kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Andersson (författare och konstnär)

Hans Andersson, född 1934, död 2010, var en svensk författare och konstnär. Han utgav flera böcker, ofta med egna teckningar, främst om nordligaste Sveriges natur, och kämpade för naturens bevarande.

Bibliografi i urval 
För vårens skull (1968)
Höstdagar (1969)
Minns du sommaren? (1971)
Talve – vinter (1974)
Taiga och tundra (1977)
Tuorpon – människor och land i norr (1978)
Under polstjärnan: korta prosastycken om människor och natur (1983)
Östan om fjäll västan om skog: bilder och berättelser (med Ingvar)
Ett årsvarv i Lappland (1991)
Längs stigarna: en vandring i tid och rum i Lule älvdal (1992)
 Vad betyder namnen? Luleå, Jokkmokk, Sarek‐ (med Olavi Korhonen (1994)
 Född i sanningen: berättelsen om en barndom (1996)
Under polstjärnan: färdkost för vandrare (1996)
Ramsos land (1996)
Noai'de och goabdes (1998)
Blidka dig blåa ödemark (2001)
Bortom allfarvägen: bortom tiden (med Lennart Holmbom 2002)

Källor 

Födda 1934
Avlidna 2010
Svenska författare
Svenska konstnärer
Män
Transfigurationskatedralen, Odessa

Transfigurationskatedralen är en ortodox katedral i Odessa i Ukraina, dedikerad till Kristi förklaring och vilken tillhör Ukrainska ortodoxa kyrkan (Moskvapatriarkatet). Den skadades allvarligt genom ett ryskt robotanfall den 23 juli 2023, som skedde som en del av Rysslands invasion av Ukraina.

Historia 
Katedralen är den främsta kyrkan i Odessa, och den grundlades 1794 av Gavril Bănulescu-Bodoni. Dock tog byggandet lång tid, och låg under perioder nere och det var först när den nytillträdde guvernören för Nya Ryssland, Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu anställde den italienske arkitekten Francesco Frappoli som bygget på allvar togs upp och kunde färigställas.

Vid dess invigning 1808 så utnämndes den till den främsta kyrkan inom Nya Ryssland, och den byggdes till under hela 1800-talet. Klocktornet byggdes mellan åren 1825-1837, senare tillfördes även ett refektorium. Insidan kläddes med polykrom marmor, och hela ikonostasen utfördes av detta material.

Flera kyrkor i regionen, såsom Födelsekatedralen i Chișinău, byggdes med Transfigurationskatedralen som inspiration. Katedralen tjänade även som begravningsplats för biskoparna av Taurid, samt Sankt Innocentius av Cherson och guvernören över Nya Ryssland Furst Mikhail Semyonovich Vorontsov.

Katedralen revs av Sovjeterna år 1936, men efter Ukrainas självständighet 1991 påbörjades en återuppbyggnad 1999. Den nya katedralen konsekrerades 2003. Då återbegravdes även Furst Vorontsov och hans hustru i katedralen.

Katedralens klocktorn har en digital styrning som gör att de kan spela 99 olika melodier.

Skador under kriget 2023
Den 23 juli 2023 skadades katedralen av ett ryskt robotangrepp. UNESCO fördömde de attacker som utförs av Ryssland på Världsarv i Ukraina, inkluderades Transfigurationskatedralen.

Galleri

Se även 
 Ortodoxa kyrkor

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbsida  
 Transfigurationskatedralen

Domkyrkor i Ukraina
Symfoni nr 10 (Henze)

Symfoni nr 10 av Hans Werner Henze komponerades åren 1997-2000.

Historia
Till skillnad från Henzes nionde symfoni har den tionde en mer tradionell fyrsatstig symfonisk struktur. Den första satsen, med titeln Ein Sturm (En storm), är passande nog stormig; den andra, Ein Hymnus (En psalm) är endast för stråkar. Tredje satsens scherzo, Ein Tanz (En dans), domineras av slagverk. Finalen, Ein Traum (En dröm), avstår från form och bygger till ett klimax som involverar hela orkestern. Titlarna i sig är generiska, det vill säga de framkallar motiv associerade med dem snarare än några specifika referenser.

Verket beställdes gemensamt av Paul Sacher och Simon Rattle. Rattle uruppförde första satsen endast med City of Birmingham Symphony Orchestra i mars 2000 i Birmingham. Premiären av hela verket gavs i Luzern den 17 augusti 2002 med samma besättning. Henze tillägnade verket Sacher, som dog före premiären.

Referenser

Symfonier av Hans Werner Henze
Symfonier
Musikåret 2000
1998 UK20

1998 UK20 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 oktober 1998 av de båda japanska astronomerna Seiji Ueda och Hiroshi Kaneda i Kushiro.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av S Ueda
Astronomiska upptäckter av H Kaneda
Astronomiska upptäckter 1998
OK Gränsen

OK Gränsen är en orienteringsklubb i Habo och Bankeryd som utövar orientering och längdskidåkning. Klubben bildades 15 februari 1949. Sedan år 1983 är OK Gränsens säte i Gränsenstugan utanför Habo. Per Sterner är 2023 ordförande i orienteringsklubben.

Referenser 

Organisationer bildade 1949
Orienteringsklubbar i Småland
Orienteringsklubbar i Västergötland
Spelartrupper under världsmästerskapet i fotboll för damer 2023

Spelartrupper under världsmästerskapet i fotboll för damer 2023 fick bestå av maximalt 23 spelare varav 3 målvakter. 

Den 11 juli 2023 publicerade Fifa de slutliga spelartrupperna, med sammanlagt 736 spelare, på sin hemsida. Endast spelare i de på förhand anmälda spelartrupperna är tillåtna att delta i mästerskapet. Vid allvarlig skada var det möjligt att göra ytterligare byten fram till 24 timmar före truppens första match. 

Notera att angiven ålder, klubbtillhörighet, matcher samt antal mål var de aktuella uppgifterna vid mästerskapets start, den 20 juli 2023.

Grupp A

Förbundskapten Jitka Klimková presenterade den slutgiltiga mästerskapstruppen den 30 juni 2023.







Grupp B









Grupp C





FIFA redovisar ingen mål- eller matchstatistik för den zambiska spelartruppen.



Grupp D









Grupp E









Grupp F









Grupp G









Grupp H









Statistik

Spelarrepresentation per klubblag

Spelarrepresentation per liga

Referenser

Världsmästerskapet i fotboll för damer 2023
Vokalsinfonie

Vokalsinfonie  är en symfoni komponerad av Hans Werner Henze 1955.  Texten är av den tyske författaren Heinz von Cramer.

Liksom den fjärde symfonin är Vokalsinfonie härledd från Henzes opera König Hirsch (Kung Hjort).

Den är komponerad för tio solosångare som utför roller från operan:

Scollatella I - IV - Sopraner
König (Kung) - Tenor
Stimmen des Waldes (Skogsröster) - sopran, mezzosopran, altstämma, tenor och bas

och en orkester av: 3 flöjter (nr 3 dubblerar piccolaflöjt), 2 oboer, engelskt horn, 2 klarinetter, basklarinett, 2 fagotter, kontrafagott, 4 valthorn, 3 trumpeter, 2 tromboner, tuba, klockspel, vibrafon, triangel, mandolin, harpa, celesta, piano och stråkar.

Symfonin är i fem satser:
Genesi (Genesis)
Introduzione e Sonata
Variazioni (Variationer)
Capriccio
Ricercar

En typisk föreställning varar cirka 20 minuter.

Referenser

Symfonier av Hans Werner Henze
Symfonier
Musikåret 1955
Vanessa Lengies

Vanessa Lengies, född 21 juli 1985 i Montreal, Quebec, är en kanadensisk skådespelare.

Lengies har bland annat medverkat i TV-serierna Drömmarnas tid och True Lies. Hon har även medverkat i filmen The Perfect Man.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Kanadensiska skådespelare under 2000-talet
Födda 1985
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Montréal
Laysla De Oliveira

Laysla De Oliveira, född 11 januari 1992 i Toronto, är en kanadensisk skådespelare.

De Oliveira har bland annat medverkat i TV-serierna Locke & Key samt Special Ops: Lioness. Hon har även medverkat i filmen Needle in a Timestack.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Kanadensiska skådespelare under 2000-talet
Födda 1992
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Toronto
SM U-106

SM U-106 var en Typ U-93 ubåt som tjänstgjorde i den kejserliga tyska flottan under första världskriget. U-106 skadade ett handelsfartyg på 5 867 ton samt sänkte den brittiska jagaren HMS Contest.

Design 
De tyska ubåtarna av Typ U 93 föregicks av de kortare ubåtarna av Typ U-87. U-106 hade ett deplacement på 798 ton vid ytan och 1.000 ton under vatten. Hon hade en total längd på 71,55 meter, en bredd på 6,30 meter, en höjd på 8,25 meter och ett djupgående på 3,94 meter. Ubåten drevs av två motorer på 2.400 hästkrafter (1 800 kW; 2 400 shp) för användning vid ytan och två motorer på 1 200 hästkrafter (880 kW; 1 200 shp) för användning under ytan. Fartyget hade två propelleraxlar. Fartyget kunde operera på upp till 50 meters djup.

Ubåten kunde nå en hastighet på 16,4 knop (30,4 km/h) på ytan och 8,4 knop (15,6 km/h) under ytan. Under vatten kunde hon färdas 50 nautiska mil (93 km) i 5 knop (9,3 km/h); när hon var uppe på ytan kunde hon färdas 9 280 nautiska mil (17 190 km) i 8 knop (15 km/h). U-109 var utrustad med sex torpedtuber på 50 centimeter (fyra i fören och två i aktern), tolv till sexton torpeder, en 10,5 cm SK L/45 däckskanon och en 8,8 cm SK L/30 däckskanon. Hon hade en besättning på trettiosex personer (trettiotvå sjömän och fyra officerare).

Sänkta eller skadade fartyg

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor 

 
Sjöolyckor 1917
Fartyg sjösatta 1917
Fartyg byggda i Kiel
Tyska ubåtar under första världskriget
John Musker

John Edward Musker, född 8 november 1953 i Chicago i Illinois, är en amerikansk animatör, filmregissör, manusförfattare och filmproducent. Han är tillsammans med kollegan Ron Clements mest känd för att ha skrivit och regisserat Disney-filmerna Mästerdetektiven Basil Mus, Den lilla sjöjungfrun, Aladdin, Herkules, Skattkammarplaneten, Prinsessan och grodan och Vaiana.

Musker är gift med Gale Musker, med vilken han har tvillingsönerna Jackson och Patrick samt dottern Julia.

Filmografi (i urval)
 (animatör)
 (ytterligare berättelsebidragsgivare)
 (regissör, berättelseförfattare och utvecklare)
 (regissör, manusförfattare och olika röster)
 (regissör, manusförfattare, producent och övriga röster)
 (regissör, manusförfattare och producent)
 (regissör, manusförfattare, producent och utvecklare)
 (speciellt tack)
 (regissör, manusförfattare och övriga röster)
 (kreativ ledning)
 (kreativ ledning)
 (regissör, berättelseförfattare och kreativ ledning)
 (kreativ ledning)

Externa länkar

Amerikanska animatörer
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmproducenter
Födda 1953
Män
Levande personer
Personer från Chicago
SM U-107

SM U-107 var en Typ U-93 ubåt som tjänstgjorde i den kejserliga tyska flottan under första världskriget. U-107 sänkte 7 handelsfartyg på totalt 25 747 ton.

Design 
De tyska ubåtarna av Typ U 93 föregicks av de kortare ubåtarna av Typ U-87. U-107 hade ett deplacement på 798 ton vid ytan och 1.000 ton under vatten. Hon hade en total längd på 71,55 meter, en bredd på 6,30 meter, en höjd på 8,25 meter och ett djupgående på 3,94 meter. Ubåten drevs av två motorer på 2.400 hästkrafter (1 800 kW; 2 400 shp) för användning vid ytan och två motorer på 1 200 hästkrafter (880 kW; 1 200 shp) för användning under ytan. Fartyget hade två propelleraxlar. Fartyget kunde operera på upp till 50 meters djup.

Ubåten kunde nå en hastighet på 16,4 knop (30,4 km/h) på ytan och 8,4 knop (15,6 km/h) under ytan. Under vatten kunde hon färdas 50 nautiska mil (93 km) i 5 knop (9,3 km/h); när hon var uppe på ytan kunde hon färdas 9 280 nautiska mil (17 190 km) i 8 knop (15 km/h). U-107 var utrustad med sex torpedtuber på 50 centimeter (fyra i fören och två i aktern), tolv till sexton torpeder, en 10,5 cm SK L/45 däckskanon och en 8,8 cm SK L/30 däckskanon. Hon hade en besättning på trettiosex personer (trettiotvå sjömän och fyra officerare).

Sänkta eller skadade fartyg

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor 

 
Fartyg sjösatta 1917
Fartyg byggda i Kiel
Tyska ubåtar under första världskriget
Jill Wagner

Jill Wagner, född 13 januari 1979 i Winston-Salem, North Carolina, är en amerikansk skådespelare.

Wagner har bland annat medverkat i TV-serierna Blade: The Series, Teen Wolf samt Special Ops: Lioness.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Födda 1979
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från North Carolina
Kvarteret Sankt Mikael

Kvarteret Sankt Mikael är ett kvarter i Lunds stadskärna. Det omfattade ursprungligen de båda nuvarande kvarteren Sankt Mikael och Sigrid och låg mellan Krafts torg, Kiliansgatan, Magle Stora kyrkogata, Själsbodagatan och Stora Algatan. Kvarteret Sigrid uppstod genom en avstyckning av kvarteret Sankt Mikael 1866, då Stora och Lilla Sigridsgatorna lades ut, namngivna efter tomtägaren Sigrid Cedergren.

Kvarteret ägdes under medeltiden av Dominikanerkonventet i Lund. Klosterbyggnader uppfördes i den västra delen av kvarteret längs Kiliansgatan mellan 1221 och reformationen på 1500-talet. I den östra delen, där Stora Sigridsgatan går idag, låg under medeltiden sockenkyrkan Sankt Mikaels kyrka.

Byggnader idag i urval
Kiliansgatan 3 – Domkapitelhuset, vars huvudingång ligger på Krafts torg 12b. Den ritades av Theodor Wåhlin och uppfördes 1928.
Kiliansgatan 7 – Theodor Wåhlins bostadshus, ursprungligen uppfört 1860, och ombyggt 1910. Huset har lokaler för domkyrkoförsamlingen. 
Kiliansgatan 9 – Wieselgrens minne byggdes 1909 som föreningslokal för nykterhetsrörelsen. Huset har bland annat använts som prästseminarium och är idag lokaler för Folkets hus.
Kiliansgatan 11 – uppförd omkring 1775 och idag använd som allaktivitetshus under namnet Lunds Ungdoms- och Hemgård. Det mindre huset i hörnet Kiliansgatan/Magle Stora Kyrkogatan var ursprungligen ett omkring 1775 byggt uthus, senare renoverat 1960 till konsthantverksbutiken Kiliansgården.
Stora Magle Kyrkogata 3, Själabodgatan 1 och Stora Sigridsgatan 6 – en grupp med små flerfamiljshus och radhus på två–tre våningar, som uppfördes av Lunds Kommuns Fastighets AB 1986–1987, ritade av Yngve Lundquist. I hörnet av Själbodgatan och Magle Stora Kyrkogata byggdes 1872 en envånings mejeribyggnad av godsägaren Gottfrid Warholm, vilken tillbyggdes 1912 utmed Själbodgatan. Mejeriet lades ned 1949, men mjölkbutiken blev kvar, så småningom som en vanlig speceriaffär, till 1977. Byggnaderna revs 1982.
Stora Algatan 2/Tegnérplatsen 4 – Hörnhuset i tre våningar ritades av Fredrik Sundbärg och byggdes 1906 som kontorshus för Skånska Brandförsäkringsinrättningen, senare Skånska Brand, och användes som sådant till 1983. Fasaderna är utförda i holländsk renässansstil i röd fasadtegel.
Stora Algatan 4 – jugendbyggnad i tegel i tre våningar från 1904, ritad av Oscar Hägg 
Stora Algatan 6 – I norra delen av kvarteret uppfördes 2020–2021 ett flerbostadshus i fem våningar med 19 lägenheter på fastigheten Sankt Mikael 20. Tidigare fanns till 1959 på tomten studentkasernen Petersborg från 1830-talet, en tvåvåningsbyggnad, som skevade ut en bit i gatan, vilken breddades 1907. Bland annat bodde Otto Lindblad i Petersborg, när han 1843 skrev ”Vintern rasat”.
Stora Algatan 8/Lilla Sigridsgatan 1 – tvåvåningsbyggnad som uppfördes 1870 av professor Carl Wilhelm Skarstedt

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar
Karta över kvarteret Sankt Mikael med fastighetsbeteckningar

Lunds stadskärna
Kvarter i Lund
13365 Tenzinyama

13365 Tenzinyama eller 1998 UL20 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 oktober 1998 av den japanske amatörastronomen Tomimaru Okuni vid Nanyō-observatoriet. Den är uppkallad efter det japanska berget Tenzinyama.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Tomimaru Okuni
Astronomiska upptäckter 1998
SM U-108

SM U-108 var en Typ U-93 ubåt som tjänstgjorde i den kejserliga tyska flottan under första världskriget. U-108 sänkte ett handelsfartyg på 7 484 ton.

Design 
De tyska ubåtarna av Typ U 93 föregicks av de kortare ubåtarna av Typ U-87. U-108 hade ett deplacement på 798 ton vid ytan och 1.000 ton under vatten. Hon hade en total längd på 71,55 meter, en bredd på 6,30 meter, en höjd på 8,25 meter och ett djupgående på 3,94 meter. Ubåten drevs av två motorer på 2.400 hästkrafter (1 800 kW; 2 400 shp) för användning vid ytan och två motorer på 1 200 hästkrafter (880 kW; 1 200 shp) för användning under ytan. Fartyget hade två propelleraxlar. Fartyget kunde operera på upp till 50 meters djup.

Ubåten kunde nå en hastighet på 16,4 knop (30,4 km/h) på ytan och 8,4 knop (15,6 km/h) under ytan. Under vatten kunde hon färdas 50 nautiska mil (93 km) i 5 knop (9,3 km/h); när hon var uppe på ytan kunde hon färdas 9 280 nautiska mil (17 190 km) i 8 knop (15 km/h). U-108 var utrustad med sex torpedtuber på 50 centimeter (fyra i fören och två i aktern), tolv till sexton torpeder, en 10,5 cm SK L/45 däckskanon och en 8,8 cm SK L/30 däckskanon. Hon hade en besättning på trettiosex personer (trettiotvå sjömän och fyra officerare).

Öde 
Den 20 november 1918 överlämnades U-108 till Frankrike där hon fick namnet Léon Mignot och tjänstgjorde till den 24 juli 1935.

Sänkta eller skadade fartyg

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor 

 
Skeppsvrak i Engelska kanalen
Fartyg sjösatta 1917
Fartyg byggda i Kiel
Tyska ubåtar under första världskriget
Fredrik Holmström

Fredrik Holmström, född 27 september 1729 i Gryts socken, Östergötland, död 13 augusti 1811 i Lund, Skellefteå socken, Västerbotten, var en svensk militär och industriidkare.

Biografi 
Holmström föddes i Östergötland som son till Eric Holmström och Anna Askling. Han flyttade till Skellefteå på 1760-talet och var bosatt där fram till sin död, med undantag för några år då han var bosatt i Burträsk och åren 1779 till 1786 då han var bosatt på kaptensbostället Strömsnäs i Kåge. År 1785 köpte han gården Lund 5 Fredikslund i byn Lund. Gården ägde han till 1810 då den övertogs av hans dotter Anna Fredrika.

Holmström var gift fyra gånger. I äktenskapet med hans första hustru, Anna Helena Bagge (f. 1741), föddes barnen Carl Christian (f. 1765), Anna Fredrika (f. 1767), Lovisa Charlotta (f. 1769), Katarina Elisabet (f. 1771), Johanna Charlotta (f. 1773), Karolina Agata (f. 1774) och Maria Helena (f. 1775). Både hustrun och den nyfödda dottern Maria Helena avled 1775. Endast fyra av barnen, samtliga döttrar, överlevde till vuxen ålder. Holmström gifte om sig först med Anna Helena Carlberg, sedan med Wendela Catharina Falck och sist med Eva Turdfjäll.

Holmström var en del av Skelleftebygdens herrnhutiska kontaktnät som bland annat  inkluderade Simon Vilhelm Carpelan och dennes bror Johan Fredrik Carpelan. Religiöst stod han dem nära. Han hade flera böcker med herrnhutisk anknytning.

Karriär 
Holmström var officer vid Västerbottens regemente och tog avsked som överstelöjtnant 1781. Året därpå grundade han skeppsvarvet Bergskärs varv i Bäck, vid Risbölefjärden, tillsammans med Johan Fredrik Carpelan, Johan Degerman och en kapten Heldt. År 1795 var en av grundarna av Ytterstfors såg.

Holmström var med i flera industriprojekt och beskrivs som "nog den störste industrimannen i Skellefteå under 1700-talets sista decennier". Han var även med i Nasafjällsprojektet där han också var en av direktörerna samt var dessutom aktiv i skötseln av Lejonströmssågen. Holmström var verksam i olika industriprojekt in på 1800-talet. Vid sin död var han inte delägare i någon såg.

Referenser

Externa länkar 
 Bouppteckning efter Fredrik Holmström
 Vidare läsning om familjen

Födda 1729
Personer från Gryts socken, Östergötland
Män
Avlidna 1811
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska militärer under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Svenska företagsledare
Byske
1998 US24

1998 US24 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 18 oktober 1998 av LONEOS vid Anderson Mesa Station.

Asteroiden har en diameter på ungefär 33 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LONEOS
Astronomiska upptäckter 1998
Sionförsamlingen i Vasa

Sionförsamlingen i Vasa (Sion Vasa) är en pingstförsamling i Vasa i Österbotten i Finland. Församlingen grundades den 2 maj 1926 och fick namnet Sionförsamlingen. Första kyrkan invigdes 1934 på Vörågatan 13 i Vasa. Lokalerna på Skeppsgatan 11 invigdes 1981.

Föreståndare 
 1926–1930: C. M. Söderman
 1929–1932: Hilding Söderholm
 1932–1935: C. M. Söderman
 1935–1937: J. A. Lindqvist
 1938–1941: Alfons Andström
 1941–1946: Herbert Gustavson
 1946–1956: A. W. Rosenberg
 1957–1968: Gösta Bergstén
 1968–1980: Arne Herberts
 1980–1984: Jean-Erik Mårtensson
 1984–1989: Sven Juth
 1989–1990: Dan Bertlin
 1992–1994: Kenneth Pettersson
 1998–2017: Stefan Sigfrids
 2017–ff: Anders Olin

Se även 
 Pingstförsamlingen i Vasa

Referenser

Litteratur och källor
 Arne Herberts: Ett folk på väg: Den Finlandssvenska pingströrelsen under 75 år, Taborförlaget, 1995, Helsingfors, Isbn 951-95278-4-2
 Arne Herberts: Sion: Församlingen i Vasa 70 år, Sionförsamlingen Forskningsinstitut, 1995, Vasa, Isbn 952-90-7564-2

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Finska pingstförsamlingar
Vasa
Religiösa organisationer bildade 1926
Kyrkobyggnader i Vasa
Kiliansgården

Kiliansgården, eller Hemgården, är en byggnad vid Kiliansgatan 11 i korsningen med Magle Stora kyrkogata, i kvarteret Sankt Mikael i Lunds stadskärna.

Byggnaden, som sedan 1949 ägs av Lunds stad, inhyser sedan 1960 Lunds Ungdoms- och Hemgård, en obunden föreningsdriven fritidsgård. Verksamheten startade 1942. På hemgården finns bland annat aktiviteter som biljard, sällskapsspel, pingis, fotolaboratorium samt inspelnings- och repetitionslokaler. 

Huset byggdes 1775 som bostadshus på en stor tomt som omfattade hela den östra delen av kvarteret. Byggherre var troligen filosofiprofessorn Johan Nelander. Senare ägare till tomten har varit bland andra professorerna Matthaeus Fremling och Peter Dahl. 

På fastigheten finns idag två byggnader: en stor mitt på tomten och en liten i hörnet av Kiliansgatan och Magle Stora Kyrkogata.
Den stora byggnaden är uppförd av ekekorsvirke och har sockel av natursten med en del stenar från medeltida kyrkor. 

När Lunds stad blev ägare till huset 1949 var hela huset putsat. Taket var klätt med skiffer mot söder och papp mot norr. En omfattande renovering gjordes 1960, då det i möjligaste mån återställdes till husets ursprungliga utseende.

Tomtens lilla hus är ursprungligen byggt som uthus till det stora. År 1956 renoverades det och inreddes till en konsthantverksbutik.

Källor
Kiliansgården – Hemgården på www.kulturportallund.se
Kiliansgatan 11 – Kiliansgården på www.kulturportallund.se

Lunds stadskärna
Byggnader och anläggningar i Lund
Korsvirkeshus i Sverige