kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kauko Sipponen

Kauko Mikko Sipponen, född den 1 maj 1927 i Viborg, död den 10 juli 2019, var en finländsk ämbetsman. 

Sipponen blev politices kandidat 1951, juris doktor 1965, var professor i offentlig förvaltningsrätt vid Tammerfors universitet 1967–1973, chef för republikens presidents kansli 1973–1976, landshövding i Mellersta Finlands län 1977–1984 och verkställande direktör för Näringslivets delegation 1984–1990. Han var ordförande i befolkningsförbundet Väestöliitto 1971–1976 och i Finlands Röda Kors 1980–1985. Han var kansler för Tammerfors universitet 1990–1996. I sina böcker har han behandlat bland annat offentlig rätt och det demokratiska samhällets maktstrukturer. Han blev samhällsvetenskaplig hedersdoktor 1984 och förvaltningsvetenskaplig hedersdoktor 1985.

Källor

Finländska professorer i juridik
Personer verksamma vid Tammerfors universitet
Landshövdingar i Finland
Universitetskanslerer i Finland
Män
Födda 1927
Avlidna 2019
Regioninvest i Norr

Regioninvest i Norr AB var ett svenskt statligt investmentbolag under Statsföretag AB, som bildades som en följd av att 1975 påbörjade investeringar i det statliga projektet Stålverk 80 i Luleå inte fullföljdes, efter ett regeringsbeslut 1976.

Regioninvest i Norr hade till uppgift att bidra med kapital till industriella tillväxtföretag i Norrbottens län. Verksamheten skulle bestå i minoritetsinvesteringar i utvecklingsbara företag samt tillförande av managementresurser.

Sveriges riksdag beslöt år 1977 om medelstillskott på 25 miljoner kronor till Statsföretag för att finansiera bildandet av ett helägt dotterbolag, knutet till Norrbottens Järnverk. Riksdagen beslöt 1979 om ett medelstillskott på ytterligare 75 miljoner kronor för fortsatt verksamhet under perioden juli 1979–juni 1982, och våren 1982 om ytterligare  55,2 miljoner kronor som förlusttäckningsbidrag. 

Regioninvest i Norr använde under perioden 1977–1981 också 108,6 miljoner kronor i statliga medel i form av bland annat lokaliseringsstöd.

År 1982 omfattade Regioninvest i Norr 29 helägda aktiebolag samt aktieinnehav i sju intressebolag. Antalet anställda inom gruppen var 680. 

En av de största investeringarna var i Kiruna Truck, som utvecklade och tillverkade bland annat eldrivna truckar för mineralindustrin. Detta företag köptes 1998 av GIA Industri AB i Grängesberg, vilket i sin tur köptes av Atlas Copco 2013. I samband med försäljningen till Atlas Copco köptes trucktillverkningen, då förlagd till Grängesberg, ut av Nybergs Mekaniska Verkstad i Kiruna, vilken idag under företagsnamnet Kiruna Utility Vehicles fortsätter tillverkningen av gruvtruckat av märket Kiruna Truck i Kiruna.

Företag som Regioninvest investerat i, i urval
Alfatherm AB (100)
De-Icing Intressenter AB (60) och De-Icing System KB (60)
Eddytron AB (100)
Elenorr AB (25)
Gällivare Mekaniska AB (100)
H S Truck AB (100)
Inter Rational AB (100)
Isohousing Development AB (100)
Isolamin-Ecomax AB (91)
Kiruna Truck (100)
Kryotherm AB (100)
Källdata-Ekonomisystem AB (25)
Mek- och Elmontering i Tallvik AB (METAB) (100)

Chefer
 1978–1980 Bertil Hammarstedt (född 1939)
 1984–1984 Bengt Andrén (1980–1984)

Källor
 Regeringens proposition 1982/83:68 om rekonstruktion av Statsföretagsgruppen

Noter

Företag bildade 1978
Norrbottens län
Svenska företag med statligt ägande
Investmentbolag
Elizabeth Garvie

Elizabeth Garvie, född 1957 i Bristol, är en brittisk skådespelare. Garvie är främst känd för sin roll som Elizabeth Bennet i BBC:s Stolthet och fördom från 1980. Hon har även medverkat i bland annat Huset Eliott och Jane Eyre.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

 (TV-film)
 (TV-film)

Externa länkar 

Födda 1957
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Alumner från universitetet i Bristol
NTSC-J

NTSC-J (National Television System Committee-Japan) var det analoga tv-systemet och videovisningsstandard för regionen Japan.

Se även
NTSC
RCA
SECAM
DVB-T
 Digital television
 Philips PM5544 - välkänd generator av testbild, använd av bland annat av SVT.

Källor

Fotnoter

Videoformat
TV-teknik
Videoteknik
Kyllikki Villa

Kyllikki Villa, född 12 september 1923 i Helsingfors, död där 27 februari 2010, var en finländsk  översättare och författare.

Efter att ha gett ut lyrik och anteckningar om krigstida upplevelser väckte Villa stor uppmärksamhet med Vanhan rouvan lokikirja (2004), utsedd till Årets resebok, där hon berättade om världsomspännande färder som passagerare på lastfartyg. Hon översatte även finlandssvensk, rikssvensk och tyskspråkig litteratur. Bland författare som hon gav finsk språkdräkt märks Märta Tikkanen, Bo Carpelan, Mikael Enckell, Astrid Lindgren, Eyvind Johnson och Elias Canetti. För sin översättargärning blev hon flerfaldigt prisbelönad, bland annat av Svenska litteratursällskapet.

Källor 

 

Finskspråkiga översättare
Översättare från tyska
Översättare från svenska
Finländska översättare
Födda 1923
Avlidna 2010
Kvinnor
Väestöliitto

Väestöliitto, Finska befolkningsförbundet, är en i Helsingfors verksam organisation som grundades 1941 och bedriver verksamhet inom familje- och befolkningspolitik. Medlemmar i förbundet är 29 inom dessa sektorer arbetande organisationer. Organisationens verksamhet är i huvudsak inriktad på värnandet av familjernas väl.
 
Väestöliitto arbetar för ett samhälle med balanserad befolkningsutveckling. Man har bidragit till uppkomsten av bland annat barnbidragssystemet och den så kallade aravalagstiftningen. Förbundet tar initiativ och bedriver forskning inom sitt verksamhetsområde samt bedriver rådgivning i familje-, ärftlighets-, fertilitets- och sexualfrågor. Dess forskningsanstalt (Väestöntutkimuslaitos, grundad 1946) har bland annat sedan 1997 årligen låtit göra en familjebarometer som kartlägger finländarnas syn och åsikter om olika frågor gällande familjer. Den genetiska kliniken inledde sin verksamhet 1972. Förbundet har dessutom fertilitetskliniker i Helsingfors (sedan 1986), Uleåborg (sedan 1991), Åbo (sedan 1997) och Tammerfors (sedan 2003). År 1945 grundade man blomsterfonden Suomen kotien kukkasrahasto, vars syfte är att stöda förbundets verksamhet. Man utger sedan 2006 tidskriften Pari & perhe.

Källor

Se även
Svenska befolkningsförbundet i Finland

Organisationer i Finland
Organisationer bildade 1941
Killing & Sohn

Killing & Sohn var en mekanisk verkstadsindustri i Hagen i Westfalen i Tyskland. Den utgick från den 1858 av Caspar Diedrich Killing (död 1888) och hans svärson Bernhard Diedrich Rath grundade firman Killing & Rath. Efter Raths utträde 1870 ombildades firman till Killing & Sohn.

År 1873 omvandlades företaget till aktiebolaget Westfalia, Waggonfabrik, som dock i konkurs i samband med en börskrasch samma år. Fadern och sonen Friedrich (död 1900) lyckades köpa ut verksamheten ur konkursen. Från början av 1880-talet började företaget bygga personvagnar. Friedrich Killing tog över företaget efter faderns död 1888. Antalet anställda ökade till 650 personer 1910. Detta år tillverkades 250 personvagnar och 2.500 godsvagnar.

De äldsta sönerna Hugo und Erich Killing övertog företaget efter faders död 1900. År 1927 gick företaget samman med bland annat vagntillverkaren Van der Zypen & Charlier i Köln i Westwaggon (Vereinigte Westdeutsche Waggonfabriken AG), vilken 1928 uppgick i Waggonfabrik Gebrüder Gastell i Mainz-Mombach. Därmed lade produktionen i Hagen ned.

Referenser 
Denna artikel är baserad på artikeln Killing & Sohn på tyskspråkiga Wikipedia.

Tyska rälsfordonstillverkare
Per Gustaf Calleberg

Per Gustaf Calleberg, född 9 augusti 1861 i Gunnarsbo, död 30 augusti 1925 i Arjeplogs församling, var en svensk präst och översättare.

Calleberg var son till hemmansägaren Daniel Calleberg och Catharina Blom. Han tog avgångsexamen i Falun 1884, tog prästexamen och prästvigdes för Härnösands stifts lappmarksförsamlingar 1886. Calleberg blev pastorsadjunkt och vice pastor i Arvidsjaurs församling och var kyrkoherde i Arjeplogs församling från 1889. Från 1906 var Calleberg kontraktsprost i lappmarkens andra kontrakt. Calleberg översatte även delar av Nya testamentet och Odhners lärobok i Fäderneslandets historia till samiska. Han var sedan 1889 gift med folkskollärarinnan Birgitta Catharina Olsson, med vilken han hade sju barn.

Referenser

Män
Födda 1861
Avlidna 1925
Personer från Aspeboda socken
Svenska präster under 1900-talet
Svenska översättare
Präster i Svenska kyrkan
Hugo Öfverström

Hugo Öfverström, född 13 november 1900 i Kungälv, död 28 oktober 1972 i Älvsborgs församling, Västra Frölunda, var en svensk målare.

Han var från 1939 gift med Britta Maria Bjelke. Öfverström studerade konst för bland annat Birger Simonsson vid Valands målarskola 1922–1922. Han medverkade i en elevutställning 1919 där han bedömdes som en fin kolorist med en diskret färgskala. Under sin studietid medverkade han 1921 i Göteborgs konstförenings julutställning på Valands och den Allmänna vårutställningen på Liljevalchs konsthall i Stockholm. Efter studierna medverkade han bland annat i en utställning på Galleri Ny konst i Göteborg och Liljevalchs Höstsalonger. Hans konst består av varierade motiv utförda i olja eller akvarell.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 799, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1900
Avlidna 1972
Män
Personer från Kungälv
Nils Öst

Nils Fridolf Öst, född 18 juni 1908 i Folkärna socken, Dalarna, död 31 december 1982 i Grangärde församling, Ludvika, var en svensk målare och tecknare. 

Han var son till konstsmeden Karl Herman Öst och Augusta Andersson och från 1945 gift med Kirsten Ødegaard. Öst utbildade sig först till konstsmed 1922–1926 och studerade därefter konst vid E. Berggrens och Otte Skölds målarskolor i Stockholm därefter gjorde han en studieresa till Frankrike där han studerade vid Académie Colarossi och för Othon Friesz. Resan fortsatte till Spanien och Nordafrika där han bedrev självstudier. Separat ställde han ut på Modern konst i hemmiljö i Stockholm 1941, De Ungas salong i Stockholm 1947, Menton 1948, Laholm 1961 och Norberg 1962. Tillsammans med Janne Dahl och Bertil Gatu i Ludvika 1960 och tillsammans med Matsola Burman på Ostermans i Stockholm 1966. Förutom samlingsutställningar på De Ungas salong i Stockholm medverkade han samlingsutställningar i Fagersta och Ludvika. Bland hans offentliga arbeten märks frescomålningar på Fagersta bruk och på kommunalhuset i Grangärde samt gravkapellet i Grängesberg. Hans konst består av porträtt och landskapsskildringar med motiv från hembygdens Dalarna och Norge utförda i olja. Öst är representerad vid Västerås konstförenings galleri och Åbo konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 811-812, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1908
Avlidna 1982
Män
Personer från Folkärna socken
Svenska tecknare under 1900-talet
Elis Anton Björkman

Elis Anton Björkman, född 23 januari 1870 i Vilhelmina församling, död 28 mars 1950 i Borgsjö församling, var en svensk präst.

Björkman var son till skräddaren Fredrik Fredriksson och Gertrud Brita Johansson. Fadern dog då Björkman var fyra år gammal och man hade det mycket fattigt. För att klara uppehället tvingades Björkmans mor sälja deras hem. Han konfirmerades vid 15 års ålder och hade sammanlagt gått i skolan i 12 veckor. Björkmans konfirmationslärare, Lars Dahlstedt, noterade Björkmans studiebegåvning och ordnade så att han fick börja vid Fjellstedtska skolan i Uppsala, där han tog mogenhetsexamen 1893. År 1895 avlade han teologisk-filosofisk examen och teoretisk-teologisk examen år 1898. Han prästvigdes 1899 och blev extra ordinarie kapellpredikant i Vilhelmina församling 1 januari 1902. Ett år senare, 1 januari 1903, utnämndes han till folkskoleinspektör i södra distriktet som då bestod av skoldistrikten i Sorsele, Vilhelmin och Tärna. Björkman utnämndes till kyrkoherde i Sorsele församling 1914 och till kyrkoherde i Borgsjö församling 1923. 

Björkman var gift med Anna Carolina Johansson, med vilken han hade fyra barn och ett adoptivbarn. Makarna Björkman är begravda på Borgsjö gamla kyrkogård.

Referenser

Män
Födda 1870
Avlidna 1950
Personer från Vilhelmina socken
Svenska präster under 1900-talet
Präster i Svenska kyrkan
Tord Örtenholm

Tord Örtenholm, född 30 juli 1908 i Höganäs, död 25 september 1991 i Björnekulla församling, Åstorp, var en svensk målare, tecknare och teckningslärare. 

Han var son till platschefen och ingenjören Wilhelm Örtenholm och Anna Schmidt och från 1940 gift med Karin Härstedt. Örtenholm studerade vid Tekniska skolan 1926–1928 och vid Högre konstindustriella skolan 1928–1931 samt genom självstudier i bland annat Tyskland, Italien, Frankrike, Belgien, Nederländerna, Schweiz och Tjeckoslovakien. Vid sidan av sitt arbete som teckningslärare i Åstorp och Klippan samt teckningskonsulent i Kristianstads län var han verksam som bildkonstnär. Separat ställe han ut i bland annat Åstorp och Helsingborg. Han medverkade i flera olika konstföreningsutställningar i Skåne och var en regelbunden utställare med Helsingborgs konstförening och Kulla-konst i Höganäs. Bland hans offentliga arbeten märks en glasmålning för Björnekulla gravkapell, bildkonst vid Helsingborgs högre allmänna läroverk och en väggmålning i kommunalfullmäktiges sessionssal i Åstorp. Hans konst består av figurer, stilleben och landskapsskildringar utförda i olja, pastell eller akvarell samt som tecknare i tusch eller litografikrita. Han var vice ordförande i Teckningslärarnas riksförbund 1953–1959 och därefter ordförande.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 811, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1908
Avlidna 1991
Män
Personer från Höganäs
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Ida Örvall

Ida Johanna Sophia Örvall (Örwall, Öhrvall), född 28 mars 1862 i Kullerstads socken, Östergötlands län, död 15 mars 1950 i Stockholm, var en svensk målare, tecknare och diakonissa.

Hon var dotter till bruksägaren i Östergötland John Örwall och Agnes Indebetou och studerade vid Konstakademin i Stockholm 1881–1884. Bland hennes mer kända verk märks en akvarell med motiv från Forssa bruk i Södermanland och en teckning med motiv från en spiksmedja i Lerbäcks socken som har använts som illustrationer i olika publikationer. Bland annat illustrerade hon Bertha Seelhorsts bok Hvad djuren berätta 1892.

Örvall upptogs 1899 till diakonissa vid Ersta diakonissanstalt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 811, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1862
Avlidna 1950
Kvinnor
Personer från Kullerstads socken
Svenska diakonissor
Svenska tecknare under 1900-talet
John Madden Football (1988)

John Madden Football är ett fotbollsspel efter framgången med Earl Weaver Baseball.

Källor

1988 i fiktion
Datorspel 1988
EA Sports-spel
NFL-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Asuntosäätiö

Asuntosäätiö är en finländsk allmännyttig bostadsstiftelse som inrättades 1951 i Esbo.

Asuntosäätiö stiftades ursprungligen på initiativ av befolkningsförbundet Väestöliittos dåvarande chef Heikki von Hertzen i syfte att planera och uppföra trädgårdsstaden Hagalund i Esbo enligt nya stadsbyggnadsideal. De övriga stiftarna var Mannerheims barnskyddsförbund, Finlands Fackföreningars Centralförbund, Tjänstemannaorganisationernas centralförbund, Hyresgästernas centralförbund och Invalidförbundet. Hagalund utvecklades till en känd och högklassig boendemiljö, som gav Asuntosäätiö en aktad ställning inom finländskt bostadsbyggande.
 
Ett senare projekt för Asuntosäätiö var utbyggnaden av Stensvik i Esbo, som stiftelsen hade inköpt 1961. Alvar Aalto fick 1966 i uppdrag att göra upp en plan för omkring 100 000 invånare i den snabbt växande köpingen. Utbyggnaden av Stensvik påbörjades i början av 1970-talet, men planen var redan då kraftigt nedbantad. I dag bor det drygt 46 000 invånare i Esboviken, som är ett av Esbo stads stora områdescentra och utgörs av Sökö och Stensvik tillsammans.
 
Asuntosäätiö har även planerat och utfört trädgårdsstadsdelarna Viitaniemi i Jyväskylä och Korkalorinne i Rovaniemi samt bostadsprojekt i Borgå och Tusby. Under senare år har stiftelsen byggt ut Störsviks områden i Sjundeå (totalt drygt 700 hektar), som förvärvades redan 1960, samt Bastviken vid Esbovikens östra strand. Asuntosäätiö grundade 1954 och utgav länge gratistidningen Länsiväylä (upplagan var 2010 omkring 119 000 exemplar), som numera ägs av mediakoncernen Janton.

Källor

Esbo
Stiftelser i Finland
Fastighetsbolag
Bostadspolitik
Organisationer bildade 1951
John Madden Football II

John Madden Football II är ett fotbollsspel som släpptes för IBM PC och kompatibla 1991. Det fungerar som uppföljare till det ursprungliga John Madden Football PC-spelet och släpptes ett år efter Genesis-versionen av samma titel. Den här upplagan hade uppdateringar som större spelböcker och mer inblick från John Madden.

Källor

Fotnoter

1991 i fiktion
Datorspel 1991
EA Sports-spel
NFL-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
William Pynchon

William Pynchon, född 1590, död 1662, var en engelsk kolonisatör, handelsman och teolog.

Pynchon emigrerade från Springfield, Essex och var en av grundarna av Massachusetts Bay-kolonin. Han grundade Roxbury, Massachusetts och år 1636 staden Springfield. Han är också känd för skriften The Merotorious Price of Our Redemption 1650, den första boken som blev förbjuden i nya världen.

Han är förfader till den amerikanske författaren Thomas Pynchon.

Källor

män
Födda 1590
Avlidna 1662
Engelska teologer
John Madden Football '92

John Madden Football '92, släpptes som Pro Football i Japan, är ett fotbollsdatorspel. Den har John Madden på omslaget. Madden Football '92 är uppföljaren till John Madden Football. Nya aspekter av den här versionen inkluderar återuppspelning, samspel med två spelare, quarterback skador, granskning och överlåt pass interferenssamtal.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1992 i fiktion
Datorspel 1991
EA Sports-spel
NFL-spel
Sega Mega Drive-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Madden Football 64

Madden Football 64 är ett fotbollsdatorspel. Det var det första spelet i Madden NFL-serien som skulle släppas för Nintendo 64, liksom det första Madden-spelet som ska vara helt i 3D. Spelet har kommentarer av Pat Summerall och John Madden.

Källor

Fotnoter

Datorspel 1997
EA Sports-spel
NFL-spel
Nintendo 64-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Johannes Eklund

Johannes Emanuel Eklund, född 2 maj 1890 i Frykeruds församling, död 1954, var en svensk präst och författare.

Eklund var son till kapellpredikanten Johan Erik Eklund och Ida Sofia Olsson. Eklund studerade teologi i Uppsala, blev teologie kandidat 1914, prästvigdes samma år och utnämndes till kontraktsadjunkt vid lappmarkens tredje kontrakt. Han fick samma position i Norrbottens norra kontrakt 1915, var järnvägspräst 1917–1919, var tillfällig komminister i Jukkasjärvi församling 1919, blev kyrkoherde i Jukkasjärvi 1921, blev filosofie kandidat 1928 och blev kontraktsprost i lappmarkens tredje kontrakt 1932. Eklund var även författare och skrev både böcker och tidningsartiklar. Han skrev även en samisk ordlista till Karl Bernhard Wiklunds lärobok.

Eklund var sedan 1922 gift med Vilma Johanna Finnberg, med vilken han hade tre barn.

Bibliografi
 1936 - 

 1938 - 

 1946 - 

 1951 - 

 1958 -

Referenser

Män
Födda 1890
Avlidna 1954
Personer från Frykeruds socken
Svenska präster under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Präster i Svenska kyrkan
Denis Vavro

Denis Vavro, född 10 april 1996, är en slovakisk fotbollsspelare som spelar för FC Köpenhamn, på lån från Lazio.

Klubbkarriär
Den 26 augusti 2017 värvades Vavro av FC Köpenhamn, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 4 juli 2019 värvades Vavro av italienska Lazio. Den 1 februari 2021 lånades han ut till spanska Huesca på ett låneavtal över resten av säsongen 2020/2021.

Den 24 januari 2022 lånades Vavro ut till FC Köpenhamn på ett låneavtal över resten av säsongen 2021/2022.

Landslagskarriär
Vavro debuterade för Slovakiens landslag den 8 januari 2017 i en 3–1-förlust mot Uganda.

Källor

Noter

Slovakiska fotbollsspelare
Slovakiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i MŠK Žilina
Spelare i FC Köpenhamn
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i SD Huesca
Spelare i Slovakiska superligan
Spelare i Superligaen
Spelare i Serie A
Spelare i La Liga
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1996
Levande personer
Män
Lillehem (naturreservat)

Lillehem är ett naturreservat i anslutning till byn Lillehem i Kristianstads kommun i Skåne län.

Området är naturskyddat sedan 2015 och är 77 hektar stort. Reservatet består av betesmarker, ädellövskog, vattendrag och den ovanliga naturtypen sandstäpp. 

I naturreservatet finns även ett rikkärr. I rikkärrets kalkrika miljö lever bland annat den sällsynta kalkgrynssnäckan. På våren blommar majvivor i kärret.

Blåvingeleden, en 9 km lång vandringsled, binder ihop Lillehem med de intilliggande naturreservaten Maglehem, Kumlan och Drakamöllan.

Källor 
Länsstyrelsen Skåne - Lillehem

Naturreservat i Kristianstads kommun
Naturskyddsområden bildade 2015
Jaakko Kalela

Jaakko Kaarlo Antero Kalela, född 24 januari 1944 i Helsingfors, är en finländsk ämbetsman. Han är son till Aarno Kalela och bror till Jorma Kalela.

Kalela blev politices licentiat 1969, specialrådgivare vid republikens presidents kansli 1973 och tjänade därefter fyra presidenter, som kanslichef 1984–2005, varefter han var ambassadör i Tallinn 2005–2010. Han utövade i synnerhet på 1980-talet stort inflytande över Finlands utrikespolitik.

Källor

Finländska ämbetsmän
Finländska diplomater
Födda 1944
Män
Levande personer
Ämbetsmän från Helsingfors
Diplomater från Helsingfors
Oslo under medeltiden

Oslo under medeltiden utspelade  sig mellan Oslos grundande omkring år 1000 och fram till att staden brann ner 1624. Ruinerna efter medeltidsstaden är idag synliga i Gamlebyen.

Enligt Snorres kungasaga grundlades köpstaden Oslo omkring 1048 av Harald Hårdråde, men vid arkeologiska utgrävningar på 1970-talet visade det sig att Oslo hade en stadsstruktur redan omkring år 1000. År 1070 blev Oslo biskopssäte. Stadens domkyrka, Hallvardskatedralen, uppfördes på höjden vid Oslo torg i början av 1100-talet. Oslo katedralskole grundades 1153.

År 1299 dog kung Erik Magnusson. Eftersom Erik hade några söner, övertog brodern Håkon kungamakten som Håkon Magnusson. Håkon Magnusson igångsatte som hertig över Øst-Norge mot slutet av 1200-talet en rad byggaktiviteter, bland annat utvidgades Mariakirken och påbörjades uppförandet av Akershus slott. Då Håkon skulle överta kungakronan 1299 efter brodern Erik Magnussons död, valde han Oslo som kröningsstad. År 1314 centraliserades makten till Oslo, bland annat genom att prästen i Mariakirken utnämndes till Norges rikes kansler, som fick i uppdrag att bevara kungens sigill och vara ordförande i Riksrådet.

Staden brändes ned av hertig Erik av Södermanland 1308. Den ännu inte färdiga fästningen stod emot belägringen, och staden byggdes upp igen på de tidigare tomterna. 

Invånartalet fördubblades under högmedeltiden till ungefär 3.500. Perioden närmast före och närmast efter 1300 var medeltidsstaden Oslo som störst. Under digerdöden minskade invånarantalet med omkring en tredjedel. Under åren med Norge som dansk provins från 1536, i union med Danmark, förlorade staden sin huvudstadsstatus och stagnerade ekonomiskt.  

Staden lär ha bränts ned omkring 14 gånger. År 1567 invaderades Oslo av svenska trupper under det nordiska sjuårskriget. Staden jämnades då med marken, dels av svenskarna, dels av stadens egen befolkning under ledning av länsherren och ståthållaren Christen Munk för att hindra att svenskarna fick någonstans att hålla till under belägringen av Akershus fästning.

Staden byggdes upp igen på sina gamla tomter efter varje förödelse, sista gången efter en brand 1611. Efter stadsbranden 1624 gick dock kung Kristian IV hårt fram och förbjöd medborgarna att återuppbygga husen på de de brända tomterna. Medeltidsstaden lades i stället ut jorbruksmarken Oslo ladegård för att försörja Akershus fästning med livsmedel och djurfoder.

En ny stad byggdes upp väster om Björvika, som döptes till Christiania.

Källor
Har vi glemt at Oslo har et Nordens Pompeii? i ''Aftenposten den 18 april 2018]

Noter

Medeltiden
Norge under medeltiden