kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eduard Artemjev

Eduard Nikolajevitj Artemjev (Эдуард Николаевич Артемьев), född 30 november 1937 i Novosibirsk, död 29 december 2022 i Moskva, var en rysk kompositör av elektronisk musik och filmmusik. Han blev bland annat känd för sina samarbeten med regissörerna Andrej Tarkovskij, Nikita Michalkov och Andrej Kontjalovskij.

Filmografi i urval
 Förgyllda huvuden (1971)
 Solaris (1972)
 Vän bland fiender (1974)
 Spegeln (1975)
 Kärlekens slaveri (1976)
 Ofullbordat stycke för mekaniskt piano (1977)
 Poloska neskosjennych dikich cvetov (1979)
 Stalker (1979)
 Oblomov (1980)
 Sången om Sibirien (1980)
 Aleksandr Malenkij (1982)
 Springpojken (1987)
 Den innersta kretsen (1992)
 Urga – kärlekens tecken (1991)
 Brända av solen (1994)
 Odysséen (1997)
 Barberaren i Sibirien (1999)
 Brända av solen 2 (2010)
 Legenda № 17 (2013)
 Belye notji potjtalona Alekseja Trjapitsyna (2014)

Källor

Externa länkar

 
 

Filmmusikkompositörer
Kompositörer av elektronisk musik
Ryska kompositörer
Sovjetiska kompositörer
Personer från Novosibirsk
Män
Födda 1937
Avlidna 2022
Ryska musiker under 1900-talet
Ryska musiker under 2000-talet
Herman Tomasson

Herman Tomasson var en svensk träskulptör verksam på 1600-talet.

Tomasson var verksam i nuvarande Norsjö socken i Västerbotten. Det uppges i handlingar att han vid 23 års ålder begav sig till Stockholm för att utbilda sig till bildhuggare. Enligt en bevarad familjetradition skulle han överträffat sin handledare vid skulpteringen av en uggla vilket fick till följd att han fruktade för sitt liv. Han flydde från Stockholm och slog sig först ner i Umeåtrakten där han var verksam som smed och bössmakare innan han slutligen flyttade åter till Norsjö socken. Han var enligt uppgift far till 19 barn, men denna uppgift går inte att kontrollera eftersom kyrkböckerna gått förlorade genom en brand i Skellefteå. Tomasson är representerad med två skurna självporträtt vid Zakrisgården i Norsjö.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 426-427, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska skulptörer under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Agostino Vallini

Agostino Vallini, född 17 april 1940 i Poli, Lazio, är en italiensk kardinal och ärkebiskop emeritus. Han var kardinalvikarie och ärkepräst av San Giovanni in Laterano från 2008 till 2017.

Biografi
Agostino Vallini studerade vid Påvliga Lateranuniversitetet, där han blev juris utriusque doktor. Han prästvigdes 1964. 

År 1989 utnämndes Vallini till titulärbiskop av Tortibulum och hjälpbiskop av Neapel och vigdes den 13 maj samma år i Neapels katedral. 2004 blev han prefekt för Apostoliska signaturan och erhöll titeln ärkebiskop.

År 2006 utsåg påve Benedikt XVI Vallini till kardinaldiakon med San Pier Damiani ai Monti di San Paolo som titeldiakonia. 2009 upphöjdes den pro hac vice till titelkyrka och Vallini blev därmed kardinalpräst. Vallini deltog i konklaven 2013, vilken valde Franciskus till ny påve.

Referenser

Externa länkar

Personer från provinsen Rom
Italienska kardinaler
Romersk-katolska biskopar
Födda 1940
Levande personer
Män
Alumner från Påvliga Lateranuniversitetet
Carl Oxenstierna

Carl Oxenstierna, född 9 januari 1737, död 5 maj 1795 i Stockholm, var en svensk friherre och hovfunktionär samt fideikommissarie till Hargs fideikommiss.

Biografi
Carl Oxenstierna föddes 1737 som son till friherre Erik Oxenstierna och dennes hustru Anna Magdalena Bonde. Fadern drev Hargs bruk som sedermera togs över av Carl.

Carl Oxenstierna blev kammarherre 1761 och han gifte sig 1762 i Örebro med Christina Eleonora Mörner af Morlanda (1735–1786). Hustrun utnämndes 1774 till statsfru, som en av de första när denna tjänst inrättades samma år, hos drottning Sofia Magdalena medan Oxenstierna utnämndes av Gustav III till en av kronprins Gustav Adolfs faddrar vid dennes dop den 10 november 1778. För detta fick han vid drottningens kyrktagning den 27 december samma år mottaga Gustav III:s faddertecken. Han utnämndes under 1780-talet av drottning Sofia Magdalena till hennes överhovstallmästare.

Död och begravning
Han dog 1795 och är begraven bredvid sin fru på kyrkogården vid Hargs kyrka, under ett gravmonument utformat som kolonn på vilkens kapitäl det står en brinnande oljelampa. På själva kolonnskaftet syns hans friherrliga vapen omgivet av Kungliga Vasaordens riddarkedja, samt under detta en festong, allt förgyllt. På sockeln kan man läsa:

CARL OXENSTIERNAFRIHERRE TILL HARGÖFVER-HOF.STALLMÄSTARE HOS DROTTNINGENCOMMEND.MED ST.K. AF WASA ORDENFÖDD DEN 9 IANUARI 1737DÖD DEN 15 MAI 1795.TÅRAR OCH WÄLSIGNELSERWID HANS GRIFTWITTNA TILL HANS ÄRAATT DEN RIKES MINNEKAN VARA KIÄRT FÖR DEN TORFTIGE.

Övrigt
Carl Oxenstierna skänkte 1771 fyra timglas samt tillhörande förgylld träställning till Lohärads kyrka och Hargs kyrka skänkte han nattvardskärl såsom kalk och vinkanna samt även sockenbudstyg och brudkrona, allt i silver.

Carl Oxenstierna ritade altaruppsatsen samt predikstolen för Stuguns gamla kyrka 1791.

Utmärkelser
Kommendör Vasaorden – 24 november 1773
Gustav III:s faddertecken – 27 december 1778 
Kommendör med stora korset av Vasaorden – 1 september 1782 (i samband med prins Karl Gustavs födelse)

Källor
 adelsvapen.com, Tab 24

Födda 1737
Avlidna 1795
Carl
Män
Svenska friherrar
Gustav III:s faddertecken
Kommendörer med stora korset av Vasaorden
Johan Thorenberg

Johan Ludvig Thorenberg, född 2 oktober 1889 i Kvänums församling, Skaraborgs län, död 10 mars 1988 i Lidköping, var en svensk målare.

Han var son till lantbrukaren Svante Johansson (Thorenberg) och Anna-Kajsa Persson och från 1943 gift med Dolly Inga Malmros. Thorenberg utbildade sig först till yrkesmålare och dekorationsmålare vid bland annat Tekniska skolans aftonkurser och arbetade därefter fram till 1917 som yrkesmålare innan han fortsatte sina studier i Köpenhamn. Han studerade även kortare tider vid Valands målarskola i Göteborg och vid Althins målarskola i Stockholm innan han antogs som elev till Oscar Björck och Olle Hjortsberg vid Kungliga konsthögskolan 1919–1923. Därefter följde ett stort antal studieresor till bland annat Nederländerna, Tyskland, Italien och Belgien. På Historiska museets arbetade han 1922–1923 med att ta fram överkalkade takmålningar på Läckö slott och samtidigt mäta upp och överföra till kopior. Till Världsutställningen 1925 i Paris var han en av de konstnärer som fick förtroende att dekorera Svenska paviljongen. Han debuterade i en utställning i Uppsala och blev därmed inbjuden som medlem i Uppsalagruppen som genomförde två grupputställningar på Liljevalchs konsthall i slutet av 1920-talet. Separat ställde han bland annat ut i Göteborg, Örebro, Borås, Jönköping och Kvänum. Under 1920-talen och 1930-talen medverkade han i Sveriges allmänna konstförenings salonger som visades på Liljevalchs eller Konstakademien. Hans konst består av stilleben, porträtt. realistiskt tolkade landskapsmålningar från Norrland, Bohuslän men framför allt hembygdens Västgötaslätt. Thorenberg är representerad vid Skara museum och Borås konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 433, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1889
Avlidna 1988
Män
Personer från Kvänums socken
Grates nunc omnes

Grates nunc omnes är en sekvens för juldagens första mässa. Den är skriven i Tyskland på 1000-talet. 

Melodin är hypomixolydisk.

Källor
Adell, Arthur (1914), "Musikhandskrifter från Högs och Bjuråkers kyrkor" Lund: C. W. K. Gleerup. 
Liturgisk musik
Julsånger
Laetabundus

Laetabundus är en sekvens för julen. Den är skriven i Frankrike på 1100-talet och tillskrivs Bernhard av Clairvaux. 

Första versen lyder:

Gläd dig i Herren,
du hans folk,
brist ut i jubel:
Halleluja!

Källor
Adell, Arthur (1914), "Musikhandskrifter från Högs och Bjuråkers kyrkor" Lund: C. W. K. Gleerup. 

Liturgisk musik
Anton Thorenfeld

Anton Erik Christian Thorenfeld, född 9 april 1839 i Svendborg, Danmark, död 20 februari 1907 i Köpenhamn, var en dansk landskapsmålare och operasångare.

Han var son till urmakaren Urbanus Ludvig Thorenfeld och Ellen Marie Nielsen och gift första gången 1872 med Valborg Emilie Biilmann och andra gången 1884 med Agnes Emilie Nehm. Thorenfeld studerade konst för bland annat Peter Christian Skovgaard, Godtfred Rump och Frederik Christian Kiærskou. Han var en mycket produktiv landskapsmålare och vistades längre perioder i Skåne och Halland där han avbildade svenska motiv. Han medverkade i Charlottenborgsutställningarna i Köpenhamn och i Den nordiske Kunstudstilling i Köpenhamn 1883.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 348, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Danska konstnärer
Födda 1839
Avlidna 1907
Män
Personer från Svendborg
Victimae paschali laudes

Victimae paschali laudes är en sekvens för påsken. Den är skriven av Vipo på 1000-talets förra hälft. 

Melodin är dorisk.

Källor
Adell, Arthur (1914), "Musikhandskrifter från Högs och Bjuråkers kyrkor" Lund: C. W. K. Gleerup. 
Liturgisk musik
Påsksånger
Ingvar Thorén

August Ingvar Thorén, född 10 april 1923 i Stockholm, död där 2 juni 2008, var en svensk tecknare, illustratör, och målare. 

Han var son till järnvägsmannen August Leonard Thorén och Blenda Cornelia Lundberg och från 1948 gift med Mary Wallin. Thorén arbetade först inom järnvägen men övergick som autodidakt tecknare till att arbeta som illustratör 1946. Han var verksam som tecknare i Dagens Nyheter, Expressen och flera olika facktidskrifter. Han utkörde dessutom illustrationsuppdrag för ett flertal böcker. I mindre utsträckning var han stafflikonstnär och målade varierade motiv i pastell eller olja.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 432, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 2008
Män
Konstnärer från Stockholm
Svenska illustratörer
Svenska målare under 1900-talet
Staffan Thorén

Per Staffan Esaias Thorén, född 16 augusti 1936 i Stockholm, död 9 november 1992 i Åstorp, var en svensk målare och grafiker.

Han var son till Esaias Thorén och Greta Kristina Eriksson och gift 1958–1964 med Birte Brock. Med undantag av viss handledning från sin far är Thorén autodidakt som konstnär och bedrev självstudier under resor till bland annat Frankrike, Italien, Spanien och England. Tillsammans med Madeleine Pyk ställde han ut på Gröna paletten i Stockholm och på Halmstads konstsalong i mitten av 1960-talet. Han ställde därefter ut separat och medverkade i olika samlingsutställningar ett flertal gånger. Hans konst består av abstrakta kompositioner.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 432, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska grafiker under 1900-talet
Födda 1936
Avlidna 1992
Män
Konstnärer från Stockholm
Svenska målare under 1900-talet
Georg Gottlieb Thoman

Georg Gottlieb Thoman (Thomann), född 1701 i Augsburg, död 4 mars 1763 i Stockholm, var en tysk-svensk bildhuggare.

Han var son till Ernst Philipp Thomann von Hagelstein och gift med Maria Elisabet Alm samt far till Ernst Philip Thoman. Han utförde huvudsakligen mindre skulptur- och kompletteringsarbeten för olika kyrkor. Han utförde bland annat fyra figurskulpturer till Vintrosa kyrka i altaruppsatsen som sattes upp 1755 och för Kungsholmens kyrka utförde han valvhjässan över mittkvadraten.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 425, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska bildhuggare
Tyska bildhuggare
Tyska konstnärer under 1700-talet
Personer från Augsburg
Män
Födda 1701
Avlidna 1763
Arthur Sackler

Arthur Mitchell Sackler, född 22 augusti 1913 i New York, död 26 maj 1987 i New York, var en amerikansk psykiater, tidskriftsutgivare, marknadsförare och konstsamlare.

Arthur Sackler var äldre bror till Mortimer Sackler och Raymond Sackler och växte upp i en judisk invandrarfamilj i Brooklyn, son till livsmedelshandlaren Isaac Sackler och Sophie Greenberg som utvandrat från Polen. Arthur studerade konstvetenskap och naturvetenskap på New York University och avlade också läkarexamen där. 

Sackler tjänstgjorde som psykiater på Lincoln Hospital i New York samt på Creedmoor State Hospital där han bedrev forskning i neuroendokrinologi, psykiatri och experimentell medicin. Han grundade Laboratories for Therapeutic Research 1958 och ledde det till 1983.

Sackler grundade 1960 veckotidskriften Medical Tribune, som gavs ut två gånger i veckan och nådde omkring 600 000 amerikanska läkare. Under 1960-talet marknadsförde han i sitt företag ett stort antal läkemedel, bland annat Librium och Valium. Han byggde upp en förmögenhet genom marknadsföringsverksamheten, tidskriftsutgivningen, konsultverksamhet och utgivning av medicinsk litteratur. Sackler donerade medel till flera institutioner, bland annat till Smithsonian Institution i Washington D.C. för uppförande av Arthur M. Sackler Gallery. 

Han ägde en tredjedel i familjeföretaget och läkemedelstillverkaren Purdue Pharma, som drevs av hans två bröder Mortimer och Raymond.

Arthur Sackler var först gift med Else Jørgensen. Paret hade två döttrar, Elizabeth A. Sackler och Carol. Han var senare gift med Marietta Lutze och i ett tredje äktenskap med Jillian Sackler. Arthur Sackler är morfar till musikern Michael Sackler-Berner.

Källor
Biografi på National Academy of Sciences webbplats

Noter

Amerikanska läkare
Födda 1913
Personer inom USA:s näringsliv
Avlidna 1987
Män
Fjällbastardsvärmare

Fjällbastardsvärmare (Zygaena exulans) är en fjäril i familjen bastardsvärmare.

Kännetecken
Fjällbastardsvärmaren har fem röda fläckar på vardera framvinge. Den fläck som sitter närmast huvudet är avlång. Framvingarna kan vara något genomskinliga, så att de får en dragning åt grått. Framvingarna är rundande, breda och relativt korta och antennerna är korta med väl markerade klubbor. Mest utmärkande är den mycket håriga bakkroppen, med längre hår än andra bastardsvärmare. Det finns en viss risk att förväxla fjällbastardsvärmare med mindre bastardsvärmare, men dess bakkropp är betydligt mindre hårig. Det är dessutom bara i Dalarnas fjällvärld som de båda arterna möts.

Utbredning

I Sverige hittar man fjällbastardsvärmaren längs hela fjällkedjan, från Norrbotten till Dalarna. I övriga världen återfinns den i bergsområden i södra Europa (Alperna, Pyrenéerna, Apenninerna och Balkanbergen) på 1800–3000 meter över havet, samt i Skottland och norra Ryssland.

Referenser

Bastardsvärmare
Insekter i palearktiska regionen
Angelo De Donatis

Angelo De Donatis, född 4 januari 1954 i Casarano, Apulien, är en italiensk kardinal och ärkebiskop. Han är sedan 2017 generalvikarie för Roms stift och ärkepräst av San Giovanni in Laterano.

Biografi
Angelo De Donatis studerade vid Påvliga Lateranuniversitetet och Gregoriana. Han prästvigdes 1980. 

År 2015 utnämndes De Donatis till titulärbiskop av Motula och hjälpbiskop i Roms stift och vigdes den 9 november samma år av påve Franciskus i San Giovanni in Laterano. År 2017 efterträdde De Donatis Agostino Vallini som generalvikarie för Roms stift och ärkepräst av San Giovanni in Laterano. I och med detta fick han titeln ärkebiskop.

Den 28 juni 2018 upphöjde påve Franciskus De Donatis till kardinalpräst med San Marco som titelkyrka.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Personer från provinsen Lecce
Italienska kardinaler
Italienska romersk-katolska ärkebiskopar
Födda 1954
Levande personer
Män
Alumner från Påvliga Lateranuniversitetet
Alumner från Påvliga universitetet Gregoriana
Pyhäjoki (olika betydelser)

Pyhäjoki kan syfta på:

Pyhäjoki – en kommun i landskapet Norra Österbotten i Finland
Pyhäjoki älv – en älv i Norra Österbotten i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Asikkala) – en å i kommunen Asikkala i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Birkala) – en å i kommunen Birkala i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Enontekis) – en å i kommunen Enontekis i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Lappland, lat 66,97, long 27,52) – en å i kommunen Kemijärvi i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Kuusamo) – en å i kommunen Kuusamo i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Lappland, lat 68,02, long 24,17) – en å i kommunen Muonio i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Salla) – en å i kommunen Salla i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Lappland, lat 67,21, long 28,49) – en å i kommunen Savukoski i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Suomussalmi) – en å i kommunen Suomussalmi i Finland
Pyhäjoki (vattendrag i Säkylä) – en å i kommunen Säkylä i Finland

Se även
 Slaget vid Pyhäjoki – ett slag 1808 mellan svenska och ryska styrkor
2528 Mohler

2528 Mohler eller 1953 TF1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 8 oktober 1953 av Indiana Asteroid Program vid Indiana University Bloomington med Goethe Link Observatory. Asteroiden har fått sitt namn efter Orren Mohler.

Asteroiden har en diameter på ungefär 19 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Astronomiska upptäckter av Indiana Asteroid Program
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter 1953
9260 Edwardolson

9260 Edwardolson eller 1953 TA1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 8 oktober 1953 av Indiana Asteroid Program vid Indiana University Bloomington med Goethe Link Observatory. Asteroiden har fått sitt namn efter Edward C. Olson.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Astronomiska upptäckter av Indiana Asteroid Program
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter 1953
9261 Peggythomson

9261 Peggythomson eller 1953 TD1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 8 oktober 1953 av Indiana Asteroid Program vid Indiana University Bloomington med Goethe Link Observatory. Asteroiden har fått sitt namn efter Peggy Y. Thomson.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Astronomiska upptäckter av Indiana Asteroid Program
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter 1953
Bernardino Ludovisi

Bernardino Ludovisi, född 2 januari 1694 i Rom, död 11 december 1749 i Rom, var en italiensk skulptör under barockepoken.

Biografi
Bernardino Ludovisis första dokumenterade verk är gravmonumentet över don Porfirio Antonini från 1718, tidigare i kyrkan San Giovanni in Ayno.

I Jesuitordens moderkyrka Il Gesù har Ludovisi tillsammans med Lorenzo Ottoni skulpterat Den heliga Treenigheten för den helige Ignatius av Loyolas altare; skulpturgruppen formgavs dock av Leonardo Reti. I basilikan Sant'Ignazio har Ludovisi utfört två änglar för den helige Aloysius Gonzagas altare; de håller i liljor, symbol för renhet och oskuldsfullhet.

Ludovisis sista arbete är gravmonumentet över Maria Lucrezia Rospigliosi Salviati, vilket återfinns i basilikan Santi Apostoli. En kvinnlig ängel ses öppna sarkofagen och upptäcker den avlidnas skulpterade kvarlevor.

Verk i urval
 Gravmonument över don Porfirio Antonini (1718; förstört) – San Giovanni in Ayno
 Den heliga Treenigheten (tillsammans med Lorenzo Ottoni) – Cappella di Sant'Ignazio, Il Gesù
 Den helige påven Paschalis I – fasaden, Santa Maria Maggiore
 Sakarias döper Johannes Döparen – portiken, San Giovanni in Laterano
 Den helige Augustinus – fasaden, San Giovanni in Laterano
 Två änglar – Den helige Aloysius Gonzagas altare, Sant'Ignazio
 Gravmonument över kardinal Giorgio Spinola (1744) – San Salvatore alle Coppelle
 De fyra evangelisterna – fasaden, Santissima Trinità dei Pellegrini
 La Fertilità dei campi – Fontana di Trevi
 Gravmonument över Maria Lucrezia Rospigliosi Salviati (1749) – Cappella di San Francesco, Santi Apostoli

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Italienska barockskulptörer
Skulptörer från Rom
Män
Födda 1694
Avlidna 1749
Sun Tower

La Résidence Sun Tower är ett höghus som ligger på 7 Avenue Princesse Alice i distriktet Monte Carlo i Monaco. Den är tillsammans med L'Europa Résidence den 15:e högsta byggnaden inom furstendömet med 69 meter och 22 våningar.

Byggnaden uppfördes 1965.

Referenser

Sun Tower
Sun Tower
Sun Tower
L'Europa Résidence

L'Europa Résidence är ett höghus som ligger på Place des Moulins i distriktet Monte Carlo i Monaco. Den är tillsammans med La Résidence Sun Tower den 15:e högsta byggnaden inom furstendömet med 69 meter och 22 våningar.

Byggnaden uppfördes 1967.

Dominikanska Republiken, Georgien, Jordanien och Peru har sina honorärkonsulater i höghuset.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Europa Résidence
Europa Résidence
Europa Résidence
Alexander Falk

Alexander Falk, född 24 maj 1993 i Stockholm, är en svensk professionell ishockeyspelare.

Falk spelar för Djurgårdens IF i SHL. Hans moderklubb är Lidingö Vikings HC.

Externa länkar 

Män
Födda 1993
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Stockholm
Spelare i Djurgården Hockey
Ishockeyspelare i Timrå IK
Alfa Muscae

Alfa Muscae (α Muscae, förkortad Alfa Mus, α Mus), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i mellersta delen av stjärnbilden Flugan. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud av 2,7, är synlig för blotta ögat och är den ljusaste stjärnan i stjärnbilden. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 10,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 315 ljusår (97 parsek) från solen. Stjärnan har en egenrörelse genom rymden gemensam med undergruppen Lower-Centaurus Crux i Scorpius-Centaurus OB-förening, den till solen närmaste föreningen av medflyttande massiva stjärnor. Alfa Muscae har en snabb egenrörelse på 10 km/s, men kan trots detta inte betraktas som en flyktstjärna.

Egenskaper
Alfa Muscae är en blå till vit underjättestjärna av spektralklass B2 IV-V, som verkar utvecklas bort från huvudserien i takt med att förrådet av väte i dess kärna förbrukas. Den har en massa som är nästan 9 gånger större än solens massa, en radie som är nästan 5 gånger solens radie och avger ca 4 000 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 21 400 K.

Alfa Muscae är en pulserande variabel av Beta Cephei-typ (BCEP). Den varierar mellan skenbar magnitud +2,68 och 2,73 med en period av ungefär 0,09 dygn eller 2,17 timmar.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/alphamuscae
 http://stars.astro.illinois.edu/Sow/alphamus.html

Stjärnbilden Flugan
Bayerobjekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Blå-vita jättar
Beta Cepheivariabler
HD-objekt
Le Méridien Beach Plaza

Le Méridien Beach Plaza de Monte-Carlo är ett fyrstjärnigt hotell som ligger på 22 Avenue Princesse Grace i Larvotto i Monaco. Den har 397 hotellrum varav 18 är hotellsviter. Le Méridien är den enda hotellet i hela furstendömet som har en egen privat badstrand. Hotellet ingår i hotellkonceptet Le Méridien och som ägs av det amerikanska Starwood Hotels and Resorts Worldwide, LLC som i sin tur ägs av den globala hotelljätten Marriott International, Inc.

Hotellet uppfördes 1972.

Galleri

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Larvotto
Hotell i Monaco
Byggnader invigda under 1900-talet
Boy Charlton

Andrew Murray "Boy" Charlton, född 12 augusti 1907 i Crows Nest, död 10 december 1975 i Avalon, var en australisk simmare.

Charlton blev olympisk mästare på 1500 meter frisim vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Australiska simmare
Australiska olympiska guldmedaljörer
Australiska olympiska silvermedaljörer
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska silvermedaljörer 1924
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Olympiska silvermedaljörer 1928
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Australien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Australien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Australien
Födda 1907
Avlidna 1975
Män
Jay Sekulow

Jay Alan Sekulow, född 10 juni 1956 i Brooklyn i New York, är en amerikansk advokat. Han är en av USA:s president Donald Trumps advokater och juridiska rådgivare.

Tidskriften Legal Times rankade honom i maj 2008 som en av de "90 Greatest Washington Lawyers of the Last 30 years".

Referenser

Externa länkar 

män
Födda 1956
Levande personer
Personer från Brooklyn
Amerikanska advokater
Amerikanska republikaner
Alumner från Mercer University
Alumner från Regent University