kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stockholmshems barnrikehus i Hammarbyhöjden

Stockholmshems barnrikehus i Hammarbyhöjden är en anläggning bestående av tio funktionalistiska smalhus uppförda för Stockholmshem 1937–1939. Husen byggdes som barnrikehus och ritades av arkitekt Carl Melin. Husen är belägna i fem angränsande kvarter kring korsningen Petrejusvägen och Johan Printz väg.

Historik och arkitektur
Anläggningen består av tio smalhus om tre våningar med antingen källare eller suterrängvåning. Byggnaderna har en likartad arkitektur med en sparsmakad utformning utan balkonger vilket är typiskt för barnrikehusen. Samtliga hus har pulpettak och alla utom ett har entréer och trapphus mot norr, vilket innebär, att många av husen har ingång från baksidan. Byggnaderna ligger samlade i fem kvarter och de flesta husen har gavlar mot John Printz väg. Två av byggnaderna har utskjutande byggnadsdelar i ett plan som tidigare har inrymt panncentral och butikslokaler.

Mellan husen finns sparad naturmark med gräs samt barr- och lövträd. På gårdarna finns bevarade piskställningar liksom nyare sophus. Husen är indragna från gatan och på förgårdarna finns gräs och buskar, samt i några fall träd.

Anläggningen byggdes som barnrikehus finansierade med statliga lån för bostäder åt mindre bemedlade barnrika familjer. Lånereglerna ställde bland annat krav på en minimistandard om två rum och kök samt att lägenheterna skulle ha varm- och kallvatten. En barnstuga fanns i ett grannkvarter vilket också var ett krav för större anläggningar med barnrikehus.

Byggandet av barnrikehus var intensivt åren före andra världskriget och de allmännyttiga bostadsbolagen AB Familjebostäder och Stockholmshem uppförde sammanlagt 1965 bostäder. Bland de första som färdigställdes i oktober 1936 finns Familjebostäders hus i kvarteret Humlan 5 i Hammarbyhöjden.

Bilder

Kulturhistoriskt värde
Anläggningen inventerades av Stockholms stadsmuseum 2006 och samtliga tio hus blåmärktes vilket innebär att de bedöms ha synnerligen högt kulturhistoriskt värde. I inventeringen lyfts fram att byggnaderna är välbevarade och har en tidstypisk sparsmakad utformning utan balkonger vilket var typiskt för barnrikehusen samt att den sociala tanken bakom anläggningen också ger ett samhällshistoriskt värde. Inventeringen lyfter också fram Blåvingen 3 med sin långa böjda fasad som viktig för stadsbilden.

Husen är tillsammans med Polarforskaren 10 de enda bostadshusen i Hammarbyhöjden som har blåmärkts.

Byggnadslista

Referenser

Se även
 Familjebostäders barnrikehus i Hammarbyhöjden en närliggande anläggning uppförd 1936-37.

Externa länkar

Blåmärkta byggnader i Stockholm
Hammarbyhöjden
Byggnader och anläggningar i Söderort
Funktionalistisk arkitektur
Mademoiselle Pagelle

Mademoiselle Pagelle, död 1774, var en fransk modedesigner.   

Hon var tillhörde eliten av modeskaparna i Paris under sin samtid. Hon hade en butik i Paris, Trait Galant, och en kundkrets bland adliga och kungliga kretsar i Spanien och Frankrike. Bland hennes kunder nämns hertiginnan av Chartres, prinsessan de Conti, Marguerite Caron de Rancurel (mätress till Charles av Bourbon, greve av Charolais) och Madame du Barry. Hennes etablissemang beskrivs som respektabelt, vilket på den tiden var ovanligt som rykte betraktat eftersom modeateljéer vid denna tid - oavsett sanningshalt - ofta hade ett dåligt rykte. 

Hon är känd som mentor till Rose Bertin, som blev hennes lärling 1763, och hennes affärspartner då hon lyckades gå beställningen på brudutstyrseln till Louise Marie Adelaide av Bourbon, fram till att de avslutade kompanjonskapet 1770. Rose Bertin övertog en del kunder från Pagelle, och blev en svår konkurrent.  

Hon klädde Madame du Barry under dennas tid som officiell mätress. Mellan 1 oktober 1773 och 27 maj 1774 mottog hon enligt räkenskaperna order på 23,777 livres 19s. 6d. Vid denna tid var det dock vanligt för kunder ur aristokratin att inte betala sina skulder. År 1774 gjorde Pagelle en omtalad konkurs.  Madame du Barry övergick då till Le Sieur Beaulard och gick därefter även hon över till Rose Bertin.

Referenser  

Födelseår saknas
Avlidna 1774
Kvinnor
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Franska modeskapare
Hoch Österreich!

Hoch Österreich!, op. 371, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 25 juni 1875 (orkesterversionen) i Volksgarten i Wien. Datum och ort för uruppförandet av körversionen är okänt.

Historia
Efter den stora framgången med sin tredje operett Läderlappen fick Johann Strauss rådet från vänner och journalister att nästa gång välja ett ämne som utspelades i hemstaden Wien. Librettisterna Camillo Walzel och Richard Genée utgick från en påstådd händelse som ägde rum i Wien 1783 vid 100-årsfirandet av stadens befrielse från turkarna: den italienske äventyraren och ockultisten Alessandro Cagliostro besökte Wien och duperade hela staden med sina bedrägliga tricks. Men det goda samarbetet mellan text och musik, som hade varit så påtaglig i Läderlappen, saknades nu helt. Premiären av Cagliostro in Wien, som ägde rum på Theater an der Wien den 27 februari 1875, blev visserligen en stor framgång men operetten framfördes endast 56 gånger. 

Journalisten Ludwig Speidel skrev i Fremden-Blatt den 2 mars 1875: "När det rätta krävs av Johann Strauss kan man spåra hans genidrag". Sådana "genidrag" märks i de sex separata orkesterverk som Strauss arrangerade utifrån musik från operetten då de alla har överlevt operetten och framförs regelbundet. Richard Genée skrev även text till den marsch för kör och orkester som var ett av dessa orkesterverk. Titeln kommer även från texten: "Recht in Freud und Lust/Aus der vollen Brust/Klingt der Ruf: 'Hoch Österreich!'/Wo er schallet/Wider hallet/Weckt er Echo donnergleich". Musiken kommer från akt I, men ett tema i trio-delen återfinns inte i klaverutdraget och kan ha tagits bort under repetitionerna. Det kan också ha komponerats av Strauss enkom för marschen. Körverket kan ha sjungits vid premiären av Cagliostro in Wien och då framfört av orkestern tillsammans med operettkören. Detta framgår dock inte av recensionerna. Den publicerade versionen för manskör och orkester fanns att tillgå först i oktober 1875.

Den rena orkesterversionen framfördes av Eduard Strauss och Capelle Strauss den 25 juni 1875 i Volksgarten.

Om marschen
Speltiden är ca 2 minuter och 50 sekunder (orkesterversion) och 2 minuter och 49 sekunder (körversion) plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Marschen var ett av sex verk där Strauss återanvände musik från operetten Cagliostro in Wien:

 Cagliostro-Quadrille, Kadrilj, Opus 369
 Cagliostro-Walzer, Vals, Opus 370
 Hoch Österreich!, Marsch, Opus 371
 Bitte schön!, Polka-francaise, Opus 372
 Auf der Jagd, Polka-Schnell, Opus 373
 Licht und Schatten, Polkamazurka, Opus 374

Weblänkar 
 Hoch Österreich! (Orkesterversion)'' i Naxos-utgåvan.
 Hoch Österreich! (Körversion)'' i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Focushuset

Focushuset kan avse:

Focushuset, Göteborg – Focushuset i stadsdelen Gårda i Göteborg
Focushuset, Malmberget – Focushuset i Malmberget
Focushuset, Malmberget

Focushuset och Focuslängan var mellan åren 1962 och 2021 den största byggnaden, och det högsta huset och en karaktärsbyggnad för Malmberget. På grund av rasrisk vid framtida brytning i Malmbergets underjordsgruva fattades under 2020 ett beslut om att riva huset.

Focushuset var ett 13 våningar högt bostadshus med kommersiella lokaler i markplanet, som uppfördes 1960–1962 i Malmbergets centrum. Till höghuset fanns de samtidigt byggda sammanbyggda tre- och fyravåningarshuskropparna som utgjorde Focuslängan utmed Järnvägsgatan. Bakgrunden var en expansion av gruvan med behov av fler anställda. Huset uppfördes som ett lägenhetshus med – i höghusdelen – små uthyrningslägenheter för gruvarbetare. Huset ritades av Jan Thurfjells arkitektbyrå i Luleå, liksom många andra nybyggda hus i samhället vid denna tidpunkt. Namnet på huset är av okänt ursprung.

I juli 2021 påbörjades rivningen av huset.

Punkthuset
Bottenvåningens fönster- och dörröppningar hade till stor del glasade ytor, medan övriga fasader var spritputsade i ljusgrå och beigea kulörer. 
Lägenheterna låg utmed en korridor per våningsplan, med fyra lägenheter på var sida. På varje våningsplan var det sex enrums- och två tvårumslägenheter. Lägenheterna varierade i storlek från 30 till 52 kvadratmeter.

Focuslängan
På bottenvåningen fanns det, liksom den i punkthuset, enbart kommersiella lokaler. Totalt fanns det 28 lägenheter, varav 22 trerumslägenheter och sex tvårumslägenheter.

Bildgalleri

Källor 
Rebecka Svensson: Focushuset, Malmberget – Dokumentation av modern arkitektur i Norrbotten, Rapport 2010.20 (Bebyggelse) från Norrbottens museum
Focushuset, Malmberget på Norrbottens museums webbplats

Noter

Byggnader och anläggningar i Malmberget
7099 Feuerbach

7099 Feuerbach eller 1996 HX25 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1996 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den tyske filosofen Ludwig Feuerbach.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1996
7095 Lamettrie

7095 Lamettrie eller 1992 SB22 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 september 1992 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den franske läkaren och filosofen Julien Offray de La Mettrie.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1992
7098 Réaumur

7098 Réaumur eller 1993 TK39 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 oktober 1993 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den franske fysikern René Antoine Ferchault de Réaumur.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1993
Jens Peter Hansen

Jens Peter Hansen, född 1876, död 1971, kallad "Norka-Hansen", var en dansk uppfinnare och entreprenör.

Jens Peter Hansen var från senare delen av 1890-talet anställd vid firman Ad. Goecker och senare hos Siegfried Cohen & Co., där han kom i kontakt med handel bland annat i varor inom fotografi. Han lånade där nya kameror, vars konstruktion han detaljstuderade utan att ha genomgått teknisk utbildning. År 1900 tog han tjänst med mörkrumsarbete hos fotografen Heinrich Tønnies (1825–1903) i Ålborg. Han arbetade där i sex år fram till 1906, samma år som han gifte sig med sin kollega Anna Ingrid Aasted. 

År 1913 konstruerade han sin första "Norka-Hansen" ateljékamera, som fick god kritik av kända danska fotografer. Åren 1925-1930 fick han ekonomiska möjligheter att utveckla en kamera som kunde ta flera och individuella bilder (polyfoto) av den porträtterade. År 1933 introducerade han en polyfotokamera, som han fick världspatent på.

A/S Nordisk Kamera Fabrik
Jens Peter Hansen grundade och drev företaget A/S Nordisk Kamera Fabrik i Köpenhamn. Dess storhetstid var från 1934 fram till Tysklands ockupation av Danmark 1940. Under andra världskriget upphörde företagets export nästan helt och hållet. År 1944 förstördes fabrikslokalerna, som låg i samma hus som en konfektionsfabrik för uniformer, av en sprängning av den danska motståndsrörelsen och en efterföljande brand. Han lämnade vid denna tid ledningen av företaget för att bland annat ägna sig åt annat uppfinningsarbete. Från 1950-talet började företaget att gå nedåt.

Källor 
‘NORKA’-Hansen – Jens Peter Hansen (1876 – 1971) A/S Nordisk Kamerafabrik på objekriv.dk
Kamera/polyfotokamera på Norrbottens museums webbplats

Danska uppfinnare
Personer inom Danmarks näringsliv under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1971
Män
Esther Denner

Esther Denner, född 1720, död 1779, var en tysk konstnär (målare). 

Hon var dotter till målaren Balthasar Denner och gifte sig med läkaren Johann Christian Wilhelm Verpoorten, hovläkare i Mecklenburg-Strelitz. Hon lärde sig måla av sin far och assisterade honom i hans ateljé med sina syskon. Hon bodde som barn flera år i England. Hon är känd för sina porträttmålningar från hovet i Mecklenburg-Strelitz.

Referenser  

Födda 1720
Avlidna 1779
Kvinnor
Tyska målare under 1700-talet
Presidentvalet i USA 1788–1789

Presidentvalet i USA 1788–1789 var det första valet som hölls för utse en president i det självständiga USA, och pågick från 15 december 1788 till 10 januari 1789. Med 43 782 röster tilldelades George Washington alla elektorsröster och valdes enhälligt till landets första president, med John Adams som vicepresident. Varje delstat var fri att själv välja hur deras elektorer togs fram. I fem delstater valdes elektorerna av delstatens parlamentariker. I sex delstater hölls allmänna val. I de flesta delstater var det bara vita markägande män som hade rätt att rösta. Tre delstater deltog inte i valet, New York valde sina elektorer för sent och North Carolina och Rhode Island hade ännu inte ratificerat konstitutionen.

På grund av Washingtons popularitet sågs det som givet på förhand vem som skulle bli president. Valet av vicepresident var dock en öppen fråga. Några organiserade politiska partier fanns inte under denna tid, inte heller några primärval, utan kandidaterna beskrev sig som antingen federalister eller anti-federalister.

Valet ägde rum före införandet av tolfte tillägget, som tillkom efter 1800 års kaotiska presidentval. Var och en av de 69 elektorerna hade därför två röster. George Washington fick 69 röster och valdes därigenom enhälligt till president. John Adams fick 34 röster före John Jay som fick 9 röster, varigenom Adams valdes till vicepresident.

Referenser

Externa länkar

1788 i USA
1789 i USA
1788–1789
George Washington
Val 1788
Val 1789
7096 Napier

7096 Napier eller 1992 VM är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 november 1992 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter den skotske astronomen William M. Napier.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1992
Asteroider som korsar Mars bana
Christophe Gallier

Christophe Gallier, född 4 december 1975, är en fransk travtränare och travkusk. Han driver sin egen tränarrörelse i Le Loreur i Manche.

Karriär 
Gallier är mest känd för att ha tränat den franska stjärnhästen Jag de Bellouet, som han tog ett flertal större segrar med, bland annat i Prix d'Amérique 2005.

Dopningsskandalen 2006 
Efter att ha segrat med Jag de Bellouet i Prix d'Amérique 2005 ställde ekipaget upp även året efter, då planen var att vinna två år i rad. Jag de Bellouet var först i mål i Prix d'Amérique, men fråndömdes senare segern efter att dopningsprov tagits. Segern gick istället till Gigant Neo, tränad av svensken Stefan Melander, och körd av Dominik Locqueneux. 

Jag de Bellouet hade två år i rad blivit inbjuden till Elitloppet, men då tackat nej. 2006 tackade han ja till inbjudan, och var det stora dragplåstret för det årets upplaga av Elitloppet. I sitt försöksheat slutade Jag de Bellouet på andra plats, och kvalificerade sig till finalheatet somma dag. I finalen var denne först i mål, på nya rekordtiden 1.09,4. Dopningstest gjordes efter loppet och efter några veckor kom det fram att hästen varit dopad vid segern. Ämnet diklofenak som är inflammationsdämpande och smärtstillande hade hittats i kroppen. Han fråntogs båda placeringarna och prispengarna från finalheatet förlorades. Segern gick istället till Björn Goop och Conny Nobell, då tvåan i mål, Lets Go, tränad av Holger Ehlert, även varit dopad. Båda dopade hästarna förlorade sina placeringar i både kval och finalheat. Även prispengarna från finalen förlorades, men eftersom det inte togs något dopingprov efter kvalheatet fick de behålla de prispengarna.

Gallier dömdes senare till 100 000 kronor i böter av Svenska travsportens centralförbund. Gallier skyllde då på att han inte fått tillräcklig information angående det svenska dopningsreglementet inför Elitloppet, och att han därför borde få ett lindrigare straff. Ansvarsnämnden ansåg att det var Galliers skyldighet att känna till dopningsreglementet.

Större segrar i urval

Referenser

Noter 

Män
Levande personer
Födda 1975
Franska travtränare
Franska travkuskar
Dopningsfall inom travsport
Personer i Frankrike under 2000-talet
Skattkammarön (film, 1990)

Skattkammarön () är en brittisk-amerikansk äventyrsfilm från 1990 i regi av Fraser Clarke Heston (Charlton Hestons son). Filmen är baserad på Robert Louis Stevenson roman med samma namn från 1883. I huvudrollerna ses Charlton Heston, Christian Bale, Oliver Reed, Christopher Lee, Julian Glover och Pete Postlethwaite.

Rollista i urval 

Charlton Heston – Long John Silver
Christian Bale – Jim Hawkins
Oliver Reed – Billy Bones
Christopher Lee – Blind Pew
Richard Johnson – Squire Trelawney
Julian Glover – Dr Livesey
Isla Blair – Mrs Hawkins
Clive Wood – Kapten Smollet
Nicholas Amer – Ben Gunn
John Abbott – Joyce
James Cosmo – Redruth
James Coyle – Morgan
Michael Halsey – Israel Hands
Michael Thoma – Hunter
Pete Postlethwaite – George Merry
Robert Putt – Job Anderson
John Benfield – Black Dog
Richard Beale – Mr Arrow
Brett Fancy – unge Tom
Steven Mackintosh – Dick
Bill Sloan – Scarface

Externa länkar 
 
  
 

Amerikanska filmer 1990
Engelskspråkiga filmer
Brittiska TV-filmer
Amerikanska TV-filmer
Brittiska äventyrsfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Piratfilmer
Skattjaktsfilmer
1990
Brittiska filmer 1990
Seidai Miyasaka

Seidai Miyasaka  född 1955, är en japansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som S. Miyasaka och som upptäckare av 4 asteroider.

Asteroiden 3555 Miyasaka är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Seidai Miyasaka

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av Seidai Miyasaka

Referenser 

Japanska astronomer under 1900-talet
Män
Födda 1955
Levande personer
WP:Projekt Japan
Nicolaus Svenonis Amemontanus

Nicolaus Svenonis Amemontanus, född 8 december 1585 på Omberg, död 22 november 1673 i Askeby församling, Östergötlands län, han var en svensk präst.

Biografi
Amemontanus föddes 8 december 1585 på Omberg. Han blev 1608 kantor i Linköping och prästvigdes 24 maj 1612. Amemontanus blev 1630 kyrkoherde i Askeby församling och 1651 kontraktsprost i Bankekinds kontrakt. Han avled 22 november 1673 i Askeby socken och begravdes i Askeby kyrka.

Familj
Amemontanus gifte sig med Anna Isaacsdotter (död 1648). De fick tillsammans barnen kyrkoherden Isaacus Aschanius i Hagebyhöga församling, kyrkoherde Abrahamus Aschanius (1632–1724) i Askeby församling, kyrkoherden Nicolaus Aschanius i Styrstads församling, Jacobus Aschanius, Märta Aschanius och Anna Aschanius. De fick även en son och tre döttrar som avled före Amemontanus. Barnen tog efternamnet Aschanius.

Gravsten
Hans gravsten finns bevarad i Askeby kyrka.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1585
Avlidna 1673
Män
Personer från Östergötland
Svenska präster under 1600-talet
Svenska kontraktsprostar
Boardman (efternamn)

Boardman är ett efternamn.

Personer med efternamnet
 Chris Boardman, brittisk tävlingscyklist
 Eleanor Boardman, amerikansk skådespelare
 Elijah Boardman, amerikansk affärsman och politiker
 John Boardman, brittisk konsthistoriker
 Peter Boardman, brittisk bergsbestigare
 Tom Boardman, brittisk racerförare
 William Boardman, amerikansk teolog
Skattkammarön (film, 1934)

Skattkammarön () är en amerikansk äventyrsfilm från 1934 i regi av Victor Fleming. Filmen är baserad på Robert Louis Stevenson roman med samma namn från 1883. I huvudrollerna ses Wallace Beery, Jackie Cooper, Lionel Barrymore, Lewis Stone och Nigel Bruce.

Rollista i urval 

 Wallace Beery – Long John Silver
 Jackie Cooper – Jim Hawkins
 Lionel Barrymore – Billy Bones
 Otto Kruger – Doktor Livesey
 Lewis Stone – Kapten Smollett
 Nigel Bruce – Squire Trelawney
 Charles "Chic" Sale – Ben Gunn
 William V. Mong – Pew
 Charles McNaughton – Black Dog
 Dorothy Peterson – Mrs. Hawkins
 Vernon Downing – Inn Boy
 Douglass Dumbrille – Israel Hands
 Edmund Breese – Job Anderson
 Olin Howland – Dick
 Charles Irwin – Abraham Gray
 Edward Pawley – William O'Brien
 Richard Powell – Post
 James Burke – George Merry
 John Anderson – Harry Sykes
 Charles Bennett – Daddy Dawson
 Harry Cording – Henry (ej krediterad)
 J.M. Kerrigan – Tom Morgan (ej krediterad)

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1934
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Filmer i regi av Victor Fleming
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Piratfilmer
Skattjaktsfilmer
1934
Ernst Ekman

Ernst Leonard Ekman, född 13 september 1904 i Malmö, död 18 oktober 1985 i Bromma, var en svensk journalist och författare.

Ernst Ekman var son till redaktören Ernst Leonard Ekman. Han avlade studentexamen i Stockholm 1922 och blev filosofie kandidat vid Stockholms högskola 1929. Ekman tjänstgjorde 1925–1927 som kanslist i riksdagen och var från 1927 stenograf där. 1931–1933 och från 1939 utgav han Tidning för svensk snabbskrift och blev 1939 ordförande i Melinska stenografförbundets verkstads utskott. Ekman var 1928–1931 anställd vid Stockholms Dagblad och därefter från 1932 vid Dagens Nyheter. Han var även verksam som skönlitterär författare och utgav Slavar (1934), en berättelse från antikens Rom, diktsamlingen Soldaten och slaven (1937) samt storstadsromanen Kontor (1939). Ekman är begravd på Bromma kyrkogård.

Källor 
 
 Ekman, Ernst Leonard på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Författare från Malmö
Journalister från Malmö
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1904
Avlidna 1985
Män
Mupparna på skattkammarön

Mupparna på skattkammarön () är en amerikansk musikalisk äventyrskomedifilm från 1996 i regi av Brian Henson. Filmen är baserad på Robert Louis Stevenson roman med samma namn från 1883. I huvudrollerna ses Tim Curry, Billy Connolly, Jennifer Saunders och Kevin Bishop, tillsammans med Mupparna Kermit, Fozzie, Sam Eagle och Miss Piggy.

Rollista i urval 
 Kevin Bishop – Jim Hawkins
 Tim Curry – Long John Silver
 Jennifer Saunders – Mrs. Bluveridge
 Billy Connolly – Billy Bones	
 Dr. Bunsen Honeydew – Dr. David Livsey
 Kermit – Captain Abraham Smollett
 Fozzie – Squire Trelawney 
 Miss Piggy – Benjamina Gunn 
 Sam Eagle – Mr. Samuel Arrow

Musiknummer i filmen i urval 
 "Shiver My Timbers" – piraterna
 "Something Better" – Jim, Gonzo och Rizzo
 "A Professional Pirate" – Silver och piraterna
 "Love Led Us Here" – Smollett och Benjamina
 "Love Power" – Ziggy Marley och the Melody Makers
 "Love Led Us Here" (reprise) – John Berry och Helen Darling

Externa länkar 
 
 
 

Amerikanska filmer 1996
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska musikalkomedifilmer
Piratfilmer
Skattjaktsfilmer
Filmer baserade på barnböcker
Filmatiseringar av Skattkammarön
Filmer från Walt Disney Pictures
Pendleton, South Carolina

Pendleton är en kommun (town) i Anderson County i South Carolina. Vid 2010 års folkräkning hade Pendleton 2 964 invånare.

Källor 

Orter i South Carolina
Anderson County, South Carolina