kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hembygdsgården Holen

Hembygdsgården Holen skapades av konstnären och hembygdsforskaren Gustaf Ankarcrona omkring 1910.

Gustaf Ankarcronas intresse för den traditionella folkliga kulturen i Dalarna väcktes vid en hemslöjdsutställning i Gävle 1901. Samma år flyttade han till Dalarna. År 1908 köpte han området Spegel-Holen i Tällberg, där han bosatte sig och där han samlade ditflyttade timmerbyggnader från bygderna runt om. 
Han propagerade för bygdens hemslöjdstraditioner och för bildandet av hembygdsföreningar. 
Holen skänktes 1920 till Leksands hemslöjdsförening och öppnades för besökare 1934. Numera ägs gården av Leksands kommun. Den är sedan 1985 ett byggnadsminne.

Byggnader i urval
Tvåvåningsstuga från Lassasgården i Björken, från 1800-talet. Stugan användes av Gustaf Ankarcrona som bostad.
 Loftbod från Sjönsgården i Siljansnäs, från 1610–30. Den kommer ursprungligen troligen från Grytnäs
 Trösklada från Middagsbo fäbodar, tillhörande Brändgården i Laknäs, från början av 1700-talet
 Fähus från Middagsbo fäbodar, tillhörande Svedugården i Tällberg, från början av 1700-talet
 Stall från Skom Larsgården i Tällberg, med portlider och dass, från 1705
 Dubbelbod från Hjulbäck, som tidigare stått i Fornby, från mitten av 1600-talet
 Mjölkbod från Gansåsens fäbodar, tillhörande Halvarsgården i Laknäs, från 1827
 Dubbelbod från Lassasgården i Västanvik
Dubbelbod från Skom Larsgården i Tällberg
 Härbre från Ingbergsgården i Laknäs, från 1694
 Byggnad, som nu är kaffestuga. Den är en parstuga från mitten av 1800-talet från Sjugare

Källor
 Holen i Tällberg på Leksands kommuns webbplats

Externa länkar
Holen i bebyggelseregistret

Hembygdsgårdar i Sverige
Friluftsmuseer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Leksands kommun
Byggnadsminnen i Dalarnas län
Gårdar i Dalarna
David Carbe

Martin David Carbe, född 15 maj 1993 i Kungälv, är en svensk musiker, pianist och sångare, bosatt i Kungälv.

Biografi 
David Carbe började spela piano samma år som han skulle fylla 16 år. Intresset blev snabbt mycket stort och Carbe började studera på Mimers Hus Gymnasium, estetiska programmet i Kungälv. Där utbildade han sig och tog pianolektioner under tre års tid. Efter gymnasiet började Carbe frilansa på professionell nivå samt arrangera egna konserter.

Den 25 september 2011 fick Carbe möjligheten att gästspela tillsammans med Robert Wells på en Rhapsody in Rock-konsert i Halmstad. Carbe deltog senare i flera av Wells sommarläger för unga pianister. Samarbetet fortsatte och Carbe har vid ett flertal tillfällen gästat Wells konserter. Sommaren 2016 var Carbe en av gästerna på sommarturnén Rhapsody in Rock tillsammans med bl.a. Robert Wells, Michael Bolton, LaGaylia Frazier, Wiktoria Johansson, Johan Boding och Maria Wells. 

David Carbe har ett flertal gånger medverkat som kapellmästare i TV4 BingoLotto.

Utmärkelser 
2012 - King of Piano 
2012 - Mimers Kulturstipendium
2012 - Taubesällskapet Västanvinds Taubestipendium
2016 - Kungälvs Kommun kulturstipendium  
2017 - Kungälvsmedaljen 
2017 - Stallbrödernas stipendium

Diskografi

Album 
2015 - David Carbe Kvartett med gäster
2017 - 88 toner, 13 kompositioner
2017 - Boogie Woogie All Night Long
2018 - Carbe Theme Songs
2020 - From Classical to Rock'n'Roll

Singlar 
2015 - Carbe Theme
2018 - Dreams of Future
2018 - One Last Dance
2018 - Heading for the Top
2020 - Frank Boogie

2020 - Gabriellas sång
2020 - Gärdestad-medley (live)
2020 - Let the Good Times Rock
2020 - What Am I Gonna Do
2021 - One Last Dance (Orchestra Version)

Externa länkar
David Carbes officiella webbplats

Källor

Svenska sångare under 2000-talet
Svenska pianister under 2000-talet
Födda 1993
Män
Levande personer
Personer från Kungälv
Biaksolfjäderstjärt

Biaksolfjäderstjärt (Rhipidura kordensis) är en fågelart i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast på ön Biak utanför nordvästra Nya Guinea. Den betraktas traditionellt som en underart av gråbröstad solfjäderstjärt (Rhipidira rufiventris), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN, sedan 2021 även av tongivande International Ornithological Congress (IOC).

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Biak
Rhipidura tenkatei

Rhipidura tenkatei, "rotisolfjäderstjärt", är en fågelart i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av gråbröstad solfjäderstjärt (Rhipidira rufiventris), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast på ön Roti i Små Sundaöarna. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Rhipidura
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Impasse Delaunay

Impasse Delaunay är en återvändsgata i Quartier de la Roquette i Paris 11:e arrondissement. Impasse Delaunay, som börjar vid Rue de Charonne 123, är uppkallad efter en av de ursprungliga fastighetsägarna. Gatan anlades år 1811 och hette ursprungligen Cul-de-sac de la Croix-Faubin.

Kommunikationer
 Tunnelbana linje  – Charonne
 Busslinje 56 och 76

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris elfte arrondissement
Återvändsgator i Paris
Quartier de la Roquette
Onni Högnabba

Onni Sämund Högnabba, född 10 mars 1926, död 6 oktober 1999 i Terjärv i byn Högnabba, var en finlandssvensk bygdespelman som spelade fiol. Han har bland annat komponerat Smedaspolkan, Peckassjöns vågor, valsen Sjöbris, Sommarvals, Vals från Högnabba.

Referenser

Noter

Övriga källor 

Finländska musiker
Män
Födda 1926
Avlidna 1999
Welcome to Rainbow

Welcome to Rainbow är en singel utgiven av svenske musikern Basshunter. Den släpptes 1 april 2006 i formatet CD-R.

"Boten Anna" släpptes som singel den 9 maj 2006. Låten "Evil Beat" nämndes om till "The Beat" och fanns på Basshunters debutalbum LOL <(^^,)>. Låten "Welcome to Rainbow" fanns på Basshunters andra album Now You're Gone – The Album.

Låtlista

Referenser

Musiksinglar 2006
Låtar av Basshunter
Erik Uluots

Jüri Erik Uluots, född 19 september 1930 i Tartu, död 1 juni 2006 i Stockholm, var en estnisk-svensk arkitekt.

Uluots var son till professor Jüri Uluots och candidatus juris Anette Tobber. Han avlade studentexamen i Stockholm 1950 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1955. Han bedrev egen arkitektverksamhet från 1954, var assistent i arkitektur vid Kungliga Tekniska högskolan och företog studieresor i Nord- och Västeuropa. Han vann första pris vid arkitekttävling om Växjö stifts- och landsbibliotek 1954 och om Laxå centrum 1959. Tillsammans med Gustaf Hedenlund ritade han Göteborgs nations hus i Uppsala (1960).

Källor

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1930
Avlidna 2006
Män
Personer från Tartu
Estländare i Sverige
Gustaf Hedenlund

Aron Gustaf Hedenlund, född 30 april 1926 i Burträsks församling, Västerbottens län, är en svensk arkitekt.

Hedenlund, som är son till legitimerade läkaren Gustaf Hedenlund och Siri Hedgren, avlade studentexamen i Uppsala 1947, bedrev akademiska studier där och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1956 och innehade eget arkitektkontor tillsammans med Stig Lundström från samma år. Han har bland annat projekterat ett flertal industrianläggningar för Svenska BP Olje AB. Tillsammans med Erik Uluots ritade han Göteborgs nations hus i Uppsala (1960).

Källor

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1926
Män
Levande personer
Personer från Burträsks socken
Katrineholms slott

Katrineholm var ett slott i Marbäcks socken, Småland, Aneby kommun.

Området låg tidigare på byn Horsnäs marker, och här lät Christer Bonde 1700 uppföra ett slott åt sin hustru Catharina Wrangel, och döpte det efter henne till Katrineholm. Paret bodde en tid på det nybyggda slottet men flyttade därefter till Bordsjö. Efter Christer Bondes död flyttade änkan till släktgodset Gransbo utanför Tranås. Efterhand blev byggnaden alltmer förfallen och 1889 revs slutligen slottet. Grundmurarna och terrasseringarna, som det anlagts på är dock fortfarande väl synliga.

Enligt en folksägen, som återberättats i två varianter, en i Herman Hofbergs Svenska folksägner (1882) och en annan av Erik Åkerhielm i Svenska Turistföreningens årsskrift (1922) skulle orsaken i stället ha varit att slottsfrun uppsökts av trollen, som bett henne ut till Flottholmen eller Rödholmen i Ralången, där hon i en grotta fick hjälpa till med en barnafödsel. Som tack fick hon ett dyrbart skrin fyllt med ädelstenar, mot löfte allt aldrig berätta vad hon varit med om. Hennes söner påträffade dock så småningom skrinet och pressad av maken tvingades hon berätta historien. Sönerna och maken rodde ut till holmen för att undersöka den, men i samma stund de  steg iland försvann holmen under vattnet och pojkarna sögs ned med ön. Slottsfrun besökte därefter aldrig mer slottet.

Källor 
 Sällsamheter i Småland del 3, s. 110-111.
 Katrineholm i historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige

Borg- och slottsruiner i Västergötland
Cody Murphy

Cody Christopher Murphy, född 22 april 1991 i Highwood, Illinois, är en amerikansk ishockeyspelare som spelar för IF Björklöven i Hockeyallsvenskan.

Externa länkar 

Män
Födda 1991
Levande personer
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Illinois
Spelare i Cedar Rapids Roughriders
Spelare i Tri-City Storm
Spelare i Reading Royals
Ishockeyspelare i Västerås IK
Ishockeyspelare i IF Björklöven
Spelare i Ohio Junior Blue Jackets
Personer från Highwood, Illinois
Verner Lehtimäki

Verner Lehtimäki, född 8 juni 1890 i Vahto, död 5 april 1938 i Sovjetunionen, var en finländsk socialist och pilot. Under finska inbördeskriget var han de rödas överbefälhavare.

Biografi
I sin ungdom vistades och arbetade Lehtimäki i USA och Ryssland. Efter februarirevolutionen 1917 smugglade han vapen åt de finländska revolutionärerna. Senare samma år återvände han till Finland, där han var överbefälhavare på den röda sidan under inbördeskriget. Efter de vitas seger i kriget stred Lehtimäki med Murmanlegionen, och utbildade sig därefter till pilot i Sovjetunionen. Han tjänstgjorde som sjöflygare i Östersjöflottan, och deltog i kväsandet av Kronstadtupproret i mars 1921. 1923 flyttade han till Kina där han arbetade som tulltjänsteman, och därefter studerade han luftfart och arbetade för flera flygbolag i USA. Lehtimäki återvände till Sovjetunionen 1932, och arbetade som flygplansingenjör i Leningrad. Han fick sovjetiskt medborgarskap 1936, men anklagades sedan för att ha kopplingar till Oskari Tokoi och avrättades 1938. Lehtimäki rehabiliterades 1957.

Källor
 Lehtimäki, Kimmo: Verner Lehtimäki. Punapäällikkö. Revontuli, Jyväskylä 2005, .

Män
Födda 1890
Avlidna 1938
Finländska socialister
Offer för den stora utrensningen
Personer i finska inbördeskriget
Kira förlag

Kira förlag är ett svenskt bokförlag, startat år 2007.

Kira förlag är ett fristående förlag med säte i Malmö drivet av förläggaren Jeanette Vantze Rosengren med inriktning på litteratur med anknytning till Öresundsregionen. Man har en blandad utgivning med författare som Mikael Segerström, Hasse Andersson, Kristina Kamnert, Lars Åberg, Toni Rhodin och Torun Börtz. År 2016 tilldelades förlaget Svenska Cirkusakademiens utmärkelse Årets Charlie för sin mångfaldiga utgivning av böcker med anknytning till cirkusvärlden.

Referenser

Externa länkar
Kira förlags webbplats

Svenska bokförlag
Företag bildade 2007
Företag i Malmö
Aimo Aaltonen

Aimo Anshelm Aaltonen, född 10 december 1906 i Pargas, död 21 september 1987 i Helsingfors, var en finländsk politiker, partiordförande för Finlands kommunistiska parti (FKP) 1944–1945 och 1948–1966, riksdagsledamot för Demokratiska förbundet för Finlands folk (DFFF) 1945–1962 samt biträdande chef för Statspolisen 1945–1947.

Biografi
Aaltonen föddes i en arbetarfamilj. Efter att ha gått fyra klasser i folkskolan arbetade han som 13-åring i fabrik, på lantgårdar och byggarbetsplatser och blev sedan timmerman. I sin ungdom var han bland annat aktiv inom Finlands socialistiska arbetarparti (FSAP) och flera socialdemokratiska arbetarföreningar, innan han anslöt sig till det underjordiska FKP år 1927. I slutet av 1920-talet verkade Aaltonen som organisatör inom partiets lokala kommitté i Pargas. 

1930 tog Aaltonen sig över gränsen till Sovjetunionen, där han studerade vid Kommunistiska universitetet för nationella minoriteter i väster i Leningrad, samt genomgick militär utbildning. I januari 1933 återvände han till Finland och organiserade FKP:s underjordiska verksamhet i Nyland, men redan samma höst reste han tillbaka till Sovjetunionen och började studera vid Internationella Leninskolan i Moskva. Han återvände till Finland 1934 och började organisera FKP:s militära gren, men arresterades i januari 1935 och fängslades för uppvigling. Efter att ha spenderat nästan tio år i fängelse frigavs Aaltonen den 25 september 1944, samtidigt som FKP legaliserades till följd av mellanfreden i Moskva samma år. 

I oktober 1944 valdes Aaltonen till partiordförande för FKP. Efter riksdagsvalet 1945 utnämndes han av regeringen till biträdande chef för Statspolisen, och avgick därför från ordförandeposten. Efter att hans karriär inom Statspolisen avslutats i början av 1947 återvände Aaltonen till FKP:s partiledning, och tillträdde åter som partiordförande 1948. Hans ordförandeskap kännetecknades av nej-politik och avoghet gentemot de andra vänsterpartierna. Emellertid blev önskan att samarbeta med hela vänstern allt starkare bland kommunisterna, vilket ledde till att Aaltonen slutligen åsidosattes. 

Efter uteslutningen ur partiets ledning framträdde Aaltonen som en av partioppositionens mest aktiva företrädare. Vid distriktsmötet i Åbo 1966 höll han det sensationella talet "Löss i partiflaggan", vilket ledde till reprimander från ledningen men också uppmuntrade den övriga oppositionen till liknande ställningstaganden. Hans period inom den aktiva politiken avslutades då han pensionerades sommaren 1966. Han fortsatte dock att förekomma i bakgrunden som en viktig rådgivare åt den kvarvarande partioppositionen. Aaltonen avled 80 år gammal 1987, och är begraven på Malms begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar

Män
Födda 1906
Avlidna 1987
Finländska kommunister
Gravsatta på Malms begravningsplats
Ledamöter av Finlands riksdag för Folkdemokraterna
Personer i Finland under andra världskriget
Personer i Finland under 1900-talet
Ville Pessi

Ville Pessi, född 24 mars 1902 i Kaukola, död 6 november 1983 i Vanda, var en finländsk politiker, generalsekreterare för Finlands kommunistiska parti (FKP) 1944–1969 och riksdagsledamot för Demokratiska förbundet för Finlands folk (DFFF) 1945–1966.

Biografi
Pessi började arbeta som 14-åring. Till en början var han skogsarbetare, och sedermera arbetade han som eldare i sågverk och på fartyg. Sommaren 1923 anslöt han sig till Socialistiska ungdomsförbundets lokalavdelning i Kexholm, där han kom att väljas till sekreterare. Efter att följande sommar blivit anställd vid maskinverkstaden i Fredriksberg blev Pessi helsingforsare och aktiv inom den socialistiska ungdomsavdelningen i Sörnäs, samtidigt som han anslöt sig till det då underjordiska FKP. 

I augusti 1927 korsade Pessi gränsen till Sovjetunionen för att studera vid Kommunistiska universitetet för nationella minoriteter i väster i Leningrad. 1930 återvände han till Finland för att delta i det underjordiska partiarbetet, först som distriktssekreterare i Vasa och sedan i Åbo. Året därpå upptogs han som medlem i partiets centralkommitté och tjänstgjorde vid partiets utlandsbyrå, som verkade i samband med Komintern. Vid sidan av sitt arbete studerade han vid Internationella Leninskolan i Moskva.

I januari 1935 arresterades Pessi tillsammans med Aimo Aaltonen och dömdes till sju års tukthus för förberedelse till högförräderi, sedan hans partiarbete avslöjats av Detektiva centralpolisen. Pessi och Aaltonen avtjänade sina straff i Ekenäs och Riihimäki. Efter sin strafftid blev de dock inte försatta på fri fot, utan sattes i skyddshäkte i Karvia sommaren 1941. Slutligen frigavs Pessi och Aaltonen efter att ha spenderat nästan tio år i fängelse i september 1944, i samband med att FKP legaliserades till följd av mellanfreden i Moskva samma år.

I oktober 1944 valdes Pessi till generalsekreterare för FKP, och i riksdagsvalet 1945 valdes han till ledamot för vänsterns samarbetsorganisation DFFF. Han omvaldes därefter regelbundet till riksdagsledamot ända tills han vid valet 1966 inte längre kandiderade. Inom FKP tillhörde Pessi oppositionen gentemot den under 1950- och 60-talen växande falangen som önskade ökat samarbete med andra delar av vänstern, men tack vare sin ytterliga försiktighet lyckades han behålla sin position som generalsekreterare vid partikongressen 1966, då partiordförande Aimo Aaltonen fick ge vika för riktningen som önskade ökat samarbete. Vid representantskapets möte 1969 förlorade Pessi sin plats som generalsekreterare, men behöll både sin plats i centralkommittén och politbyrån. Vid representantskapets möte 1972 omvaldes han inte till politbyrån, men förärades med titeln hedersordförande. Ur centralkommittén föll Pessi först vid representantskapets möte 1981. Han avled 1983, och är begraven på Malms begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar 

Finländska kommunister
Gravsatta på Malms begravningsplats
Ledamöter av Finlands riksdag för Folkdemokraterna
Finländska politiker under 1900-talet
Födda 1902
Avlidna 1983
Män
Blake Coleman



Blake Coleman, född 28 november 1991, är en amerikansk professionell ishockeyforward som spelar för Calgary Flames i NHL.

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för Tampa Bay Lightning och New Jersey Devils.

Coleman vann Stanley Cup med Lightning 2020 och 2021.

Han spenderade säsongen 2017-2018 i lagets tredje- och fjärdekedjor, där han använde sin fart och sitt fysiska spel för att hjälpa klubben nå slutspel för första gången sedan 2012. Han spelade också en stor roll för lagets spel i boxplay där han var en av 14 spelare i ligan som gjorde 3 eller fler mål i numerärt underläge.

Coleman spelade tidigare för New Jerseys primära samarbetspartner Albany Devils (numera Binghamton Devils) i American Hockey League (AHL). Han har tidigare spelat på lägre nivåer för Miami Redhawks (Miami University) i National Collegiate Athletic Association (NCAA) och Tri-City Storm och Indiana Ice i United States Hockey League (USHL).

Coleman draftades i tredje rundan i 2011 års draft av New Jersey Devils som 75:e spelare totalt.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Blake Coleman NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Blake Coleman hockey statistics and profile at hockeydb.com
Blake Coleman – player profile at The Hockey News

Spelare i New Jersey Devils
Spelare i Albany Devils
Alumner från Miami University
Ishockeyspelare i Miami Redhawks
Spelare i Indiana Ice
Spelare i Tri-City Storm
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Texas
Personer från Plano
Levande personer
Födda 1991
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 2011
Spelare i Tampa Bay Lightning
Stanley Cup-mästare 2020
Spelare valda av New Jersey Devils i NHL Entry Draft
Stanley Cup-mästare 2021
Spelare i Calgary Flames
Darren Woods

Darren W. Woods, född 1964 eller 1965, är en amerikansk företagsledare.

Woods är styrelseordförande och vd för det multinationella petroleumbolaget Exxon Mobil Corporation sedan den 1 januari 2017 när han efterträdde Rex Tillerson som i sin tur hade blivit nominerad till att bli USA:s utrikesminister till den blivande amerikanska presidenten Donald Trump.

Han avlade en kandidatexamen i elektroteknik vid Texas A&M University och en master of business administration vid Kellogg School of Management.

1992 började han arbeta inom Exxon Corporation som planeringsanalytiker för dotterbolaget Exxon Company International med placering i Florham Park i New Jersey. De efterföljande 22 åren klättrade han i hierarkin och arbetade både i USA och i utlandet för Exxon Mobil Refining & Supply Company och Exxon Mobil Chemical Company samt inom koncernens investerarrelationer. 2014 utsågs han som senior vicepresident för Exxon Mobil och fick en plats i koncernledningen. Den 1 januari 2016 blev han befordrad till att bli Exxon Mobils andre man när han utsågs till president för hela Exxon Mobil samt fick en ledamotplats i koncernstyrelsen, det var dock vida känt att Woods var redan handplockad som efterträdaren till den dåvarande styrelseordförande och vd:n Rex Tillerson när denne skulle gå i pension i mars 2017. Den 13 december 2016 meddelade den blivande amerikanska presidenten Donald Trump att han hade utsett Tillerson till att bli USA:s utrikesminister, Exxon Mobil meddelade dagen efter att man hade utsett Woods till att bli just efterträdaren till Tillerson och han övertog positionerna den 1 januari 2017.

Referenser

Noter

Exxon Mobil
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Personer från Wichita
Levande personer
Födda 1960-talet
Män
Alumner från Texas A&M University
Alumner från Northwestern University
Svenska Norgehjälpen

Svenska Norgehjälpen samlade in pengar, begagnade kläder, skor, husgeråd m.m till nödlidande under Nazi-Tysklands ockupation av Norge åren 1940-1945. Bl.a. skänktes 65 000 ton livsmedel. En av de största givarna var näringslivets fond Norvegia. Hjälpen kulminerade under krigsslutet 1945 med en stor radioinsamling i Sverige, insamlingen kallades för ”Frihetsgåvan”. De ekonomiska bidragen uppgick till totalt ca 72 miljoner kronor i 1945 års penningvärde .

Svenska Norgehjälpen mobiliserades av 30-talet ideella och politiska förbund genom ca 800 lokalkommittéer i Sverige. Hjälpen administrerades i Norge av Nasjonalhjelpen

Begrepp som sammankopplas med Svenska Norgehjälp är svenskehusen, svenskesuppe och svenskepakker. 

En del av de kvarvarande bidragen efter krigsslutet användes till bildandet av en fond i Norge respektive i Sverige för svensk- norskt samarbete. De två fonderna sammanslogs 1993 till en fond, Svensk-norska samarbetsfonden. 

Norge har vid olika tillfällen visat sitt tack för den humanitära hjälpen från Sverige under andra världskriget, bland annat genom att överlämna nationalgåvan Voksenåsen till svenska staten 1955 Det är svensk-norskt kulturcentrum och konferensanläggning strax utanför Oslo.

Se även
Minnesstenen Norges tack

Referenser

Tryckta källor 
Johansson och Wallenius (2016) Norges tack – Svek, samverkan och solidaritet över Kölen 1940 – 1945
Landqvist (1999) Från Svenskesuppe til Hundra femmor – Svensk-norska samarbetsfonden genom 50 år 
Ekman och Grimnes (1991) Broderfolk i ufredstid – Norsk-svenske forbindelser under annen verdenskrig 
Kugelberg (1985) Upp i vind 
Svenska Norgehjälpen (1951) En redogörelse för verksamheten

Noter

Externa länkar 
Svensk-norska samarbetsfonden
Relationer mellan Norge och Sverige
Norge under andra världskriget
Sverige under andra världskriget
Pietarsaari (olika betydelser)

Pietarsaari kan syfta på:

 Pietarsaari – finskt namn för en tvåspråkig stad vid Bottenvikens kust i Svenska Österbotten, se Jakobstad
 Pietarsaari (ö i Satakunta) 
 Pietarsaari (ö i Norra Österbotten)
 Pietarsaari (ö i Birkaland)
 Pietarsaari (ö i Norra Karelen)
 Pietarsaari (ö i Mellersta Finland, Jämsä)
 Pietarsaari (ö i Mellersta Finland, Jyväskylä)
 Pietarsaari (ö i Norra Savolax) 
 Namnet kan även ingå i det finska namnet Pietarsaaren maalaiskunta som är det tidigare finska namnet för Pedersöre kommun.