kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Gustaf Forsgren

Johan Gustaf Forsgren, född 1776, död 5 februari 1812 i Stockholm, var en svensk konduktör vid Överintendentsämbetet och tecknare. Forsgren studerade teckning för Louis Jean Desprez och fick 1805 professors titel.

Han ritade bland annat huvudbyggnaderna vid Karlslunds herrgård och Hinsebergs herrgård.

Bilder

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 221, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar

 
Svenska arkitekter under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Födda 1776
Avlidna 1812
Män
Eugenia Forssell

Eugenia Forssell, född 1808, död 1833, var en svensk tecknare.

Forssell var dotter till Christian Forssell och Sophia Christina von Seyerlein och syster till Gabriel Forsell. Hon studerade teckning för sin far och medverkade i Konstakademiens utställningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 225, Allhems Förlag, Malmö.

 
Födda 1808
Avlidna 1833
Kvinnor
Svenska tecknare under 1800-talet
Gustava Forssell

Amalia Gustafva Forssell, född 31 augusti 1781 i Allerums socken, Malmöhus län, död där 5 juli 1838, var en svensk textilkonstnär.

Hon var dotter till kyrkoherden Anders Forssell och Maria Christina Sundius samt syster till Christian Forssell. Hon var gift första gången med handlanden Anders Fröberg och andra gången från 1821 med prosten Sven Claesson Arrhén. Hon medverkade med En tafla Sydd på sidentyg vid Konstakademiens utställning i Stockholm.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 225, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

 
Svenska textilkonstnärer under 1800-talet
Födda 1781
Avlidna 1838
Kvinnor
Owe Forsberg

Karl Harry Owe Forsberg, född 9 maj 1927 i Göteborg, död 21 oktober 1963 i Göteborgs Karl Johans församling, var en svensk målare och grafiker.

Han var son till typografen Germund Forsberg och Carla Ström och från 1948 gift med Eva Reidun Meling. Han var alldeles nyskild då han avled. Barn: Owe Rene Forsberg, Pierre Forsberg och Lotta Forsberg.
 
Forsberg studerade för Nils Wedel vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1949-1950 och under studieresor till Norge, Danmark, Italien och Afrika. Tillsammans med Janus Jahn ställde han ut på Börjessons konsthandel i Göteborg 1951.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 219, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

 
Svenska grafiker under 1900-talet
Födda 1927
Avlidna 1963
Män
Konstnärer från Göteborg
Svenska målare under 1900-talet
Johan Andresen Sell

Johan Andresen Sell, född 4 februari 1818 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 25 maj 1865 i Kongsberg, var en norsk bergmästare.

Sell blev student vid katedralskolan i Kristiania 1837 och avlade 1842 mineralogisk ämbetsexamen, varvid han både före och efter denna (1840–1844) var amanuens vid universitetets fysiska kabinett. År 1847 utnämndes han till geschworner i nordanfjällska bergdistriktet och var tillika föreståndare för Ytterøens gruvor, reste senare under 2½ år i utlandet med stipendium från Kongsbergs silververk och konstituerades 1852 av finansdepartementet som bergmästare vid silververket, till vilket ämbete han utnämndes 1854. I maj 1860 blev han bergmästare i nordanfjällska, i augusti samma år i östra sunnanfjällska distriktet och blev i mars 1861 tillika medlem av Kongsbergs silververks direktion.

Källor

Norska bergmästare
Födda 1818
Avlidna 1865
Män
Ämbetsmän från Oslo
Norska ämbetsmän under 1800-talet
Peter Fierschatt

Peter Fierschatt (Fierschaft), född omkring 1680 i Stockholm, död 1729 på Julpa i Romfartuna socken, var en svensk militär och kopparstickare.

Han var son till traktören René Fierschatt och Rebecka Henriksdotter Dahldorf. Fierschatt var major i Västmanlands regemente och vid sidan av sitt arbete verksam som kopparstickare. Han var gift med Maria Jernstedt (1683–1728).

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon, del II, sid. 196–197. Allhems Förlag, Malmö.

 
Svenska grafiker under 1700-talet
Födda okänt år
Avlidna 1729
Män
Militärer från Stockholm
Konstnärer från Stockholm
Svenska militärer under 1700-talet
Tullan Fink

Tullan Fink, född 16 juli 1919 i Göteborg, död 4 november 2003 i Tynnered, var en svensk konstpedagog och konstnär.

Hon var dotter till Abraham Fink och Karin Schärberg och 1949–1952 gift med Per Lindekrantz.
 
Fink studerade för Hjalmar Eldh vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1938–1943 och för Nils Nilsson vid Valands målarskola samt under studieresor till bland annat England, Nederländerna, Spanien och Frankrike. Separat ställde hon ut på God Konst i Göteborg 1952 och deltog under flera år i samlingsutställningen Unga tecknare. Tillsammans med Tore Ahnoff gav hon 1952 ut samlingen Tio grafiska blad. Hennes konst består av stilleben, porträtt och landskapsmålningar ofta från Fårötrakten. Bland hennes offentliga arbeten märks utsmyckningen i Härlanda kyrka och porträttet av författaren Hans Peterson. Vid sidan av sitt eget skapande drev hon Tullan Finks målarskola i Göteborg som senare bytte namn till Dômen efter det kafé i Paris där Sartres och andra kulturmänniskor träffades. Fink är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum. Hon är begravd på Kvibergs kyrkogård i Göteborg.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 197, Allhems Förlag, Malmö.
 Fink, Tullan på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning

 
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska konstpedagoger
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Konstnärer från Göteborg
Lärare från Göteborg
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1919
Avlidna 2003
Kvinnor
Jusuf Nurkić

Jusuf Nurkić, född 23 augusti 1994 i Živinice i Bosnien och Hercegovina, är en bosnisk basketspelare (center), som spelar för Portland Trail Blazers i NBA.

Professionell karriär

Europa 
Jusuf Nurkić startade sin basketkarriär när han var 14 år och i oktober 2012, som 18-åring, blev Nurkić klar för det kroatiska storlaget Cedevita Zagreb. Under sina två år i klubben gjorde han succé och i ryktades bli draftad i NBA-draften år 2014.

NBA 
Den 26 juni 2014 draftades Nurkić som sextonde man till Chicago Bulls. Han trejdades dock vidare till Denver Nuggets senare under kvällen. Han gjorde sin debut för Nuggets 29 oktober 2014 i en 10-poängsvinst över Detroit Pistons. Nurkić stod för fem poäng och fem returer. Den 12 februari 2017 trejdades Nurkić till Portland Trail Blazers i utbyte mot Mason Plumlee.

Landslagskarriär 
Jusuf Nurkić spelar för Bosnien och Hercegovinas landslag.

Referenser

Externa länkar 

 

män
Födda 1994
Levande personer
Bosniska basketspelare
Spelare i Denver Nuggets
Spelare i Portland Trail Blazers
Värmeflödessensor

En värmeflödessensor genererar en elektrisk signal som är proportionell mot värmeflöde genom dess yta. Värmeflödestätheten erhålls från det uppmätta värmeflödet per ytenhet av sensorn. Olika typer av värmeöverföring, såsom konvektion, ledning och strålning kan mätas. SI-enheten för värmeflödet är watt, enheten för vilket är värmeflödets densitet är watt per kvadratmeter.

Tillämpning 
Värmeflödessensorer kan användas för en mängd olika tillämpningar. Lovande områden är kvalitetsanalyser av byggisolering eller bestämning av termiska egenskaper hos textilier med hjälp av värmeöverföringskoefficienten. Andra möjliga tillämpningar inkluderar mätning av flöden i vätskor, och temperaturmätning med hjälp av icke-invasiva metoder och mätning av laserprestanda.

Tillämpning i fysik 
Denna värmeflödessensor används ofta för att mäta flödet av värme från byggnader eller i kombination med temperatursensorer för att bestämma U-värdet. Varje dag förbrukas stora mängder energi för uppvärmning och kylning av byggnader av vilka många är termiskt otillräckligt isolerade och inte uppfyller modern standard. I detta avseende är det viktigt att med hjälp av en värmeflödessensor bestämma kvaliteten på värmeisolering av byggnader och värmeöverföringskoefficienten .

Enligt lagen gällande värmeöverföring står värmeflödet genom en yta, till exempel väggen av en byggnad, i direkt proportion till skillnaden mellan den inre och yttre ytan temperaturen hos föremålet (eller omgivande temperatur)

Tillämpning inom textilindustrin 
Värmeflödet är en viktig parameter vid utvecklingen av tyger med specifika termiska egenskaper, såsom sportkläder eller brandskyddsdräkter. Genom att använda en värmeflödessensor kan man bestämma den termiska överföringskoefficienten, en egenskap som bestäms av material och bearbetning .

Referenser 

Mätinstrument
Razziegalan 1990

Razziegalan 1990 var den 10:e upplagan av Golden Raspberry Awards och hölls 25 mars 1990. Galan hölls i vanlig ordning dagen före Oscarsgalan, och gav pris till de sämsta insatserna under 1989. Detta år delades det även ut specialpriser för det gångna decenniet, där Mommie Dearest vann pris för Decenniets sämsta film.

Vinnare och nominerade

Filmer med flera vinster

Sämsta under decenniet

Se även
 Golden Raspberry Awards
 Skämskudden
 Oscarsgalan 1990
 Guldbaggegalan 1990

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Razzie Awards 1990 på Internet Movie Database

2000
Filmåret 1990
1990 i USA
Kain Tapper

Kain Tapper, född 6 juni 1930 i Saarijärvi, död 17 augusti 2004 i Helsingfors, var en finländsk skulptör. Han var bror till författarna Harri Tapper och Marko Tapio.

Biografi
Tapper studerade 1952–1954 vid Konstindustriella läroverket och 1955 vid Finlands konstakademis skola. Han gjorde en uppmärksammad debut i mitten av 1950-talet, då han mest arbetade med figurativa skulpturer; senare höll han sig huvudsakligen till den abstrakta konsten med utgångspunkt i visuella upplevelser i naturen.

Tapper blev känd framför allt som träskulptör; inom detta specialgebit skapade han en mängd originella, finstämt naturnära arbeten av trä eller natursten, där ytbehandlingen låter materialets struktur framträda. Han nådde snart också erkännande utomlands och ställde bland annat två gånger ut som finländsk representant på Venedigbiennalen (1962 och 1984).

Bland Tappers offentliga arbeten märks en altarrelief i Orivesi kyrka (1962), Sibeliusstatyn i Tavastehus (1964), Ilmari Kianto-monumentet i Suomussalmi (1974) och i Helsingfors den av tre granitblock uppbyggda kompositionen Prolog framför Nationaloperans huvudentré samt Tauno Palo-monumentet vid Helsingegatan (båda 1993).

Tapper var 1972–1975 konstnärsprofessor. År 1967 erhöll han Prins Eugen-medaljen och 1976 Pro Finlandia-medaljen.

Källor

Externa länkar

 

Födda 1930
Personer från Saarijärvi
Avlidna 2004
Män
Finländska skulptörer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Konstens akademiker
Henry Fuller Howden

Henry Fuller Howden född den 19 augusti 1925 i Baltimore, Maryland, död den 21 maj 2014 i Victoria, British Columbia, var en amerikansk entomolog som specialiserade sig på skalbaggar.

Han studerade vid University of Maryland och tog mastersexamen 1949; han studerade därefter vid University of North Carolina och avlade doktorsexamen 1953. Howden arbetade sedan 30 år vid Carleton University i Ottawa. Han hade ett brett intresse inom taxonomi, ekologi, biologi, biogeografi och evolution av scarabaeoidea. Howden har publicerat mer än 170 artiklar och kapitel tillsammans med 43 medförfattare.

Källor

 

Amerikanska entomologer
Personer från Baltimore
Män
Födda 1925
Avlidna 2014
Alumner från University of Maryland
Johan Martin Dahll

Johan Martin Dahll, född 24 juni 1830 i Kragerø, död 28 november 1877, var en norsk näringsidkare. Han var bror till Tellef Dahll.

Dahll genomgick i sin ungdom handelsutbildning, bland annat i Bergen, och anställdes omkring 1853 som föreståndare för den av den för brittisk räkning startade driften på apatit vid Kragerø och på nickel i Bamble. Efter att det brittiska bolaget Evans & Forbes nedlagt driften, övertog Dahll 1861 själv gruvorna och efter flera års försök och studier lyckades han att åstadkomma en exportduglig produkt. Efterhand utvecklades denna verksamhet, så att han slutligen blev Norges troligen största privata bergverksägare. 

Dahll var också den förste, som i denna del av landet utvecklade en betydande isexport och han anlade även Kragerøs största skeppsvarv. Medan han bodde i Sandøkedal (numera Sannidal), var han under flera år medlem av häradsstyrelsen och slutligen dess ordförande. Efter att 1866 ha flyttat till Kragerø, var han 1868–1876 utan avbrott medlem av och upprepade gånger ordförande i styrelsen. Vid stortingsvalet 1874 valdes han till suppleant och 1876 till representant för Kragerø för mandatperioden 1877–1879 (han var medlem av första näringskommittén).

Källor

Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Norska Stortingsledamöter
Födda 1830
Avlidna 1877
Män
Uahukarall

Uahukarall (Hypotaenidia gracilitibia) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Förekomst 
Fågeln beskrevs 2007 utifrån subfossila lämningar funna 1965 av antropologen Yosihiko H. Sinoto på ön Ua Huka i Marquesasöarna. Arkeologiska utgrävningar på platsen tidsbestäms till ungefär 1 350 år sedan, när människan relativt nyligen bosatt sig på ön.

Kännetecken 
Uahukarallen var en liten till medelstor flygoförmögen rall, jämförbar i storlek med rostbandad rall men med kortare vingar. Den hade också mycket smala tarser, möjligen smalast av alla rallar. Varför är oklart.

Systematik 
Arten beskrevs i släktet Gallirallus, men DNA-studier visar dock att Gallirallus så som det traditionell är konstituerat är parafyletiskt gentemot släktena Habroptila, Nesoclopeus, Eulabeornis, Lewinia och Diaphorapteryx. De flesta auktoriteter delar därför idag upp Gallirallus i flera släkten. I andra upplagan av verket Extinct Birds av Julian Hume förs uahukarallen, liksom dess förmodade nu levande nära släkting rostbandad rall, till Hypotaenidia, och denna linje följs här.

Namn 
Dess vetenskapliga namn kommer från en kombination av latinets gracilis (smal) and tibia (skenben), hänvisande till en för arten diagnostisk karaktär.

Källor

Noter 

Rallar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
J.B. Hunt

J.B. Hunt Transport Services, Inc. är ett transportföretag grundat av Johnnie Bryan Hunt och med huvudkontor i Lowell, Arkansas, USA. J.B. Hunt är idag ett av de största inom transportsektorn i USA och har ca 12000 anställda och 16000 lastbilar.

Referenser

Externa länkar
 J.B. Hunt Transport Services, Inc.
 J.B. Hunt Transport Services, Inc. Annual Reports

Amerikanska transportföretag
Heliga korsets kapell, Motala

Heliga korsets kapell är en kyrkobyggnad i Motala i Linköpings stift, uppförd 1956 efter ritningar av Kurt von Schmalensee. Kapellet tillhör Motala församling.

Orgel
Orgeln är byggd 1956 av A. Magnussons Orgelbyggeri, Göteborg. Orgeln är elektrisk.

Referenser

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Byggnader och anläggningar i Motala
Orgeldispositioner
Kyrkobyggnader i Motala kommun
Kyrkobyggnader invigda 1956
Kapell i Sverige
1956 i Sverige
Emanuel Vogel

Emanuel Vogel, född 2 december 1927 i Ettlingen, död 31 mars 2011 i Karlsruhe, var en tysk kemist.

Biografi
Vogel studerade kemi i Karlsruhe och disputerade 1952 under Rudolf Criegee. Han hade 1955 en tjänst som postdoktor hos Arthur C. Cope vid Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Cambridge, USA, och installerade sig 1957 vid tekniska universitetet i Karlsruhe. Fram till 1961 arbetade Vogel där som föreläsare. 

Från 1961 fram till sin pensionering innehade han en professur som efterträdare till nobelpristagaren Kurt Alder under mer än 35 år vid Institutionen för organisk kemi vid universitetet i Köln. Föremål för hans forskning och ett stort antal publikationer var främst kemin om cykliska, aromatiska föreningar.

Utmärkelser
För sitt arbete har han fått flera vetenskapliga priser, inklusive hedersdoktorat vid prestigefyllda universitet, medlemskap i akademier samt framstående vetenskapliga priser som
 1975 Emil Fischer-medaljen av GDCh.
 1994 Gay-Lussac-Humboldt-priset
 Robert B. Woodward Award för sin banbrytande forskning inom kemi för porfyriner
 Sedan 2014, uppmärksammar universitetet i Köln årligen honom av en av hans elever Engelbert Zass, ETH Zürich, med en Emanuel Vogel-föreläsning. Därtill utdelas prispengar till kemist inom Vogels forskningsfältet, som stipendium vid universitetet i Köln till hans ära.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1981.

Födda 1927
Avlidna 2011
Män
Tyska professorer
Personer från Ettlingen
Nukuhivarall

Nukuhivarall (Hypotaenidia epulare) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Förekomst 
Fågeln beskrevs 2007 utifrån subfossila lämningar funna 1994-1995 av arkeologer på ön Nuku Hiva i Marquesasöarna. Utgrävningar på platsen tidsbestäms till ungefär 1000 år sedan, när människan relativt nyligen bosatt sig på ön. Fynden i arkeologiska utgrävningar tyder på att den utgjorde föda för öborna, vilket anses vara den huvudsakliga orsaken till att den försvann.

Kännetecken 
Nukuhivarallen var liten, med relativt korta vingar och kraftiga ben, vilket är typiskt för ö- och marklevande flygoförmögna rallar.

Systematik 
Arten beskrevs i släktet Gallirallus, men DNA-studier visar dock att Gallirallus så som det traditionell är konstituerat är parafyletiskt gentemot släktena Habroptila, Nesoclopeus, Eulabeornis, Lewinia och Diaphorapteryx. De flesta auktoriteter delar därför idag upp Gallirallus i flera släkten. I andra upplagan av Extinct Birds av Julian Hume förs nukuhivarallen, liksom dess förmodade nu levande nära släkting rostbandad rall, till Hypotaenidia, och denna linje följs här.

Källor

Noter 

Rallar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Omgång 1 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (OFC)

Omgång 1 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (OFC) spelades mellan den 31 augusti och 4 september 2015. Matcherna spelades i ett enkelmöte, alla mötte varandra en gång. Samtliga matcher spelades på Loto-Tonga Soka Centre på Tonga. Enbart vinnaren kvalificerade sig för andra omgången.

Tabell

Matcher

Omgång 1

Omgång 2

Omgång 3

1
Oceaniska mästerskapet i fotboll 2016

Oceaniska mästerskapet i fotboll 2016 spelades mellan den 28 maj–11 juni 2016. Värdland var Papua Nya Guinea. I likhet med föregående turnering var turneringen (bara gruppspelet) även en del av OFC:s kvalspel till världsmästerskapet i fotboll 2018 (andra omgången).

Gruppspel

Gruppspelet används även som en del av Oceania Football Confederation:s kvalspel till fotbolls-VM 2018.

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinaler

Final

Sammanställning
Matcher avgjorda under förlängning räknas som vinst respektive förlust, matcher avgjorda efter straffsparksläggning räknas som oavgjort.

Källor

Referenser

Oceaniska mästerskapet i fotboll
2
Mangaiarall

Mangaiarall (Hypotaenidia ripleyi) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Tidigare förekomst 
Fågeln beskrevs 1986 utifrån subfossila lämningar från sen Holocen funna i grottor på ön Mangaia i södra Cooköarna. Ytterligare en utdöd rallart, mangaiasumphöna, hittades vid samma utgrävning. Fågelns utdöende tros ha orsakats av jakt och habitatförstörelse efter att människor kom till ön samt införseln av främmande djurarter.

Kännetecken 
Mangaiarallen var relativt liten, med kroppslängden 22–25 cm jämförbar med wakerallen, dock tydligt större än mangaiasumphönan. Den hade en slank näbb och kraftiga tarser. Troligen var den flygoförmögen.

Systematik 
Arten beskrevs i släktet Gallirallus, men DNA-studier visar dock att Gallirallus så som det traditionell är konstituerat är parafyletiskt gentemot släktena Habroptila, Nesoclopeus, Eulabeornis, Lewinia och Diaphorapteryx. De flesta auktoriteter delar därför idag upp Gallirallus i flera släkten. I andra upplagan av Extinct Birds av Julian Hume förs mangaiarallen, liksom dess förmodade nu levande nära släkting rostbandad rall, till Hypotaenidia, och denna linje följs här.

Källor

Noter 

Rallar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Esino Lario

Esino Lario är en italiensk kommun i provinsen Lecco i Lombardiet. Det är en bergsby i föralperna på Grignabergens nordöstra sluttning drygt 4 kilometer öster om Comosjön ungefär 900 meter över havet.

Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Cortenova, Lierna, Mandello del Lario, Parlasco, Pasturo, Perledo, Primaluna, Taceno och Varenna. Den bildades 1927 efter en sammanslagning av kommunerna Övre Esino och Nedre Esino, som fortfarande utmärker sig som separata centra.

Landskapets bergveckning har lämnat spår efter marina fossil och det formades  av den senaste istiden, Weichsel, med inlandsis som täckte södra delarna av för 70 000 år sedan, som skapade bergskanter och spred ut flyttblock i bergen. Människor har dokumenterats i området sedan neolitikum. På 500-talet f.Kr. möttes flera huvudvägar i området och romarna fortifierade området och utvecklade ett signalsystem med eldar och rök på bergen.

Efter romarrikets fall och ostrogoternas förlust till Bysantinska riket erövrade langobarderna norra delarna av Italien, men en bysantinsk enhet höll Esino Lario i ytterligare 20 år. Under 1100-talet blev Esino Lario en del av den fria kommunen Valsassina. Under de första årtiondena av 1500-talet drabbades området hårt av krig mellan Frankrike och Spanien och perioden 1629–1931 dessutom av en serie utbrott av böldpest, vilket ledde till en längre tids nedgång.

Klimat
Klimatet är fuktigt och tempererat, med en genomsnittlig årsnederbörd på mer än 1 700 millimeter. Årsmedeltemperaturen är 10 °C, vilket är något svalare än lågläntare delar av Lombardiet. Det regnar frekvent hela året med inslag av snö på vintern och åskoväder på sommaren.

Referenser

Externa länkar 

 Kommunens webbsida

Kommuner i provinsen Lecco
Orter i Lombardiet
Svenska mästerskapen i landsvägscykling

Svenska mästerskapen i landsvägscykling har hållits sedan år 1909. Ursprungligen kördes endast tempolopp. Grenen linjelopp tillkom år 1930.

Medaljörer

Notera att lista över medaljörer enbart inkluderar de tio senaste medaljörerna i respektive disciplin.

Damer

Linjelopp

Tempolopp

Herrar

Linjelopp

Tempolopp

Referenser
Svenska Mästare, landsväg linje, Läst 14 maj 2022
Svenska Mästare, landsväg tempo, Läst 14 maj 2022

Noter

Återkommande sportevenemang med premiär 1909