kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nicolas Diguiny

Nicolas Diguiny, född 31 maj 1988, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Apollon Limassol.

Karriär
I juli 2020 värvades Diguiny av cypriotiska Apollon Limassol, där han skrev på ett kontrakt fram till maj 2022. I mars 2022 förlängde Diguiny sitt kontrakt med ett år samt med en option om ytterligare ett år.

Källor

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i Vannes OC
Spelare i Vendée Poiré-sur-Vie Football
Spelare i Panthrakikos FC
Spelare i Atromitos FC
Spelare i Aris FC
Spelare i Apollon Limassol FC
Spelare i Ligue 2
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i Cyperns förstadivision i fotboll
Födda 1988
Levande personer
Män
Franska idrottare under 2000-talet
Personer från Saint-Germain-en-Laye
Sarane Alexandrian

Sarane Alexandrian, född 15 juni 1927 i Bagdad, död 11 september 2009 i Ivry-sur-Seine, var en fransk essäist, romanförfattare, konstvetare och litteraturkritiker som hörde till den surrealistiska rörelsens andra generation.

Liv och verksamhet 
Sarane Alexandrians mor var från Frankrike och fadern var av armeniskt ursprung, i tjänst som sjukhustandläkare hos Faisal I av Irak. Som följd av en längre tids sjukdom, skickades Sarane sex år gammal till sin mormor i Paris. Vid krigsutbrottet 1939 flyttade han ifrån huvudstaden med sin mormor till det lilla samhället Peyrat-le-Château, i närheten av Limoges. Runt om i trakterna av Limousin sägs han ha varit delaktig i motståndsrörelsen, i 16-årsåldern. Vid samma tid blev han invigd i dadaism av Raoul Hausmann som slog sig ner i Limoges 1944. Tillsammans med bland andra den tjeckiske exilpoeten Jindřich Heisler startade Sarane Alexandrian som 20-åring den surrealistiska tidskriften Néon i Paris. Han debuterade 1954 med en essäbok om bildkonstnären Victor Brauner (1903–1966) som också hörde till Néons redaktion 1948-49. Sarane Alexandrian fortsatte genom åren att utge ett stort antal essäböcker om litteratur, konst, ockult filosofi, erotik med mera. Som romanförfattare debuterade han 1960 med L’Homme des lointains och skrev därefter ytterligare en handfull romaner. 1990 utkom självbiografin L'Aventure en soi. Inga av hans verk är översatta till svenska (år 2021).

Verk (urval) 
 L’Homme des lointains, roman (Paris: Flammarion, 1960)
 Histoire de la philosophie occulte, essä (Paris: Seghers, 1983)
 Histoire de la littérature érotique, essä (Paris: Seghers, 1989; 1995)
 L'Aventure en soi : autobiographie (Paris: Mercure de France, 1990)

Referenser

Litteratur 
 José Pierre: L'Univers surréaliste (Paris: Somogy, 1983)

Noter

Externa länkar 
 Böcker av Sarane Aexandrian på svenska bibliotek. libris.kb.se
 Webbplats för Sarane Alexandrian.  

Surrealister
Personer från Bagdad
Födda 1927
Avlidna 2009
Franska författare under 1900-talet
Franska essäister
Franskspråkiga essäister
Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska konsthistoriker
Franska litteraturkritiker
Män
Zehn Mädchen und kein Mann

Zehn Mädchen und kein Mann är en operett i en akt med musik av Franz von Suppé och libretto av Friedrich Wilhelm Riese under pseudonymen Wilhelm Friedrich. Operetten hade premiär den 25 oktober 1862 på Theater am Franz-Josefs-Kai i Wien.

Personer
 Herr von Schönthan, godsägare
 Danubia (från Österrike), hans dotter
 Hidalga (från Kastilien), hans dotter
 Britta (från England), hans dotter
 Maschinka (från Bayern), hans dotter
 Pommaria (från Portugal), hans dotter
 Alminia (från Tyrolen), hans dotter
 Simonia (från Italien), hans dotter
 Giletta (från Mexiko), hans dotter
 Marianka (från Böhmen), hans dotter
 Preciosa (från Aragonien), hans dotter
 Sidonia, hans hushållerska
 Agamemnon Paris, veterinär

Handling
Godsägaren von Schönthan är änkling flera gånger om och vill gifta sig med sin hushållerska Sidonia, som emellertid älskar den yngre och snyggare veterinären Agamemnon Paris. Hans första fru lämnade honom med en son och från hans andra äktenskap har han tio döttrar som han hellre skulle vilja få bortgifta så fort det går.

Schönthan lät uppfostra var och en av sina döttrar i olika länder och med olika sedvänjor. Som ett resultat hoppas han att få en svärson mycket snabbt. Han har också klistrat upp affischer runtomkring i stan för att uppmuntra ogifta män att besöka hans gods.

Veterinären Agamemnon Paris använder nu en sådan affisch som ett tillfälle att komma till gården och i hemlighet träffa Sidonia. Men von Schönthan fångar in Agamemnon Paris och presenterar honom för alla sina döttrar. Alminia och Marianka börjar med en vacker duett som verkar behaga besökaren. Britta sjunger sedan en engelsk folksång, som omedelbart får alla att somna. Endast Limonia kan väcka publiken med sin italienska aria. Efteråt dansar Hidalga och Preciosa en eldig dans från Spanien, men Agamemnon Paris är inte särskilt intresserad av det heller. Nu måste alla döttrar plocka upp sina instrument och hålla en konsert tillsammans. Men veterinären håller fast vid sitt beslut att gifta sig med Sidonia.

I diskussionen som följer mellan godsägaren och veterinären visar det sig att Agamemnon Paris är sonen som troddes vara förlorad och därmed bror till de tio äktenskapskandidater. Von Schönthan välsignar Agamemnons bröllop med Sidonia och avslutar: "Nu har jag elva döttrar och bara en man".

Referenser

Tyska operetter
Operetter av Franz von Suppé
Rue Saint-Gilles

Rue Saint-Gilles är en gata i Quartier des Archives i Paris 3:e arrondissement. Rue Saint-Gilles, som börjar vid Boulevard Beaumarchais 63–67 och slutar vid Rue de Turenne 48, är uppkallad efter en staty föreställande den helige Egidius, på franska saint Gilles.

Omgivningar
Jardin Arnaud Beltrame
Allée Arnaud Beltrame
Saint-Denys-du-Saint-Sacrement
Saint-Gervais-Saint-Protais
Place des Vosges
Rue de Béarn

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Chemin Vert
  Busshållplats  – Paris bussnät, linje

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris tredje arrondissement
Le Marais
Arkitekturåret 1640
Quartier des Archives
Rue de Béarn

Rue de Béarn är en gata i Quartier des Archives i Paris 3:e arrondissement. Rue de Béarn, som börjar vid Place des Vosges 28 och slutar vid Rue Saint-Gilles 5, har namngivits för att hedra Henrik IV. Han grundlade Place Royale, dagens Place des Vosges, och härstammade från Pau, huvudstad i Béarn.

Omgivningar
Jardin Arnaud Beltrame
Allée Arnaud Beltrame
Saint-Denys-du-Saint-Sacrement
Saint-Gervais-Saint-Protais
Place des Vosges

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Chemin Vert
  Busshållplats  – Paris bussnät, linje

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris tredje arrondissement
Le Marais
Arkitekturåret 1805
1805 i Frankrike
Quartier des Archives
Rue Caron

Rue Caron är en gata i Quartier Saint-Gervais i Paris 4:e arrondissement. Rue Caron, som börjar vid Rue Saint-Antoine 86 och slutar vid Rue de Jarente 5, är uppkallad efter arkitekten Louis Caron (1642–1716), maître général des bâtiments du roi under Ludvig XIV.

Omgivningar
Notre-Dame-des-Blancs-Manteaux
Saint-Paul-Saint-Louis
Place du Marché-Sainte-Catherine
Jardin de l'Hôtel-Lamoignon – Mark-Ashton
Jardin de l'Hôtel de Sully
Hôtel de Chavigny

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Saint-Paul
  Busshållplats  – Paris bussnät, linjerna

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris fjärde arrondissement
Le Marais
Arkitekturåret 1784
1784 i Frankrike
Quartier Saint-Gervais
Javier de Pedro

Javier de Pedro, född 4 augusti 1973 i Logroño, Spanien, är en spansk före detta fotbollsspelare (mittfältare). Han representerade Spanien i fotbolls-VM 2002, där han spelade i fyra av landslagets fem matcher.

de Pedro fick sitt genombrott i spanska Real Sociedad, som han spelade över 300 matcher för i La Liga och tillbringade större delen av sin karriär i. Därefter flyttade han utomlands och hamnade bland annat i allsvenska IFK Göteborg i slutet av 2005.

Referenser 
Javier de Pedro på Transfermarkt

Javier de Pedro på National-Football-Teams
Javier de Pedro på BDFutbol
Noter

Spanska fotbollsspelare
Spelare i Real Sociedad
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i Perugia Calcio
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VM i fotboll 2002
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Personer från Logroño
Födda 1973
Levande personer
Män
DB Baureihe 103

DB Baureihe 103 är ett tyskt ellok, ursprungligen konstruerat för att dra Intercity-tåg åt Deutsche Bahn. Loket var länge flaggskeppet i DB:s flotta, från dess introduktion fram till introduktionen av höghastighetståget ICE år 1991. BR 103 var vid dess introduktion 1970 världens starkaste ellok och loket tillhör än idag ett av de starkaste i världen.

Utveckling
Efter andra världskriget så fokuserade det dåvarande Deutsche Bundesbahn mycket på att använda sig av standardiserade ellok, för att påskynda elektrifieringen av de tyska järnvägarna. För att kunna konkurrera med den ökande mängden bilar så ansåg man att en toppfart på minst 160 km/h var nödvändig.
Den ursprungliga planen var att modifiera det äldre elloket E 19 så att detta skulle kunna uppnå hastigheter på 180 km/h. Detta visade sig senare inte vara möjligt på grund av att konstruktionens ålder. Kraven kom därmed att ändras, så att det nya loket skulle ha en toppfart på minst 200 km/h, men också krav på en Co'Co' axelföljd.

BR 103 i trafik
När BR 103 introducerades 1970, så introducerades även de nya Intercity-tågen. Målet var att alla Intercity-tågen skulle knyta samman Tysklands städer, samt ha en topphastighet på 200 km/h. I början så uppnåddes sällan 200 km/h, främst på grund av att få linjer hade spår godkända för hastigheter över 160 km/h, samt att det saknades ett godkännande från den tyska regeringen för att få köra tågen i hastigheter över 160 km/h. Antalet resenärer var inte speciellt högt före 1979, då Intercity-tågen fram till dess enbart bestod av första klass, men i och med introduktionen av andra klass 1979 ökade populariteten kraftigt. Fram till introduktionen av BR 120 1987, var BR 103 det enda loket i DB:s flotta som hade en toppfart på över 160 km/h. 1991 förlorade loket sin status som DB:s flaggskepp då höghastighetståget ICE introducerades. När det nya Intercity-loket BR 101 introducerades 1996, så började BR 103 att tas ur tjänst, men det skulle dröja till 2003 innan det sista loket tågs ur aktiv tjänst. Trots att BR 103 är taget ur tjänst, så används typen fortfarande som ersättningslok vid behov.

Galleri

Referenser

Tyska ellok
Lanseringar 1970
Timo Saario

Timo Matti Saario, född 6 oktober 1961 i Helsingfors, är en finländsk kantor, organist och dirigent. Saarios register är bas.

Biografi 
Saario föddes den 6 oktober 1961 i Helsingfors och hans föräldrar är skådespelaren Esa Saario och Anja Saario. Saario gick i gymnasiet i Tölö och han utexaminerades från Konstuniversitetets Sibelius-Akademis kyrkomusikenhet. Där hade Saario sång som huvudämne och orgel som biämne. Kaija Eerola, före detta kantor i Nummis församling, började undervisa Saario i orgelspelning redan under 1970-talet och i slutet av 1970-talet vikarierade Saario Eerola många gånger som kantor. I Sibelius-Akademin träffade Saario Ulla Eho och senare gifte paret sig i Sjundeå, där familjen bor. Makarna har två barn.

Saario började kantorskarriären i Högfors församling. Tidigare hade Saario också jobbat som kantor i Ekenäs. År 2005 valdes Saario till Lojo församlings ledande kantor. I Lojo församling dirigerar Saario kyrkokören Lohjan kirkkokuoro (Lojo kyrkokör) som är en av Finlands äldsta kyrkokörer. Förutom kyrkokören dirigerar Saario också körerna Laurin Laulajat och Laurin Miehet. Saario är också med i kyrkkvartetten Kirkkosällit. Förutom sina egna körer har Saario också ackompanjerat Vichtis församlings flickkör Tyttökuoro Piritat som dirigeras av Saarios maka Ulla Eho-Saario.

På fritiden var Saario medlem i kvartetten Kark'kisällit. Kvarteten som var från Högfors uppträdde runt Finland och hade en årlig konsert i salen Karkkila-sali i Högfors. Folk runt hela Nyland kom till Kark'kisällits konserter där också Saarios far Esa Saario ofta sjöng. Förutom orgel och piano kan Saario också spela dragspel.

Saario är aktiv i Lojo församlings svenskspråkig verksamhet. Han fungerar som kantor på många svenskspråkiga evenemang i Virkby kyrka och Lojo S:t Lars kyrka.

Esbo stifts domkapitel har förlänat Saario hederstiteln director cantus.

Utmärkelser 

 Director cantus
 Finlands Frontveteranförbunds guldmedalj
 Finlands Frontveteranförbunds standar
 Högfors Frontveteranförbunds standar

Källor 

Män
Levande personer
Finländska organister
Finländska dirigenter
Födda 1961
Musiker från Helsingfors
Lojo
Finländska musiker under 2000-talet
Reisszug

Reisszug (Reißzug), även Reiszug, är en privat bergbana för gods till Hohensalzburg i Salzburg i Österrike. Den anses vara världens äldsta som fortfarande är i drift.

Bergbanan beskrevs första gången år 1515 av Matthäus Lang von Wellenberg, som senare blev ärkebiskop i Salzburg. Den har samma sträckning som på den tiden och börjar vid Nonnberg utanför östra slottsmuren. Banan, som har en lutning på 67%, passerar genom fem murar innan den når slottsplatsen. De tjocka träportarna i muren, och därmed bergbanan, kan dateras till mellan 1495 och 1504.

Ursprungligen skedde transporten med hjälp av två slädar som var förbundna med ett långt rep, men de ersattes snart av en vagn på räls av trä. Vagnen drogs av hästar och oxar och ibland av straffångar. Idag är rälsen av stål och vagnen dras av en elektrisk vinsch, som installerades 1910. Bergbanan har renoverats flera gånger, senast 2017.

Källor

Bergbanor
Järnvägslinjer i Land Salzburg
Felicitas de Saint-Maxent

Felicitas de Saint-Maxent, död 1799, var en spansk salongsvärd. 

Hon var född som dotter till en fransk köpman i Franska Louisiana, som 1763 blev spanskt. Hon gifte sig 1777 med Spaniens guvernör i Louisiana, Bernardo de Gálvez. 

Efter hans död 1786 flyttade hon till Madrid, där hon öppnade en populär litterär salong där tidens författare och politiker deltog, inklusive Aranda, Cabarrús, Jovellanos, Moratín, Sabatini och Ignacia Clemente (änka efter finansminister Miguel Múzquiz). 

När franska revolutionen utbröt 1789 blev hennes salong misstänkt för att sprida revolutionära idéer och sattes under bevakning av minister Floridablanca, och 1790 greps hon och förvisades till Valladolid.

Referenser

 http://dbe.rah.es/biografias/70658/felicitas-de-saint-maxent

Kvinnor
Födda 1758
Avlidna 1799
Personer i spanska kolonin Louisiana
Salongsvärdar
Personer i Spanien under 1700-talet
Martin Tenk

Martin Tenk, född 8 februari 1972 i Ostrava, är en tjeckisk sportskytt.

Han tävlade i olympiska spelen 1996, 2000, 2004 samt 2008 och blev olympisk bronsmedaljör i pistol vid sommarspelen 2000 i Sydney.

Källor 

Tjeckiska sportskyttar
Tjeckiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Tjeckien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tjeckien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tjeckien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Tjeckien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Ostrava
Födda 1972
Levande personer
Män
Tjeckiska idrottare under 1900-talet
Tjeckiska idrottare under 2000-talet
Folkbank

Folkbank var i Sverige ett begrepp för en form av bank från runt år 1867 till tidigt 1900-tal.

När folkbanksrörelsen kom till Sverige tog den inspiration från den tyska socialpolitikern Hermann Schulze-Delitzsch. Den första folkbanken var Örebro folkbank, grundad 1867. Under de följande decennierna grundades flera folkbanker av varierande storlek runtom i Sverige. Folkbankerna kunde vara helt nya inrättningar, men många var ombildade sparbanker. Organisatorisk kunde folkbankerna ta sig många uttryck, vissa var aktiebolag från starten, andra hade andra organisationsformer. När begreppet sparbank stramades upp med 1892 års sparbankslag valde många sparbanker som inte kunde leva upp till den nya definitionen av ombilda sig som folkbanker.

1903 års banklag ledde att begreppet "bank" helt reserverades till antingen sparbanker eller oktrojerade banker. Folkbanker som inte ville ombildas till aktiebolag tog då andra namn som "kreditkassa" eller dylikt och begreppet folkbank förlorade sin tidigare mening.

De folkbanker som fanns kvar efter 1904 uppgick med tiden i andra banker. Den som fanns kvar längst tid var Jämtlands Folkbank, vars kontorsrörelse uppgick i Mellersta Norrlands Föreningsbank 1990. Med detta följde även rätten till namnet "Folkbanken". När Föreningsbanken gick ihop med Sparbanken Sverige spekulerades det om att den sammanslagna banken skulle kalla sig Folkbanken, vilket inte skedde.

Källor 

Svenskt bankväsen
Gustaf Cavalli (militär)

Lars Gustaf Cavalli, född den 18 april 1854 i Agunnaryds socken, Kronobergs län, död den 28 februari 1928 i Malmö, var en svensk militär. Han var far till Erik och Evert Cavalli.

Cavalli blev underlöjtnant vid Kronobergs regemente 1874, löjtnant där 1882 och kapten där 1896  samt major vid regementet 1902 och i regementets reserv 1910. Han befordrades till överstelöjtnant i armén sistnämnda år. Cavalli blev överkontrollör vid brännvins- och maltdryckstillverkningen i Malmöhus län 1909. Han blev riddare av Svärdsorden 1897. Cavalli viar på Sankt Pauli norra kyrkogård i Malmö.

Källor 

 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1860-2017
 Cavalli, Lars G på SvenskaGravar.se

Överstelöjtnanter i svenska armén
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Agunnaryds socken
Gravsatta på Sankt Pauli norra kyrkogård
Födda 1854
Avlidna 1928
Män
Itab Shop Concept AB

Itab Shop Concept AB är ett svenskt tillverkningsföretag med säte i Jönköping. Det säljer, utvecklar och tillverkar butiksinredningar och utrustning till butikskedjor inom dagligvaru- och fackhandel i Norden, Baltikum, Benelux, Storbritannien, Tyskland, Centraleuropa och Ryssland.

Itab har sina rötter från 1937, då Karl Rothweiler startade tillverkning av neonrör på Torpa i Jönköping. Bolaget bytte 1960 namn till Igni Tronik Aktiebolag (ITAB), vilket framför allt tillverkade elektroniska tändsystem. Tord Johansson blev 1979 delägare i företaget, som då hette Itab Elektronik och Ljusskyltprodukter. Under 1980-talet utvecklades den nuvarande affärsidén om butiksinredningar. 

Företaget namnändrades 2004 till Itab Shop Concept. Från Itab har även det börsnoterade företaget Xano utvecklats av Tord Johansson. Itab Shop Concept AB:s aktier är sedan 2008 noterade på Stockholmsbörsens huvudlista, efter att tidigare varit noterade på First North.

Källor
Itab Groups årsredovisning för 2020

Noter

Externa länkar
Itab Shop Concepts webbplats

Svenska handelsföretag
Företag i Jönköpings kommun
Företag listade på Stockholmsbörsen (mid cap)
Företag bildade 1937
Instalco Intressenter

Instalco Intressenter AB är ett svenskt installationsföretag med säte i Stockholm med verksamhet inom elektricitet, vatten och avlopp, ventilation och kylteknik i Sverige, Norge och Finland. Gruppen omfattar ett 90-tal enskilda bolag med 3.900 anställda.

Instalcos aktier är sedan 2017 noterade på Stockholmsbörsens huvudlista.

Källor
Instalcos årsredovisning för 2020

Noter

Externa länkar
Instalcos webbplats

Svenska tjänsteföretag
Företag i Stockholms kommun
Företag listade på Stockholmsbörsen (large cap)
Företag bildade 2015
Margaret Polley

Margaret Polley, död 18 juli 1555 i Dartford i Kent, var en engelsk kvinna som blev avrättad för kätteri under den marianska förföljelsen. 

Hon var en av de protestanter som föll offer för de kättarförföljelser som hade utlösts i England sedan Maria I av England hade återinfört katolicismen och de gamla straffen mot kätteri, vilket uppmanade till angiveri och följdes av hundratals avrättningar sedan John Rogers hade bränts på bål i London i februari 1555. 

Hon förnekade att Kristus verkligen fanns närvarande i brödet och vinet i nattvarden, och hävdade att det inte fanns några hänvisningar till katolska kyrkan i Bibeln. Hon vidhöll dessa åsikter och vägrade att ta tillbaka dem även med löfte om benådning. Hon dömdes till döden för kätteri och erbjöds benådning om hon ångrade sig. Då hon vägrade, verkställdes straffet och hon, liksom två män som också hade dömts för kätteri, brändes levande på bål i Dartford i Kent den 18 juli 1555. Hon var den första kvinna som avrättades under de marianska förföljelserna.

Referenser
 Whitelock, Anna, Mary Tudor: England's first queen, Bloomsbury, London, 2009

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1555
Personer som blivit avrättade av England under 1500-talet
Personer som blivit avrättade genom bränning i England
Personer som blivit avrättade för kätteri
Schönberg-Chandrasekhar-gränsen

I stjärnastrofysik anger Schönberg-Chandrasekhar-gränsen den maximala massan hos en icke-fusionerande, isotermisk kärna som kan stödja ett omslutande skal. Det uttrycks som förhållandet mellan kärnmassan och kärnans och skalets totala massa. Uppskattningarna av gränsen beror på de modeller som används och de förmodade kemiska sammansättningarna av kärnan och skalet. Typiska värden som ges ligger i området 0,10 till 0,15 (10 - 15 procent av den totala stjärnmassan). Detta är det maximum till vilket en heliumfylld kärna kan växa, och om denna gräns överskrids, vilket bara kan hända i massiva stjärnor, kollapsar kärnan och frigör energi som får stjärnans yttre lager att expandera till att bli en röd jätte. Den är uppkallad efter astrofysikerna Subrahmanyan Chandrasekhar och Mario Schönberg, som uppskattade dess värde i en rapport från 1942. De uppskattade att det var

Schönberg-Chandrasekhar-gränsen spelar in när termonukleär fusion i en stjärna i huvudserien förbrukar vätet i stjärnans kärna. Stjärnan drar sedan ihop sig tills väte fusionerar in i ett skal som omger en heliumrik kärna, som båda är omgivna av ett skal som främst består av väte. Kärnan ökar i massa när skalet fusioneras utåt genom stjärnan. Om stjärnans massa är mindre än ca 1,5 solmassor kommer kärnan att degenerera innan Schönberg-Chandrasekhar-gränsen uppnås, medan den å andra sidan, om massan är större än ca 6 solmassor, lämnar huvudserien med en kärnmassa som redan är större än Schönberg-Chandrasekhar-gränsen så dess kärna aldrig är isotermisk före heliumfusion. I det återstående fallet, där massan är mellan 1,5 och 6 solmassor, kommer kärnan att växa tills gränsen har nåtts, då den kommer att minska snabbt tills helium börjar fusioneras i kärnan.

Referenser

Noter

Astrofysik
Adapteo

Adapteo Oyj är ett finländskt företag som bygger, säljer och hyr ut temporära byggnader i Danmark, Finland, Nederländerna, Norge, Sverige och Tyskland. Det har sitt säte i Vanda.

Adapteos aktier var från den 1 juli 2019 noterade på Stockholmsbörsens huvudlista. Det avnoterades från Stockholmsbörsen i september 2021.

Källor
Adapteos årsredovisning för 2020

Noter

Externa länkar
Adapteo Oy:s webbplats

Finländska byggföretag
Företag i Vanda
Företag tidigare listade på Stockholmsbörsen
Företag bildade 2019
Gustaf Bolander

Carl Gustaf Bolander, född den 21 oktober 1848 i Göteborg, död 11 november 1908, var en svensk grosshandlare, verksam i Göteborg.

Biografi
Föräldrar var tullförvaltaren G.F. Bolander och Ida von Gegerfelt. Efter att ha genomgått Meijerbergska skolan var Bolander kontorsanställd under sju år och företog även resor i England där han fick förtrogenhet med modern maskinteknik. Därefter grundade han 1872 Gust. Bolander & Co, som bedrev grosshandel med maskiner och maskintillbehör för industri och hantverk. Han bidrog även till uppkomsten av flera industrier såsom Bohus mekaniska verkstads AB, AB Bazar med Bazar Alliance och AB Göteborgs Arkader. År 1880 blev han Greklands konsul.

Bolander var intresserad av sport och idrott och i flera år ordförande för Göteborgs idrottsklubb och Göteborgs skyttegille liksom även för Göteborgs schackklubb.

Han gifte sig 1889 med norskan Asta Graah (1861-1908).

Referenser

	

Födda 1848
Avlidna 1908
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet