kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julia Stupak

Julia Sergejevna Stupak (ryska: Юлия Сергеевна Ступак), född Belorukova (ryska: Белорукова) den 21 januari 1995, är en rysk längdskidåkare som debuterade i världscupen den 1 mars 2014 i Lahtis. Hon deltog i olympiska vinterspelen 2018 i Pyeongchang där hon vann brons i sprint och brons i stafett, tävlande för Olympiska atleter från Ryssland (OAR).

Biografi 
Stupak gjorde världscupdebut på sprinten i Lahtis den 1 mars 2014 där hon slutade på 47:e plats. På sprinten i Drammen den 5 mars samma år tog hon sina första världscuppoäng när hon slutade 26:a. Den 15 januari 2017 tog hon sin första seger i världscupen när hon tillsammans med Natalja Matvejeva vann sprintstafetten i Toblach.

På VM i Lahtis 2017, den 26 februari, vann hon silver i sprintstafett tillsammans med Matvejeva, bakom det norska laget med Heidi Weng och Maiken Caspersen Falla och framför det amerikanska laget med Sadie Bjornsen och Jessie Diggins.

Den 24 november 2017 tog Stupak sin första individuella pallplats i världscupen när hon slutade trea på den inledande sprinten i Nordiska öppningen i Ruka. På OS i Pyeongchang samma säsong vann hon två bronsmedaljer: en i sprint, där hon slutade trea bakom Stina Nilsson och Falla, samt en i stafett, där hon tillsammans med Natalja Neprjajeva, Anastasija Sedova och Anna Netjajevskaja kom trea bakom det norska och det svenska laget.

Under säsongen 2018/2019, närmare bestämt den 24 november 2018, vann Stupak sin första individuella världscuptävling, återigen på den inledande klassiska sprinten i Nordiska öppningen i Ruka, men denna gång högst upp på pallen. Hon slutade på 5:e plats i Tour de Ski 2018/2019 och på 8:e plats i den totala världscupen. På VM i Seefeld 2019 vann hon brons i stafett, återigen tillsammans med Sedova, Netjajevskaja och Neprjajeva, som endast blev slagna av Sverige och Norge. Stupak stod över efterföljande säsong på grund av graviditet och barnafödande.

Säsongen 2020/2021 gjorde Stupak comeback. Hon kom tvåa i totalställningen i Tour de Ski, bland annat efter att ha vunnit en etapp och uppnått topp 10-resultat i sju av åtta etapper. Etappsegern, som kom i den klassiska jaktstarten i Toblach, var hennes första världscupseger i ett distanslopp och hennes andra individuella seger i karriären.

Resultat

Pallplatser i världscupen

Individuellt 
Stupak har nio individuella pallplatser i världscupen: tre segrar, fyra andraplatser och två tredjeplatser.

Lag 
I lag har Stupak två pallplatser i världscupen: en seger och en andraplats.

Ställning i världscupen

Olympiska spel

Världsmästerskap

Referenser

Ryska längdåkare
Ryska olympiska guldmedaljörer
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2018
Olympiska guldmedaljörer 2022
Olympiska bronsmedaljörer 2022
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Ryssland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Ryssland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 1995
Levande personer
Kvinnor
Stäkets stationshus

Stäkets stationshus var en järnvägsstation längs Västeråsbanan, som gick från Stockholm till Bergslagen. Järnvägslinjen Stockholm-Köping invigdes den 12 december 1876 av Oscar II. På markytan, där järnvägen drogs fram år 1876 och där Stäkets stationshus byggdes år 1900 låg Stäketfläcken, eller Stäkets stad, på 1600-talet. De sista lämningarna av Stäketfläcken försvann troligen redan 1876. Ingen vet dock vad som döljs under markytan och därför är hela Stäkets gamla stationsområde fornminnesregistrerat.

Fram till 1968 hade Stäket en station vid Mälarbanans gamla sträckning. När pendeltågstrafiken startade den 12 maj 1968 lades Stäkets station ned och fem år senare revs huset. Stationshuset, som var byggt år 1900, revs 1973.

Historik
 
Stäkets stationshus uppfördes år 1900. Huset byggdes troligen efter ritningar av arkitekt Erik Lallerstedt (1864-1955). Han var en tid engagerad för projektering av flera stationshus och banvaktarstugor längs Västeråsbanan, det vill säga Stockholm–Västerås–Bergslagens Järnvägar (SWB).

Erik Lallerstedt var också arkitekten till en snarlik arkitekturstil som den som fanns i Stäkets stationshus i banvaktsstugan i Roskänge i Grangärde socken och i stationshuset i Nyhammar. Ett pampigare stationshus, som Erik Lallerstedt ritade och som också är från år 1900, är Ängelsbergs järnvägsstation, som ligger utefter järnvägslinjen Bergslagspendeln, som byggdes av SWB, i Västervåla socken i nuvarande Fagersta kommun.

Stationshuset var en röd byggnad med vita träsniderier och utsmyckningar. Huset bar prägel av den nationalromantiska inriktningen i svensk sekelskiftesarkitektur från början av 1900-talet. Byggnaden var uppförd av trä och var en våning hög. Panelen i fasadernas nedre del var rödfärgad, den övre delen och gavelrösten var vita. Huset fick sin prägel genom ett kontrastspel av röda ytor och vita detaljer eller omvänt, röda omfattningar mot vita ytor. Planformen var en rektangel, men taket var delat i två vinkelställda sadeltak, som bröt husets kompakta form. Väntplatsen bestod av förstukvistar, som var indragna i huskroppen och utsmyckade med skulpterade pelare och med räcken snidade i trä.

Bilder

Noter

Källor
 Birgitta Johansson, Kulturstigar Kallhäll-Stäket, 1995, sidorna 12-21. .
 Rolf Källman, Ann-Sofie Nygren, Järfälla kulturhistoriska miljöer, Stockholms läns museum, Järfälla kommun, 1991, sidorna 23, 40, 47, 70, 77, 80, 81, 82, 83. .

Externa länkar

 Upplands-Bro Kulturhistoriska Forskningsinstitut: Stäkets stad.
 Stäkets Historia.
 Stäketfläcken.

Kallhäll-Stäket
Almarestäket
Nedlagda järnvägsstationer i Stockholms län
Byggnader ritade av Erik Lallerstedt
Järnvägsstationer invigda 1900
Järnvägsstationer stängda 1968
1900 i Sverige
Blik op de Weg

Blik op de Weg var ett nederländskt TV-program om trafik som sändes mellan 1991 och 2015. År 2015 gick produktionsbolaget Leo de Haas TV Produkties i konkurs. Programledare var Leo de Haas (1990–2011) och Frits Sissing (2012–2015).

Externa länkar
TV-programmets webbsida
TV bolagets Youtube kanal där alla avsnitt står på
Nederländska TV-program
Sadie Maubet Bjornsen

Sadie Maubet Bjornsen, född Sadie Bjornsen den 21 november 1989, är en amerikansk längdskidåkare. Vid världsmästerskapen i Lahtis 2017 tog hon brons i sprintstafett tillsammans med Jessie Diggins. Bjornsen debuterade i världscupen den 19 februari 2011 i Drammen, Norge, och hennes första pallplats i världscupen kom i sprintstafett den 4 december 2011 i Düsseldorf, Tyskland.

Bjornsen deltog vid Olympiska vinterspelen 2014 och 2018. Hon är äldre syster till längdskidåkaren Erik Bjornsen.

Efter Världsmästerskapen i Oberstdorf 2021 meddelade hon att hon avslutar sin karriär.

Resultat

Världscupen

Individuella pallplatser 
Bjornsen har sju individuella pallplatser i världscupen: en andraplats och sex tredjeplatser.

Olympiska spel

Världsmästerskap

Referenser

Amerikanska längdåkare
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från USA
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från USA
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Sven-Olof Lodin

Sven-Olof Lodin, född 1936, är en svensk skattejurist. Han verkade som professor i finansrätt vid Stockholms universitet innan han 1986 blev chef för skatteavdelningen på Industriförbundet och därmed Industriens skattesakkunnige (senare Näringslivets skattesakkunnige). I denna roll hade han stor påverkan på svensk skattepolitik, bland annat Århundradets skattereform. Han pensionerades från Industriförbundet 1998.

Bibliografi 
 Inkomstskatt: en läro- och handbok i skatterätt (huvudförfattare)
 Professorn som blev näringslivstorped: Min tid i skattepolitiken (memoarer)

Referenser 

Män
Födda 1936
Levande personer
Svenska professorer i finansrätt
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Henrika Roman

Henrika Eva Albertina Roman, född 25 januari 1820 i Kristianstad, död 15 oktober 1846 i Kristianstad, var en svensk målare och tecknare.

Hon var dotter till översten Johan Henrik Roman och Marie Sophie Hoffberg. Roman var verksam som porträttmålare under 1840-talet. Hon utförde ett stort antal porträtt föreställande medlemmar ur släkten Roman samt de mer kända porträtten av Anna Katarina Svenonius och Hedvig Hammarskjöld.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 503, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1800-talet
Kvinnor
Födda 1820
Avlidna 1846
Konstnärer från Kristianstad
Svenska tecknare under 1800-talet
Kerstin Romare

Kerstin Anne-Marie Romare, född 2 september 1932 i Stockholm, död 2013, var en svensk tecknare och formgivare.

Hon är dotter till timmermannen Karl Halldin och Karin Hirsch och från 1952 gift med teckningsläraren Mårten Romare. Hon studerade vid Konstfackskolan 1947–1951 och arbetade därefter mest med bokillustrationer och mönstergivning av tyg. Hon blev känd för sina illustrationer av läseboken Li och Lo som användes i undervisningen under 1960 och 1970-talen. Hennes sagobilder har en naivistisk stil med en romantisk berättarton. Hon deltog i en samlingsutställning på Nationalgalleriet i Stockholm 2009. Vid sidan av sitt eget skapande var hon bildlärare vid Levande verkstad.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 503, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska tecknare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1932
Avlidna 2013
Konstnärer från Stockholm
Svenska formgivare
Wanda Roose

Wanda Agnes Reichman-Roose, född 15 september 1882 i Moskva, Kejsardömet Ryssland, död 2 september 1956 i Virum utanför Köpenhamn, var en dansk konstnär.

Hon var dotter till ingenjören och statsrådet Sigismund Reichman och Caroline Le Verrier och från 1907 gift med Aage Roose. Hon studerade konst i Warszawa 1900–1902 och för Christian Krohg vid Académie Colarossi 1903–1906 samt under studieresor till Italien. Hon var tillsammans med sin man bosatt i Filipstad under några år. Hon medverkade i ett flertal danska och internationella utställningar. I Sverige ställde hon ut tillsammans med sin man på Konstnärshuset i Stockholm 1919 och Värmlands museum 1950. Hennes konst består av landskapsmålningar från bland annat det svenska sommarlandskapet utförda som oljemålningar eller träsnitt. Roose finns representerad med grafik vid Kunstmuseets kopparstickssamling i Köpenhamn och Lunds universitets konstmuseum.

Referenser

Noter

Källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 511, Allhems förlag, Malmö.

Danska konstnärer
Kvinnor
Födda 1882
Avlidna 1956
Konstnärer från Moskva
Daniel Stock

Daniel Stock, född 16 september 1992, är en norsk längdskidåkare som debuterade i världscupen den 8 mars 2014 i Oslo, Norge. Hans första pallplats i världscupen kom i skiathlon-tävlingen den 4 februari 2017 i Pyeongchang, Sydkorea.

Referenser

Norska längdåkare
Födda 1992
Levande personer
Män
Deepwater Horizon (film)

Deepwater Horizon är en amerikansk biografisk katastroffilm från 2016, regisserad av Peter Berg och skriven av Matthew Michael Carnahan och Matthew Sand. I filmen medverkar Mark Wahlberg, Kurt Russell, John Malkovich, Gina Rodriguez, Dylan O'Brien och Kate Hudson. Filmen handlar om Deepwater Horizon-explosionen och oljeutsläppet i Mexikanska golfen 2010.

Filmen hade världspremiär vid Toronto International Film Festival den 13 september 2016 och hade biopremiär i USA och Sverige den 30 september samma år.

Filmen nominerades till två Oscars vid Oscarsgalan 2017 för Bästa ljudredigering och Bästa specialeffekter men förlorade mot Arrival respektive Djungelboken.

Rollista

Mottagande 
Deepwater Horizon möttes mestadels av positiva recensioner av kritiker. På Rotten Tomatoes har filmen ett medelbetyg på 83%, baserad på 218 recensioner, och ett genomsnittsbetyg på 7 av 10. På Metacritic har filmen genomsnittsbetyget 68 av 100, baserad på 52 recensioner.

Referenser

Externa länkar 
  
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2016
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska katastroffilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Filmer i regi av Peter Berg
2010 på film
Louisiana på film
Filmer från Lions Gate Entertainment
IMAX-filmer
Filmmusik av Steve Jablonsky
Lydia Robsahm

Lydia Sophia Robsahm, född 10 september 1855 i Stockholm, död okänt år, var en svensk-finländsk konstnär.

Hon var dotter till bryggaren Abraham Robsahm och Hedvig Sophia Laurentia Nordgren och från 1881 gift i Helsingfors med den svenske skulptören Carl Elias Hammar. Hon var dotterdotter till Carl Wilhelm Nordgren och systerdotter till Axel Wilhelm Nordgren. Robsahms familj flyttade till Finland 1873 där hon fick sin konstnärliga utbildning. Hon medverkade i en samlingsutställning arrangerad av Konstföreningen för södra Sverige 1879 men kom huvudsakligen att ställa ut med Finska konstföreningen i Helsingfors på 1890-talet. Hennes tavlor såldes även genom två ombud i Helsingfors och Wiborg. Hennes konst består av djurstudier samt landskapsmålningar från Finland och Bayern. Hon försvinner spårlöst från alla arkiv 1898 och hennes senare öden är okända.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 497, Allhems Förlag, Malmö.

Svenska målare under 1800-talet
Finländska konstnärer
Kvinnor
Födda 1855
Avlidna okänt år
Konstnärer från Stockholm
Signe Romée

Signe Augusta Romée. född 23 december 1901 i Trelleborg, död 1989, var en svensk målare.

Hon var dotter till målarmästaren Otto Hultberg och Augusta Borgqvist och från 1927 gift med Oscar Romée. Hon studerade vid en målarkurs anordnad av Skånska målarskolan i Trelleborg. Separat ställde hon ut i Trelleborg 1950 och hon medverkade i utställningar arrangerade av Konstföreningen för Trelleborg och Söderslätt och Malmö konstförening. Hennes konst består av landskap från sydvästra Skåne, porträtt och stilleben utförda i olja, pastell eller akvarell. Romée är representerad vid Trelleborgs museum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 505, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 442, 

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1901
Avlidna 1989
Personer från Trelleborg
Mathias Rundgreen

Mathias Rundgreen, född 21 februari 1992, är en norsk längdskidåkare som debuterade i världscupen den 8 mars 2014 i Oslo, Norge. Hans första individuella pallplats i världscupen kom i skiathlon-tävlingen den 4 februari 2017 i Pyeongchang, Sydkorea.

Referenser

Norska längdåkare
Födda 1992
Levande personer
Män
Sandra Ringwald

Sandra Ringwald, född 27 september 1990, är en tysk längdskidåkare som debuterade i världscupen den 4 december 2010 i Düsseldorf, Tyskland. Hennes första pallplats i världscupen kom i teamsprint den 17 januari 2016 i Planica, Slovenien.

Den 29 mars 2019 meddelade hon att hon avslutar karriären.

Referenser

Tyska längdåkare
Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
Fjodor Otsep

Fjodor Aleksandrovitj Otsep (), född 9 februari 1895 i Moskva, död 10 juni 1949 Ottawa i Kanada, var en rysk filmregissör. Från slutet av 1920-talet levde han i exil, och hann med att göra film i Sovjetunionen, Tyskland, Italien, Storbritannien, Spanien, Frankrike, USA och Québec. På grund av olika transkriptioner från det kyrilliska alfabetet förekommer hans namn under flera olika stavningar, som Fyodor Otsep, Fyodor Otzep, Fédor Ozep och i Spanien Pedro Otzoup.

Otseps filmer uppvisar blandformer av tidens estetiska strömningar: de två tyska filmerna Det levande liket (1929) och Bröderna Karamazov (1931) har beskrivits som mellanting mellan sovjetisk montagefilm och tysk expressionism. Enligt filmvetaren Raymond Durgna avviker Bröderna Karamazov från montagefilmens konventioner genom att "dostojevskiska själavåndor ersätter leninistisk kollektivism till vilken 'officiella' montage-mästare stämde sina lyror".

Otsep avled 10 juni 1949 i Ottawa, Kanada.

Filmografi i urval 
 (manus)
 1927 – Den gula biljetten
 1929 – Det levande liket
 1931 – Bröderna Karamazov
 1932 – Storstadsnätter
 1934 – Den stora lidelsen
 1937 – Spader dam
 1938 – Gibraltar
 1938 – Tarakanova
 1944 – Three Russian Girls
 1948 – Mord till musik

Källor

Externa länkar 

Avlidna 1949
Födda 1895
Personer från Moskva
Ryska filmregissörer
Sovjetiska stumfilmsregissörer
Ryska manusförfattare
Män
Katharina Hennig

Katharina Hennig, född 14 juni 1996 i Annaberg-Buchholz, Tyskland, är en tysk längdskidåkare som debuterade i världscupen den 24 januari 2016 i Nové Město na Moravě, Tjeckien. Hennes första pallplats i världscupen kom i stafett den 22 januari 2017 i Ulricehamn, Sverige. Hon tog sin första individuella pallplats i 10 km klassiskt, masstart, den 3 januari 2020 i Val di Fiemme, Italien, efter att ha slutat på tredje plats.

I de Olympiska vinterspelen 2022 i Peking tog Hennig en silvermedalj i stafetten och en guldmedalj i sprintstafett tillsammans med Victoria Carl.

Resultat

Pallplatser i världscupen

Individuellt 
Hennig har sex individuella pallplatser i världscupen: en seger, två andraplatser och tre tredjeplatser.

Lag 
I lag har Hennig en pallplats i världscupen: en andraplats.

Olympiska spel

Världsmästerskap

Referenser

Tyska längdåkare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2022
Olympiska silvermedaljörer 2022
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2022
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Regenerativ medicin

Regenerativ medicin är en förgrening av translationell forskning inom vävnadsrekonstruktion och molekylärbiologi som åsyftar "processen av att byta ut, konstruera eller regenerera mänskliga celler, vävnader eller organ för att återställa eller upprätta normal funktion". Detta område tros i framtiden kunna möjliggöra reparation av skadad vävnad eller skadade organ genom att stimulera kroppens egen reparationsmekanism att läka skador som i dag anses vara irreparabla.

Regenerativ medicin innebär också möjligheten att kultivera vävnader och organ i laboratoriemiljön och sedan implantera dem då kroppen inte klarar av att läka sig själv. Om ett återskapat organs celler skulle skapas från patientens egen vävnad eller celler, skulle detta potentiellt kunna upphäva bristen på transplantationsorgan liksom avstötningsreaktioner av transplanterade organ.

Referenser

Bioteknik
Alapinvarianten

Ej att förväxla med Alapins öppning.

Alapinvarianten (även känd som c3-sicilianskt) är en schacköppning som uppkommer efter dragen:

1.e4 c5 2.c3

Vit vill till skillnad från i andra varianter av siciliansk öppning varianter kunna spela sin bonde till d4 och om svart spelar ...cxd4, kunna ta tillbaka med cxd4. Därmed skulle vit få bra kontroll på centrum .

Svarts vanligaste svarsdrag är 2...d5, för att öppna centrum, samt 2...Sf6 för att attackera bonden på e4.

Den är uppkallad efter Semjon Alapin (1856–1923).

Schacköppningar
Ashes Against the Grain

Ashes Against the Grain är det tredje studioalbumet med det amerikanska black metal-bandet Agalloch, utgivet 2006 av skivbolaget The End Records.

Låtlista
"Limbs" – 9:51
"Falling Snow" – 9:38
"This White Mountain on Which You Will Die" (instrumental) – 1:39
"Fire Above, Ice Below" – 10:29
"Not Unlike the Waves" – 9:16
"Our Fortress Is Burning... I" (instrumental) – 5:25
"Our Fortress Is Burning... II - Bloodbirds" – 6:21
"Our Fortress Is Burning... III - The Grain" (instrumental) – 7:10

Text: John Haughm
Musik: John Haughm/Don Anderson/Jason William Walton (spår 1, 2, 4–7), Chris Greene (spår 3, 8)

Medverkande
Musiker (Agalloch-medlemmar)
John Haughm (John Lewis Ham) – sång, elgitarr, akustisk gitarr, trummor, sampling
Don Anderson – elgitarr, akustisk gitarr
Jason William Walton – basgitarr
Chris Greene – trummor

Bidragande musiker
Ronn Chick – piano

Produktion
John Haughm – producent, omslagsdesign
Ronn Chick – producent, ljudtekniker, ljudmix, mastering
Veleda Thorsson – producent, foto
Agalloch – producent
Aslak Tolonen – omslagskonst

Referenser

Externa länkar
Metal-archives: Ashes Against the Grain

Musikalbum 2006
Martta Martikainen-Ypyä

Martta Irene Martikainen-Ypyä, född Martikainen 19 september 1904 i Idensalmi, död 17 december 1992 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. Hon var gift med Ragnar Ypyä.

Martikainen utexaminerades från Tekniska högskolan i Helsingfors 1932. Redan 1928 hade hon börjat praktisera vid försvarsministeriet, där hon stannade till 1936. Under denna tid ritade hon bland annat Bilbataljonens, sedermera Gardesbataljonens kaserner i Tölö i Helsingfors (1935), vilka räknas till de främsta funktionalistiska byggnadsverken och senare kom att utgöra förebild för den så kallade Tölöfunkis-stilen. Under tiden till 1970 var hon verksam i Helsingfors och Viborg samt i Köpenhamn och Stockholm, där hon 1944–1950 tjänstgjorde vid HSB, först som planerare och senare som planeringschef. Tillsammans med maken ritade hon ett flertal betydande industri-, sjukhus- och bostadsbyggnader. Av hennes övriga verk kan nämnas Starckjohanns affärshus i Lahtis, Hesperia sjukhus i Helsingfors och Åbo universitetssjukhus.

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1904
Avlidna 1992
Kvinnor
Personer från Idensalmi
Ingvar Ehrling

Gustaf Olof Ingvar Ehrling, född 24 december 1927 i Askers församling i Örebro län, död 6 januari 2018 i Stockholm, var en svensk militär och ämbetsman.

Ehrling tog studentexamen 1947 och officersexamen 1950. Han tjänstgjorde vid Livregementets grenadjärer 1950–1957 och vid Militärhögskolan 1957–1959. Han befordrades till kapten 1962, major 1967 och överstelöjtnant 1969. Han tjänstgjorde 1965 i FN:s fredsbevarande styrkor i Cypern (UNFICYP). Åren 1971–1972 var han bataljonschef och ställföreträdande chef för Dalregementet. Åren 1972–1988 tjänstgjorde han vid Försvarsdepartementet, från 1975 som kansliråd och från 1977 som departementsråd. Han var generaldirektör för Försvarets rationaliseringsinstitut 1988–1991. Slutligen var han konsult hos överbefälhavaren 1991–1993.

Ingvar Ehrling invaldes 1974 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Tillsammans med Bengt Sjöberg skrev han boken Nya ledningsmetoder i försvaret (Centralförbundet Folk och Försvar, Stockholm 1974). Ingvar Ehrling är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Källor 
Kjellander, Rune: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. Biografisk matrikel med porträttgalleri 1796–1995 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 1996), s. 180.
Uddling, Hans; Paabo, Katrin (red.): Vem är det. Svensk biografisk handbok 1993 (Norstedts, Stockholm 1992), s. 263.

Män
Födda 1927
Avlidna 2018
Personer från Askers socken
Svenska militärer under 1900-talet
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska departementsråd
Kansliråd
Svenska generaldirektörer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården