kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Samuel Fröling

Samuel Fröling, född 1687 i Skönberga socken, död 4 oktober 1746 i Vinnerstads socken, han var en svensk kyrkoherde i Vinnerstads församling.

Biografi
Fröling föddes 1687 i Skönberga socken. Han var son till kyrkoherden i Skedevi socken. Fröling blev 1706 student vid Uppsala universitet och 12 juni 1716 magister. Han blev 14 februari 1722 gymnasieadjunkt i Linköping. 31 juli samma år blev han kollega. Fröling blev 25 augusti 1722 konrektor i staden och 1725 rektor. Han prästvigdes 18 december 1725. 1728 blev Fröling lektor i grekiska. 1734 blev han kyrkoherde i Vinnerstads församling och 1735 kontraktsprost i Aska kontrakt. Fröling avled 4 oktober 1746 i Vinnerstads socken. 

Fröling var notarie vid 1722 års prästmöte och preses vid 1739 års prästmötet.

Familj
Fröling gifte isg första gången 1723 med Catharina Elisabeth Klingenberg (död 1734). Hon var dotter till kamrer Clas Klingenberg och Catharina Klingenberg i Stockholm. De fick tillsammans barnen Kajsa Lisa (1724-1742), Samuel (1725-1726), Magnus Fröling (1727–1797), Claes Herman (1730-1748), Ulrica (1733-1788) och Anna Greta (1734-1782).

Fröling gifte sig andra gången 6 juli 1736 med Agneta Margareta Wittensten (1680–1741). Hon var dotter till källarmästaren N. N. Wittensten och Beata Nilsdotter i Norrköping. Hon hade tidigare vart gift med kyrkoherden Samuel Dahl i Fornåsa socken.

Bibliografi
1710 - De sublimitate sermonis interni. Uppsala.
1716 - De lenta festinatione Fabii. Uppsala.
1739 - Quæstiones circa locum de evangelio in Synod. Linköping.
1741 - Likpredikan öfver presidenten, baron G. Cederhielm. Linköping.

Referenser

Noter 

Grekiskalektorer i Linköping
Svenska teologer under 1700-talet
Födda 1687
Avlidna 1746
Män
Personer från Skönberga socken
Svenska präster under 1700-talet
Marguerite d'Hauser

Marguerite d'Hauser, även kallad Marguerite de Wendel och Madame d'Hayange, född 1720, död 1802, var en fransk industriman. 

Hon var gift med Charles de Wendel (d. 1784), ägare av Wendel-smältverken i Lorraine. Hon kom efterhand att spela en alltmer aktiv roll i affärsverksamheten då hennes make åldrades och hennes söner ägnade sig åt affärsverksamhet i andra delar av Frankrike, och skötte vid flera tillfällen dokumenterade affärskontrakt och kontakter med de franska myndigheterna. 

Under franska revolutionen emigrerade hennes söner och svärsöner och hennes sonson avrättades under skräckväldet. Hon skötte under dessa år ensam smältverken, som då stod för en stor del av den franska vapenindustrin. Hon fick då sköta kontakten med myndigheterna, som satte verksamheten under bevakning. År 1794 blev hon slutligen arresterade och verksamheten konfiskerad. 

Hon frigavs 1795, och levde sedan på en liten pension innan hennes familj återvände från exilen och återvann verken 1803.

Referenser 

 Béatrice Craig, Women and Business since 1500: Invisible Presences in Europe and North America?
 Harold James,  Family Capitalism: Wendels, Haniels, Falcks, and the Continental European Model
  Father-Daughter Succession in Family Business: A Cross-Cultural Perspective

Kvinnor
Födda 1720
Avlidna 1802
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
Personer under franska revolutionen
Minimum (bok)

Minimum är en bok av filosofen Hans Larsson som utkom 1935. Den var hans sista bok.  

Boken var enligt inledningen ett försök att skapa orientering i samtidens debatt, utreda konsekvenser av olika teorier och finna ett minimum att enas om. Den inleds med manuskriptet till ett tal som Larsson höll för studenter i Lund 1932 och fortsätter med uppsatser som på olika sätt går att ansluta till talet. Vissa av uppsatserna hade tidigare publicerats annorstädes. 

I sin sista bok kopplar Hans Larsson samman gemenskapstemat från föregående verk, Gemenskap (1932), med begreppet humanism. Humanismens kärna beskrivs som:  

På så vis uppfattas humanismen av Larsson som förankrad i objektiva sakförhållanden i människans natur, oberoende av metafysiska ståndpunkter.

Innehåll 
 Vid Lunds studenters Tegnérsfest den 4 oktober 1932
 Utan mening
 För att...
 Djuret, odjuret, människan
 Sunda förnuftets kris
 "Jag sitter vid mitt bord"
 Naturen vill
 Eld
 Eviga sanningar
 Varför är det orätt?
 Omvärdering och avvärdering
 Hur långt är objektiv värdering möjlig?
 Adam Smiths fiktion
 Hälftensanningar
 Eros och Agape
 Kärlekens arter
 Anti-idealistisk teologi
 Osjälviskhet
 Rättskultur
 Historiens dom
 Humanism
 Ismerna
 Spårväxling
 Diplomatfilosofi
 Den näst bäste
 Örnar
 Det onda

Referenser 

Facklitteratur 1935
Helene Amalie Krupp

Helene Amalie Krupp, född den 10 juli 1732 i Essen, död där den 9 maj 1810, var en tysk industriman. 

Hon var gift med Friedrich Jodocus Krupp (1706–1757), ägare av kolonialvarubolaget Krupp. Hon handlade med mat, kryddor, tyg, duk och porslin mellan Tyskland, Nederländerna och Storbritannien, producerade snus och investerade i gruvor. Hon drev också 1799-1807 det näst äldsta järnverket i det senare Ruhrområdet. Hon har kallats för grundaren av Kruppdynastin. 

Två gruvor och en gata har uppkallats efter henne.

Referenser 
 Béatrice Craig, Women and Business since 1500: Invisible Presences in Europe and North America?

Kvinnor
Födda 1732
Avlidna 1810
Personer inom Tysklands näringsliv under 1700-talet
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Tyska företagsledare
Brukspatroner under 1800-talet
Robert-Magny

Robert-Magny var en kommun i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen låg i kantonen Wassy som tillhör arrondissementet Saint-Dizier. Området som utgjorde den tidigare kommunen Robert-Magny hade 315 invånare år 2017.

Åren 1972–2012 var Robert-Magny en del av kommunen Robert-Magny-Laneuville-à-Rémy, tillsammans med Laneuville-à-Rémy. Den 1 januari 2016 upphörde Robert-Magny, då den slogs samman med Montier-en-Der till den nya kommunen La Porte-du-Der.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Marne

Källor

Externa länkar 

Tidigare kommuner i Haute-Marne
Wilhelm Julius Wetterling

Wilhelm Julius Wetterling, född 27 november 1706 i Vadstena, Östergötlands län, död 21 oktober 1763 i Hagebyhöga socken, Östergötlands län, han var en svensk kyrkoherde i Hagebyhöga församling.

Biografi
Wetterling föddes 27 november 1706 i Vadstena krigsmanshusförsamling, Vadstena. Han var son till krigsmanshusbokhållaren Anders Wetterling och Maria Coyet. Wetterling blev vårterminen 1726 student vid Uppsala universitet, Uppsala och 20 juni 1737 magister. Han prästvigdes 5 november 1737 och blev samtidigt domkyrkoadjunkt i Linköpings domkyrkoförsamling. Wetterling blev 1738 kollega i Linköping och 2 maj 1739 konrektor i Linköping. 1743 blev han rektor i Linköping. Wetterling blev 1750 kyrkoherde i Hagebyhöga församling, Hagebyhöga pastorat och 28 september 1758 blev han prost. Wetterling avled 21 oktober 1763 i Hagebyhöga socken. 

Wetterling var predikant vid 1759 års prästmötet.

Familj
Wetterling gifte sig 2 november 1738 med Charlotta Eleonora Wigman (1722-1790). Hon var dotter till krigskommissarien Anders Wigman och Anna Catharina på Norrby i Högby socken.

Bibliografi
1729 - De præmiis militum emeritorum. Uppsala. 
1736 - Fragmentum linguæ Gothiæ ex Augustino. Uppsala.
1740 - Theses philosphicæ. Linköping.
1744 - Atheniensium ara Deo ignoto sacra. Linköping.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1700-talet
Födda 1706
Avlidna 1763
Män
Präster från Linköping
Svenska präster under 1700-talet
Jubelfest-Marsch

Jubelfest-Marsch, op. 396, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 10 maj 1881 i Theater an der Wien i Wien.

Historia
I mars 1880 fick Johann Strauss en beställning från staden Wien på festivalmusik för att fira bröllopet mellan den belgiske prinsessan Stephanie och kronprins Rudolf av Österrike den 10 maj 1881. Strauss satte genast igång med att komponera men när han hunnit ett gott stycke ändrade plötsligt uppdragsgivaren sina planer och bad Strauss att undvika alltför stora orkesterverk. De överlät till Strauss att själv bestämma verkens art och natur. Han bestämde då att acceptera en inbjudan från manskören Wiener Männergesang-Verein och skrev en vals för manskör och orkester med titeln Myrthenblüthen (op. 395). Utöver valsen slutfördes även en Jubelfest-Marsch som dirigerades av Strauss på själva bröllopsdagen den 10 maj vid en galaföreställning på Theater an der Wien. Stycket verkade som ett förspel för kvällens föreställning av Der Weihnachtstraum av Albert Vanloo och Eugène Leterrier. Trots att Richard Genée hade skrivit en text till marschen för manskör framfördes marschen orkestralt. Tre dagar senare framfördes marschen av brodern Eduard Strauss och Capelle Strauss i Volksgarten. Marschen var tillägnad kronprins Rudolf.

Äktenskapet mellan Rudolf och Stephanie blev mycket olyckligt och slutade 1889 med att Rudolf begick självmord tillsammans med sin älskarinna Mary Vetsera på slottet Mayerling (se Mayerlingdramat).

Om marschen
Speltiden är ca 4 minuter och 49 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Jubelfest-Marsch i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Laneuville-à-Rémy

Laneuville-à-Rémy är en kommun i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Wassy som tillhör arrondissementet Saint-Dizier. År 2017 hade Laneuville-à-Rémy 66 invånare.

Åren 1972–2012 var Laneuville-à-Rémy en del av kommunen Robert-Magny-Laneuville-à-Rémy, tillsammans med Robert-Magny.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Haute-Marne
Mab'ath

Mab'ath (arabiska: المبعث), även känt som bi'tha (arabiska: البِعثَة), syftar på dagen då den islamiske profeten Muhammed utsågs till profet och de första koranverserna uppenbarades. Mab'ath började med den gudomliga uppmaningen om att "läsa" (se Koranen 96:1). Vid denna händelse var profeten 40 år gammal, och då han befann sig i grottan Hira för att meditera och reflektera kom ärkeängeln Gabriel och gav honom de goda nyheterna om att Gud hade utsett honom att bli den sista profeten. 

Den 27 rajab firas mab'ath inom den islamska världen och man kallar dagen för eid al-mab'ath.

Enligt sunniislam svarade Muhammed tre gånger att han inte kunde läsa när Gabriel sa åt honom att läsa. Men efter att Gabriel hade kramat om honom hårt lyckades profeten repetera de fem första verserna som uppenbarades för honom. Därefter gick han hem i ett chocktillstånd och berättade för sin fru Khadija om vad som hade hänt. Enligt shiaislam var profeten långt ifrån överraskad eller rädd då Gabriel kom, och välkomnade ängeln som om han hade väntat på honom. Profeten hade inte heller några svårigheter med att repetera verserna från den första uppenbarelsen.

Referenser

Externa länkar 

Islamiska termer
Koranen
Islams historia
Muhammeds liv
Walterinnesia

Walterinnesia är ett släkte av giftsnokar med två arter.

Dessa ormar är medelstora med en längd som ibland ligger lite över en meter. De har en kraftig bål. Arterna förekommer på Sinaihalvön, i Mellanöstern, på Arabiska halvön samt fram till Turkiet och Iran. De lever i öknar och jagar ödlor, främst av släktet dabbagamer, samt troligen små däggdjur. Honor lägger ägg.

Individerna biter sällan men giftet är farligt för människor och kan leda till döden.

Släktets arter är:
 Walterinnesia aegyptia
 Walterinnesia morgani

Referenser 

Giftsnokar
Anders Askegren

Anders Askegren, född 17 februari 1717 i Askeby socken, död 15 mars 1794 i Hagebyhöga socken, var en svensk präst i Hagebyhöga församling.

Biografi
Askegren föddes 1717 i Askeby socken. Han var son till nämndemannen Isaac Gunnarsson och Brita Hemmingsdotter i Fläret. Askegren började sina studier vid i Linköping. Han blev vårterminen 1739 student vid Uppsala universitet, Uppsala. 13 juni 1749 blev han filosofie magister och prästvigde 24 december 1746 i Stockholm samt blev huspredikant och brukspredikant på Virsbo bruk i Västmanland. Askegren blev 1751 gymnasieadjunkt i Linköping. 1756 blev han konrektor och 26 juni 1759 rektor. Askegren blev 23 augusti 1762 lektor i grekiska. 25 februari 1765 blev han kyrkoherde i Hagebyhöga församling, Hagebyhöga pastorat. Han blev samma år prost. 1 april 1769 blev han kontraktsprost i Aska kontrakt. Askegren avled 1794 i Hagebyhöga socken.

Familj
Askegren gifte sig 30 december 1754 med Elisabeth Höppener (1732-1791). Hon var dotter till Johan Höppener och Hedvig Jancke. De fick tillsammans barnen Hedda Brita (1756-1757), Ulrica Charlotta (1760-1768), Anders (1762-1829) och Johanna Maria (1769-1774).

Bibliografi
1743 - De Isocrate, patre eloquentiæ. Uppsala.
1746 - De jure imperantis in existimationem civium. Uppsala.
1750 - Predikan på Fjerde Söndagen efter Påska. Norrköping.
1750 - De opera præceptoris et discipuli. Linköping.
1752 - Theses miscellaneæ. Linköping.

Referenser

Noter 

Grekiskalektorer i Linköping
Svenska teologer under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Askeby socken
Födda 1717
Avlidna 1794
Män
Marie Catherine Baudreau

Marie Catherine Baudreau, född okänt år, död 1747, var en fransk affärsidkare. 

Hon emigrerade med sin familj till den franska kolonin Louisiana vid kolonins grundande. Hon gifte sig med en fransman och levde med honom i Illinois, där hon avled 1736, varpå hon gifte om sig med ännu en fransman vid namn Gervais, som även han avled 1740. 

Året därpå återvände hon med sina barn till New Orleans, där hon öppnade en butik och etablerade en omfattande affärsverksamhet. Hon drev en plantage utanför staden, och sålde också varor åt ett flertal privata investerare bland stadens överklass genom sin affär. Båda verksamheterna sköttes med slavarbetskraft. Även hennes dotter Marie-Louise engagerade sig i verksamheten och blev även hon en betydande affärsidkare. 

Marie Catherine Baudreaus verksamhet var betydande i staden: vid hennes död 1747 stämdes hennes dödsbo av hennes affärspartners, som uppgick till 25 stycken av stadens mest inflytelserika innevånare, en rättsprocess som på sin tid var uppmärksammad och drog ut på tiden.

Referenser 

 Béatrice Craig, Women and Business since 1500: Invisible Presences in Europe and North America?

Personer inom Frankrikes näringsliv under 1700-talet
New Orleans historia
Födda okänt år
Avlidna 1747
Kvinnor
Henrik Eriksson (forskare)

Henrik Eriksson, född 14 juli 1973 i Hudiksvall, är en svensk biträdande professor inom kvalitets- och verksamhetsutveckling vid institutionen Teknikens ekonomi och organisation på Chalmers tekniska högskola i Göteborg.

Henrik Eriksson forskar om vad som kännetecknar framgångsrika verksamheter och forskningen handlar både om att producera kunskap, men också om att bidra till förbättringar av praktiska problem. Han har skrivit den populärvetenskapliga boken Sveriges bästa verksamheter, som sammanfattar forskningen inom området. 

Erikssons forskning är bland annat publicerad i International Journal of Operations and Production Management, Total Quality Management and Business Excellence, International Journal of Quality and Reliability Management.

Biografi 
Henrik Eriksson avlade civilingenjörsexamen inom materialteknik och kvalitet år 1999 vid Kungliga Tekniska Högskolan. Åren 2000-2004 doktorerade han vid Luleå tekniska universitet på avdelningen Kvalitetsteknik. År 2004 disputerade han med doktorsavhandlingen Organisational Value of Participating in Quality Award Processes. 

Före (1999-2000) och efter sina doktorandstudier (2004-2010) arbetade Eriksson som kvalitets- och utvecklingschef vid Sahlgrenska Universitetssjukhuset och Södra Älvsborgs sjukhus. Sedan år 2010 arbetar han som forskare på Chalmers tekniska högskola. År 2013 blev han docent på institutionen Teknikens ekonomi och organisation och 2019 fick han tjänsten som biträdande professor.

Priser och utmärkelser 
 Bästa vetenskapliga artikel, QMOD konferens (2004; 2012).
 Högt rekommenderad vetenskaplig artikel, Vetenskaplig journal (2015; 2017). 
 Hans Werthén stipendiat, Luleå tekniska universitet (2002).
 Sverige-Amerika stipendiat, Luleå tekniska universitet (2002).

Bibliografi 
Henrik Eriksson har fler än 50 referentgranskade vetenskapliga publiceringar i Chalmers forskningsdatabas, och har författat och varit medförfattare i ett flertal böcker. 
Den populärvetenskapliga boken Sveriges bästa verksamheter som publicerades 2019 sammanfattar Erikssons forskning om framgångsrika verksamheter under 20 år.

Urval av artiklar 
 Exploring differences between private and public organizations in business excellence model, tillsammans med Hendry Raharjo. International Journal of Operations and Production Management. (2017)
 Similarities and differences between TQM, Six Sigma and Lean Production, tillsammans med Roy Andersson och Håkan Torstensson. The TQM Magazine. (2006)
 The impact of TQM on financial performance, tillsammans med Jonas Hansson (Tosteby). Measuring Business Excellence. (2003)

Referenser

Externa länkar 
 Henrik Erikssons personliga sida på chalmers.se.
 Henrik Erikssons publikationer på Chalmers tekniska högskola.
 Henrik Erikssons publikationer.
 Henrik Erikssons företag: Förbättringsakademin.

Män
Födda 1973
Levande personer
Svenska forskare under 2000-talet
Personer från Hudiksvall
Flatow

Flatow kan syfta på:

 Flatow, Westpreussen – tyska namnet på staden Złotów i Storpolens vojvodskap i västra Polen
 Flatow, Kremmen – ort, tidigare kommun, Kremmen, Brandenburg
Birgerus Petri Wadstenius

Birgerus Petri Wadstenius, född 1520 i Vadstena, död 1595, han var kyrkoherde i Vreta klosters pastorat, kontraktsprost.

Biografi
Wadstenius föddes 1520 i Vadstena. Han studerade utomlands och blev magister där. Wadstenius var hovpredikant hos Johan III. Han blev 1580 kyrkoherde i Vreta klosters församling. Samma år blev han kontraktsprost i Gullbergs kontrakt. Wadstenius skrev under Uppsala möte år 1593. Han begravdes 1595 av biskopen Petrus Benedicti Oelandus.

Familj
Wadstensius var gift med en änka. Hon hade tidigare varit gift med Benkt.

Litteratur och källor

Svenska teologer under 1500-talet
Födda 1520
Avlidna 1595
Män
Personer från Vadstena
Svenska präster under 1500-talet
Frihetens språk

Frihetens språk är en antologi med politiska texter och dikter av Harold Pinter som fick nobelpriset i litteratur 2005. Hans nobelföreläsning var en svidande uppgörelse med den lögn som han anser regerar västvärlden. Hans engagemang mot förtryck och ofrihet var djupt och erkänt av många. Det omfattade alltifrån revolutionen i Nicaragua och förtrycket av minoriteter i Turkiet på 1980-talet till Nato:s militära angrepp mot Jugoslavien och Irak.

Pinter angriper propaganda och det politiska språket som ofta är vilseledande.

Antologin har undertiteln Poesi och politik 1983–2007. Den innehåller 24 dikter, 14 artiklar, tal och intervjuer och avslutas med ett efterord av John Pilger.

Originalcitat

Referenser

Svenskspråkig facklitteratur
Politisk litteratur
Bollestad, Kungälv

Bollestad är en ort i Kungälvs kommun, som avgränsas av Skårby i norr, länsväg 168 i väster och Grokareby i öster. Genom området sträcker sig Bohusbanan.

Namnet Bollestad är känt sedan 1354 och har antagligen fått sitt namn från en person som hette Bolle. Dialektalt kallas orten för "Bollstad" på sydbohuslänska, vilket också står på vägskyltarna som leder in i området.

Historia 
År 1573 tillhörde Bollestad Hartvig Bille som var kammarjunkare vid det danska hovet, men under 1600-talet delas fastigheten upp i tre olika gårdar:

 Stora Bollestad - 1 1/4 skattehemman
 Norra Bollestad - 1/4 skattehemman
 Västra Bollestad - 1/4 skattehemman från 1704. Var frälsehemman fram till 1683 då det blev kronohemman.

Bebyggelsen i Bollestad ligger klassiskt i gränsen mellan åker och impediment och på byns tidigare samfällda inägor finns idag fossil åkermark som är klassade som bevakningsobjekt för fornlämningar av Västra Götalandsregionen. Inga historiska kartor visar åkrar i det området så det är troligt att de är äldre än 1700-talet. Åkrarna brukades 1826 med treskifte. Delar av Västra Bollestads marker är idag del av Bollestads golfbana. Västra Bollestad och Bredsten är karterade tillsammans på tre kartor vilket kan tolkas som att de har starka kopplingar till varandra. Kartmaterialet visar att Västra Bollestad dock är strukturerat för att ha mer samröre med resten av Bollestad då det inte finns någon fägata eller vägar mot Bredsten. Kartan från 1730 visar att åkrarna på Västra Bollestad har kvar en äldre struktur med parcellerade åkertegar medan Bredsten har sina åkrar i stora sammanhängande fält.

Infrastruktur 
Bohusbanan, som skär genom Bollestad i öster invigdes 1903 och elektrifierades 1950. Genom området löper en mindre väg som förbinder väg 168 med väg 574 på en bro över E6.

En ny väg med 80 km/h som högsta hastighet är planerad att byggas av Trafikverket för att förbinda Väg 168 med E6 och Kareby och därigenom avlasta centrala Ytterby från bilister som ska mot Marstrand. Vägen är planerad att gå genom, norr eller söder om Bollestad, enligt de förslag som är publicerade på Trafikverkets webbplats. En del i projektet är också att skapa en ny trafikplats på E6.

Källor 
Trafikverket - Väg 168, Ekelöv-Kareby

Orter i Kungälvs kommun
Heinrich Schroth

Heinrich Schroth, född 21 mars 1871 i Pirmasens, Kejsardömet Tyskland, död 13 januari 1945 i Berlin, var en tysk skådespelare. Han var verksam som teaterskådespelare från 1890-talet. Han filmdebuterade 1916 och medverkade fram till 1943 i mer än 140 filmer. Efter NSDAPs maktövertagande 1933 samarbetade han med regimen och medverkade mycket ofta i propagandafilmer. Han var en av skådespelarna som Joseph Goebbels medtog i sin lista över "gudabenådade skådespelare" som slapp krigstjänstgöring 1944.

Schroth var gift med skådespelaren Käthe Haack och far till skådespelaren Hannelore Schroth.

Filmografi

Källor 
filmportal.de

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1871
Avlidna 1945
Män
Personer från Pirmasens
Sayyid Hashim al-Haydari

Hashim al-Haydari (arabiska: السيد هاشم الحيدري), även känd som Abu Baqir, är en irakisk shiamuslimsk sayyid och hujjat al-islam och den kulturella ställföreträdaren för de Populära mobiliseringsstyrkorna (PMU; al-Hashd al-Sha'bi) i Irak. Han är en av Bagdads framstående lärda, och hans släktlinje sträcker sig till den andra shiaimamen Hasan ibn Ali. Sayyid al-Haydari förespråkar bland annat om Islamiska republiken Iran och att man bör följa ayatolla Khameneis ledarskap. Han menar även att marjaiya är lösningen till Iraks problem. Han har under en period jobbat på tv-kanalen al-Furat.

Källor 

Män
Personer i Irak under 2000-talet
Födelseår saknas
Shiitiska lärda
Irakiska religiösa ledare
Levande personer