Marceline Loridan-Ivens

Marceline Loridan-Ivens, född Rozenberg 19 mars 1928 i Épinal i Frankrike, död 18 september 2018 i Paris, var en fransk författare, dokumentärfilmare, skådespelare och förintelseöverlevare.

Biografi 
Hon föddes 1928 som Marceline Rozenberg, det tredje barnet i en syskonskara av fem. Föräldrarna var immigranter från Polen och fadern, Szlhama Froim Rozenberg, öppnade en liten tröjfabrik medan modern startade affär. När Andra världskriget kom och tyskarna gick in i Frankrike flydde familjen söderut. De bosatte sig i regionen Vaucluse men 1944 fängslades Loridan-Ivens tillsammans med sin far och de togs till koncentrationsläger i Polen, fadern till Auschwitz och Loridan-Ivens till Birkenau. Hon fick fångnummer 78750 intatuerat på vänstra armen. På tåget till Auschwitz träffade hon Simone Veil och de kom att bli vänner för livet.

Efter kriget försökte hon vid två tillfällen att ta livet av sig, har Loridan-Ivens själv berättat. Två av hennes syskon begick självmord. Loridan-Ivens kunde inte känna sig bekväm med sin egen kropp efter tiden i koncentrationsläger och under en lång tid kom hon att förknippa avklädande med död och Josef Mengele.

Hon gifte sig efter återkomsten till Frankrike med ingenjören Francis Loridan men giftermålet kom att bli kortvarigt, dock behöll hon hans efternamn då hon ville fjärma sig från sitt förflutna. Hon bodde i Paris och kom genom Edgar Morin och Jean Rouch i kontakt med filmvärlden då hon deltog i inspelningen av Den sommaren (Chronique d'un été) och hon fortsatte sedan att engagera sig inom film livet ut. Hon gjorde flera filmer tillsammans med sin andre man, Joris Ivens, bland annat om Vietnam och Kina.

Sitt sista årtionde ägnade Marceline Loridan-Ivens åt att skriva tre böcker och turnera i skolor och ge intervjuer om sin tid i koncentrationslägren och sin oro över den framväxande antisemitismen i Frankrike.

Hennes näst sista bok, Och du kom inte tillbaka, kom på svenska 2018 och handlar om hur hon och hennes far togs till Auschwitz. Den är skriven som ett brev till fadern, som dog i koncentrationslägret. Boken blev en bästsäljare och har översatts till flera språk.

Priser och utmärkelser 
 Césarpriset för bästa kortdokumentär för Une histoire de ballon, lycée n° 31 Pékin, 1977.
 Lilac Academy Award, 2015.
 Prix Jean-Jacques Rousseau för Och du kom inte tillbaka, 2015.

Bibliografi 
 17e parallèle : la guerre du peuple (deux mois sous la terre), med Joris Ivens, les Éditeurs français réunis, 1968
 Ma vie balagan, med Élisabeth D. Inandiak, Eds Robert Laffont, 2008, 
 Och du kom inte tillbaka, med Judith Perrignon och i översättning av Lotta Riad, Natur & Kultur, 2018, 
 Originaltitel: Et tu n'es pas revenu, Librairie générale française, 2016, 
 L’amour après, med Judith Perrignon, Grasset, 2018,

Filmografi 
Regi
 Algéria Année Zero (1962, som medregissör)
 Le 17e parallèle: La guerre du peuple (1968)
 Comment Yukong déplaça les montagnes (1976)
 Une histoire de ballon (1976)
 Les ouigours (1977)
 Les kazaks (1977)
 La petite prairie aux bouleaux (2003)

Skådespelare
 Golem, l'esprit de l'exil (1992)
 Peut-être (1999)
 Leve kärleken (Éloge de l'amour, 2001)
 La fabrique des sentiments (2008)
 Les bureaux de Dieu (även under titeln God's Offices, 2008)
 Les beaux jours (även under titeln Bright Days Ahead, 2013)

Som sig själv (urval)
 Den sommaren (Chronique d'un été, 1961)
 Le peuple et ses fusils (1970)
 En historia om vinden (Une histoire de vent, 1988)
 Comme un juif en France, dans la joie ou la douleur (2007)
 Un été +50 (2011)
 The Camera That Changed the World (2011)
 Reprendre l'été (2017)
 La vie balagan de Marceline Loridan-Ivens (2018)

Referenser

Externa länkar 

Franska filmregissörer
Franska dokumentärfilmare
Franska författare under 1900-talet
Franska skådespelare under 1900-talet
Förintelseöverlevare
Födda 1928
Avlidna 2018
Kvinnor
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Personer från Épinal