kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Haneviks säteri

Haneviks säteri var ett tidigare säteri beläget söder om kyrkan nära Kattfjorden i Segerstads socken, Karlstads kommun.

Gården ägs av bröderna Håkan och Björn Sandberg, som bedriver ett modernt lantbruk inriktat på odling av spannmål, samt nötköttsproduktion.

Historia 
Hanevik är omnämnt första gången 1540. och uppges 1565 ha tillhört fru Görvel Fadersdotter (Sparre av Hjulsta och Ängsö) gift med Lage Brahe enligt marginalanteckning i landskapshandlingen.

Godset innehades 1640 av Bo Gustafsson och stod upptaget som ett mantal frälse säteri. Ryttmästare Ivar Bagge af Söderby står 1645 som ägare till godset och det går sedan i arv i släkten tills 1750 då bergmästare Gustaf Olofsson Lundstedt står som innehavare. Därefter byter egendomen ägare ett flertal gånger.

Referenser

Noter

Skriftliga Källor 
 Gun Gundell. Boken om Segerstad socken
 Åke Lundell. Sockenbibliografi för Segerstad
 Carl Martin Rosenberg. Hanevik Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Herrgårdar i Värmland
Byggnader och anläggningar i Karlstads kommun
Erik Nord

Erik Nord, född 1961, är en svensk polis, som 2014 utsågs till polisområdeschef för polisområdet Göteborg inom Polisregion Väst. Innan dess vara han operativ chef vid Polismyndigheten Västra Götaland. Erik Nord avlade polisexamen 1982.

Erik Nord är uppväxt på Hisingen och i Brottkärr i södra Göteborg. År 2016 utsågs han av tidningen Göteborgs-Posten till Göteborgs mäktigaste person.

I oktober 2020 intervjuades Nord av brittiska kvällstidningen Daily Mail om situationen med bland annat klankriminalitet i Sverige.

Erik Nord har återkommande medverkat i Sverigedemokraternas TV-kanal Riks, något han har kritiserats för.

Referenser

Män
Födda 1961
Levande personer
Svenska poliser
Personer i Sverige under 2000-talet
Personer från Göteborg
SK Rotor

Sportsklubben Rotor () är en rysk fotbollsklubb baserad i Volgograd.

Historia 
SK Rotor grundades 1923 i Volgograd. 2015 ombildad.

Placering tidigare säsonger

Kända spelare 
  Sergei Pareiko
  Andrei Kovalenko
  Dzmitry Kamarowski
  Dzmitry Rawneyka

Källor

Externa länkar 
 Officiella hemsida 

Fotbollsklubbar i Ryssland
Sportklubbar bildade 1923
Grid (rättshistoria)

Grid eller grud (västnordiska grið, östnordiska griþ, gruþ) var i de äldre nordiska lagarna en tillfällig, tids- eller platsbegränsad frid, som skulle skydda en gärningsman, oftast en dråpare, mot hämnd till dess att anklagelsen hade blivit avgjord på tinget. Grid medförde att den anklagade i trygghet kunde färdas till tinget och övervara rättegången. Lagen om grid gav honom också möjlighet att, om han dömdes fredlös, lämna tingsplatsen utan att drabbas av hämnd, vilket gav honom tillfälle att erbjuda försoningsböter.

En allmän grundsats har varit, att grid skulle erbjudas varje förbrytare som ej hade blivit gripen på bar gärning, i synnerhet om denne självmant infann sig vid tinget och erbjöd sig att med böter försona målsäganden. Götalagarna betonar därför att den givna lejden skulle gälla både till och från tinget. Den senare Landslagen medger dessutom viss tid för den anklagade att, om han dömts fredlös, underställa målet konungens prövning. Hur lång tid griden varade har varierat mellan olika landskapslagar. Enligt Västgötalagen kunde den som dömts fredlös endast räkna med grid så länge att han hann äta dagvard hemma, men måste före kvällen fly till skogs. Den norska Gulatingslagen å andra sidan gav den fredlöse fem dagars frist att fly (fimtargrið af þingi). Vintertid kunde fristen utsträckas till en halv månad (d.v.s. tre gånger fem dagar).

Mot dem som bröt grid har påföljden varit hård. Både Frostatingslagen och Gulatingslagen kallar gridsbrytare för griðníðingr och dömer till fredlöshet. Även Västgötalagen ser gridsbrott som nidingsverk. Enligt Östgötalagen kunde dock gridsbrott (gruþspiæl) gäldas med böter (40 marker för kränkning av lejden). I Landslagen upptas gridsbrott bland edsöresbrotten.

Gridslagarnas syfte har varit att överföra straffande verksamhet till den offentliga makten, för att därigenom avskaffa (eller i varje fall inskränka) blodshämnd.

Källor 
 
 “Grið” i Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid, band 5, spalt 463–467.
 “Grid” i Svenska Akademiens ordbok

Noter 

Fridslagar
Ugglan
Bertil Gyllenram

Bertil Rudolfsson Gyllenram, född 18 april 1887 i Skövde, död 16 november 1948 i Linköping, var en svensk företagsledare.

Gyllenram avlade mogenhetsexamen i Skara 1905 och blev bergsingenjör vid Tekniska högskolan 1910. Efter studieresa i USA 1911 var han ingenjör vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori i Huskvarna 1912–1915 och vid Husqvarna vapenfabriks AB 1915–1918 samt disponent för Trestena torvindustri i Västergötland 1918–1919. Med anslag från staten utförde han undersökningar om framställning av gas och koks ur torv vid försöksungar i Huskvarna 1917 och i Surahammar 1920. Gyllenram var direktörsassistent vid Husqvarna vapenfabriks AB 1919–1924 och ledde samtidigt Husqvarnaåns regleringsförening 1919–1923, företog en studieresa i USA 1924 och var 1925–1929 chef för Husqvarna vapenfabriks gjuteri- och gjutgodsavdelning samt 1929–1937 disponent och VD för AB Järnförädling i Hälleforsnäs. Från 1937 var Gyllenram VD för AB Nordiska armaturfabrikerna i Linköping och styrelseledamot där från 1938, samt från 1939 VD och styrelseledamot i Linköpings armatur- och metallfabriks AB. Han var från 1936 medlem av Sveriges mekaniska verkstäders förbunds styrelse och dess ordförande från 1944. Gyllenram var aktiv som kommunpolitiker i Mellösa landskommun, Hällefors landskommun, Huskvarna stad och Linköpings stad.

Bertil Gyllenram var son till översten Rudolf Gyllenram och far till översten av första graden Fredrik Gyllenram.  Han är begraven på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 
 Gyllenram, Bertil Rudolfsson på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska företagsledare
Svensk obetitlad adel
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Skövde
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Bertil
Födda 1887
Avlidna 1948
Män
En kvinna kallad Golda

En kvinna kallad Golda () är en amerikansk biografisk film från 1982 i regi av Alan Gibson. Filmen handlar om den israeliska premiärministern Golda Meir, porträtterad av Ingrid Bergman. I andra viktiga roller ses Ned Beatty, Franklin Cover, Judy Davis, Anne Jackson, Robert Loggia, Leonard Nimoy och Jack Thompson. Filmen nominerades till sju Emmy Awards och mottog tre samt erhöll även en Golden Globe. Filmen är Ingrid Bergmans sista.

Rollista i urval 

Ingrid Bergman - Golda Meir
Ned Beatty - senator Durward 
Franklin Cover - Hubert Humphrey 
Judy Davis - Golda som ung
Anne Jackson - Lou Kaddar 
Robert Loggia - Anwar Sadat 
Leonard Nimoy - Morris Meyerson 
Jack Thompson - Ariel 
Anthony Bate - Sir Stuart Ross 
Ron Berglas - Stampler 
Bruce Boa - Mr. Macy 
David de Keyser - David Ben-Gurion 
Barry Foster - major Orde Wingate
Nigel Hawthorne - kung Abdullah
Yossi Graber - Moshe Dayan
Louis Mahoney - journalist

Referenser

Externa länkar 
 
  
 
 

TV-filmer 1982
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska TV-filmer
Amerikanska biografifilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer från Paramount Pictures
Filmer om politiker 
1960-talet på film
1970-talet på film
Israel på film
Wisconsin på film
Laura Quevedo

Laura Quevedo, född 15 april 1996 i Coslada, är en spansk basketspelare. Quevedo blev olympisk silvermedaljör i basket vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor 

Spanska basketspelare
Spanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Spanien
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Spanska idrottare under 2000-talet
Personer från regionen Madrid
Alvesta samrealskola

Alvesta samrealskola var en realskola i Alvesta verksam från 1920 till 1965.

Historia
Skolan var från 1920 till 1927 en högre folkskola och från 1 januari 1927 till 1943 en kommunal mellanskola. Denna ombildades 1944 till Alvesta samrealskola  

Realexamen gavs från 1927 till 1965.

Referenser

Läroverk och realskolor i Sverige
Utbildning i Alvesta
Maria Persson Löfgren

Maria Persson Löfgren, född 1956, är en svensk journalist, huvudsakligen känd som utrikeskorrespondent.

Biografi 
Löfgren har en bakgrund som utrikesreporter för Sveriges Radio, Sveriges Television och TV4. Hon har även varit frilans i Israel och Moskva. 1993–1998 var hon chefredaktör för Inter Press Service. Därefter var hon från 1999 producent för Studio Ett och vikarierade som Mellanösternkorrespondent.

År 2003 utsågs Löfgren till Sveriges Radios nya Moskvakorrespondent. Hon slutade som Moskvakorrespondent 2008. 2009–2010 var hon Östeuropakorrespondent, placerad i Belgrad. Löfgren blev åter Moskvakorrespondent år 2013.

Den 9 mars 2016 överfölls och rånades Löfgren i samband med en reportageresa i Ingusjien tillsammans med människorättsaktivister och andra journalister. Organisationen Committee to Protect Journalists menade att attacken möjliggjordes av Rysslands brist på agerande när journalister hotas. Även Sveriges utrikesminister Margot Wallström kommenterade attacken.

Löfgren slutade som Moskvakorrespondent 2018.

Löfgren är sedan åtminstone februari 2022 Rysslandskorrespondent på Sveriges Radio.

Familj 
Maria Persson Löfgren var från 1987 till 1999 gift med journalisten Peter Löfgren, även han utrikeskorrespondent. De är föräldrar till författaren och journalisten Emma Bouvin (född 1982). De har två andra barn tillsammans. Maria Persson Löfgren har sedan ytterligare ett barn från ett senare förhållande.

Källor 

Levande personer
Födda 1956
Kvinnor
Svenska journalister under 2000-talet
Utrikeskorrespondenter
Personer inom Sveriges Radio
Langen, Emsland

Langen är en kommun och ort i Landkreis Emsland i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Lengerich tillsammans med ytterligare fem kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Emsland
Lengerich, Emsland

Lengerich är en kommun och ort i Landkreis Emsland i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Lengerich tillsammans med ytterligare fem kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Emsland
Botkyrka kyrkskola

Botkyrkas gamla kyrkskola är en skolbyggnad från 1849 belägen vid Sankt Botvids väg i Botkyrka kommun. Byggnaden är Botkyrkas äldsta skolhus och är idag annex till Botkyrka friskola som har sina lokaler i före detta Botkyrka fattighus. Tillsammans med Botkyrka kyrka, Klockargården, Botkyrka fattighus och Hammarby prästgård utgör skolhuset än idag en viktig del i den kulturhistoriskt värdefulla kyrkmiljön som en gång i tiden utgjorde Botkyrkas sockencentrum.

Historik

Ungefär 400 meter nordost om Botkyrka kyrka uppfördes 1849 Botkyrkas första skola, några år efter att folkskolestadgan infördes i Sverige. Det var den första byggnaden i socknen som tillkom enbart för skolverksamhet. Innan dess fanns "gamla kyrkskolan", en gulmålad träbyggnad som står direkt öster om kyrkskolan. Den byggdes troligen i början av 1800-talet, dock inte som skola. Under några år fram till 1849, då nya skolan stod färdig, var detta Botkyrka kyrkas första kyrkskola. Därefter användes huset även för gymnastik och slöjd. Idag är det privatbostad.

Nuvarande Botkyrka kyrkskola uppfördes i södra sluttningen av Eriksbergsåsen, på mark som tillhörde Kumla gård. Huset byggdes i sten och i en våning över en hög källarvåning och under ett tegeltäckt sadeltak. Fasaderna putsades och är idag avfärgade i en gammalrosa kulör. 

På ett fotografi från 1890-talets slut syns skolklassen med sina lärare framför skolhuset. Läraren (längst till höger) hette då N.G. Ahlström och var samtidigt kyrkans organist och klockare. Han biträddes av lärarinnan Alma Hagerberg (längst till vänster).

År 1925 byggdes skolan om och till. Bland annat utökades byggnaden med en flygel mot norr. En stentavla på fasaden minner om det: ”Botkyrka kyrkskola byggd 1849 ombyggd 1925”.

Husets vidare öden
När den gamla kyrkskolan i Botkyrka skulle läggas ner i början av 1990-talet beslutade sig lärarna för att ta över skolan själva. Resultatet blev en av Sveriges första friskolor som till en början drevs av Botkyrka Friskola Ekonomiska Förening. Botkyrka Friskola godkändes av Skolverket den 22 mars 1993 och i augusti 1993 började verksamheten som en 1–6-skola (årskurs 1–6) med 120 elever och 12 medarbetare.

Idag är huvudman för skolan JS Education AB (JS efter sina grundare Tonny Johansson och Per Svangren). Skolan har, tillsammans med huvudbyggnaden vid Botkyrka kyrka, cirka 400 elever och ett 30-tal medarbetare med undervisning från förskola till årskurs 9. Till skolan hör idrottshallen ”JS-hallen” och ”Restaurang Tre Källor” i Hallunda.

Bilder

Noter

Källor
Tyréns: Kulturmiljöanalys Prästviken, rapport, 2014-11-17
Botkyrka kyrka och sockencentrum
Botkyrka friskola, vår historia

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Botkyrka kommun
Grundskolor i Sverige
HD 93129

HD 93129 är en trippelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Kölen. Den har en kombinerad skenbar magnitud av ca 6,90 och kräver åtminstone en handkikare för att kunna observeras. Den är för långt bort för att dess avstånd ska kunna bestämmas med hjälp av årlig parallaxförskjutning, men exakta avstånd för Eta Carinae och Homunculus nebulosa, modellering av stjärnhop och astrofysiska data för andra stjärnor som antas ligga inom samma region, tyder alla på ett avstånd runt ca >10 000ljusår (ca 2 300 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca –0,4 km/s. Alla tre är heta stjärnor av spektraltyp O och bland de ljusaste stjärnorna i Vintergatan. HD 93129 är den dominerande medlemmen i stjärnhopen Trumpler 14, en ung stjärnhop inom stjärnföreningen Carina OB1, som även rymmer andra superljusstarka stjärnor, som Eta Carinae och WR 25.

Egenskaper
Primärstjärnan HD 93129 Aa är en blå  superjättestjärna, som har lämnat huvudserien, av spektralklass O2 If. Den har en massa som är ca 110 solmassor, en radie som är ca 23 solradier och har ca 1 480 000 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 42 500 K.

Stjärnsystemet

HD 93129 består av två tydligt upplösta komponenter, HD 93129 A och HD 93129 B, och HD 93129 A i sig består av två mycket mer  närliggande stjärnor.

HD 93129 A har upplösts i två komponenter. Spektrumet domineras av den ljusare komponenten, även om följeslagaren är bara 0,9 magnituder svagare. HD 93129 Aa är en O2-superjätte och Ab är en O3.5-huvudseriestjärna. Deras separation har minskat från 55 mas 2004 till endast 27 mas 2013, men en exakt omloppsbana för dem är inte fastställd.
 
HD 93129 B är en stjärna i huvudserien spektralklass O3.5 (((f))z separerad med 3 bågsekunder från det tätare paret. Den är ca 1,5 magnituder svagare än den kombinerade HD 93129 A och har ungefär samma ljusstyrka som HD 93129 Ab. 
Ytterligare fem svagare stjärnor inom 5 bågsekunder har upptäckts, mellan fem och sju magnituder svagare i infraröda våglängder.
 
Alla tre stjärnorna i HD 93129 är bland de mest lysande i galaxen. De är också bland de hetaste, med superjätten på 42 500 K och de andra två på 52 000 K. Stjärnorna har massor som beräknas vara mellan 70 och 110 solmassor.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/122704/hd93129.

		
Stjärnbilden Kölen
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass O
Blåa superjättar
Trippelstjärnor
Tycker ni om Brahms ...

Tycker ni om Brahms ... (engelska: Goodbye Again, franska: Aimez-vous Brahms…) är en amerikansk-fransk romantisk dramafilm från 1961 i regi av Anatole Litvak. Filmen är baserad på Françoise Sagans roman Tycker ni om Brahms ... från 1959. I huvudrollerna ses Ingrid Bergman, Anthony Perkins, Yves Montand och Jessie Royce Landis.

Rollista i urval 

 Ingrid Bergman - Paula Tessier
 Yves Montand - Roger Demarest
 Anthony Perkins - Philip Van der Besh
 Jessie Royce Landis - Mrs. Van der Besh
 Jackie Lane - First Maisie
 Jean Clarke - Second Maisie
 Michèle Mercier - Third Maisie
 Pierre Dux - Maitre Fleury
 Uta Taeger - Gaby
 André Randall - M. Steiner
 Lee Patrick - Mme. Fleury
 Annie Duperoux - Madeline Fleury
 Raymond Gerome - Jimmy
 Jean Hebey - Mons. Cherel
 Alison Leggatt - Alice
 Diahann Carroll - nattklubbssångerska

Externa länkar 
 
  
 
 

Filmer 1961
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska romantiska dramafilmer
Franska dramafilmer
Filmer baserade på franska romaner
Filmer i regi av Anatole Litvak 
Filmer från United Artists
Spahnharrenstätte

är en kommun och ort i Landkreis Emsland i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Sögel tillsammans med ytterligare sju kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Emsland
Stavern, Niedersachsen

Stavern är en kommun i Landkreis Emsland i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland. Kommunen bildades 1 mars 1974 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Groß Stavern och Klein Stavern.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Sögel tillsammans med ytterligare sju kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Emsland
Nada

Nada kan syfta på:

 4106 Nada – en asteroid i huvudbältet
 Nada (film, 1974) – en fransk film från 1974
 Nada (film, 2001) – en film från 2001
 Nada yoga – ett mycket gammalt indiskt system
 KTH/NADA – en institution i Stockholm
Lahn, Niedersachsen

Lahn är en kommun och ort i Landkreis Emsland i förbundslandet Niedersachsen i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Samtgemeinde Werlte tillsammans med ytterligare fyra kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Emsland
Thure Götharson

Thure Gustaf Götharson, född 7 juli 1893 i Harplinge församling, Hallands län, död 1961, var en svensk skolledare.

Götharson avlade studentexamen 1913 samt blev filosofie kandidat 1916 och filosofie magister 1918. Han blev läroverksadjunkt i Boden 1929, i Östersund 1931, i Uppsala 1944 och var rektor vid Karlskoga samrealskola och kommunala gymnasium från 1943. Han tillhörde stadsfullmäktige i Östersunds stad 1935–1943 och var ledamot av hembygdsföreningen Heimbygdas styrelse 1937–1943. 

Götharson skrev boken Vägen genom skolan till examen: handledning för målsmän till lärjungar i allmänna läroverk, kommunala och praktiska mellanskolor, kommunala flickskolor samt högre folkskolor (1950).

Referenser

Svenska skolledare under 1900-talet
Personer i Karlskogas historia
Födda 1893
Avlidna 1961
Män
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer från Harplinge socken
Myriopholis

Myriopholis är ett släkte i familjen äkta blindormar med cirka 25 arter. Flera arter som ingår listades tidigare i släktet Leptotyphlops.

Arterna är med en längd mindre än 75 cm liten och smal. De förekommer i Afrika och på Arabiska halvön. Individerna gräver i marken och de har främst termiter som föda. Honor lägger ägg.

Arter enligt The Reptile Database:

 Myriopholis adleri
 Myriopholis albiventer
 Myriopholis algeriensis
 Myriopholis blanfordi
 Myriopholis boueti
 Myriopholis braccianii
 Myriopholis burii
 Myriopholis cairi
 Myriopholis erythraeus
 Myriopholis filiformis
 Myriopholis ionidesi
 Myriopholis lanzai
 Myriopholis longicauda
 Myriopholis macrorhyncha
 Myriopholis macrura
 Myriopholis narirostris
 Myriopholis nursii
 Myriopholis occipitalis
 Myriopholis parkeri
 Myriopholis perreti
 Myriopholis rouxestevae
 Myriopholis tanae
 Myriopholis wilsoni
 Myriopholis yemenica

Referenser 

Äkta blindormar
Leptotyphlopidae
Rouge (grupp)

Rouge är en brasiliansk kvinnlig musikgrupp bildad 2002. Gruppen bestod av fem medlemmar: Aline Wirley, Fantine Thó, Karin Hils, Li Martins, Lu Andrade.

Diskografi

Studioalbum

Noter

Externa länkar

Rouge på Youtube

Musikgrupper bildade 2002
Musikgrupper upplösta 2006
Brasilianska musikgrupper
Xitle

Xitle, som betyder navel på nahuatl, är en kägelvulkan i stadsdelen Tlalpan i sydvästra delen av Mexico City. Den ligger i bergskedjan Ajusco, som är en del av nationalparken Cumbres del Ajusco, och är 300 meter hög med sidor som lutar mellan 30° och 40°.

Xitle hade sitt enda kända utbrott från 245 till 315. Utbrottet skapade ett 80 kvadratkilometer stort lavafält vid Pedregal de San Ángel och staden Cuicuilco, som var det första viktiga ceremoniella centret i  klassiska Mesoamerika, utplånades. Hela området täcktes av lava utom den centrala pyramiden och stadens befolkning skingrades runt om i Mexiko.

Lämningarna av Cuicuilco har grävts ut av bland annat den svenska arkeologen Sigvald Linné under första och 
andra svenska Mexikoexpeditionen från 1932 till 1935.

Källor

Vulkaner i Mexiko
Stephen Henderson

Stephen Francis Henderson, född 2 maj 1988 i Dublin, är en irländsk fotbollsmålvakt.

Karriär
Den 7 september 2021 återvände Henderson till Charlton Athletic, där han skrev på ett ettårskontrakt.

Referenser

Noter

Irländska fotbollsmålvakter
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Bristol City FC
Spelare i York City FC
Spelare i Weymouth FC
Spelare i Aldershot Town FC
Spelare i Portsmouth FC
Spelare i Yeovil Town FC
Spelare i West Ham United FC
Spelare i Ipswich Town FC
Spelare i AFC Bournemouth
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i Wycombe Wanderers FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i English Football League
Födda 1988
Levande personer
Män
Idrottare från Dublin
Irländska idrottare under 2000-talet
Tritan (polymer)

Tritan är varumärket för en polymer tillverkad av Eastman Chemical Company. Materialet används bland annat i vattenflaskor och är en kopolyester  som består av de tre monomererna di-metyltereftalat (DMT), 1,4-cyklohexandimetanol (CHDM), och 2,2,4,4-tetrametyl-1,3-cyklobutandiol (TMCD).

In vitro- och in vivo-studier baserade på kvantitativa struktur-aktivitetssamband tyder på att materialet varken påverkar androgenreceptorer eller östrogenreceptorer.

Källor

Polymerer
Epictia

Epictia är ett släkte i familjen äkta blindormar med cirka 45 arter. Flera arter som ingår listades tidigare i släktet Leptotyphlops.

Arterna är med en längd mindre än 75 cm liten och smal. De förekommer i Sydamerika. Individerna gräver i marken och de har främst termiter som föda. Honor lägger ägg.

Arter enligt The Reptile Database:

 Epictia albifrons (WAGLER, 1824)
 Epictia albipuncta (BURMEISTER, 1861)
 Epictia alfredschmidti (LEHR, WALLACH, KÖHLER & AGUILAR, 2002)
 Epictia amazonica (OREJAS-MIRANDA, 1969)
 Epictia antoniogarciai KOCH, VENEGAS & BÖHME, 2015
 Epictia ater TAYLOR, 1940
 Epictia australis (FREIBERG & OREJAS-MIRANDA, 1968)
 Epictia bakewelli OLIVER, 1937
 Epictia borapeliotes (VANZOLINI, 1996)
 Epictia clinorostris ARREDONDO & ZAHER, 2010
 Epictia collaris (HOOGMOED, 1977)
 Epictia columbi (KLAUBER, 1939)
 Epictia diaplocia (OREJAS-MIRANDA, 1969)
 Epictia fallax (PETERS, 1858)
 Epictia goudotii (DUMÉRIL & BIBRON, 1844)
 Epictia hobartsmithi ESQUEDA, SCHLÜTER, MACHADO, CASTELAÍN & NATERA-MUMAW, 2015
 Epictia magnamaculata TAYLOR, 1940
 Epictia martinezi WALLACH, 2016
 Epictia melanura (SCHMIDT & WALKER, 1943)
 Epictia munoai (OREJAS-MIRANDA, 1961)
 Epictia pauldwyeri WALLACH, 2016
 Epictia peruviana (OREJAS-MIRANDA, 1969)
 Epictia phenops (COPE, 1875)
 Epictia resetari WALLACH, 2016
 Epictia rioignis KOCH, MARTINS & SCHWEIGER, 2019
 Epictia rubrolineata (WERNER, 1901)
 Epictia rufidorsa (TAYLOR, 1940)
 Epictia schneideri WALLACH, 2016
 Epictia septemlineata KOCH, VENEGAS & BÖHME, 2015
 Epictia signata (JAN, 1861)
 Epictia striatula (SMITH & LAUFE, 1945)
 Epictia subcrotilla (KLAUBER, 1939)
 Epictia teaguei (OREJAS-MIRANDA, 1964)
 Epictia tenella KLAUBER, 1939
 Epictia tesselata (TSCHUDI, 1845)
 Epictia tricolor (OREJAS-MIRANDA & ZUG, 1974)
 Epictia undecimstriata (SCHLEGEL, 1839)
 Epictia unicolor (WERNER, 1913)
 Epictia vanwallachi KOCH, VENEGAS & BÖHME, 2015
 Epictia vellardi (LAURENT, 1984)
 Epictia venegasi KOCH, SANTA CRUZ & CÁRDENAS, 2016
 Epictia vindumi WALLACH, 2016
 Epictia vonmayi KOCH, SANTA CRUZ & CÁRDENAS, 2016
 Epictia wynni WALLACH, 2016

Referenser 

Äkta blindormar