kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Gustafsson (fotbollsspelare)

Carl Gustafsson, född 18 mars 2000, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Kalmar FF.

Klubbkarriär 
Carl Gustafssons moderklubb är IFK Berga. När han var 13 år gammal gick han över till grannklubben Kalmar FF. Sommaren 2019 skrev Gustafsson på sitt första a-lagskontrakt med Kalmar FF. Senare samma sommar fick han debutera i allsvenskan, via ett inhopp mot AIK den 18 augusti. Efter debuten hyllades Gustafsson av Kalmar FF-tränaren Magnus Pehrsson som kallade honom för en "diamant" och liknade honom vid en ung Rasmus Elm. Från och med säsongen 2021 blev Gustafsson helt ordinarie på mittfältet i Kalmar FF under Henrik Rydström när han gick från att ha startat 24 seriematcher på två säsonger till att starta 28 matcher på en säsong 2021. Gustafsson fick under 2021 och 2022 mycket beröm för sitt passningsspel och sin löpstyrka. 2022 sprang han mest av alla spelare i Allsvenskan samtidigt som han spelade varje minut av serien.

Landslagskarriär 
Som 16-åring gjorde Gustafsson sina första landskamper för Sveriges U17-landslag, då han var en del av Future Team-landslaget, där spelare med senare fysisk utveckling får chansen att spela landskamper. Tre år senare gjorde han sina första landskamper för Sveriges U19-landslag då han var med på U20-landslagets samling. Gustafsson togs ut till landslagets januariturné i december 2021 och hyllades i samband med detta av Henrik Rydström som sade att Gustafsson var en hybrid mellan Rasmus Elm och Viktor Elm.  Gustafsson debuterade för Sveriges landslag den 9 januari 2023 i januariturnéns första match mot Finland.

Spelstil
Carl Gustafsson är känd som en löpstark spelare med en mycket god passningsfot.

Karriärstatistik

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i IFK Berga
Spelare i Kalmar FF
Idrottare från Kalmar
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 2000
Levande personer
Män
Svenska idrottare under 2000-talet
Samuel Svenlén

Samuel Svenlén, född 12 april 2000, är en svensk fotbollsspelare

Klubbkarriär
Samuel Svenlén startade karriären i Spånga IS men gjorde i tonåren övergången till IF Brommapojkarna. Sommaren 2018, som 18-åring, begick han sin tävlingsdebut för IF Brommapojkarna då han spelade hela matchen när klubben slog ut Friska Viljor i Svenska Cupen. Inför den efterföljande säsongen flyttades Svenlén permanent upp i seniortruppen, då han skrev på ett treårskontrakt med IF Brommapojkarna. 

Den 11 maj 2019 gjorde han sin ligadebut då han byttes in i Superettanmötet med Degerfors IF. Bara dagar senare skrev Svenlén på ett låneavtal som innebar att han var tillgänglig för spel både med IF Brommapojkarna och division 1-klubben Sandvikens IF, men han kom aldrig att göra några matcher för Sandvikens IF under avtalsperioden. I januari 2021 meddelade Brommapojkarna att Svenlén lämnade klubben.

Karriärstatistik

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 2000
Levande personer
Män
Sergio López Miró

Sergio López Miró, född 15 augusti 1968 i Barcelona, är en spansk före detta simmare.

Han blev olympisk bronsmedaljör på 200 meter bröstsim vid sommarspelen 1988 i Seoul.

Källor 

Spanska simmare
Spanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Spanien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Spanien
Födda 1968
Levande personer
Män
61 Ophiuchi

61 Ophiuchi är en vit underjätte i stjärnbilden Ormbäraren. 

61 Ophiuchi har visuell magnitud +6,18 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 275 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Ormbäraren
Vita underjättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
58 Ophiuchi

58 Ophiuchi, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den södra delen av stjärnbilden Ormbäraren. Den har en skenbar magnitud på ca 4,86 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 56,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 58 ljusår (ca 18 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 10 km/s.

Egenskaper
58 Ophiuchi är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F5 V. Den har en massa som är ca 1,3 solmassor, en radie som är ca 1,3 solradier och utsänder ca 3 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 6 400 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/58ophiuchi

Stjärnbilden Ormbäraren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass F
Sednoid

En sednoid är ett Transneptunskt objekt med ett perihelium större än 50 AU och har en halv storaxel större än 150 AU.

Referenser
Eva Lagerheim

Eva Margareta Lagerheim, född 11 februari 1947, är en svensk keramiker.

Lagerheim, som är dotter till ingenjör Karl Arvid Laurentius Lagerheim och Anna Dagmar Emelia Wiman, inledde sin verksamhet i Stockholm i slutet av 1960-talet, då hon utförde enkla föremål med förebilder direkt ur vardagen. Under 1970-talet utvecklade hon djurskulpturer i stengods, vilka uppvisar mänskliga drag och beteenden, för att under 1980-talet bredda sitt register med enkla, i många fall gåtfulla verk. Hon har även varit verksam som röstpedagog på Stockholms stadsteater och har som sångerska medverkat på musikalbum av Jan Hammarlund.

Referenser

Svenska keramiker
Födda 1947
Kvinnor
Levande personer
Dagmar Norell

Dagmar Ingeborg Norell, född 14 januari 1917 i Söderhamns församling i Gävleborgs län, död 28 mars 1996 i Sofia församling i Stockholm, var en svensk läkare, skulptör och keramiker.

Efter studentexamen i Söderhamn 1936 blev Norell medicine kandidat i Stockholm 1939 och medicine licentiat där 1944. Hon var assistentläkare på Södersjukhuset 1944, tillförordnad underläkare på Karolinska sjukhusets psykiatriska klinik 1945–1946, på Södersjukhuset 1946, tillförordnad extra ordinarie andre läkare på Långholmens centralfängelses sinnessjukavdelning 1946–1947, tillförordnad underläkare på Serafimerlasarettets neurologiska klinik 1946 och 1948 och på Beckomberga sjukhus 1948. Hon studerade i USA 1948–1950, var chef för Nur Manzil Psychiatric Centre i Lucknow, Indien, 1950–1956 och studerade psykoanalys i Zürich 1956–1960. Hon var specialiserad på nervsjukdomar och allmän psykiatri. 

Norell var också verksam som konstnär och framställde skulpterade kärl i keramik och höll sin första utställning 1969 på Hantverket i Stockholm. Hennes figurkärl var inledningsvis glaserade, men senare i regel oglaserade, och uppvisade poetiska former, ofta med statuarisk enkelhet. Hon tilldelades stipendium av Deverthska kulturstiftelsen 1989.

Dagmar Norell var dotter till möbelfabrikören och rådmannen Johan Abraham Norell och Ida Jonsson. Hon var från 1978 till makens död gift med konstkritikern Eugen Wretholm (1911–1982).

Referenser

Svenska keramiker
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Söderhamn
Födda 1917
Avlidna 1996
Kvinnor
Aminah Bint Wahb

Aminah bint Wahb (arabiska: آمنة بنت وهب) var mor till den islamiske profeten Muhammed. Hon gick bort år 577 e.Kr. Hon gifte sig med Abdullah ibn 'Abd al-Muttalib när hon var 25 eller 30 år gammal. Ett år efter sitt giftermål födde hon Muhammed i Mecka under elefantåret. Det har återberättats att hon under sin graviditet drömde att ett ljus strålade från henne mot himlarna och att det sades till henne att hennes barn skulle bli folkets profet. Hon anses likt profetens förfäder ha varit monoteist och en ren person och som aldrig dyrkat andra gudar än Gud.

Referenser

Personer i Muhammeds liv
Kvinnor
Avlidna 570-talet
Personer från Mecka
Muhammeds familj
Abdullah bin Abdul Muttalib

Abdullah bin Abdul Muttalib (arabiska: عَبْد ٱلله ٱبْن عَبْد ٱلْمُطَّلِب), född 546 i Mecka, död 570 i Medina, var en köpman i Mecka och far till den islamiske profeten Muhammed.

Han var gift med  Aminah Bint Wahb och var Abd al-Muttalib ibn Hashims tioende son och son till Fatimah bint Amr från Makhzum-klanen. 

Abdullah var känd i staden Mecka för sin skönhet, symmetriska figur och kyskhet bland Qureish. Under en handelsresa till Damaskus blev han vid hemfärden sjuk i Medina och avled där en tid därefter, endast 24 år gammal.

Han dog innan Muhammed föddes och begravdes i Medina.

Referenser

Personer i Muhammeds liv
Personer från Mecka
Män
Födda 540-talet
Avlidna 570
Banu Hashim
Muhammeds familj
Freden i Sarek

Freden i Sarek var en överenskommelse den 5 oktober 1961 mellan Naturvårdsdelegationen och Vattenfall AB om vilka Svenska älvar som kunde byggas ut med vattenkraft och vilka som skulle bevaras. Överenskommelsen godkändes senare av riksdagen och regeringen.

Innehåll 
Överenskommelsen innebar att 28 älvar (bland dem Torne älv, Kalixälven och Pite älv) skyddades från utbyggnad, att 14 älvar fick uppskov i upp till 10 år och att 28 älvar (bland annat Vindelälven) godkändes för utbyggnad.

Bakgrund 
Innan 1950-talet togs väldigt liten hänsyn till miljöfrågor vid utbyggnad av vattenkraft. Men 1952 trädde en ny naturskyddslag i kraft. Efter detta bildade Svenska Naturskyddsföreningen tillsammans med fler intressenter Naturvårdsdelegationen som tog fram en lista över sjöar och vattendrag som borde skyddas mot exploatering.

Giltighet 
Efter Striden om Vindelälven förlorade överenskommelsen sin betydelse. Inriktningen för Sveriges politik blev istället att helt undvika utbyggnad av storskalig vattenkraft.

Se även 
Vattenkraft i Sverige

Referenser 

1961 i Sverige
Sverige
Energiförsörjning i Sverige
Abdel Diarra

Abdel Rhamane Khalil Diarra, född 28 december 1994, är en ivoriansk fotbollsspelare.

Karriär
I februari 2017 värvades Diarra av Syrianska FC, där han skrev på ett ettårskontrakt. Diarra gjorde sin Superettan-debut den 2 april 2017 i en 3–2-förlust mot Degerfors IF.

I juli 2017 gick Diarra till Beerschot Wilrijk i belgiska andradivisionen. I februari 2019 återvände Diarra till Syrianska FC, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Den 21 januari 2020 värvades Diarra av HB Køge, där han skrev på ett 2,5-årskontrakt. I juni 2020 värvades Diarra av AFC Eskilstuna. I juli 2021 lämnade han klubben efter att inte spelat något under året.

Källor

Noter

Ivorianska fotbollsspelare
Spelare i RC Strasbourg
Spelare i Antalyaspor
Spelare i Syrianska FC
Spelare i HB Køge
Spelare i AFC Eskilstuna
Spelare i TFF 1. Lig
Spelare i Superettan
Födda 1994
Levande personer
Män
Peter Kent

Peter Harris Kent, född 23 juni 1957 i North Vancouver i British Columbia, är en kanadensisk stuntman och skådespelare.

Han är mest känd för att varit personlig stuntman till den österrikisk-amerikanske skådespelaren Arnold Schwarzenegger mellan 1984 och 1996. Det som fick honom att avsluta sin karriär som stuntman var när han spelade in Eraser och skulle vara på en container som hängde i luften med hjälp av en lyftkran. Det var meningen att containern skulle få alla sina fyra stålkedjor, som höll den i lyftkranen, att släppa så den föll ner. En av de fyra släppte inte så containern började tippa neråt och spinna runt i hög fart, Kent ramlade av på grund av fallerande säkerhetslina och i luften blev han träffad av containern så han slungades in i en vägg tillhörande en intilliggande lagerbyggnad. Han kom i så hög fart att det orsakade att han flög tillbaka mot den spinnande containern som träffade honom igen. Detta resulterade i bland annat brutet nyckelben, tre brutna revben, brutet skulderblad och bruten vrist, läkare hävdade efteråt att hade han inte varit så vältränad som han var så hade han också brutit ryggen. Det tog Kent åtta veckor att återställa sig. När han hade filmat klart Eraser bestämde han sig att lägga av. Kent återvände dock till stuntbranschen fyra år senare men den gången som stuntkoordinator och stuntlärare.

Filmografi
Källa:

Stuntman
Ett urval av de filmer där han har varit stuntman i.

Skådespelare
Ett urval av vad Kent har gjort som skådespelare. Samtliga har varit mindre bi- och statistroller.

Referenser

Män
Födda 1957
Levande personer
Personer från British Columbia
Kanadensiska stuntmän
Kanadensiska skådespelare under 1900-talet
Kanadensiska skådespelare under 2000-talet
Hiranya Peiris

Hiranya Peiris, född 1974 i Sri Lanka, är en srilankesisk-brittisk professor i astrofysik vid University College London och i kosmopartikelfysik vid Stockholms universitet. Hon är även programdirektör för Oskar Klein Center. 

Peiris är mest känd för sin forskning om den kosmiska bakgrundsstrålningen.  Hon valdes in i den amerikanska Fysikföreningen 2009 och valdes till vicepresident i brittiska Royal Astronomical Society mellan 2016 och 2018.

Biografi 
Peiris växte upp i Sri Lanka i en familj där båda föräldrarna var civilingenjörer och uppmuntrade henne att utveckla sin fallenhet för matematik och fysik. Hon gick med i sin första astronomiförening som barn och började läsa 2001: en rymdodyssé vid sju års ålder, delvis eftersom författaren flyttat till Sri Lanka och engagerat sig i föreningen. Hon utvecklade därefter ett stort intresse för science fiction och en önskan om att bli astronaut. Vid 16 års ålder flyttade familjen till Manchester i Storbritannien, där hennes lärare rekommenderade att hon skulle söka till Cambridge.

Utbildning och karriär 
Hiranya Peiris avlade examen vid Universitetet i Cambridge 1998 och disputerade 2003 vid Princeton University i USA. Hon var därefter verksam som Hubble Fellow vid Universitetet i Chicago från 2004 till 2007, varefter hon återvände till Cambridge som postdoktorand i ett par år. År 2009 fick hon en tjänst som lektor vid University College London där hon år 2015 utnämndes till professor i astrofysik. Sedan 2016 är hon också professor vid Stockholms universitet.

Utmärkelser 

 2009 - Philip Leverhulmepriset i astronomi och astrofysik.
 2012 - Gruber Cosmology Prize
 2018 - Fred Hoylemedaljen
 2018 - En av 27 forskare som fick dela på Breakthroughpriset i fundamentalfysik för deras arbete med rymdteleskopet Wilkinson Microwave Anisotropy Probe.
 2018 - Projektanslag om 38 miljoner från Knut och Alice Wallenbergs stiftelse för studier av ett dynamiskt universum.
 2020 - Tilldelad Göran Gustafssonpriset i fysik för "sin nydanande forskning om dynamiken i det tidiga universum, som kopplar kosmologiska observationer till grundläggande fysik."
 2021 - Max Bornpriset.
 2021 - Eddingtonmedaljen.

Källor

Externa länkar 
 TEDx talk med Hiranya Peiris från 2013
 Podcastavsnitt med The Guardians vetenskapspodd från 2019

Kvinnor
Levande personer
Födda 1974
Personer från Colombo
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Brittiska professorer i fysik
Brittiska forskare under 2000-talet
Airavata Elephant Foundation

Airavata Elephant Foundation är en stiftelse med säte i Ban Lŭng, Ratanakiri, Kambodja, grundad år 2016 av Chenda och Pierre-Yves Clais, som skyddar ett 500 hektar stort regnskogsområde och tar hand om de sista fyra asiatiska elefanterna, och deras mahouter av Braufolket, i regionen Ratanakiri i norra Kambodja, vid vattenfallet i O Katiĕng, 10 kilometer väster om huvudstaden Ban Lŭng.

Tama elefanter i Kambodja
Vietnamkriget under sextiotalet, och perioden under Röda khmererna, kommunistpartiet och gerillarörelsen som styrde Demokratiska Kampuchea 1975–1979, ledde till en drastisk decimering av såväl vilda som tama elefanter i Kambodja. Idag återstår mellan 400 och 500 vilda och färre än 100 tama elefanter i Kambodja. De flesta befinner sig i provinsen Mondulkiri och ägs av familjer med begränsade ekonomiska resurser.

Airavatas elefanter i Ratanakiri
Airavata äger fyra asiatiska elefanter, tre tjurar: Bak Mai, Bokva och Kamsen, samt en ko: Ikea de sista fyra elefanterna i provinsen Ratanakiri. Tre av dem har sitt ursprung i provinsen, medan tjuren Bak Mai, räddades från ett ovisst öde från grannprovinsen Mondulkiri.

Bak Mais andra chans
Elefanttjuren Bak Mai dödade i september 2016 sin 55-årige mahout och ägare i Mondulkiri, och problem uppstod kring elefantens framtid, eftersom ingen vill äga en elefant som dödat någon, med risken att detta kanske kommer att upprepas. I det ögonblicket erbjöd sig Airavata att köpa den 32-åriga elefanten och ge honom en framtid. Bak Mai har sedan dess rehabiliterats och integrerats med Airavatas övriga elefanter.

Svensk rådgivning
Under 2019 och 2020 kopplades den svenske elefantkonsulten Dan Koehl till stiftelsen, som rådgivare och tränare av elefanterna, för att säkerställa professionell skötsel och veterinärmedicinsk vård av elefanterna, samt att utarbeta riktlinjer för ett framtida avelsprogram för stiftelsens elefanter, men även för andra av Kambodjas elefanter, som elefanterna i Kulen Elephant Forest Sanctuary i Siem Reap

Aktiviteter
Med fokus på att bevara den sista populationen av tama elefanter i Kambodja, strävar stiftelsen Airavata, som nyligen fick beskydd av kung Norodom Sihamoni av Kambodja, till att erbjuda aktiviteter i skogen vid vattendraget och vattenfallet O Katiĕng utanför Ban Lung, med trekking, ridning och informationsprogram.

Källor

Externa länkar
airavata-cambodia.com (Hemsida på www)
Airavata Elephant Foundation på facebook

Stiftelser i Kambodja
Organisationer bildade 2016
Forskningsorganisationer
Kulturorganisationer
Kultur i Kambodja
Crawleyside

Crawleyside är en by i County Durham distrikt i Durham grevskap i England. Byn är belägen 1 km från Stanhope. Orten har  invånare (2001).

Referenser

Externa länkar

Orter i Durham
Stanhope, Durham
Cold Case Hammarskjöld

Cold Case Hammarskjöld är en dansk-norsk-svensk-belgisk dokumentärfilm som hade svensk premiär den 15 mars 2019. Filmen är regisserad av Mads Brügger, som även skrivit manus.

Handling 
Filmen handlar om den svenske generalsekreteraren för FN, Dag Hammarskjöld,  och specifikt hans död. Filmen tar sin utgångspunkt i att den flygplanskrasch i vilken Dag Hammarskjöld dog, inte var en olycka utan att planet i själva verket blev nedskjutet.

Medverkande (i urval) 
 Mads Brügger – Sig själv
 Göran Björkdahl – Sig själv
 Dag Hammarskjöld – Sig själv (arkivmaterial)
 Neddy Banda – Sig själv
 Jan Beuckels – Sig själv
 Hilding Björkdahl – Sig själv

Referenser

Externa länkar 

Svenska dokumentärfilmer
Svenska filmer 2019
Kongokrisen
San Filippo Neri alla Pineta Sacchetti

San Filippo Neri alla Pineta Sacchetti är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Filippo Neri, präst och ordensgrundare. Kyrkan är belägen vid Via Martino V i quartiere Primavalle och tillhör församlingen San Filippo Neri alla Pineta Sacchetti.

Pineta Sacchetti är ett skogs- och grönområde som ingår i Parco regionale urbano del Pineto, ett naturreservat på cirka 240 hektar.

Historia
Kyrkan uppfördes åren 1934–1937 efter ritningar av arkitekten Tullio Rossi. Kyrkan konsekrerades den 29 maj 1937 av ärkebiskop (sedermera kardinal) Luigi Traglia.

Kyrkan är en treskeppig basilika. Fasaden föregås av en portik med sju arkadbågar.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Primavalle)
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Filippo Neri
Roma Q. XXVII Primavalle
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1937
Kyrkobyggnader ritade av Tullio Rossi
Nyromanska kyrkobyggnader
1937 i Italien
Ottone, Emilia-Romagna

Ottone är en ort och kommun i provinsen Piacenza i regionen Emilia-Romagna i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Piacenza
Jouko Pohjanpalo

Jouko Jalo Pohjanpalo, född 18 december 1908 i Karleby, död 3 april 1992 i Helsingfors, var en finländsk ingenjör.

Pohjanpalo blev teknologie doktor 1941. Han var 1933–1944 assistent vid Tekniska högskolan i Helsingfors och från 1935 ingenjör vid Finlands rundradio samt disputerade som första finländare inom radioteknik.

Hans kunskaper skulle få stor betydelse under fortsättningskrigets inledningsskede sommaren 1941, då ett på radiosignaler reagerande mineringssystem påträffades efter den sovjetiska utrymningen av Viborg. Systemets mekanism utreddes av Rundradions tekniker, och på Pohjanpalos initiativ ställdes en för frontradiobruk ombyggd sändare in på samma frekvens som minornas mottagare. Installerad i en buss kördes sändaren in i staden, varefter Viljo Vesterinens version av melodin Säkkijärven polkka spelades oavbrutet i flera veckor, störande radiosignalerna tills batterierna på mottagarna med säkerhet var tomma.

Efter kriget, då Pohjanpalo 1948–1972 arbetade vid Statens tekniska forskningsanstalt (från 1956 som föreståndare för radiotekniska laboratoriet), ledde han omhändertagandet av kvarbliven tysk radarapparatur och bidrog till utvecklandet av en inhemsk, internationellt sett högtstående luftbevakningsradaranläggning. Pohjanpalo var vidare en banbrytare för televisionen i Finland genom att 1954 ta initiativet till en televisionsklubb, vars verksamhet i samarbete med Stiftelsen för teknikens främjande och Tekniska högskolan 1956 utmynnade i den första finländska tv-satsningen TES-TV.

Källor 
 

Födda 1908
Personer från Karleby
Finländska ingenjörer
Avlidna 1992
Män
O Katiĕng

O Katiĕng eller Katieng, är ett vattendrag och ett vattenfall i distriktet Lumphăt, 10 kilometer väster om huvudstaden Ban Lŭng i provinsen Ratanakiri i norra Kambodja.

Vid vattenfallet, som har en fallhöjd av 10 meter, kan man också rida på någon av de sista fyra elefanterna i Ratanakiri vilka tillhör Airavata Elephant Foundation och ingår i ett ekoprojekt med syfte att skydda och bevara skogen kring Katieng från tjuvjakt och olaglig avverkning.

Referenser

Vattendrag i Ratanakiri
Vangstenen

Vangstenen, N 84, är en norsk runsten från första hälften av 1000-talet av glimmerskiffer i Vang i Vang socken och Vangs kommun.

Inskrift 

Ristningen är ganska unik, både i ortografi med sina kortkvistrunor, men också i bildmotiv, som har paralleller i N 125 och i E 2 (eller Br E2), den sista från Sankt Paulskatedralen i London.

Se även 

Ringerike, runsten från St Paul
Ringerikestil

Källor

Noter

Litteratur 

 

Runinskrifter i Norge
Vangs kommun
Skutterudit

Skutterudit är ett ganska sällsynt mineral bestående av kobolt och arsenik CoAs3 och är uppkallat efter det norska gruvfältet Skuterudseteråsen. Skutterudit kan innehålla varierande mängder av nickel och järn. En varietet med underskott av arsenik kallas smaltit.

Förekomst 
Mineralet upptäcktes 1845 i Skutteruds gruvor Modum i Viken fylke (indelning före år 2020 var Buskeruds fylke), Norge. Kända fyndigheter finns i Cobalt i Ontario, Kanada, Skutterud, Norge och Franklin (New Jersey) i USA. I Sverige förekommer mineralet i små mängder i Los koboltgruva Hälsingland, Vena gruvfält Närke, Lainejaur Lappland samt Laver och Lindströmsgruvan i Västerbotten.

Kristallstruktur 
Kristallstrukturen hos skutterudit bestämdes 1928 av Ivar Oftedahl till kubisk, med rymdgrupp Im-3 (nummer 204). Enhetscellen består av åtta mindre kuber av koboltatomer. Sex av dessa är fyllda med (nästan) kvadratiska plana ringar av arsenik. Arsenikatomerna bildar oktaedrar med kobolt i mitten.

Vidare läsning 
Skutterudit i Mineralienatlas.
Skutterudite i Handbook of Mineralogy.
 Mindat.org
 Skutterudit på Webmineral data
 Klein, Cornelis and Cornelius S. Hurlbut, jr., Manual of Mineralogy, Wiley, 20th ed., 1985, sid. 289

Referenser

Mineral
Jarl Åström

Jarl Fredrik Herman Åström, född 3 december 1909 i Uleåborg, död 27 juli 1988 i Helsingfors, var en finländsk industriman. 

Åström, som var son till konsul Herman Johannes Åström och Elsa Sivén, blev student 1930 och diplomekonom 1933. Han blev kontorschef vid Sjöförsäkrings Ab Argo 1934, Oy Uleå Ab 1934, Oulu Oy 1936, Hammarén & Co Ab 1940, disponent vid Oy Kyro Ab 1946, verkställande direktör 1949–1974. Han var styrelseordförande i Kumo älvs flottningsförening från 1951 och innehade ett stort antal förtroendeuppdrag inom näringslivet. Han tilldelades bergsråds titel 1970.

Källor

Finländska företagsledare
Finländska innehavare av bergsråds titel
Födda 1909
Avlidna 1988
Män
Personer från Uleåborg