kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ducula obiensis

Ducula obiensis, "rostkejsarduva", är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar. Den betraktas oftast som underart till moluckkejsarduva (Ducula basilica), men urskiljs sedan 2014 av IUCN och Birdlife International som egen art. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig. Fågeln förekommer på ön Obi i Moluckerna.

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Engganokejsarduva

Engganokejsarduva (Ducula oenothorax) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på ön Enggano sydväst om Sumatra, Indonesien. Den kategoriserades tidigare som underart till grön kejsarduva (Ducula basilica) men urskildes 2014 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Enggano
Bombningarna i Kabul i juli 2016

Den 23 juli 2016 detonerades två bomber i närheten av torget Deh Mazang i Afghanistans huvudstad Kabul, när människor, främst från den shiitiska minoriteten Hazara, demonstrerade mot ett beslut att kringgå utvecklingen av TUTAP-megakraftprojekt  i sin region. Minst 80 personer omkom och ytterligare 260 skadades. Terroristorganisationen Islamiska staten tog på sig ansvaret. Attacken var den dödligaste i landet sedan år 2001.

Referenser

Terroristaktioner i Afghanistan
2016 i Afghanistan
Terroristaktioner 2016
Teveronikefjädermott

Teveronikefjädermott Stenoptilia pterodactyla är en fjärilsart som beskrevs av Carl von Linné 1761. Teveronikefjädermott ingår i släktet Stenoptilia och familjen fjädermott (Pterophoridae). Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Kännetecken 
Vingbredd 20-26 mm. Framvingar kanelbruna, vid framkanten mörkare, vid bakkanten gulaktiga med 3 längsrader av svarta och vita fjäll och två mörka punkter vid klyvningen. Framkantsfransar bildar en fin vit linje från vingmitten till spetsen. Bakvingar mörkbruna.

Liknande arter  
Arten skiljer sig från ängsväddsfjädermott, (Stenoptilia bipunctidactyla), genom att den saknar en otydlig vit tvärlinje på framvingefliken som ängsväddsfjädermott har, dessutom är framkantsfransarna bruna på ängsväddsfjädermott.

Levnadssätt 
Fjärilen flyger allmänt på ängsmarker där näringsväxten förekommer.

Flygtid 
Från juni till och med augusti.

Biologi 
Larven är blekt gulgrön med mörkare längslinjer vitaktig sidokant och svartfläckigt huvud. Den lever på blommor blad och omogna frön av teveronika, förpuppning längs stjälken på näringsväxten.

Näringsväxt 
Teveronika (Veronica chamaedrys).

Utbredning 
Påträffad allmänt från Skåne till Torne lappmark. I övriga Norden finns den i Danmark, Norge och Finland.

Källor

Externa länkar 
Svenska fjärilar
lepidoptera.se
vilkenart.se

Fjärilar
Fjädermott
Stenoptilia
Insekter i palearktiska regionen
Strandveronikefjädermott

Strandveronikefjädermott Stenoptilia veronicae är en fjärilsart som beskrevs av Karvonen 1932. Strandveronikefjädermott ingår i släktet Stenoptilia och familjen fjädermott (Pterophoridae). Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Strandveronikefjädermott är  i Sverige listad som "nära hotad", NT av ArtDatabanken.

Kännetecken 
Vingbredd 23–27 mm. Framvingar gråbruna, med svarta och vita fjäll och två mörka punkter vid klyvningen. I mitten en mindre svart punkt. Bakvingar mörkbruna.

Liknande arter  
Arten skiljer sig från teveronikefjädermott, Stenoptilia pterodactyla, genom framvingarnas grundfärg som är gråbrun samt den svarta mittfläcken som är mera utdragen hos teveronikefjädermott.

Flygtid 
Fjärilen flyger från juni till mitten av augusti.

Förekomst 
Fjärilen flyger sällsynt på fuktiga marker, oftast längs sjöstränder där näringsväxten förekommer.

Biologi 
Larven är blekt gulgrön med vita tornar och ljust huvud. Den lever i hopspunna blad av strandveronika, förpuppning i näringsväxten.

Värdväxt 
Strandveronika (Veronica longifolia).

Utbredning 
Påträffad i Uppland, Norrbotten och Torne lappmark. I övriga Norden finns den i norra Norge, större delen av Finland men saknas i Danmark.

Källor

Externa länkar 
Svenska fjärilar
lepidoptera.se
vilkenart.se

Fjädermott
Stenoptilia
Fjärilar
Mandelblommefjädermott

Mandelblommefjädermott Stenoptilia pelidnodactyla är en fjärilsart som beskrevs av Stein 1837. Mandelblommefjädermott ingår i släktet Stenoptilia och familjen fjädermott (Pterophoridae). Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Kännetecken 
Vingbredd 16–25 mm. Framvingarna är brungrå, vid bakkanten gulgrå med längsrader av svarta och vita fjäll. Vid klyvningen finns en utdragen svart fläck samt ett svart streck på mitten av vingen. Bakvingarna är mörkbruna.

Liknande arter  
Arten skiljer sig från ängsväddsfjädermott, Stenoptilia bipunctidactyla, genom att fläcken vid klyvningen är starkt utdragen samt att framfliken saknar vit tvärlinje.

Levnadssätt 
Fjärilen flyger allmänt på torra och steniga ängsmarker.

Flygtid 
Från juni till och med juli.

Biologi 
Larven är brunaktig med ljusa vårtor samt tätt beströdd med vita borst. Huvudet är svart. Den lever i blommor och frön av främst Mandelblomma (Saxifraga granulata), förpuppning på stjälken.

Näringsväxter 
Bräckor (Saxifraga).

Utbredning 
Påträffad från Skåne till Jämtland. I övriga Norden finns den i Danmark, södra Norge och Finland.

Källor

Externa länkar 
Svenska fjärilar
lepidoptera.se
vilkenart.se

Fjärilar
Fjädermott
Stenoptilia
Magnus Flinck

Magnus Flinck, född 13 april 1758 i Knislinge socken, död 18 april 1814 på Vegeholms slott, var en svensk lagman.

Magnus Flinck var son till kronolänsman och hovsekreterare Peter Flinck. Han blev 1772 student vid Lunds universitet och 1774 filosofie kandidat där. Efter avslutade studier blev han auskultant i Göta hovrätt 1776, extraordinarie kanslist i Nedre justitierevisionen 1779 och erhöll 1781 landssekreterares namn. 1784 blev Flinck landssekreterare i Malmöhus län, erhöll 1792 lagmans namn och blev 1793 borgmästare i Landskrona. 1794-1796 var han ledamot av rikets ärenders allmänna beredning, från 1799 häradshövding i Åsbo och Bjäre härader och var 1806 ledamot av kommittén för svenska lagens införande i Pommern. 1810 blev Magnus Flinck lagman i Skånska lagsaga. Samma år blev han även ledamot av fattigvårdskommittén och var 1811-1814 ledamot av lagkommittén. Från 1802 var Magnus Flinck innehavare av Södra Lindveds och Kärrtorps fideikommiss. Magnus Flinck gjorde sig känd som ett "juridico-theoretiskt oracle", vilket bidrog till hans snabba karriär trots ofrälse börd.

Källor 

Landssekreterare i Malmöhus län

Lagmän i Skånska lagsagan
Landskronas borgmästare
Födda 1758
Avlidna 1814
Män
Personer från Knislinge socken
Ängsväddsfjädermott

Ängsväddsfjädermott Stenoptilia bipunctidactyla är en fjärilsart som beskrevs av Giovanni Antonio Scopoli 1763. Ängsväddsfjädermott ingår i släktet Stenoptilia och familjen fjädermott (Pterophoridae). Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Kännetecken 
Vingbredd 17-25 mm. Framvingar gråbruna, vid bakkanten smalt gulaktiga med längsrader av svarta och vita fjäll och två mörka punkter vid klyvningen och en punktformad fläck på mitten. Framkantsfransar bruna. Bakvingar mörkbruna.

Liknande arter  
Arten skiljer sig från teveronikefjädermott, Stenoptilia pterodactyla,  genom att framkantsfransarna är bruna samt att framfliken har en otydlig vit tvärlinje

Levnadssätt 
Fjärilen flyger allmänt på ängsmarker.

Flygtid 
Flyger i två generationer från slutet av maj till och med september.

Biologi 
Larven är grönaktig med tätt beströdd med vita borst och gulaktigt huvud. Första generationen lever i stjälken senare på blommor och frön av olika väddarter (Dipsacaceae), förpuppning längs stjälken på näringsväxten.

Näringsväxter 
Åkerväddar (Knautia), fältväddar (Scabiosa), murrevor (Cymbalaria), sporrar (Linaria).

Utbredning 
Påträffad allmänt från Skåne till Norrbotten. I övriga Norden finns den i Danmark, Norge och Finland.

Källor

Externa länkar 
Svenska fjärilar
lepidoptera.se
vilkenart.se

Fjädermott
Stenoptilia
Fjärilar
Det brinner i knutarna

Det brinner i knutarna (franska: La Course à l'échalote) är en fransk komedifilm från 1975 i regi av Claude Zidi och i huvudrollen Pierre Richard och Jane Birkin.

Rollista 
 Pierre Richard ... Pierre Vidal
 Jane Birkin ... Janet
 Michel Aumont ... Commissaire Brunet
 Marc Dolnitz ... Marc
 Amadeus August ... Gunther
 Henri Déus ... Mike
 Luis Rego ... Frantz
 Catherine Allégret ... Nicole
 André Bézu ... André
 Jean Martin ... bankdirektören
 Claude Dauphin ... Bertrand de Rovère
 Philippe Dehesdin ... Philippe
 Paul Cambo ... VD för banken
 Jean Bouchaud ... assistent till Brunet

Om filmen 
 Filmen spelades in i Cherbourg-Octeville, Manche och i Brighton, England.
 Claude Zidi, Pierre Richard och Jane Birkin samarbetade också tillsammans i filmen Galen till tusen! släppt ett år tidigare.

Externa länkar 
 
 

Filmer 1975
Franska komedifilmer
Franskspråkiga filmer
Den långe blonde med en svart doja

Den långe blonde med en svart doja (franska: Le Grand Blond avec une chaussure noire) är en fransk komedifilm från 1972 i regi av Yves Robert. Huvudrollerna spelas av Pierre Richard, Bernard Blier, Jean Rochefort och Mireille Darc.

Filmen vann Silverbjörnen på den 23:e Filmfestivalen i Berlin 1973. Den var nominerad till "Best Foreign Film" vid National Board of Review 1973.

Rollista 
 Pierre Richard – François Perrin
 Bernard Blier – Bernard Milan  
 Jean Rochefort – Colonel Louis Toulouse  
 Mireille Darc – Christine 
 Tania Balachova – mor till Louis Toulouse 
 Jean Carmet – Maurice Lefebvre
 Colette Castel – Paulette Lefebvre
 Paul Le Person – Perrache 
 Jean Obé – Botrel  
 Robert Castel – "Georghiu"
 Jean Saudray – Poucet  
 Roger Caccia – Monsieur Boudart  
 Arlette Balkis – Madame Boudart  
 Robert Dalban – den falska leverantören
 Jean Bouise – minister

Referenser

Externa länkar 
 

Filmer 1972
Franska komedifilmer
Franskspråkiga filmer
Prisma (app)

Prisma är ett fotoredigeringsprogram som använder sig av neuronnät och artificiell intelligens för att omvandla en bild.

Appen är skapad av Alexey Moiseenkov och lanserades i juni 2016 som en gratis mobilapp . En vecka efter lanseringen blev appen populär och fick över 7,5 miljoner nedladdningar och över 1 miljon aktiva användare. Appen debuterade först på iOS på Apple App Store under den första veckan i juni och blev den ledande appen på App Store i Ryssland och andra grannländer. Den 19 juli 2016 lanserade utvecklaren en betaversion av appen för Android och några timmar senare tog han ner den efter att ha fått feedback från sina användare. Den officiella Android-appen släpptes för allmänheten den 24 juli 2016 på Google Play.

I juli 2016 meddelande utvecklaren att en video- och virtuell verklighet-version av appen är för närvarande under utveckling.

Referenser

Noter 

Bildbehandlingsprogram
Dana Wynter

Dana Wynter, född Dagmar Winter den 8 juni 1931 i Berlin i Tyskland, död 5 maj 2011 i Ojai, Kalifornien i USA, var en brittisk skådespelare. Hennes far var engelsman medan hennes mor var från Ungern. Hon växte upp i Storbritannien. Wynter var aktiv som skådespelare mellan 1951 och 1993. Bland annat hade hon en roll i filmen Airport – flygplatsen och i TV-serien Magnum.

Filmografi i urval 

 
 
 
 
 

 
 
1974 – Orson Welles' Great Mysteries (TV-serie)
 
 
 
1982 – The Royal Romance of Charles and Diana (TV-film)

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1931
Avlidna 2011
Brittiska skådespelare
Personer från Berlin
Kvinnor
Jürgen Schmidhuber

Jürgen Schmidhuber, född 17 januari 1963 i München, är en tysk datorforskare och konstnär, känd för sitt arbete inom maskininlärning, artificiell Intelligens (AI), artificiella neuronnät, "digital physics" och "low-complexity art". Hans bidrag inkluderar även generaliseringar av Kolmogorovkomplexiteten och "Speed prior". Mellan 2004 och 2009 var han professor i kognitiv robotik vid Münchens tekniska universitet. Sedan 1995 har han varit biträdande chef för den Schweiziska AI lab IDSIA i Lugano och sedan 2009 också professor i artificiell intelligens vid University of Lugano.

Referenser 

Födda 1963
Tyska datavetare
Levande personer
Personer verksamma vid Münchens tekniska universitet
Män
Ann Druyan

Ann Druyan, född 13 juni 1949 i Queens i New York, är en Emmy Award-vinnande amerikansk författare och Peabody Award-vinnande TV-producent som specialiserat sig på kommunikation av vetenskap. Hon skrev PBS dokumentärserien Cosmos, som vetenskapsmannen Carl Sagan var programledare för, som hon sen gifte sig med 1981. Hon är skapare, producent och författare av uppföljaren Cosmos: A Spacetime Odyssey från 2013.

Asteroiden 4970 Druyan är uppkallad efter henne.

Referenser 

Födda 1949
Amerikanska vetenskapsförfattare
Amerikanska skeptiker
Levande personer
Personer från Queens
Kvinnor
I Am the Night

I Am the Night är det amerikanska heavy metal-bandet Panteras tredje studioalbum, släppt 1985 med skivbolaget Metal Magic Records.

Låtlista

A-sida

B-sida

Källor

I Am the Night på Discogs

Album av Pantera
Musikalbum 1985
Amerikanska musikalbum
Paavo Havas

Paavo Johannes Havas, född 13 november 1929 i Uleåborg, död där 11 juni 2011, var en finländsk botaniker.

Havas avlade filosofie doktorsexamen 1961. Han var biträdande professor i botanik vid Uleåborgs universitet 1963–1973 och professor i botanik 1973–1994; docent i botanik vid Helsingfors universitet 1975–1982. Han publicerade cirka 150 vetenskapliga arbeten om backmyrarna i nordöstra Finland och vidare vinterekologiska undersökningar bland annat om vattenhushållningen hos blåbär och andra ris samt luftföroreningarnas effekt på barrträd vintertid och kvävehushållningen i granskogar. I populära böcker behandlade naturen i Finland, bland annat vinterns betydelse samt skogsnaturen i Lappland.

Källor

Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Finländska professorer i botanik
Födda 1929
Personer från Uleåborg
Avlidna 2011
Lebesgue

Lebesgue är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Henri-Léon Lebesgue (1875–1941), fransk matematiker
 Octave Lebesgue (1857–1933), fransk journalist
 Philéas Lebesgue (1869–1958), fransk poet

Franska efternamn
Philéas Lebesgue

Philéas Lebesgue, född den 26 november 1869 i La Neuville-Vault, departementet Oise, död där den 11 oktober 1958, var en fransk författare.

Lebesgue debuterade 1888 med dikter, kom sedan att studera metrik och estetik. Av hans arbeten kan nämnas diktsamlingen Les servitudes (1913), de litteraturkritiska Le Portugal littéraire d'aujourd'hui (1904), La Gréce littéraire d'aujourd'hui (1906), Essai d'expansion d'une esthétique (1911), den filologiska Au-delà des grammaires (1904), en omdiktning till samtidsfranska av Marie de Frances "Six lais" och av serbiska folksånger (1920).

Källor 

 

Franska litteraturkritiker
Franska poeter
Franskspråkiga poeter
Poeter under 1900-talet
Franska författare under 1900-talet
Personer från Oise
Födda 1869
Avlidna 1958
Män
Ugglan
Officerare av Hederslegionen
Topaskolibri

Topaskolibri (Chrysolampis mosquitus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Arten är den enda i släktet Chrysolampis. Fågeln förekommer från tropiska östra Panama till Colombia, Venezuela, östra Bolivia och Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Tiberius Cavallo

Tiberius (Tiberio) Cavallo, född 30 mars 1749 i Neapel, död 21 december 1809 i London, var en italiensk-brittisk fysiker.

Cavallo kom i sin ungdom till London för att utbilda sig till köpman eller bankir, men övergav snart denna verksamhet och ägnade sig uteslutande åt fysikaliska undersökningar. Hans viktigaste arbeten är utförda på elektricitetens område. Han ansågs som en av sin tids mest framstående fysiker. Han var ledamot av Royal Society från 1779 och tilldelades årligen dess Bakerian Medal 1780–1792.

Källor

Brittiska fysiker
Ledamöter av Royal Society
Fysiker under 1700-talet
Brittiska forskare under 1700-talet
Personer från Neapel
Födda 1749
Avlidna 1809
Män
Ugglan
Robert Symmer

Robert Symmer, född 1707, död 1763, var en brittisk fysiker.

Symmer blev 1753 medlem av Royal Society i London. Han författade fyra avhandlingar om elektricitet, tryckta i Philosophical Transactions 1759. I dessa härleder han oberoende av Charles du Fay den så kallade dualistiska teorin för elektriciteten. Symmer använde dubbla silkesstrumpor, vita under, svarta ovanpå. Då han en kväll drog av dessa senare, såg han i mörkret elektriska gnistor slå över mellan dem och de vita strumporna. Dessa drog de svarta till sig, men stötte varandra bort, liksom de svarta stötte varandra bort. Drogs en svart och en vit strumpa samtidigt av foten, så var de tillsammans oelektriska. I en oelektrisk kropp finns därför enligt Symmer lika mängder av de båda elektricitetssorterna. Elektrisering beror på ett åtskiljande av den ena sorten från den andra.

Källor

Tryckta källor

Noter

Alumner från Edinburghs universitet
Brittiska fysiker
Ledamöter av Royal Society
Fysiker under 1700-talet
Brittiska forskare under 1700-talet
Födda 1707
Avlidna 1763
Män
Ugglan
Edward Nairne

Edward Nairne, född 1723 i Sandwich, Kent, död 1 september 1806 i London, var en engelsk fysiker och uppfinnare.

Nairne publicerade 1787 beskrivningen till en av honom konstruerad elektricitetsmaskin, en cylindermaskin, som i stället för glasskiva var försedd en glascylinder och därjämte två konduktorer, av vilka den ena stod i förbindelse med rivtyget, så att man kunde uppsamla ettdera eller båda slagen av elektricitet.

Källor

Brittiska fysiker
Brittiska uppfinnare
Fysiker under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Födda 1723
Avlidna 1806
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
HD-kvalitet

HD-kvalitet är en egenskap hos videomaterial och TV-sändningar (engelska: High-definition video) med högre upplösning och kvalitet än standardupplöst television. Begreppet har även kommit till användning i Internet-åldern, där videomaterial kan strömmas med olika slags upplösning. HD-kvalitet kan även handla om hög bildbytesfrekvens.

Det finns ingen standardiserad mening för HD-kvalitet, men i allmänhet är det en videobild med betydligt fler än 480 horisontella linjer (Nordamerika) eller 576 horisontella linjer (Europa). 480 är i allmänhet det minsta, även om de flesta system avsevärt överstiger det. Bilder på standardupplösning tagna i snabbare takt än normalt (60 bilder/sekund i Nordamerika eller 50 bilder/sekund iEuropa) av en höghastighetskamera kan  i vissa sammanhang anses vara HD-kvalitet. Vissa tv-serier som filmas i HD-kvalitet är gjorda för att se ut som om de har spelats in på film, en teknik som ofta kallas "filmizing" eller "film look".

Format 
Vanliga format för HD-kvalitet är 720p, 1080p och 1440p (även känd som 2,5k). Andra format är 2160p (även känd som 4k) och 4320p (även känd som 8k).

Se även 
 HDV

Referenser

Noter 

Hemelektronik
Videoteknik
Martin Österdahl

Erik Martin Österdahl, född 12 oktober 1973 i Sollentuna församling, är en svensk författare, TV-producent och före detta tv-chef. Han är son till Marcus Österdahl.

Efter gymnasiestudier vid Adolf Fredriks musikskola studerade Österdahl på Uppsala universitet där han läste ekonomi, ryska och Österuropastudier. Han inledde sin karriär i media som media management trainee för Modern Times Group, där han bland annat hade ansvar för ZTV, TOPP40 och uppstarten av tidningen Metro i Holland. 

Martin Österdahl arbetade på Sveriges Television åren 2008–2014, först som programbeställare för underhållning och sport då han bidrog till tillkomsten av de populära TV-programmen Mästarnas mästare, Allt för Sverige, Skavlan och Vinterstudion. 2013–2014 var han programdirektör. Österdahl var projektledare och exekutiv producent för Melodifestivalen 2007 och 2008 och för Eurovision Song Contest 2013 och 2016. Han utnämndes av  Svenska Projektakademien till Årets Projektledare 2013. 

I augusti 2016 debuterade Österdahl som romanförfattare med spänningsromanen Be inte om nåd, första delen av en planerad serie om rysslandspecialisten Max Anger och tankesmedjan Vektor. Den följdes av Tio svenskar måste dö (2017) och Järnänglar (2019).

Sedan 1 maj 2020 är Österdahl den högste ansvarige för Eurovision Song Contest i EBU. Därmed efterträdde han Jon Ola Sand som innehade denna post sedan 2011.

Referenser

Fotnoter

Svenska TV-producenter
Chefer inom film, TV och radio
Svenska kriminalförfattare
Män
Födda 1973
Levande personer
Personer från Sollentuna
Åby säteri, Sotenäs kommun

Åby är en gård i Tossene socken i Bohuslän, vilken är känd i dokument sedan 1307 genom ett från Åby utfärdat kungliga fördrag kan det med säkerhet förmodas att Åby var kungsgård vid denna tid.

Fördraget 1307 avser en överenskommelse mellan konung Haakon av Norge och Magnus ”Ladulås” söner hertigarna Erik och Valdemar.

Fördragets mening var att Erik och Valdemar i utbyte mot ett års överhöghet över Bohuslän inklusive skatteintäkterna, skulle deltaga i ett krigståg mot konung Erik Menved i Danmark som tidigare förklarat hertigarna Valdemar och Erik krig efter att de fängslat sin broder konung Birger i den omtalade Håtunaleken.   

Enligt Carl Tisselius skulle Åby i tidens början ha kunnat tillhöra konung Olaf Haraldsson Kyrre som var verksam åren 1050–1093 och ägde många gårdar i Bohuslän.  

Under medeltiden och århundradena efter tillhörde Åby bland annat de norska frälseätterna Kane, Galde (också stavat Galle) och Hjerne. Gården är sedan 1989 en djurpark som kallas Nordens Ark.

Under 1500-talet var ätten Kane herrar på Åby, vilken från Otte Kane ärvdes till hans döttrar Ottilia Ottesdotter (Kane) och Anna Ottesdotter (Kane), systrar till norska riksrådet Arald Kane. Från Ottilia Kane ärvdes Åby av Sven Galdes son Gaute Galde, och vidare till hans son Christoffer Gautesseon Galde. 1617 hade sista kvarvarande arvingen Else Galde avsagt sig, eller till kronan överlåtit sin arvsrätt på Åby, 1633 utarrenderas Åby för första gången av kronan. 1648 överlåter kronan Åby på köpmannabröderna Marselius som redan 1650 försäljer hela egendomen till Officeren Johan Fircks (även stavat Firicks vilket gett uttalet ”Ferix” som namnet ibland stavats i senare tid.)   överstelöjtnant och chef för det Norska/Danska Bohusläns regemente. 1655 erhåller Åby den juridiska termen ”Säteri” vilket hade betydelse för skattskyldigheten till kronan och går därefter under namnet Åby säteri. (Flertalet stora gårdar har i senare tid av ägarna på eget initiativ kommit att kallas för "säteri" utan att vara det juridiskt.) Vid överlämnandet av Bohuslän till Sverige 1658 styrde Åby över i varje fall minst 33 gårdar.

1661 säljer Fircks Åby till den sista privata och mest allmänt kända ägaren; Margareta Huitfeldt. som utöver Åby köper och byter till sig ytterligare ett nittiotal andra gårdar och torp i norra Bohuslän, inklusive fiskelägena som numera är kända under namnen Kungshamn och Smögen.  

Vid Margareta Hvitfeldts död 1683 visade det sig att hon hade testamenterat markerna med anläggningarna, till Hvitfeldska stipendieinrättningen, vilken drev gården i enlighet med testamentet i nästan 300 år, varvid gården arrenderades ut till olika bönder. Stipendieinrättningen äger än idag över 100 miljoner kronor.

1975 köptes Åby säteri av Hushållningssällskapet och 1996 såldes säteriet med tillhörande 383 ha mark till Stiftelsen Nordens ark, men redan 1989 invigdes djurparken Nordens Ark på gårdens marker.

Referenser

Noter

Källor
Åby säteri i Tossene socken – från storgods till djurpark

Vidare läsning
 

Herrgårdar i Bohuslän
Byggnader och anläggningar i Sotenäs kommun
Byggnadsminnen i Västra Götalands län