kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elis Kjellin

Elis Rolf Ivar Kjellin, född 3 juni 1883 i Stora Kils församling, Värmlands län, död 2 juni 1962 i Engelbrekts församling, Stockholm, var en svensk arkitekt. 

Kjellin, som var son till bruksförvaltare Gustaf Viktor Kjellin och Maria Josefina Öman, avlade studentexamen i Stockholm 1902, avgångsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan 1906, studerade vid Kungliga Konsthögskolan 1906–1909 och tilldelades kungliga medaljen. Han företog resor 1914–1916 till Danmark, Tyskland, Schweiz och Italien. Han var praktiserande arkitekt i Stockholm 1909-1918 och från 1923 samt i Göteborg 1918-1923, varav fyra år som anställd hos F. O. Peterson & Söner. 

Kjellin ritade bland annat hyreshus, affärshus, ordens- och klubbhus, villor och egnahem av sten och trä samt utförde ombyggnader, uppmätningar och kyrkliga och profana byggnadsrestaureringar. Han ritade diverse barnhem bland annat Eknäs skyddshem för flickor i Enköping, Karlslunds vårdanstalt i Upplands-Väsby, för psykiskt vanlottade barn, Nygårds arbetshem för pojkar i Sättra, Hylénska stiftelsen i Flisby, stadsplaneutredningar samt Stora Kils kyrka i Värmland, 1932, med alla inventarier, och Hultsfreds kyrka i Småland, 1936, med alla inventarier jämte bland annat textilier och sakristiemöbler, dopfuntar och orglar. 

Kjellin skrev Byggnadskonsten, praktiken, del III, Nordiska Bokförlaget, Byggnadskonstens historia i Hemmets årsbok 1930 samt uppsatser i tidskrifter och tidningar. Han tilldelades diverse pris i tävlingar bland annat till kyrkor, ordenshus för Timmermansorden, skolor och Sjöfartsmuseet i Göteborg. Han är gravsatt på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Han var bror till Sigrid Kjellin (1876–1958) och Helge Kjellin och samt farbror till Alf Kjellin.

Bilder

Källor

Kjellin, Elis Rolf Ivar på svenskagravar.se

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1883
Avlidna 1962
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Män
Personer från Stora Kils socken
Carl-Evald Rollenhagen

Carl-Evald Rollenhagen, född 12 juni 1913 i Stockholm, död 2 augusti 1982, var en svensk arkitekt.

Rollenhagen studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1929 och vid Högre konstindustriella skolan 1932–1935. Han praktiserade hos professor Alois Mezera i Prag samt i Tyskland. Han tilldelades Svenska Slöjdföreningens stipendium 1935 och 1936 samt företog resor till Tyskland, Tjeckoslovakien, Österrike, Frankrike, Nederländerna och Belgien. Han var anställd vid arkitekt G.A. Hedbergs arkitektkontor, hos arkitekt Gunnar H. Wrange och innehade eget ritkontor, Arkitekt C.-E. Rollenhagens Inredningsfirma, från 1937. Han utförde inredning av Kungliga Flygkrigsskolan och innehade diverse uppdrag för bland annat Arméförvaltningen. Han prisbelöntes av Hantverkslotteriet vid tävling om möbler 1934. Rollenhagen är begravd på Dalarö begravningsplats.

Källor

 Rollenhagen, Carl Evald på SvenskaGravar.se

Svenska inredningsarkitekter
Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Stockholm
Födda 1913
Avlidna 1982
Män
Här kommer brudgummen

Här kommer brudgummen är en amerikansk film från 1951 i regi av Frank Capra. Capra fungerade även som producent. Filmen är en musikal och romantisk komedi som bygger på en idé av Robert Riskin och Liam O'Brien. Bing Crosby gör huvudrollen som en korrespondent som kämpar för att kunna behålla vårdnaden om några barn han adopterat.

Rollista 
Bing Crosby – Peter Garvey
Jane Wyman – Emmadel Jones
Alexis Smith – Winifred Stanley
Franchot Tone – Wilbur Stanley
James Barton – Pa Jones
Robert Keith – George Degnan
H.B. Warner – Elihu
Beverly Washburn – Suzy
Nicholas Joy – Prentiss
Connie Gilchrist – Ma Jones
Ian Wolfe – Adam
Walter Catlett – Mr. McGonigle
Ellen Corby – Mrs. McGonigle
Alan Reed – Walter Godfrey
James Burke – O'Neill
Minna Gombell – Mrs. Godfrey
Irving Bacon – Baines
Howard Freeman – guvernören
Maidel Turner – Abby
Anna Maria Alberghetti – Theresa
Ej listade, urval:
Louis Armstrong – som sig själv
Charles Halton – Cusic
Dorothy Lamour – som sig själv
Charles Lane – Ralph Burchard, FBI
J. Farrell MacDonald – make på flygplanet
Odette Myrtil – grå dam
Carl Switzer – bud

Källor 
Filmen på TCM Movie Database

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska musikalfilmer
Filmer i regi av Frank Capra
Filmer 1951
Svartvita filmer
Engelskspråkiga filmer
Sant'Elena all'Esquilino

Sant'Elena all'Esquilino, även benämnt Cappella di Sant'Elena, är ett kapell i Rom, helgat åt den heliga Helena. Kapellet är beläget i Rione Esquilino och tillhör församlingen Sant'Eusebio all'Esquilino. Kapellet tillhör Jungfru Marie franciskanmissionärer, en orden grundad av den saliga Marie de la Passion de Chappotin år 1877. I kapellet pågår ständig tillbedjan av det allraheligaste Sakramentet.

Kapellet uppfördes i nygotisk stil åren 1898–1899 efter ritningar av arkitekten Enrico Genuini. Korbågen har en latinsk inskrift med gotiska bokstäver: Et verbum caro factum est et habitavit in nobis, det vill säga  Och ordet blev kött och bodde bland oss (Johannesevangeliet 1:14).

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Esquilino)
Rione Esquilino
Kyrkobyggnader helgade åt den heliga Helena
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1899
Kapell i Rom
Nygotiska kyrkobyggnader
1899 i Italien
Sant'Eusebio all'Esquilino (församling)

Sant'Eusebio all'Esquilino är en församling i Roms stift.

Till församlingen Sant'Eusebio all'Esquilino hör följande kyrkobyggnader och kapell:

Sant'Eusebio all'Esquilino
Cappella Sant'Elena

Referenser

Externa länkar
Parrocchia Sant'Eusebio all'Esquilino – Roma

Församlingar i Roms stift
Sacra Famiglia di Nazareth

Sacra Famiglia di Nazareth är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den heliga Familjen. Kyrkan är belägen i Rione Esquilino och tillhör församlingen Santi Marcellino e Pietro al Laterano. Kyrkan tillhör Suore della Sacra Famiglia di Nazareth, en orden grundad av den saliga Franciszka Siedliska år 1875.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Esquilino)
Rione Esquilino
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt den heliga Familjen
Jean-Claude Merlin

Jean-Claude Merlin född 1954 i Le Creusot, är en fransk astronom.

Minor Planet Center listar honom som J.-C. Merlin och som upptäckare av 66 asteroider.

Asteroiden 57658 Nilrem är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Merlin

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av JC Merlin

Referenser 
 

Födda 1954
Män
Personer från Le Creusot
Levande personer
Franska astronomer under 1900-talet
Franska astronomer under 2000-talet
Albin Sjögren

Albin Johan Teodor Sjögren, född 18 november 1994 i Barkarby församling i Stockholms län, är en svensk innebandyspelare för Storvreta IBK och det svenska landslaget.

Han började sin karriär som ung i Bele Barkarby IF. Under ungdomsåren ådrog Albin en korsbandsskada vilket resulterade i att han var borta från spel en hel säsong. Tack vare en viss huvudtränare kunde Albin ta sig tillbaka i spel och kom sedan med i Stadslaget två år på raken. 

År 2013 skrev Albin på för Storvreta IBK och har varit där sen dess.

Meriter: 3 SM-guld, 2 Champions Cup guld, 1 VM Guld, 1 VM-silver. Säsongen 17/18 vann han hela SSL poängliga med hela 70 poäng och belönades med priset årets forward i svensk innebandy.

Referenser

Män
Födda 1994
Levande personer
Svenska innebandyspelare
Von Qvillfelt

von Qvillfelt är en svensk adelsätt med ursprung från Hunstorpet i Regna socken i Östergötland. Stamfadern Samuel Quillfeldt (1673–1719) hade tre söner vilka adlades 1751  på Stockholms slott och introducerades på Sveriges riddarhus 1752 som adelsätt nr 1924. 

Vid lantdagen i Greifswald 1806 skrevs ätten von Qvillfelt in i svenska Riddarhuset för Pommern och Rügen under nr 30 i andra riddarklassen. 

Den svenska ätten von Qvillfelt utslocknade 1835, men fortlever i Tyskland.

Källor

Qvillfelt
David J. Tholen

David James Tholen född 1955 i Huntsville, Alabama är en amerikansk astronom.

1984 föreslog han ett Asteroidspektralklassificerings system.

Minor Planet Center listar honom som D. J. Tholen och som upptäckare av 64 asteroider.

Asteroiden 3255 Tholen är uppkallad efter honom.

Han spelar klarinett med Honolulu Community Concert Band och Oahu Community Orchestra.

Asteroider upptäckta av Tholen

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av DJ Tholen

Referenser 
 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Födda 1955
Levande personer
Män
Personer från Huntsville, Alabama
Amerikanska astronomer under 2000-talet
Forskare från Alabama
Milo Manara

Maurilio Manara, född 12 september 1945 i Lüsen (Sydtyrolen), är en italiensk serieskapare. Han är verksam under författarnamnet Milo Manara. 

Han är  känd för sin erotiska, ofta pornografiskt inriktade berättelser. Serier som Click! och En doft av erotik presenterar sexuella önskedrömmar, och båda serierna har fått uppföljare och översatts till ett antal andra språk. Manaras teckningsstil är detaljerad och med en ren och elegant linjeföring, bitvis inspirerad av fransmannen Mœbius.

En längre berättelsesvit är den om Giuseppe Bergman, en ung man som råkar ut för drömlika och frustrerande äventyr. Dessa berättelser, som är en blandning av experimentellt serieberättande och explicit sex, är delvis påverkade av Luigi Pirandellos Sex roller söker en författare.

Milo Manara är även känd för flera samarbeten med andra berättare.  Indiansommar och El Gaucho tecknades efter manus av Hugo Pratt, medan Il viaggio di G. Mastorna detto Fernet skapades efter ett oanvänt filmmanus av Federico Fellini. Manara och Fellini hade dessförinnan samarbetat på manuset till albumet Resan till Tulum. Till manus av Alejandro Jodorowsky har han tecknat en serieversion av familjen Borgias sedeslösa liv och leverne.

Bibliografi

Referenser

Noter

Födda 1945
Män
Levande personer
Italienska serieskapare
Erotiska konstnärer
Nils-Erik Melinder

Nils-Erik Clemens Melinder, född 19 december 1921 i Härnösands församling i Västernorrlands län, död 5 juli 2009 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk militär.

Biografi
Melinder avlade studentexamen i Härnösand 1941. Han avlade sjöofficersexamen vid Kungliga Sjökrigsskolan 1945 och utnämndes till fänrik i Marinintendenturkåren samma år, varefter han tjänstgjorde i intendenturförvaltningen vid marinens myndigheter i Härnösand 1946–1949, befordrades till löjtnant 1949 och tjänstgjorde på kryssaren Gotlands långresa 1949–1950. Åren 1950–1954 var han lärare vid Sjökrigsskolan: i förvaltningstjänst 1950–1954, i reglementes- och författningskunskap 1950–1953 och i avlönings- och kassatjänst 1953–1954. År 1954 befordrades han till kapten i Marinintendenturkåren, varpå han var detaljchef i Intendenturavdelningen vid Marinförvaltningen 1954–1958, chef för Utrustningssektionen i Intendenturförvaltningen i Marinkommando Ost 1958–1961 och chef för Beklädnadsdetaljen vid Intendenturavdelningen i Marinförvaltningen 1961–1964. Han befordrades 1963 till kommendörkapten av andra graden, var lärare i beklädnads- och materiellära vid Sjökrigsskolan 1963–1964 och stabsintendent hos chefen för Kustflottan 1964–1966. År 1966 befordrades han till överstelöjtnant i Intendenturkåren, varpå han var chef för Intendenturförvaltningen vid Ostkustens örlogsbas 1966–1970 och chef för Intendenturförvaltningsskolan 1970–1974. Han befordrades till överste i Intendenturkåren 1975, och var överingenjör och chef för Beklädnadsbyrån i Huvudavdelningen för armémateriel vid Försvarets materielverk 1975–1982. Åren 1982–1986 var han kommendör i flottans reserv.

I en nekrolog berättas att Melinder hade ”en stark position i vad avsåg utveckling av uniformssystem, gemensamma för de tre försvarsgrenarna och han lade även grunden till de uniformssystem, som sedermera blev gemensamma för Försvarsmakten (uniform m/90 m.fl.). Detta arbete påverkades i stort sett av de svårigheter som ’textilkrisen’ på 1970- och 1980-talen medförde. Här hade Nils-Erik en grannlaga uppgift att balansera frågor rörande inhemsk kontra utländsk tillverkning. Problemen, som innehöll mycket av politiska, säkerhetsmässiga och ekonomiska aspekter, löstes så småningom till såväl försvarets som textilindustrins tillfredsställelse.”

Nils-Erik Melinder invaldes 1973 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Referenser

Vidare läsning

Män
Födda 1921
Avlidna 2009
Personer från Härnösand
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Robert Bennesh

Robert Bennesh, född den 31 juli 1986, är en svensk musiker och sedan november 2016 domkyrkoorganist i Lunds domkyrkoförsamling.

Bennesh är uppvuxen i Bjärred och började tidigt spela piano och orgel. Han har en masterexamen i kyrkomusik från Musikhögskolan i Malmö, en examen från musikkonservatoriet i Köpenhamn samt ett solistdiplom i orgel från det amerikanska universitetet Yale. Han har varit organist i Skanör-Falsterbo församling och tillträdde tjänsten som domkyrkoorganist i Lunds domkyrka i november 2016.

Referenser

Externa länkar
Robert Bennesh på Discogs

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 2000-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Födda 1986
Levande personer
Män
24 Canum Venaticorum

24 Canum Venaticorum, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den norra delen av stjärnbilden Jakthundarna. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 4,68 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 18,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 180 ljusår (ca 55 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca –18 km/s.

Egenskaper
24 Canum Venaticorum är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A4 V och är en skalstjärna med rotationsbreddade linjer i spektret. Den har en massa som är ca 1,7 solmassor, en radie som är ca 1,9 solradier  och utsänder ca 41 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 300 K. Stjärnan har en hög projicerad rotationshastighet på 159 km/s, vilket ger den en något tillplattad form med en ekvatoriell radie som är 7 procent större än polarradien.

24 Canum Venaticorum är en misstänkt variabel stjärna, som varierar mellan visuell magnitud +4,60 och 4,70 utan någon känd periodicitet. Stjärnan visar ett betydande överskott av infraröd strålning på våglängderna 24 μm och 70 μm, vilket tyder på närvaro av en omkretsande stoftskiva, och matchar en svartkroppstemperatur på 464 K för en uppskattad omloppsradie på 1,4 AE.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/24canumvenaticorum

Stjärnbilden Jakthundarna
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Misstänkta variabler
Santa Maria Immacolata all'Esquilino

Santa Maria Immacolata all'Esquilino, även benämnd Santissima Immacolata Concezione, är en kyrkobyggnad och titeldiakonia i Rom, helgad åt Jungfru Maria och särskilt åt hennes Obefläckade Avlelse. Kyrkan är belägen i Rione Esquilino och tillhör församlingen Santi Marcellino e Pietro al Laterano. 

Kyrkan uppfördes i nygotisk stil åren 1896–1914 efter ritningar av arkitekten Antonio Cursi för Barmhärtighetens bröder, en kongregation grundad år 1859 av den helige Ludovico av Casoria.

Kapellet till vänster om högaltaret har fresker med scener ur den helige Franciskus av Assisis liv.

Titeldiakonia
Santa Maria Immacolata all'Esquilino stiftades som titeldiakonia av påve Franciskus år 2018. 

Kardinaldiakoner
 Konrad Krajewski: 2018–

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Esquilino)
Rione Esquilino
Mariakyrkor i Rom
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1942
Titelkyrkor i Rom
Nygotiska kyrkobyggnader
Kyrkobyggnader helgade åt Jungfru Marie obefläckade avlelse
1942 i Italien
Robert J. Whiteley

Robert J. Whiteley född 1971, är en amerikansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som R. J. Whiteley och som upptäckare av 12 asteroider. Alla upptäckte utom en gjordes tillsammans med landsmannen David J. Tholen.

Asteroiden 20460 Robwhiteley är uppkallad efter honom.

Asteroider upptäckta av Whiteley

Se även 
 :Kategori:Astronomiska upptäckter av Robert J. Whiteley

Referenser 
 

Födda 1971
Levande personer
Män
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Amerikanska astronomer under 2000-talet
Saro Urzì

Rosario "Saro" Urzì, född 24 februari 1913 i Catania, död 1 november 1979 i San Giuseppe Vesuviano, Neapel, var en italiensk skådespelare.

Urzì prövade på en mängd olika yrken i sin ungdom. Bland annat tjänade han pengar på att uppträda som akrobat, vilket så småningom gav honom jobb som stuntman inom filmen. Han utförde också en del andra småjobb i filmbranschen och fick efter ett tag även mindre roller utöver rena stunt. Det första årtiondet som skådespelare hankade sig Urzì fram utan att bli uppmärksammad.

Karriären fick ett rejält lyft när han av Pietro Germi fick rollen som lokal polisman i Germis maffia-drama I lagens namn (1949). Rollen gav Urzì karriärens första pris, en Nastro d'argento för bästa biroll. Därefter kom Urzì att medverka i nästan alla Germis filmer. Germis Förförd på italienska (Sedotta e abbandonata, 1964) blev karriärens höjdpunkt för Urzì då den gav honom priset som bästa manliga skådespelare vid filmfestivalen i Cannes 1964. Sammanlagt medverkade Urzì i ett hundratal filmer, den sista 1976.

Han medverkade förutom i rent inhemska produktioner även i några amerikanska filmer, bland annat gjorde han i Gudfadern (1972) rollen som Signor Vitelli, Michael Corleones sicilianske svärfar.

Källor 
Dizionario del cinema italiano, Volym 3: Gli attori dal 1930 ai giorni nostri, del 2: M-Z, (red. Lancia, Enrico & Poppi, Roberto), Gremese, Rom 2003 

Födda 1913
Avlidna 1979
Italienska skådespelare under 1900-talet
Personer från Catania
Män
United States Premier Hockey League

United States Premier Hockey League (USPHL) är ett nordamerikanskt idrottsförbund som arrangerar ligor, serier, turneringar och cuper inom juniorishockey för pojkar mellan åtta och 21 år, i huvudsak i östra USA med omnejd. USPHL var sanktionerad av det nationella ishockeyförbundet USA Hockey men det upphörde på begäran från USPHL själva efter att USA Hockey inte godkände USPHL:s högsta division National Collegiate Development Conference (NCDC). USA Hockey sa nej till USPHL:s finansieringsmodell som låter spelarna bara betala uppehälle medan ishockeylagen står för allt utöver det som bland annat skolavgift och utrustning.

Historik
Den grundades 2012 av ishockeylagen  Boston Jr. Bruins, Islanders Hockey Club, New Jersey Hitmen och South Shore Kings som tillhörde Eastern Junior Hockey League (EJHL). Efter att EJHL:s säsong 2012–2013 var färdigspelad blev ligans utvecklingsligor Empire Junior Hockey League (EmJHL) och EJHL South fusionerade med USPHL som divisioner och fick namnen Empire Division respektive Elite Division. 2015 beslutade USPHL att Empire skulle byta namn till USP3HL, två år senare avvecklades divisionen helt när ishockeyförbundet genomförde en omstrukturering av sina högre ishockeyligor. Den 14 december 2016 meddelade ishockeyförbundet att man skulle starta en ny högsta liga inom USPHL till säsongen 2017–2018 och heta National Collegiate Development Conference (NCDC), syftet med ligan är att förbereda spelare inför spel i college- och universitetsserierna inom National Collegiate Athletic Association (NCAA). Den 14 juni 2018 meddelade USPHL att ishockeyförbundet Eastern Hockey Federation (EHF) skulle fusioneras med dem och vara ett regionalt ishockeyförbund med namnet EHF Selects och underställt USPHL.

Medlemslag

Nuvarande
Lista över medlemslag och i vilka ishockeyserier de deltar i för säsongen 2018–2019.

USPHL
Ishockeyserierna för spelare som är 14 år eller yngre går under samlingsnamnet High Performance Youth Division.

EHF Selects
Källa:

Tidigare

Mästare

USPHL

EHF Selects

Spelare
Ett urval av ishockeyspelare som har spelat en del av sina ungdomsår inom USPHL:s ishockeyserier.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Relationer mellan Kanada och USA (idrott)
Internationella ishockeyserier
Ishockeyserier i Kanada
Ishockey i Kanada
Sportevenemang i Kanada
Sport i Kanada
Ishockeyserier i USA
Ishockey i USA
Sportevenemang i USA
Sport i USA
Hillsborough County, New Hampshire
Ishockeyförbund i Nordamerika
Idrottsförbund i USA
Idrottsförbund bildade 2012
Återkommande sportevenemang med premiär 2012
Infrastrukturdepartementet

Infrastrukturdepartementet var mellan den 1 april 2019 och 31 december 2022 ett departement i det svenska regeringskansliet. Infrastrukturdepartementet handlade frågor om transporter, infrastruktur, digitalisering, informationsteknik, post och energi. Departementets ansvarsområde in extenso fastställdes i instruktionen för Regeringskansliet.

Ansvar och historia
Infrastrukturdepartementet bildades den 1 april 2019 och tog över vissa av de frågor som tidigare hanterades av Näringsdepartementet, Finansdepartementet samt Miljö- och energidepartementet.

Infrastrukturdepartementets föregångare är Kommunikationsdepartementet som lades ned den 31 december 1998. Under perioden 1999–2019 har departementets frågor främst hanterats på Näringsdepartementet.

Statsråd
Departementschef var statsrådet med ansvar för infrastruktur, vanligtvis kallad infrastrukturminister. På departementet fanns också statsrådet som kallades energi- och digitaliseringsminister.

Efter tillträdet av Regeringen Kristersson var landsbygdsministern departementschef tills 31 december 2022 då departementetet lades ner. På departementet fanns också infrastruktur- och bostadsminister. Statsråden flyttades till Landsbygds- och infrastrukturdepartementet.

Statssekreterare

Hos infrastrukturministern
Mattias Landgren 1 april 2019–2 augusti 2020
Malin Cederfeldt Östberg 3 augusti 2020–

Hos energi- och digitaliseringsministern
 Sebastian de Toro 1 april 2019–30 november 2021
 Per Callenberg 6 december 2021–

Myndigheter underställda Infrastrukturdepartementet
Följande myndigheter är underställda Infrastrukturdepartementet (status 2019-04-01):

Affärsverket svenska kraftnät
Elsäkerhetsverket
Energimarknadsinspektionen
Luftfartsverket
Myndigheten för digital förvaltning
Oljekrisnämnden
Post- och telestyrelsen
Sjöfartsverket
Statens energimyndighet
Statens väg- och transportforskningsinstitut
Trafikanalys
Trafikverket
Transportstyrelsen

Referenser 

Ej längre existerande svenska departement
Organisationer bildade 2019
Beta Lupi

Kekouan eller Beta Lupi (β Lupi, förkortad Beta Lup, β Lup), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i mellersta delen av stjärnbilden Vargen. Den har en magnitud på 2,68 och är väl synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 383 ljusår (117 parsek) från solen.

Egenskaper
Beta Lupi är en blå till vit jättestjärna av spektralklass B2 III och har en massa som är ca 8,8 gånger solens massa, en radie som är ca 6,6 gånger solens radie och avger ca 10 000 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 24 100 K.

Beta Lupi är en variabel Beta Cephei-variabel med en dominerande oscillationsperiod på 0,232 dygn. Den har en gemensam rörelse genom rymden med Upper-Centaurus Lupus undergrupp i Scorpius-Centaurus OB-förening, den till solen närmaste sådan samförflyttande förening av massiva stjärnor. Den har en hög egenrörelse på mer än 50 mas per år, vilket tyder på en signifikant tvärhastighet.  

Med en ålder på ca 25 miljoner år ligger Beta Lupi nära slutet av sin vätefas, där väte genom nukleär fusion blir till elementheliumet och den kommer att bli en röd supergiant stjärna. Med ca 8,8 solmassor kan den ha tillräcklig massa för att avsluta sitt liv som en typ II-supernova, men det finns även möjlighet att den blir en vit dvärg.

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/kekouan
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/betalup.html

Stjärnbilden Vargen
Bayerobjekt
Blå-vita jättar
Beta Cepheivariabler
HD-objekt