kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel von Matern

Axel Fredrik von Matern, född 4 juni 1848 i Hjärtums församling i Göteborgs och Bohus län, död 9 juni 1920, var en svensk militär (generallöjtnant).

Biografi
von Matern var son till kapten Johan Fredrik von Matern (död 1899) och Charlotte Lovisa Christina Nycander (död 1904). Han blev underlöjtnant vid Göta artilleriregemente 1869, löjtnant vid artilleriregementet 1875, löjtnant vid Generalstaben 1879, kapten vid Generalstaben 1881, kapten vid Göta artilleri regemente 1884 och major vid Generalstaben 1890. 1896 blev han överste och chef för Västgöta regemente och 1904 generalmajor samtidigt som han utnämndes till chef för 1. arméfördelningen, en post han behöll till 1915. 1911 blev han generallöjtnant och tog avsked från armén 1915.

von Matern var engagerad i kommunalpolitiken och var ledamot av Skövde stadsfullmäktige 1898-1904 och av Helsingborgs stadsfullmäktige 1908-1914, där han var vice ordförande 1911-1914.

von Matern blev ledamot av andra klassen av Krigsvetenskapsakademien 1893 och av första klassen 1904. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Familj
von Matern gifte sig den 11 oktober 1887 med Fanny Carolina Frestadius (född 2 juni 1857) och var far till Ella von Matern (född 13 september 1888) och Nils von Matern (1893–1960).

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 6 juni 1912.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1 december 1903.
  Kommendör av andra klassen av Svärdsorden, 1 december 1900.
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1890.

Utländska utmärkelser
  Storkorset av Belgiska Kronorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Storkorset av Danska Dannebrogorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Kommendör av första graden av Danska Dannebrogorden, tidigast 1894 och senast 1901.
  Riddare av första klassen av Ryska Sankt Stanislausorden, 1908.
  Riddare av första klassen av Österrikiska Järnkroneorden, 1908.
  Kommendör av andra klassen av Norska Sankt Olavs orden, tidigast 1901 och senast 1905.
  Riddare av första klassen av Norska Sankt Olavs orden, tidigast 1881 och senast 1888.
  Riddare av andra klassen av Preussiska Kronorden, tidigast 1894 och senast 1901.

Källor

Noter

Generallöjtnanter i svenska armén
Svenska kommunalpolitiker
Svenska militärer under 1800-talet
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Storkorset av Belgiska Kronorden
Storkorset av Dannebrogorden
Mottagare av Ryska Sankt Stanislausordens första klass
Mottagare av Österrikiska Järnkroneordens första klass
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Mottagare av Preussiska Kronordens andra klass
Svenska militärer under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Personer från Hjärtums socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1848
Avlidna 1920
Män
Lotta på Liseberg (musikalbum)

Lotta på Liseberg är ett album från 2016 av Lotta Engberg där hon sjunger allsångslåtar baserad på TV-programmet med samma namn.

Låtlista
Vi sätter färg på Liseberg
Michelangelo
Sommaren är kort
Barfotavisan
Bra vibrationer
Ta mig till havet
Sommartider
Guld och gröna skogar
Sjösala vals
Det gör ont
Tiotusen röda rosor
Teddybjörnen Fredriksson
Sommar och sol
Välkommen till Göteborg
Allt eller inget (med Hasse Andersson)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Album av Lotta Engberg
Svenskspråkiga musikalbum
Musikalbum 2016
Heiner Goebbels

Heiner Goebbels, född 17 augusti 1952 i Neustadt an der Weinstrasse i Rheinland-Pfalz, är en tysk kompositör och teaterregissör. Sedan 1999 är han professor vid Institut für Angewandte Theaterwissenschaft (institutet för tillämpad teatervetenskap) vid Justus-Liebig-Universität i Gießen.

Biografi
Heiner Goebbels studerade musik och sociologi i Freiburg im Breisgau och Frankfurt am Main. Han var medgrundare till Sogenanntes Linksradikales Blasorchester där han spelade tenorsaxofon, från 1975 till 1988 spelade han i Duo Goebbels/Harth och från 1982 till 1992 medverkade han i den experimentella rockgruppen Cassiber. Sedan 1970-talet har han komponerat musik för teater och balett, bland annat till pjäser av Heiner Müller. 1981 skrev, komponerade och regisserade han sitt första hörspel, Berlin Q-Damm 12.4.81 / Jakob Apfelböck. För sina hörspel har han bland flera andra priser vunnit Prix Italia 1986, 1992 och 1996. Sedan 1988 har han komponerat kammarmusik för  Junge Deutsche Philharmonie, Ensemble Modern, Berliner Philharmoniker, London Sinfonietta och Orchestra of the Age of Enlightenment. Han skapade sina första musikteaterstycken Newton's Casino 1990 och Römische Hunde 1991 på Theater am Turm i Frankfurt am Main. 2012-2014 var han konstnärlig ledare för den internationella konstfestivalen Ruhrtriennalen. Bland priser han erhållit för sin teaterkonst kan nämnas det europeiska teaterpriset Premio Europa New Theatrical Realities 2001 och det internationella Ibsenprisen 2014.

Han räknas som en av de främsta företrädarna för postdramatisk teater. Han blandar uttrycksmedel som musik, avancerad teknik, inspelade röster och skådespelare och skapar flöden för fria ssociationer snarare än dramatiska berättelser.

Två gånger har teateruppsättningar av honom gästat Bergmanfestivalen och Dramaten. 2009 gästspelade Théâtre de Vidy från Lausanne med Eraritjaritjaka som byggde på texter av Elias Canetti. 2012 återkom samma teater i samarbete med brittiska The Hilliard Ensemble med I went to the house but did not enter som bestod av T.S. Eliots dikt The Love Song of J. Alfred Prufrock (J. Alfred Prufrocks kärlekssång), texter av Maurice Blanchot och Franz Kafka samt Samuel Becketts pjäs Fail again. Fail better.

Referenser

Källor
 Heiner Goebbels, Nationalencyklopedin (läst 4 januari 2017)
 Heiner Goebbels, Munzinger (läst 29 juli 2017)
 Heiner Goebbels, theatre-contemporain.net (läst 29 juli 2017)
 Heiner Goebbels, Goethe-Institut (läst 29 juli 2017)
 Heiner Goebbels, Premio Europa (läst 4 januari 2017)
 Calle Pauli: Scenkonst. Skolan i Giessen - En tysk succéfabrik, Dagens Nyheter 23/9 2008
 Lars Ring: Drama leker kurragömma med publiken, Svenska Dagbladet 4/6 2009
 Leif Zern: Två sällsynta mästerverk, Dagens Nyheter 7/6 2012

Noter

Externa länkar
 Heiner Goebbels officiella hemsida

Tyska kompositörer
Tyska teaterregissörer
Personer från Neustadt an der Weinstrasse
Födda 1952
Levande personer
Män
Vi sätter färg på Liseberg

Vi sätter färg på Liseberg är en sång om Göteborg, skriven av Lasse Berghagen på beställning från Lotta Engberg, som ville ha en ny vinjett till Lotta på Liseberg inför 2015 års säsong. Berghagen var osäker om han skulle skriva låten då han blev tillfrågad av Engberg eftersom han även gjort signaturen till Allsång på Skansen där man spelar låten Stockholm i mitt hjärta men gjorde uppdraget på några timmar. Låten förekommer på studioalbumet Lotta på Liseberg som släpptes 2016.

Sången sjungs varje gång som allsångskvällarna på Liseberg inleds, och sångtexten är uppbyggd kring att Lotta Engberg skall framträda på scenen exakt klockan 20:00.

Källor

Fotnoter

Låtar av Lasse Berghagen
Göteborgssånger
Sånger 2015
Signaturmelodier
Svenskspråkiga sånger
Liseberg
Variationsmetoden (kvantmekanik)

Variationsmetoden är en approximationsmetod inom kvantmekaniken för att finna kvanttillstånd, i synnerhet grundtillstånd, som bygger på variationsprincipen. 
Genom att ansätta en försöksvågfunktion och variera denna tills man hittar den bästa approximativa lösningen som minimerar energin.

Exempel på approximationsmetoder som bygger på variationsmetoden är Hartree-metoden, Hartree–Fock-metoden, täthetsfunktionalteori och Ritz-metoden.

Beskrivning 
Metoden bygger på variationsprincipen, det vill säga att för ett givet system, med en given hamiltonoperator , har grundtillståndet  alltid lägst energi

Strategin för att hitta approximativa lösningar till Schrödingerekvationen är därmed att ansätta en försöksvågfunktion som beror på en eller flera parametrar och sedan minimera energin med avseende på dessa med hjälp av variationskalkyl. Det erhållna värdet blir den bästa approximationen som kan erhållas givet formen av försöksvågfunktionen.

Energin fås direkt från Schrödingerekvationen

vilket kan multipliceras med  från vänster, se bra-ket-notation, vilket ger

eftersom  är en skalär och kan skrivas framför operatorn. Detta ger med en enkel omskrivning

vilket är uttrycket som måste beräknas och minimeras.

Exempel 
Genom att ansätta en försöksvågfunktion till väteatomen av formen

kan man uppskatta energin genom att beräkna

där hamiltonoperatorn är känd

Vilket med den ansatta försöksvågfunktionen ger
 
med hamiltonoperatorn i sfäriska koordinater och verkande på en av vågfunktionerna i uttrycket.

Minimering med avseende på parameters  ger nu
 
vilket med insättning i uttrycket för energin ovan ger
 
vilket är större än det kända exakta värdet för väteatomens grundtillståndsenergi .
Detta beror på att försöksvågfunktionen inte hade samma form som den exakta vågfunktionen. 

Ansätts istället en försöksvågfunktion som är av rätt form

fås genom samma räkning istället värdet .

Se även 
 Hartree-metoden
 Hartree–Fock-metoden

Referenser 

Beräkningsfysik
Kvantfysik
Slöjnät

Ett slöjnät är ett nät som används för att fånga fåglar, fladdermöss och andra flygande djur. Det vanligaste användningsområdet är i samband med ringmärkning av fåglar. Ett slöjnät är vanligtvis 6-18 meter långt och ungefär 2 meter högt, bestående av tunt, relativt finmaskigt nät indelat med tenar till längsgående våder. Slöjnätet spänns mellan två eller fler stolpar och i rätt habitat är det tunna nätet svårt att se. När ett djur flyger in i nätet bildar våderna en ficka i vilken djuret hamnar. Fångst med hjälp av slöjnät kan användas för fastställa vilka arter som förekommer i den undersökta regionen och tillsammans med data om nätets uppställningsplats även ge information om djurens levnadssätt .

Användning av slöjnät uppkom i Japan och blev under 1950-talet en vanlig undersökningsmetod i andra delar av världen, där de till stor del kom att föredras istället för Helgolandsfällor och andra fälltyper i samband med ringmärkning. De ursprungliga japanska näten tillverkades av silke men silket har senare blivit ersatt av andra material, exempelvis nylon eller polyester.

I Sverige krävs tillstånd, licens, från Ringmärkningscentralen vid Naturhistoriska riksmuseet för att använda slöjnät för fångst av fåglar.

Galleri

Se även 
 Helgolandsfälla
 Håv

Noter 

Vetenskaplig utrustning
Zoologi
Frida Tegstedt

Frida Tegstedt, född 17 juli 1987 i Göteborg, är en svensk tidigare handbollsspelare. Hon är högerhänt och spelade i anfall som mittsexa.

Karriär 
Frida Tegstedt började spela handboll i moderklubben IK Sävehof. Hon gjorde debut i A-laget våren 2005 mot Skånela IF. Hon var sedan med klubben och vann åtta SM-guld. Efter säsongen 2013/2014 bytte hon klubb då hennes dåvarande pojkvän Jesper Nielsen året innan blivit proffs i Tyskland. Det blev två år i Tyskland men sen blev det Issy Paris Hand då Jesper Nielsen samtidigt började spela för PSG i Paris. Efter säsongen 2017 slutade Tegstedt med handbollen.

2013 debuterade hon i Sveriges landslag. Hon var sedan med och tog Sverige till OS i Rio i ett OS-kval i Ryssland. Tillhörde truppen i Rio-OS 2016 och VM 2015 i Danmark. Hon blev petad inför EM 2016 i Sverige till förmån för Anna Lagerquist. Hon spelade 51 landskamper och gjorde 43 mål i landslaget. Efter att ha återvänt från Frankrike gjorde hon en kort comeback i Önnereds HK hösten 2019.

Referenser

Externa länkar 

Svenska handbollsspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2016
Svenska mästare i handboll
Spelare i IK Sävehof
Spelare i Paris 92
Spelare i Önnereds HK
Kvinnor
Födda 1987
Levande personer
Idrottare från Göteborg
Nikolaj Poluchin

Nikolaj Anatoljevitj Poluchin (ryska: Николай Анатольевич Полухин), född 7 juli 1982 i Gladilovo, Golusjmanovo region, Tiumen oblast, är en rysk längdåkare och skidskytt.

Meriter 
Paralympiska vinterspelen 2010
 Guld, längdskidåkning 1x4 2,5 km stafett
 Silver, längdskidåkning 1 km synskadade
 Silver, längdskidåkning 20 km synskadade
 Brons, längdskidåkning 10 km synskadade
 Silver, skidskytte 3 km synskadade
 Silver, skidskytte 12,5 km synskadade

Paralympiska vinterspelen 2014
 Guld, längdskidåkning 4x2,5 km mixade stafett
 Guld, skidskytte 15 km synskadade
 Silver, skidskytte 7,5 km synskadade
 Silver, skidskytte 12,5 km synskadade

Födda 1982
Män
Levande personer
Ryska paralympiska deltagare 2010
Ryska längdåkare
Ryska skidskyttar
Humberto Sorí Marin

Humberto Sorí Marin, född 1915, död 20 april 1961, var en kubansk revolutionär och jurist.

Efter att ha varit politisk verksam inom Autentiska partiet blev Marin involverad i Fidel Castros 26 juli-rörelse. Han var under gerillakriget i Sierra Maestra verksam med att formulera den juridiska basen för den nya regimen, bland annat en jordreform, och bidrog till att skapa ett ramverk för de revolutionstribunaler som efter 26 juli-rörelsens intåg i Havanna den 1 januari 1959 skulle åtala och döma representanter för Batistaregimen. Han presiderade bland annat vid rättegången mot översten Jesus Sosa Blanco, som avrättades efter en offentlig rättegång på Havannas fotbollsstadium. Januari-maj 1959 var han jordbruksminister i Castros regering.

Efter meningsskiljaktigheter med Castro rörande kommunisternas inflytande sedan Huber Matos, kommandant för den revolutionära armén i Camagüey, fängslats i oktober 1959 gick Marin och flera andra revolutionärer (bland annat expresidenten Carlos Prio Socarras) i exil i USA och Mexiko. I maj 1960 grundade Marin där Frente Revolucionario Democratico, FRD, med syfte att störta Castro, som Marin menade utvecklats till en diktator. Marin återvände som del av den misslyckade Grisbuktsinvasionen 1961 och togs tillfånga. Sedan han identifierats avrättades han i Havanna genom arkebusering.

Källor 

Män
Födda 1915
Avlidna 1961
Kubanska kommunister
Kubas ministrar
Personer som blivit avrättade genom arkebusering
Luz del Fuego

Luz del Fuego född Dora Vivacqua den 21 februari 1917 i Cachoeiro de Itapemirim, Espírito Santo, död den 19 juli 1967, var en brasiliansk feminist, naturist, skådespelare, dansare och ormtjusare.

Biografi
Luz del Fuego var det femtonde barnet till de italienska immigranterna Etelvina och Antonio Vivacqua, och syster till senatorn Attilio Vivacqua. På 1930-talet var hon inlagd på sjukhus i Belo Horizonte under två månader eftersom hennes föräldrar trodde att hon var psykiskt sjuk, sedan hon blivit utskriven flyttade hon till sin brors lantgård. Där attackerade hon honom, klädd i vinrankor och bärande två vinsnokar i händerna. Hon återfördes därför till ett sjukhus, då i Rio de Janeiro.

År 1944 började hon som professionell dansare under artistnamnet "Luz Divina", som hon 1947 bytte till “Luz del Fuego”, namnet på ett läppstift från Argentina. Hon uppträdde med en pyronorm kring sin kropp och blev mycket känd på sin tid.

År 1946 medverkade hon i Franz Eichhorns film No Trampolim da Vida, och påföljande år i huvudrollen i Luis Moglia Barths argentinsk-brasilianska samproduktion Não Me Digas Adeus. År 1948 deltog hon i Moacyr Fenelons musikalkomedi Poeira de Estrelas mot Lourdinha Bittencourt och Emilinha Borba, och hade även en roll i Manoel Jorges och Hélio Thys musikalkomedi Folias Cariocas.  

På ön Ilha do Sol (Sol-ön), startade hon den första naturistföreningen i Brasilien,  "Brazilian Naturist Club". På tidigt 1950-tal grundade hon även ett politiskt parti kallat Brazilian Naturist Party, för att bli ledamot I kongressen. Hon förlorade valet på grund av att hennes bror, Attilio, hävdade att partiet inte var officiellt etablerat. År 1956 var hon med i Curt Siodmaks film Curucu, Beast of the Amazon som spelades in på landsbygden i Argentina, år 1959 hade hon huvudrollen i Al Ghius komedi Comendo de Colher. Hennes sista filmroll var i Robert Days Tarzan and the Great River. År 1967 mördades hon av en fiskare då hon hade planerat att agera mot miljökonsekvenser av utfiskning.

Hon porträtterades 1982 i David Neves film Luz del Fuego med Lucélia Santos i titelrollen. År 2013 påträffades en förlorad dokumentärfilm om henne, A Nativa Solitária, som har restaurerats. 

För hennes mod att stå upp mot de fördomar som fanns i hennes tid kring nakenhet har hennes födelsedag, den 21 februari, valts till "naturismens dag" i Brasilien.

Övrigt
Den brasilianska författaren Andréa del Fuego, använder en pseudonym, som refererar till Luz del Fuego.

Referenser
Källa: främst engelska wikipedia

Externa länkar

födda 1917
avlidna 1967
kvinnor
Brasilianska skådespelare
Personer som blivit mördade
Brasilianska dansare
Brasilianska feminister
aktivister för naturism
Suzanne Liébrard

Suzanne Liébrard (född Cusin), född 5 april 1894, död 26 mars 1932, var en fransk friidrottare med löpgrenar som huvudgren. Liébrard blev silvermedaljör vid den första damolympiaden 1921 och var en pionjär inom damidrott.

Biografi

Suzanne Liébrard föddes i Frankrike, i ungdomstiden var hon aktiv friidrottare och var en av grundarna till kvinnoidrottsföreningen Fémina Sport (grundad 27 juli 1912) i Paris. Hon tävlade främst i löpgrenar men var även i längdhopp, kulstötning och spjutkastning. Hon var även aktiv som fotbollsspelare. Hon var yrkesverksam som revisor.

Vid de franska mästerskapen 15 juli 1917 (de första för damer) på stadion Porte de Brancio i Paris tog hon guldmedalj i häcklöpning, längdhopp och längdhopp utan ansats samt spjutkastning, silvermedalj i löpning 60 meter (efter Thérèse Brulé) och höjdhopp utan ansats, delad bronsmedalj i höjdhopp samt en 6.e plats i kulstötning. Hennes prestationer i häcklöpning, längdhopp och spjutkastning var franska rekord.

1917 bildade Fémina Sport även första franska fotbollsdamlaget. Den första dokumenterade matchen spelades 30 september mellan Femina lag A och Femina lag B med Liébrard och Thérèse Brulé som respektive lagkaptener.

Den 7 juli 1918 tog hon åter franska mästartitlar i löpning 80 meter, 300 meter och häcklöpning samt längdhopp och längdhopp utan ansats vid tävlingar på Jean-Bouinstadion i Paris. Hon tog även silvermedalj i höjdhopp och höjdhopp utan ansats. Hennes prestation i längdhopp var även franskt rekord.

Vid mästerskapen 29 juni 1919 blev hon åter fransk mästare i löpning 80 meter, 300 meter, höjdhopp utan ansats, längdhopp utan ansats samt silvermedaljör i häcklöpning och spjutkastning och nådde delad bronsplats i höjdhopp.

Liébrard deltog i Damolympiaden 1921 i Monte Carlo, under idrottsspelen tog hon silvermedalj i häcklöpning samt silvermedalj i stafettlöpning 4 x 200 meter (med Lucie Bréard, Germaine Delapierre, Thérèse Brulé och Suzanne Liébrard som fjärde löpare). Den 7 augusti samma år satte hon franskt rekord i stafettlöpning 4 x 100 meter (med Lucie Bréard, Thérèse Brulé och Cécile Maugars) vid tävlingar på Pershingstadioni Paris.

Referenser

Externa länkar
 bild 1
 bild 2
 bild 3
 bild 4
 bild 5

Idrottare från Paris
Franska idrottare under 1900-talet
Franska häcklöpare
Franska höjdhoppare
Franska kortdistanslöpare
Franska kulstötare
Franska längdhoppare
Födda 1894
Avlidna 1932
Kvinnor
Johan Westerholm

Johan Bruno Westerholm, född 8 juni 1962 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm,, är en svensk bloggare och samhällsdebattör.

Biografi 
Johan Westerholm är son till professor Peter Westerholm och ämbetsmannen och politikern Barbro Westerholm. Han är utbildad officer och tjänstgjorde tidigare inom Försvarsmakten, bland annat som underrättelseofficer. Westerholm har också arbetat i säkerhetsbranschen samt studerat vid Stockholms universitet. 

Westerholm uppgav 2017 att han varit medlem i Sveriges socialdemokratiska arbetareparti sedan 2006 och har under många år deltagit aktivt i den politiska debatten som bloggare och debattör.  

Tidigare har Johan Westerholm drivit bloggen Mitt i steget, som slutade vara offentlig 2014 i samband med att han lanserade sin nya blogg, Ledarsidorna, som enligt egen uppgift granskar ledarsidor och bedriver granskande opinionsjournalistik på ideell basis.

Under perioden 2014–2015 skrev Westerholm regelbundet debattartiklar för tidningen Dagens Samhälle. Innan dess har han även fått debattartiklar publicerade i bland annat Dagens Nyheter, Expressen, Svenska Dagbladet och Göteborgs-Posten.

Enligt Sveriges Radio 2016 rör Westerholms texter i stor utsträckning kritik mot svensk migrations- och integrationspolitik.

Tillsammans med bland andra Helene Bergman drev han under 2018 på sociala medier kampanjen "Stoppa grundlagsändringen", som syftade till att förhindra genomförande av flera förslag i Mediegrundlagskommitténs betänkande Ändrade mediegrundlagar (SOU 2016:58).

Westerholm gav i januari 2020 ut boken Islamismen i Sverige. Muslimska Brödraskapet. Boken beskriver bland annat skillnaden mellan islam och islamism och analyserar de olika föreningar och grupper som har kopplingar till Muslimska brödraskapet, både i Sverige och utomlands.

Westerholm belönades för 2020-2021 med Medborgarrättspriset som instiftats av Medborgarrättsrörelsen i Sverige.

Genom Ledarsidorna var Westerholm den som först rapporterade om Tjänstemannauppropet 2018, i vilket 261 opolitiska tjänstemän i ett upprop ställde "tjänstemäns lojalitetsplikt" mot "grundlagens bestämmelser om människors lika värde". Westerholm har även skrivit om "The Dirty Dozen" (som 2022 omfattade 24–28 personer) bland de opolitiska tjänstemännen på UD som enligt Westerholm är uppenbart politiserade.

Bibliografi
 2018 – 
 2020 –

Referenser

Externa länkar 
 
 Ledarsidorna

Svenska socialdemokrater
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska bloggare
Politiker från Stockholm
Födda 1962
Levande personer
Män
Journalister från Stockholm
Alumner från Stockholms universitet
Teherans botaniska trädgård

Teherans botaniska trädgård (persiska: باغ گیاهشناسی ملی ایران) är en botanisk trädgård i Teheran, Iran. Dess yta är cirka 150 hektar och är planerad att vara den viktigaste centralpunkten för trädgårdsodling och växttaxonomi i Iran. Ett herbarium av iranska växtarter (TARI) byggs successivt upp och består nu (2016) av omkring 160 000 enheter. Det finns också trädgårdar med icke-iranska växter från t. ex. Himalaya, Amerika, Japan, Afrika, och Australien. 

Trädgården innehåller också ett arboretum, sex sjöar, kullar (för att representera Alborz och Zagrosbergen och Himalaya), stenpartier, ett vattenfall, en våtmark, ökenväxtområden, en saltsjö och en wadi, en flod ca 1 km lång, systematiskt område, fruktträdgård, picknickområde med några paviljonger och andra anläggningar.

Trädgården grundades 1968 och är belägen vid motorvägen mellan Teheran och Karaj på en höjd av cirka 1 320 meter över havet. Området är platt och sluttar mjukt mot söder med Albourzbergen som bakgrund. Klimatet är torrt med en genomsnittlig årsnederbörd på ca 240 mm, huvudsakligen mellan november och maj. Temperaturen når upp till 42 – 43 °C under juli och augusti. Under vintern kan temperaturen sjunka till –10 °C eller lägre. Den naturliga vegetationen i området är torr stäpp.

Forskning
I anslutning till Teherans botaniska trädgård finns Irans forskningsinstitut för skog och betesmarker, grundat 1968, med obligatoriskt ansvar för att leda forskning om naturresurser i Iran. Baserat på politiska beslut, på både nationell och lokal nivå, bedrivs forskningsprogram anpassade till krav från miljö- och bevarandefrågor, och studier av naturresurser som vatten, jord och vegetation. Detta ger en viktigt ram för målen om övergripande och långsiktig planering vad gäller miljö- och bevarandefrågor i landet.

Ett bibliotek med litteratur inom de botaniska och trädgårdstekniska områdena omfattar mer än 11 000 volymer.

Källor

Referenser

Externa länkar

 https://www.bgci.org/garden.php?id=1073
 http://gallery.netbaran.com/national-botanical-garden-of-iran-tehran/

Botaniska trädgårdar
Taxonomi
Ekologi
Teheran
Tiffin

Tiffin kan syfta på:

 Edward Tiffin (1766–1829), en engelsk-amerikansk politiker

Geografi
 Tiffin, Iowa
 Tiffin, Ohio