "tobaksleden", då bland annat rysk tobak fraktades. I byn finns en hembygdsgård och stuguthyrning. Vid folkräkningen 1890 hade Sudjavaara 12 invånare. Idag finns det ca 30 åretruntboende och ett tiotal fritidshus.

I Suija hittar du också den nordliga ingången till Naturreservatet Pessinki Fjällurskog.

Noter

Orter i Kiruna kommun
Skara vattentorn

Skara vattentorn uppfördes 1898 och var i bruk fram till 1964. Tornet är idag ett välkänt landmärke i Skara och sedan 1995 förklarat byggnadsminne.

Vattentornet anlades 1898 efter ett konstruktionsförslag av avdelningschefen vid Göteborgs stadsbyggnadskontor, Johan Gustaf Richert. De ursprungliga fasadritningarna utfördes av den framstående göteborgsarkitekten Hans Hedlund. Tornets slutliga utseende är dock främst ett verk av arkitekt Ernst Torulf, som omarbetade Hedlunds förslag så att vattentornet istället för en tegelfasad kom att få en fasad helt i kalksten. 

I anläggningen ingick förutom vattenledningar, låg- och högreservoarer även ett maskinhus, "gamla elverket", beläget ca en kilometer norr om vattentornet, vid Västergötlands museums huvudbyggnad.

Vattentornets exteriör och tekniska utrustning består till stor del av komponenter från lokala och regionala leverantörer, vilket framgår av byggnadsföretagets omfattande dokumentation. Kalkstenen hämtades bland annat från lokala stenhuggerier i Gössäter och Bjällum, medan cisternen konstruerades i Forsvik.

Tornet är 52 meter högt upp till tornspiran. På 32 meters höjd, på skaftets krön, vilar cisternen, som rymmer ca 300 m3. Den bygges på plats och nitades ihop bit för bit efter samma teknik som när man byggde båtar. Fasaden består av grå och röd kalksten  utom runt cisternen där ytterväggarna består av så kallad rabbitzputs inom ett fackverk av järnbalkar. Tornets tak, som ursprungligen utgjordes av zinkplåt lagd i rutmönster, täcks numera av ett skivtäckt koppartak.

1964 stod ett nya vattentornet färdigt och det gamla hade därmed tjänat ut sin roll som vattenförsörjare. Sedan 1995 är vattentornet byggnadsminnesskyddat.

Källor

Skövde Nyheter: En upptäcktsfärd upp för gamla vattentornet 2016-06-17
SkLT: Vattentornet är Skarabornas favorit 2012-06-23

Vidare läsning

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Skara
Vattentorn i Västra Götalands län
Byggnader ritade av Ernst Torulf
Byggnadsminnen i Västra Götalands län
Juggijaur

Juggijaur är en by i Jokkmokks kommun, Norrbottens län. Orten är belägen intill sjön Juggijaure.

Vid folkräkningen 1890 hade byn 46 invånare och i december 2020 fanns det enligt Ratsit tre personer över 16 år registrerad med Juggijaur som adress.

Referenser

Orter i Jokkmokks kommun
Robert Bentley

Robert Bentley kan syfta på bland andra:

* Robert Bentley (1821–1893), engelsk botaniker
 Robert J. Bentley (född 1943), amerikansk politiker
Claudia Testoni

Claudia Testoni (gift Pedrazzini), född 19 december 1915 i Bologna, regionen Emilia-Romagna; död 17 juli 1998 i Cagliari regionen Sardinien; var en italiensk friidrottare med löpgrenar som huvudgren. Testoni var en pionjär inom damidrott och blev guldmedaljör vid EM i friidrott 1938 (det första EM där damtävlingar var tillåtna även om herrtävlingen hölls separat).

Biografi
Claudia Testoni föddes 1915 i Bologna i norra Italien. Efter att hon börjat med friidrott tävlade hon i kortdistanslöpning och häcklöpning samt höjdhopp och längdhopp. Hon gick med i idrottsföreningen "SEF Virtus Bologna" och senare tävlade hon för "Venchi Unica Torino" i Turin.

1931 deltog hon i sin första stora tävling vid Olimpiadi della Grazia i Florens. Hon tävlade i löpning och häcklöpning dock utan att ta medalj. Den 29 juni 1932 satte hon sedan världsrekord i stående längdhopp med 1,29 meter vid tävlingar i Bologna.

1936 deltog hon vid Olympiska sommarspelen i Berlin dock utan att ta medalj. Hon slutade på 4.e plats på 80 m häcklöpning och på 4.e plats på stafett 4 x 100 meter (med Lidia Bongiovanni, Ondina Valla, Fernanda Bullano och Claudia som 4.e löpare).

1938 deltog hon vid EM 17 september–18 september på Praterstadion i Wien. Under tävlingarna tog hon guldmedalj i 80 meter häcklöpning med 11,6 sek före Lisa Gelius och Kitty ter Braake. Tiden blev ett (inofficiellt) världsrekord (IAAF klassade rekord först från 1969 med 100 m häcklöpning).

Åren 1938–1939 presterade Testoni ytterligare flera världsrekord i 80 meter häcklöpning. Två av dessa (11,3 sek vid tävlingar 23 juli 1939 i Garmisch-Partenkirchen och 11,3 sek vid tävlingar 13 augusti 1939 i Dresden) godkändes av IAAF.

Testoni tog en rad italienska mästartitlar:
60 meter: 1933
80 meter: 1932
100 meter: 1932, 1937, 1940
200 meter: 1933, 1934
80 häcklöpning: 1935, 1936, 1938, 1939, 1940
Stafett 4 x 100 meter: 1934, 1936, 1939
Längdhopp: 1931, 1932, 1933, 1934, 1935, 1937, 1938

Senare gifte hon sig och drog sig tillbaka från tävlingslivet. Claudia Testoni dog 1998 i Cagliari på Sardinien.

Referenser

Externa länkar

bilder Claudia Testoni (Museo dello Sport Bologna)
bild affisch Dam-EM 1938 (Bildarchiv Austria)
Resultatlista Dam-EM 1938

Personer från Bologna
Italienska häcklöpare
Italienska kortdistanslöpare
Italienska längdhoppare
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Italien
Europamästare i kortdistanslöpning
Världsrekordhållare på 100 meter häck
Födda 1915
Avlidna 1998
Kvinnor
Nationalservisen

Nationalservisen är en porslinsservis, ursprungligen i fältspat, från Rörstrands Porslinsfabrik, som är formgiven av Louise Adelborg och som lanserades på Stockholmsutställningen 1930.

Nationalservisen har tillverkats i olika varianter, från 2001 under namnet Swedish Grace. Den ursprungliga Nationalservisen gjordes i vitt porslin men en guldrand som dekor. Den har ett mönster med ett stiliserat veteax i relief. Louise Adelborg använde detta mönster, med inspiration av vasakärven, första gången 1923 på sin porslinsvas Vase.

Nationalservisen har tillverkats med fler än 200 dekorer, av vilka 22 har ritats av Louise Adelborg.  Den har sålts sedan 1932 och har varit en av Rörstrands mest sålda modeller.

Exempel på varianter av Nationalservisen
Louise, tidigt 1930-tal – 1940-talet, 1990-talet, av Louise Adelborg
Romeo/Kardinal, 1940-tal, 1956–1971
Landskapsblommor, 1948–1971, av Louise Adelborg
Snökristall, 1951–1966, av Hertha Bengtsson
Stensöta/Lummer, 1950-tal
Astrid, troligen 1950-tal
Pimpernell, 1956–1964
Linnea, 1956–1971
Bellis, 1960-tal
Prince, 1970- och 1980-tal, av Jackie Lynd
Blå vinge, 1981–1987, av Tina Eldfast
Mårbacka, 1993–2008, av Pia Rönndahl
Empir, 1990-tal, av Jackie Lynd
Swedish Grace Winter, av Katarina Brieditis
Klöver och timotej

Källor
Om Louise Adelborg på Sköna hems webbplats

Noter

Externa länkar
Bloggen Nationalservisen

Serviser
Föremål i porslin
Ilohovi

Ilohovi (äldre namn Fredenhof) är en herrgård i Rantasalmi kommun i landskapet Södra Savolax i östra Finland.

Historia
Egendomen var i äldre tider bondgård och ingick i intilliggande Putkisalo herrgårds ägor, men kom att betraktas som herrskapsbyggnad senast efter att kyrkoherden Anders Orræus blev dess ägare 1746. Det äldre namnet Fredenhof syftar på freden i Åbo mellan Sverige och Ryssland 1743, då en komplicerad och aldrig fullt bekräftad gräns drogs rakt igenom Rantasalmi socken och kom att löpa just längs denna egendom. Det sägs att freden högtidlighölls här och att namnet härrör från detta tillfälle. Det finska namnet Ilohovi är en lätt förvanskning av Fredenhof och det tyska Friedenhof som även använts, liksom Freudenhof; det finska namnet betyder "Glädjehov" i linje med den senare tyska namnversionen.

Anders Orræus avled redan 1747, och Fredenhof kom att ärvas inom hustruns  Brigitta Heintzius släkt fram till 1809. Då inköptes gården av krigsdomaren Nils Nykopp och förblev i denna släkts ägo till 1898.. Samma år fick egendomen sitt förfinskade namn. Gården har därefter haft skiftande ägare.

Byggnaden
Ilohovi är genom sin relativt välbevarade form typisk för de östfinländska herrgårdarna. Den nuvarande byggnaden har sannolikt föregåtts av en timrad byggnad i en enda våning då rester av grunden kan skönjas på tomten. Denna vände fasaden mot nordost, och flyttades förmodligen vid 1800-talets mitt till dess nuvarande läge i mer öst-västlig orientering. Den timrade byggnaden har troligen vid detta tillfälle fått den från mitten uppskjutande andra våningen, samt en robust stengrund och källare under halva huset. Fasadbeklädnad av bräder kan ha tillkommit vid detta tillfälle eller senare. En liten och sluten veranda är ett typiskt drag för denna herrgårdstyp, vilken oftast hade två sådana verandor på framsidan. Många av dessa har sedermera fått större, mer "herrgårdslika" öppna verandor, medan Ilohovi bibehållit detta äldre byggnadsdrag. Den har i äldre tid varit belägen i ett öppet odlings- och beteslandskap, medan skogen under senare årtionden fått krypa närmare byggnaden. På tomten finns stall och lider samt en äldre bastubyggnad bevarad. Byggnaden är kulturhistoriskt värnad.

Ägor
Ilohovi hade 1827 ungefär 420 ha odlingsjord och skog, och 1830 6 underställda torp. Idag återstår endast skog och betesmark närmast byggnaden. I västlig riktning vetter egendomen mot en naturskyddad vik av sjön Putkilahti.

Referenser

Externa länkar
Herrasväen asuinpaikat – Rantasalmi (på finska)
Rantasalmi
Herrgårdar i Södra Savolax
Virginia Thrasher

Virginia Thrasher, född 28 februari 1997, är en amerikansk sportskytt som vann en guldmedalj i 10 meters luftgevär för kvinnor vid de Olympiska sommarspelen 2016. Hon vann den första guldmedaljen vid OS 2016.

Thrasher tog en guldmedalj den första gången hon tävlade i OS, hon slog två tidigare olympiska guldmedaljörer, de kinesiska idrottarna,  Du Li och Yi Siling. 

Före OS 2016 var Thrasher konståkare. Hon bytte sport fem år tidigare efter att hon varit och jagat med sin familj.

Privatliv 
Thrasher växte upp i Springfield, Virginia och har en examen från West Springfield High School 2015. Hon är dotter till Roger och Valerie Thrasher och har två bröder. Hon studerar för närvarande vid West Virginia University, där hon har huvudämnet Ingenjörsvetenskap.

Referenser

Externa länkar 
 WVU Profil

Kvinnor
Födda 1997
Levande personer
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2016
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från USA
Anne av Bourbon-Parma

Anne Antoinette Françoise Charlotte Zita Marguerite av Bourbon-Parma, född 18 september 1923 i Paris, död 1 augusti 2016 i Morges i Vaud i Schweiz, var hustru till Rumäniens före detta kung Mikael I.

Anne studerade 1940–1943 vid Parsons School of Design i New York och gifte sig 1948 med Rumäniens före detta kung.

Titlel, ordnar och utmärkelser

Titel
 18 september 1923–10 juni 1948: Hennes Kunglig Höghet Prinsessan Anne av Bourbon-Parma
 10 juni 1948–1 augusti 2016: Hennes Kunglig Höghet Drottning Anne, Drottninggemål av Rumänien, Prinsessan av Bourbon-Parma

Ordnar och utmärkelser

Nationell utmärkelser
 
 : Dam Storkors av lydnad av Suveräna Militära Orden av Malta, Särskild Klassen, 1:a klassen
  Huset av Rumänien: Stormästare Riddare Storkors med kedja av Kunglig Carol I:s orden
  Huset av Rumänien: Stormästare Riddare Storkors av Kunglig Kronorden

Utländska ordnar
  Österrikisk Kejserlig och Kunglig Familj: Dam av Kejserlig och Kunglig Stjärnkorsorden, 1:a klassen
 Frankrike
  Orléans-Franska Kunglig Familj: Dam Storkors av Kunglig Orden av Sankt Lazarus
 : Mottagare av Andra Världskriget Korsa av Krig Medalj
  Grekisk Kunglig Familj: Dam Storkors av Kunglig Orden av Sankts Olga och Sophia, 1:a klassen

Anfäder

Referenser

Externa länkar

Huset Bourbon-Parma
Italienska prinsessor
Rumäniens drottningar
Antikommunister
Mottagare av Rumänska kronorden
Storkorset av Rumänska kronorden
Personer från Paris
Födda 1923
Avlidna 2016
Kvinnor
Carl Hammarén

Carl Göran Teodor Hammarén, född 3 november 1923 i Helsingborg, död 29 oktober 1994 i Örebro, var en svensk författare och teaterkritiker. Han var son till regissören och teaterchefen Torsten Hammarén och skådespelaren Anna Hammarén samt bror till Per-Thorsten Hammarén och Carl-Erik Hammarén.

Efter studentexamen i Göteborg studerade Carl Hammarén i Uppsala där han 1947 blev fil. kand. med litteraturhistoria som huvudämne. Tidigt i livet intresserade sig Hammarén för revy. Han kom att samarbeta med Kar de Mumma vid Blancheteatern i Stockholm 1947, där han också framträdde och sjöng egna kupletter. Hammarén påbörjade en journalistisk bana och var 1950–1951 radiokritiker i Dagens Nyheter och teaterkritiker i Kvällsposten 1950–1953. Han flyttade till Örebro och blev redaktör vid Nerikes Allehanda, där han gjorde sig känd som teaterkritiker och kåsör. Hammarén blev omtalad som en av landsortens förnämsta kritiker. Under 1950-talet inledde Hammarén ett skönlitterärt författarskap. Han medverkade med aforismer i litterära tidskrifter som Ord och Bild, Perspektiv och All världens Berättare. 

År 1970 kom hans första egna aforismsamling, boken Volter. Efter Volter följde Fritt ur Hjärnan (1975), Fasta hugskott (1978), Med andra ord (1979), En annan femma (1981), Sjätte gången gillt (1983), Kanske så här, (1987) Ord på vågen (1990) och Några ord till (1993). Sammantaget skrev Hammarén nio aforismsamlingar. Skådespelaren Ingvar Kjellson gjorde 1980–1981 radiouppläsningar av Hammaréns aforismer. 

Många av Hammaréns aforismer skruvar på stelnade tankemönster och ordstäv: Den som strävar efter att vara sann blir tyvärr osannolik. // "Små sår och fattiga vänner skall man inte förakta." Det är kanske bra att det inskärps. Stora sår och rika vänner utsätts aldrig för risken.  Flera av aforismerna berör teatervärlden: Skådespelaren J gjorde bara huvudroller. Spelade han någon enstaka gång en biroll förvandlade han den raskt till en huvudroll. Även själva aforistiken är ett återkommande ämne: En aforism är en filosofisk essay i abnorm förkortning. 

År 1975 hade Riksteatern premiär på hans dokumentärrevy Och så kom det en gosse som handlar om Hammaréns vän och mentor Karl Gerhard.

Hammarén medverkar i filmen om jazzmusikern Åke Hasselgård, Åke Hasselgård story, av Jonas Sima (1983). Carl Hammarén är begravd på Olaus Petri kyrkogård i Örebro.

Referenser 
Vem är det ´87, Nordstedts förlag 1986
Svensk filmdatabas, Svenska Filminstitutet
 Bra Böcker och Förlags AB Wiken 1993
 Myggans nöjeslexikon, Bra Böcker 1991
 Hammarén, Carl på SvenskaGravar.se

Svenska teaterkritiker
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Helsingborg
Gravsatta på Olaus Petri kyrkogård i Örebro
Födda 1923
Avlidna 1994
Män
Gunnar Liljestrand

Gunnar Herman Liljestrand, född 15 september 1902 i Oscarberg, Natal, död 2 april 1980 i Alfta församling, Gävleborgs län, var en svensk präst.

Liljestrand, som var son till missionär Axel Liljestrand och Siri Elisabeth Bergholtz, avlade efter studentexamen i Uppsala 1921 teologisk-filosofisk examen 1923, blev teologie kandidat 1927, avlade praktisk teologiska prov och prästvigdes för Ärkestiftet samma år. Han blev pastorsadjunkt i Lohärads församling 1927, vice komminister i Lingbo, komminister där 1929, i Alfta församling 1936, kyrkoherde i Bjuråkers församling 1940, i Alfta församling 1951 och kontraktsprost i Voxnans kontrakt 1960.

Källor

Vem är vem, Norrlandsdelen, 1950, sid. 230.

Noter

Präster i Svenska kyrkan
Svenska kontraktsprostar
Födda 1902
Avlidna 1980
Män
M/S Leo

M/S Leo är en bogserbåt, som byggdes i Florida 1944 för den amerikanska armén, och som användes i samband med de allierades invasion i Normandie i juni 1944 för att frakta pråmar mellan Storbritannien och de konstgjorda invasionshamnarna. Hon bogserades över Atlanten av LT 536 i konvojen NY-119 den 19 september-18 oktober 1944. Hon såldes senare till Finlands handels- och industriministerium. 

M/S Leo köptes 1950 av Wiréns rederi i Piteå och döptes om till Renö. År 1958 köptes hon av Wifstavarfs AB och fick namnet Pehr Hellzén, för att köpas tillbaka av Wiréns 1965. Hon döptes då till Eol och användes under 1970-talet för att dra  timmer från Mälardalen till pappersbruk i Norrland. År 1984 köptes hon av Roland Andersson i Stockholm, som byggde om henne till bostad och gav henne namnet Leo. Hon såldes vidare 1991 till G. Kiessling i Södertälje och 1999 till Per Oscar Kjellberg och Anna Gustin, därefter till Magnus Berg 2017 - i Stockholm.

Källor
Om M/S Leo på www.tugboatlars.se

Se även
M/S Tiger
M/S Tampa
M/S Purha

Svenska bogserbåtar
Skeppsholmen
Lahdenpää

Lahdenpää är en ort i Pajala kommun, Norrbottens län.

Byns första gårdar uppfördes under början av 1800-talet och de flesta av nybyggarna kom från Jierijärvi, som är belägen tvärs över den uttorkade sjön med samma namn. Sjön torrlades slutligen på 1930-talet. Det första hemmanet i Lahdenpää grundades den 30 september 1801 av Per Jönsson Juntti från Jierijärvi. Från början räknades Lahdenpää och Jierijärvi som samma by. Skolan i Lahdenpää fungerade mellan 1930 och 1967 och därefter fick skolbarnen flytta till Jierijärvi. Under 1970- och 1980-talen började byn tömmas, varvid post och affär stängdes. Lahdenpääs byastuga uppfördes 1989–1990 och 1999 påbörjades arbetet med upprustningen av stigen till Korpilombolo i samarbete med Sveaskog.

I augusti 2016 fanns det enligt Ratsit 28 personer över 16 år registrerade med Lahdenpää som adress.

Referenser

Orter i Pajala kommun