kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Archer Hirst

Thomas Archer Hirst, född den 22 april 1830 i Heckmondwike, Yorkshire, död den 16 februari 1892 i London, var en engelsk matematiker.

År 1865 blev Hirst professor i fysik vid University College London och 1867 efterträdde han Augustus de Morgan på lärostolen i matematik där. År 1873 blev han Director of Studies vid Royal Naval College i Greenwich. Hirst studerade matematik vid olika europeiska universitet och efterlämnade en rad dagböcker från sina utlandsvistelser (publicerade av J. Helen Gardner och Robin J. Wilson i American Mathematical Monthly 1993). Hirst var ledamot av Royal Society, British Association for the Advancement of Science och London Mathematical Society. År 1883 tilldelades han Royal Medal.

Bibliografi 
 Ueber conjugirte Diameter im dreiaxigen Ellipsoid. Inaugural-Dissertation, welche mit Genehmigung der philosophischen Facultät zu Marburg zur Erlangung der Doctorwürde einreicht Thomas Archer Hirst aus England (dissertation 1852)

Källor 
 

Brittiska professorer i matematik
Personer verksamma vid universitetet i London
Mottagare av Royal Medal
Ledamöter av Royal Society
Matematiker under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Yorkshire
Födda 1830
Avlidna 1892
Män
Robin Wilson

Robin Wilson kan syfta på bland andra:

* Robin Wilson (född 1928), amerikansk science fiction-författare
 Robin Wilson (född 1943), brittisk matematiker och matematikhistoriker
 Robin Wilson (född 1957), nyzeeländsk landhockeyspelare
Roterugn

En roterugn är en ugn i form av ett långt roterande rör som patenterades år 1885 och som används bland annat för torkning,  cementtillverkning, smältning av metaller och ombränning av mesa. Röret lutar för att materialet själv skall transporteras genom detsamma. De varma rökgaserna införs ofta motströms i ugnen mot materialet. Roterugnar för cementtillverkning lutar vanligtvis cirka 3° och roterar med ungefär ett varv per minut.
De tre första roterugnarna i Sverige togs i bruk år 1902 vid cementfabriken i Klagshamn i Skåne. Vid cementfabriken i Limhamn togs 30 meter långa roterugnar i drift år 1908, vilka år 1916 ersattes med 75 meter långa roterugnar och som i sin tur ersattes år 1938 med 145 meter långa roterugnar.

Referenser

Energiteknik
Tillverkning
Rainer Rosengren

Karl Rainer Elias Rosengren, född 14 maj 1934 i Helsingfors, död 4 februari 2004 i Grankulla, var en finländsk zoolog.  

Rosengren blev filosofie doktor 1971 och docent i zoologi i Helsingfors 1978. Han arbetade under trettio år (till 1999) vid Helsingfors universitets zoologiska institution (senare institutionen för ekologi och systematik) som assistent, forskare och tidvis tillförordnad professor. Hans forskning var fokuserad på stackmyrornas navigation och samhällsorganisation. Redan i doktorsavhandlingen Route Fidelity, Visual Memory and Recruitment Behaviour in Foraging Wood Ants of the Genus Formica (Hymenoptera, Formicidae) påvisade han myrornas goda minne för specifika landmärken, i kontrast till andra forskares betoning av inbyggda kompasser. Hans andra huvudlinje gällde relationen mellan myrsamhällenas sociala uppbyggnad och genetiska släktskapsstruktur. Han initierade här den evolutionärt inriktade myrforskning som burits vidare av Pekka Pamilo vid Uleåborgs universitet och Liselotte Sundström vid Helsingfors universitet. Han var en aktiv och okonventionell debattör i samhälleliga och ideologiska frågor med biologiska dimensioner, till exempel miljöpolitik och sociobiologi. Han tilldelades professors titel 1998.

Källor

Finländska zoologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1934
Avlidna 2004
Män
Personer från Helsingfors
Heinrich Braun (botaniker)

Heinrich Braun, född 1851 i Wien, död på samma plats 1920, var en österrikisk botaniker. Han reviderade flera kritiska släkten som Rosa, Mentha och Thymus. Braun var även stadsråd i Wien.

Referenser

män
Österrikiska botaniker
födda 1851
Avlidna 1920
Bernhard Ankermann

Bernhard Ankermann, född den 14 februari 1859 i Tapiau, Ostpreussen, död den 26 oktober 1943 i Berlin, var en tysk etnolog och Afrikaforskare. Han var representant för den kulturhistoriska metoden och kulturkretsläran.

Ankermann promoverades 1901 vid universitetet i Leipzig på en avhandling om afrikanska musikinstrument och var därefter direktorialassistent vid Museum für Völkerkunde i Berlin och senare föreståndare för dess Afrikaavdelning. År 1925 gick han i pension och efterträddes av Alfred Schachtzabel. Ankermann var under en följd av år ledamot av presidiet inom Berliner Gesellschaft für Anthropologie, Ethnologie und Urgeschichte.

Bibliografi 
 Die afrikanischen Musikinstrumente (dissertation, 1901)
 Kulturkreise und Kulturschichten in Afrika (I: Zeitschrift für Ethnologie, band 37, 1905, sidorna 54–86)
 Anleitung zum ethnologischen Beobachten und Sammeln (1914)
 Verbreitung und Formen des Totemismus (1915)
 Die Religion der Naturvölker (I: Lehrbuch der Religionsgeschichte, grundad av Chantepie de la Saussaye, band I, 1925)

Källor 
 

Tyska etnologer
Tyskt museifolk
Afrikaforskare
Musiketnologer
Tyska forskare under 1900-talet
Födda 1859
Avlidna 1943
Män
Elin Fohström

Elin Anima Alfhild Fohström-Tallqvist, född 22 september 1868 i Helsingfors, död 19 april 1949 i Helsingfors, var en finländsk operasångerska (sopran) och sångpedagog. Hon var syster till Alma Fohström och Ossian Fohström.

Fohström studerade sång hos Felice Vares i Florens 1886–1887 och i hos Pauline Viardot-García i Paris 1888–1889. Hon gav sin debutkonsert i Helsingfors 1887 och gav sin första operaföreställning två år senare. Därefter gjorde hon flera konsertresor i Europa och gjorde studieresor till Firenze och Tyskland. Sångkarriären slutade när hon 1897 gifte sig med professorn Hjalmar Tallqvist, med vilken hon fick tre barn. Fohström fortsatte dock undervisa i sång och arbetade sedan 1910 som sångpedagog i Helsingfors. En av hennes elever var sångerskan Pia Ravenna.

Referenser

Vidare läsning 
 Eibe, Inger (1956): Elina Vandár: En näktergal från Finland. Helsingfors: Söderström. 

Kvinnor
Födda 1868
Avlidna 1949
Sångare från Helsingfors
Finländska sopraner
Finländska sångpedagoger
Anne Clarke

Anne Clarke, född 1806, död efter 1847, var en australiensisk teaterdirektör och skådespelare. Hon blev den första kvinnliga teaterdirektören i Australien som direktör för Theatre Royal, Hobart på Tasmanien 1840-47. 

Anne Clarke kom från England till Tasmanien år 183a. Detta var endast två år efter att teaterverksamhet hade introducerats till Australien i Sydney, ett år efter att det hade introducerats till Tasmanien, och tre år före grundandet av Theatre Royal, Hobart. Som direktör på Theatre Royal kom hon att räknas som en av teaterkonstens pionjärer i Australien. Hon engagerade skådespelare från England, som i många fall kom att tillhöra den första generationen berömda scenkonstnärer på fastlandet, och hennes teater kom på 1860-talet att omnämnas som en rollmodell för teater i Australien. Hon fick under sin tid som direktör fick högt beröm för sin konstnärliga kvalitet och ekonomiska sinne, men befolkningen på Tasmanien var för liten för att en teater i längden kunde bära sig, och hon fick 1847 avsluta sin karriär.

Källor
 

 https://www.sydney.edu.au/paradisec/australharmony/clarke-anne.php

Australiska skådespelare under 1800-talet
Teaterchefer under 1800-talet
Födda 1806
Avlidna 1800-talet
Kvinnor
Australiska teaterchefer
Harriet Knowles

Harriet Knowles, född okänt år, död efter 1859, var en australiensisk skådespelare och sångerska, aktiv 1826-1859. Hon var den första professionella kvinnliga scenartisten i Australien. Hon är känd under en rad olika namn. 

Hon anlände till Australien år 1825, och var från följande år aktiv som sångerska vid offentliga konserter i Sydney. Hon spelade den kvinnliga huvudrollen som Susan i Douglas Jerrolds Black Eyed Susan på invigningsföreställningen av Australiens frösta teater, Barnett Leveys Theatre Royal, Sydney på Royal Hotel den 26 december 1832. Hon tillhörde Australiens första generation av skådespelare.

Källor
 

 https://www.sydney.edu.au/paradisec/australharmony/jones-harriet.php

Födda 1800-talet
Avlidna 1800-talet
Kvinnor
Australiska skådespelare under 1800-talet
Maria Madeline Taylor

Maria Madeline Taylor, född 1805, död 1841, var en australiensisk skådespelare. Hon var engagerad vid Theatre Royal, Sydney och Royal Victoria Theatre, Sydney mellan 1833 och 1840, och var under sin samtid den kanske mest omtalade kvinnliga skådespelaren i Australien, känd som "Sydneyscenens drottning" och omskriven i pressen både för sin förmåga som scenkonstnär liksom för sina kärleksaffärer.

Källor
 

 Jane Woollard:  The Elasticity of Her Spirits': Actresses and Resilience on the Nineteenth-Century Colonial Stage

Födda 1805
Avlidna 1841
Kvinnor
Australiska skådespelare under 1800-talet
Esther Leach

Esther Leach, född 1809, död 1843, var en brittisk-indisk skådespelare. Hon grundade och var direktör för Sans Souci Theatre i Calcutta 1839-43. Hon betraktas som en teaterpionjär i Indien och kallades "Indiens Sarah Siddons". 

Hon kom till Indien som soldatfru, och väckte fördelaktig uppmärksamhet då hon deltog som skådespelare i de amatörföreställningar som uppfördes i det brittiska militärsamhället. Hon blev senare professionellt aktiv och har ibland kallats för Indiens första professionella skådespelerska. Hon var engagerad vid Chowringhee Theatre i Calcutta 1825-38, under denna teaters blomstringstid, och utgjorde då en av dess ledande attraktioner. När Chowringhee Theatre förstördes grundade hon dess ersättare, Sans Souci Theatre, och blev dess direktör. Hon avled av brännskador då hennes klänning fattade eld under en föreställning.

Källor
 

Födda 1809
Avlidna 1843
Kvinnor
Brittiska skådespelare under 1800-talet
Personer i Indien under 1800-talet
Teaterchefer under 1800-talet
Britter i kolonialtidens Indien
Brittiska teaterchefer
Indiska teaterchefer
Murbergskyrkan

Murbergskyrkan är en kyrka i Härnösands stift. Den byggdes av gråsten och uppfördes mellan 1925 och 1929. Den byggdes med utgångspunkt att efterlikna medeltidskyrkorna Hackås kyrka, Enångers kyrka och Alnö kyrka. Absiden är inspirerad av den från 1100-talet i Hackås kyrka.

Kyrkobyggnaden 
Målningarna i kyrkan är gjorda av konstnären Gunnar Torhamn och antikvarien O. Svensson. Målningarna är inspirerade från 1400-talets kyrkomålningar.

Inventarier
Altarskåp i barockstil från Multrå.
Vändbänk tillverkad av Per Persson, Käxed.
Dopfunt i trä från 1700-talet.

Orgel
En orgel byggdes av en okänd orgelbyggare. Den är mekanisk med slejflåda och har ett tonomfång på 54/30. Orgeln renoverades 1969 av Gustaf Hagström Orgelverkstad AB, Härnösand.

Kororgel
1969 flyttades en mekanisk orgeln till kyrkans kor. Den är enligt uppgifter byggd på 1600-talet. 1829 köpte Ljustorps kyrka orgeln från Fors kyrka. Efter detta kom den att hamn hos en privatperson. 1909 flyttades orgeln till Murbergets museum. För att sedan hamna i kyrkan.

Referenser 

Kyrkvallen

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Härnösands kommun
Kyrkobyggnader invigda 1929
1929 i Sverige
Calcutta Theatre

Calcutta Theatre var en historisk teater i Calcutta, grundad 1775 och aktiv till 1808. 

Den första teaterlokalen i Calcutta var "The Playhouse", en blygsam liten lokal uppförd 1756, men denna var endast tillfällig. Calcutta Theatre grundades för att ersätta denna och var stadens första verkliga teaterbyggnad. Det blev en rollmodell för senare brittiska teatrar i kolonierna och den ledande teatern i Calcutta i fyrtio år. 

Den brittiske skådespelaren Bernard Massinck (eller Massing) utsågs till dess direktör på rekommendation av David Garrick, och teatern framförde engelskt drama på engelska språket av engelska aktörer.  Länge engagerades endast manliga amatörskådespelare vid teatern. Direktörerna ville inte tillåta vare sig kvinnliga amatörer eller skådespelerskor att framträda i en koloni som då ännu hade få brittiska kvinnor: inga kvinnor uppträdde på scen i Indien förrän vid Emma Bristows amatörteater 1789-90, och inga yrkesskådespelerskor började uppträda med grundandet av Chowringhee Theatre 1813. 

Calcutta Theatre fick från 1789 konkurrenter av flera mindre scener, som Mrs Emma Bristow's theatre 1789-90, Wheler Place theatre 1797-98, Atheneum theatre 1812-14. Den gick bankrutt och stängdes 1808, och ersattes av Chowringhee Theatre, grundad 1813.

Källor

 P. Guha-Thakurta, Bengali Drama: Its Origin and Development
 https://web.archive.org/web/20181006194913/http://dspace.wbpublibnet.gov.in:8080/jspui/bitstream/10689/16549/4/Chapter1-3_1-30p.pdf

Indien under 1700-talet
Ej längre existerande teatrar i Indien
Calcutta
Den grundlagsstiftande nationalförsamlingen

Den grundlagsstiftande nationalförsamlingen () är en oljemålning av den danske guldålderskonstnären Constantin Hansen från 1860–1864. Den är utställd på Nationalhistoriske Museum på Frederiksborgs slott.

Målningen visar det första mötet i den grundlagsstiftande församlingen på Christiansborgs slott i Köpenhamn 1848. Där beslöt man att avskaffa det kungliga enväldet och införa en konstitutionell monarki. Demokratiska reformer genomfördes och den politiska och religiösa censuren upphävdes. Efter tvekan undertecknade Fredrik VII den nya grundlagen, Danmarks Riges Grundlov, den 5 juni 1849.  

Målningen beställdes av den nationalliberala politikern Alfred Hage 1860 och efter hans död donerades tavlan av änkan till det Nationalhistoriske museet på Frederiksborgs slott. Majoriteten av de avbildade personer kan identifieras. Henrik Nicolai Clausen och Joakim Frederik Schouw är porträtterade i det nedre vänstra hörnet. Carl Christian Hall lutar sig över en stol och tittar på statsminister Adam Wilhelm Moltke, stående i blått ordensband. Stående och gestikulerande till höger är Orla Lehmann, som utövade ett stort inflytande på arbetet med den nya grundlagen.

Hansen gjorde flera skisser till sitt monumentala konstverk. En nästan identisk målning finns idag i Folketinget. En annan studie ingår i Statens Museum for Kunsts samlingar i Köpenhamn.

Skisser

Källor

Noter

Målningar 1864
Målningar av Constantin Hansen
Målningar i Danmark
Historiemålningar
Målningar med motiv från Köpenhamn
Grupporträtt
Större synder

Större synder (persiska: گناهان کبیره, translit. Gonahan-e Kabireh) är en bok skriven av ayatolla Sayyid Abdul Husayn Dastghaib Shirazi. Bokens engelska översättning heter Greater Sins. I boken har ayatolla Dastghaib utförligt förklarat syndens fenomen, syndernas klassificering och nödvändigheten av att undvika dem. Han har också beskrivit 50 olika typer av större synder. Boken behandlar synder såsom polyteism, otukt, alkoholkonsumtion och hasardspel.

Källor 

Islamiska skrifter
Shiitiska skrifter
Islamisk etik
Chowringhee Theatre

Chowringhee Theatre var en historisk brittisk teater i Calcutta i Indien, grundad 1813 och aktiv till 1839. 

Teatern låg vid Chowringhee Road och fick sitt namn efter denna. Flera tillfälliga teatrar hade grundats i staden sedan Calcutta Theatre, men Chowringhee Theatre kom att bli dess första permanenta offentliga teater. Den beskyddades av den brittiske guvernören och kom att bli ett kulturellt centrum, med föreställningar som regelbundet beskrevs i pressen. Det hade plats för 300 personer och var den största teater som byggts i Indien vid den tiden. Det var den första brittiska teater som stod öppen även för en indisk publik, och spelade en roll för att introducera engelskt drama för indierna och stimulera uppkomsten av europeisk teaterkonst i Indien. Teatern brann ned i maj 1839 och ersattes av Sans Souci Theatre (1839-1849), som grundades samma år av Chowringhee Theatres stjärna Esther Leach.

Källor

 P. Guha-Thakurta, Bengali Drama: Its Origin and Development
 https://web.archive.org/web/20181006194913/http://dspace.wbpublibnet.gov.in:8080/jspui/bitstream/10689/16549/4/Chapter1-3_1-30p.pdf

Indien under 1800-talet
Ej längre existerande teatrar i Indien
Calcutta
Abdul Husayn Dastghaib

Abdul Husayn Dastghaib, född 8 december 1913 i Shiraz, Persien, död 11 december 1981, var en islamist och framstående ayatolla i Iran som blev lönnmördad i ett terrorattentat i form av explosion när han var på väg för att hålla en fredagsbön. Han anses därför vara en martyr bland shiamuslimer och Folkets mujahedin anses ligga bakom mordet på honom. Han hade blivit utsedd av ayatolla Khomeini att hålla fredagsböner i Shiraz. Han var mujtahid, expert på arabiskt språk, teologi och rättsprinciperna (usul al-fiqh).

Han har skrivit boken Större synder (persiska: گناهان کبیره, translit. Gonahan-e Kabireh).

Referenser 

Födda 1913
Avlidna 1981
Män
Islamiska teologer
Islamister
Personer inom shiaislam i Iran
Iranska författare
Iranska ayatollor
Iranska politiker under 1900-talet
Imamiter
Muslimska martyrer
Helen Jewett

Helen Jewett, född 18 oktober 1813, död 10 april 1836 i New York, var en amerikansk prostituerad. Mordet på henne var den första sexskandalen som fick en omfattande och detaljerad rapportering i pressen, och bildade mönster för senare journalistik av samma typ. 

Helen Jewett återfanns mördad i sin säng, och en av hennes kunder, Richard P. Robinson, ställdes inför rätta för mordet. Robinson frikändes sedan domaren hade instruerat juryn att ignorera de vittnesmål som givits av prostituerade på brottsplatsen, vilket innebar att den återstående bevisningen inte kunde bekräftas av vittnesmål. Fallet ledde till en djupt polariserad debatt, mellan å ena sidan konservativa, som ansåg att Jewett i egenskap av prostituerad hade förtjänat att bli mördad, och å andra sidan de som ansåg att Robinson hade frikänts trots bevis på grund av sina kontakter i egenskap av medlem av överklassen.

Källor
 

Födda 1813
Avlidna 1836
Kvinnor
Amerikanska sexarbetare
Personer som blivit mördade i USA
New York under 1800-talet
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Temple, Maine
TNG Group

TNG Group AB är ett svenskt bemannings- och rekryteringsföretag. TNG ingår i företagsgruppen Key People Group AB 

TNG arbetar med fördomsfri rekrytering och bemanning inom hela tjänstemannaområdet. Företaget har kontor i Stockholm, Göteborg, Malmö och Örebro samt rekryterar och bemannar åt 400 kunder på 40 andra orter runt om i Sverige. Huvudkontoret ligger på Pyramidvägen 7 i Solna.

Under 2019 hade TNG drygt 300 konsulter anställda och över 60 personer som arbetar på deras kontor.

VD för TNG är sedan 2011 Åsa Edman Källströmer, tidigare Sverige-VD på Poolia.

Historia 
TNG grundades 2004 av entreprenörerna Mats Edlund och Dan Berlin med målet att hjälpa dem som valts bort på arbetsmarknaden. De fokuserade på två grupper som hade en utmanande situation på arbetsmarknaden – unga i början av sin karriär och ”50-plussare” med lång yrkeserfarenhet. 

Sedan dess har TNG arbetat med att utveckla sin rekryteringsprocess. Bland annat tog TNG 2016 bort det personliga brevet och möjligheten att ladda upp bild för jobbsökare, slutade att registrera ålder under en rekrytering och anonymiserade ansökningarna.

TNG har varit med och utvecklat världens första fördomsfria intervjurobot Tengai

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
Svenska bemanningsföretag
Företag bildade 2004
Högs tegelbruk

Högs tegelbruk var ett tegelbruk i Hög nära Kävlinge i Skåne. Tegelbruket kom till före år 1890. Det utrustades med ringugn år 1923. År 1937 tillverkades 2,75 miljoner tegelstenar 25x12x6,5 cm och 200 000 tegelrör. Det köptes upp av Helsingborgs ångtegelbruk. 1978 lades det ned.

Källor 

Ej längre existerande svenska tegelbruk
Emilie Mechelin

Johanna Sofia Emelie Mechelin, född 8 april 1838 i Fredrikshamn, död 22 december 1917 i Fredrikshamn, var en finländsk operasångerska (sopran) och sångpedagog.

Mechelin var dotter till riksrådet Gustaf Johan Mechelin och Amanda Gustava Sagulin. I familjen föddes fem barn, varav Emelie var äldst. En av sönerna var politikern Leo Mechelin. Mechelin studerade sång hos Gustave Roger, Jean Jacques Masset och Pauline Viardot-García vid konservatoriet i Paris 1865–1867. Hon fortsatte studera i Paris 1869–1870 och studerade 1873–1874 sång för operasångerskan Signe Hebbe i Stockholm. 

Omedelbart efter hemkomsten till Finland 1868 begav sig Mechelin ut på en konsertturné. Hon fick då tillfälle att uppträda vid teatern Arkadia och vid Svenska Teatern, som då ännu hette Nya Teatern, i Helsingfors. Parallellt med karriären som sångerska, arbetade Mechelin som sångpedagog och var 1882–1885 lärare vid Helsingfors musikinstitut. 1885 flyttade hon via Oslo till Stockholm, där hon fortsatte undervisa. Hon återkom till Finland 1888 och bedrev sångpedagogik fram till 1902. Bland hennes elever märks Emmy Achté, Abraham Ojanperä och Ida Basilier.

Referenser

Kvinnor
Födda 1838
Avlidna 1917
Personer från Fredrikshamn
Finländska sopraner
Finländska sångpedagoger
Finländska operasångare under 1800-talet
Finländska operasångare under 1900-talet
Det sajjadiska manuskriptet

Det sajjadiska manuskriptet (arabiska: الصحيفة السجادية), även känt som as-Sahifat as-Sajjadiyyah, är en bok med 54 åkallelser som tillskrivs den fjärde shiaimamen Ali ibn Husayn Zayn al-Abidin, den islamiske profeten Muhammeds barnbarnsbarn. Enligt återberättelserna sägs boken ha sammanställts efter Slaget vid Karbala (680 e.Kr.) och beskriver förhållandet mellan människan och Gud. Även om boken huvudsakligen är en samling islamisk kunskap och tankar i form av åkallelser, sägs den ha spelat en viktig roll i upproret mot umayyaderna. Enligt vissa lärda är Det sajjadiska manuskriptet ett exempel på den högsta formen för vältalighet, och dess innehåll har beskrivits och förklarats i många kommentarböcker. Boken är en av shiamuslimernas viktigaste böcker efter Koranen och Nahj al-Balagha. Boken är känd som "Ahl al-Bayts evangeliebok" och "Muhammeds familjs psalmer".

Boken har översatts till både svenska och engelska.

Se även 

 Risalat al-Huquq
 Mafatih al-Jinan
 Dua Nudba
 Ziyarat Ashura

Källor

Externa länkar 

Islamiska skrifter
Hadithsamlingar
Al-Kafi

Al-Kāfī (arabiska: الكافي, "Den tillräckliga") är en tolv-shiitisk hadith-samling sammanställd av Muhammad ibn Ya'qūb al-Kulaynī. Boken är uppdelad i tre sektioner: (1) Usūl al-Kāfī, som handlar om epistemologi, teologi, historia, etik, åkallan och Koranen, (2) Furūʿ al-Kāfī, som handlar om praktiska och juridiska frågor, och (3) Rawdat al-Kāfī, som inkluderar diverse traditioner, av vilka många är långa brev och tal som överförts från shiaimamerna. Totalt omfattar al-Kāfī 16 199 återberättelser.

Alla traditioner i al-Kafi är inte lika tillförlitliga. Enligt den store imamitiske forskaren Zayn al-Din al-`Amili, känd som al-Shahid al-Thani (911-966 AH/1505-1559 e.Kr.), som undersökte kedjorna för överföring av al-Kafis traditioner, består den av 5072 sahih (autentiska) traditioner, 144 hasan (goda) traditioner, 1118 muwaththaq (verifierade) traditioner, 302 qawi (starka) traditioner och 9485 traditioner som kategoriseras som da'if (svaga).

Se även 

 De fyra böckerna (islam)
Wasail al-Shia
Sulaym ibn Qays bok

Källor

Externa länkar 

Shiitiska skrifter
Islamiska skrifter
Hadithsamlingar
Greg Rogers

Gregory Francis "Greg" Rogers, född 14 augusti 1948 i Sydney, är en australiensk före detta simmare.

Rogers blev olympisk silvermedaljör på 4 x 200 meter frisim vid sommarspelen 1968 i Mexico City.

Källor 

Australiska simmare
Australiska olympiska silvermedaljörer
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1968
Olympiska bronsmedaljörer 1968
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Australien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Australien
Födda 1948
Levande personer
Män