kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heinrich Scheller

Heinrich "Heini" Scheller, född 3 augusti 1929, död 1 september 1957, var en schweizisk roddare.

Scheller blev olympisk silvermedaljör i fyra med styrman vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor 

Schweiziska roddare
Schweiziska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Schweiz
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1952
Födda 1929
Avlidna 1957
Män
Green Island, Skottland

Green Island är en obebodd ö i Enard Bay i Highland, Skottland. Ön är belägen 1,5 km från Inverpolly Lodge.

Referenser

Externa länkar 

Öar i Skottland
Highland
Whataboutism

Whataboutism (eller whataboutery) avser ett argumentationsfel under tu quoque-argument (hyckleriavfärdande) och är nära besläktat med relativisering. En föreslagen svensk benämning är ”men du då-teknik”, begreppet kålsuparteori har också en liknande betydelse.

Definition 
Whataboutism innebär att man bemöter kritik genom att flytta fokus till brister hos motparten eller andra aktörer. Avsikten är att få det att framstå som att den som kritiserar ägnar sig åt hyckleri. Ett exempel kan vara att en person varnar för flygets koldioxidutsläpp och att sedan påpeka att personen i fråga har flugit till semesterorten, alternativt att Kinas industrier släpper ut betydligt mer koldioxid än flyget. I svenskan togs ordet whataboutism upp på Språkrådets nyordslista för 2018.

Historia 
Det finns en utbredd uppfattning att termen härstammar från Sovjetunionen som sägs ha använt tekniken för att bemöta kritik mot det kommunistiska landet genom att påpeka brister i USA. Men enligt Nima Shirazi och Adam Johnson i podden Citations Needed användes begreppet för första gången under konflikten i Nordirland på 1970-talet där whataboutism var ett verktyg för britterna att försvara Nordirland genom att anklaga IRA för whataboutism. Shirazi och Johnson menar vidare att det inte finns något belägg för att ordet på något sätt skulle ha ryskt ursprung även om det enligt dem är sant att Sovjetunionen påpekade det som man uppfattade som hyckleri från USA:s sida. Men de menar att detta sätt att agera samtidigt är något som flera länder har använt sig av.

Diskussion kring begreppet 
Retorikexperten Barbro Fällman ser whataboutism som ett "fult knep" som vissa använder när de inte förfogar över några motargument i frågan som diskuteras. Hon kallar det samtidigt för "[e]n sorts barnslig sandlåderetorik som är väldigt enkel, men svår att komma åt". Enligt Fällman kan man bemöta whataboutism, genom att hålla sig till sakfrågan, och förklara att man inser att motparten ägnar sig just åt whataboutism.

Enligt Nima Shirazi och Adam Johnson på podden Citations Needed är att anklaga andra för whataboutism en propagandateknik som används för att legitimera USA:s utrikespolitik. Ett exempel de nämner är att en del människor anser det vara hyckleri när USA:s president Donald Trump pratar om mänskliga rättigheter i Venezuela samtidigt som USA är inblandat i kriget i Jemen där barn dör, en jämförelse som av vissa tidningar fördömdes som whataboutism. Vidare menar journalisten Jeremy Scahill (The Intercept) att det inte går att bara titta på ett lands agerande utan att man på ett djupare plan bör analysera länders agerande överlag för att förstå mekanismerna som ligger bakom.

Referenser 

Argumentation
Argumentationsfel
Kurt Schmid

Kurt Schmid, född 11 februari 1932 i Baar, var en schweizisk roddare.

Schmid blev olympisk bronsmedaljör i tvåa utan styrman vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor 

Schweiziska roddare
Schweiziska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Schweiz
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Schweiz
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1960
Födda 1932
Avlidna 2000
Män
Pertti Virtaranta

Erkki Pertti Ilmari Virtaranta, född 20 maj 1918 i Karkku, död 9 juli 1997 i Helsingfors, var en finländsk språkvetare.

Virtaranta blev filosofie doktor 1950. Han var 1948–1955 lektor i finska språket vid Lunds universitet, blev 1955 chefredaktör för Karjalan kielen sanakirja (del 1 utkom 1968, del 6 2005), och var 1959–1983 professor i finska språket vid Helsingfors universitet.

Virtaranta blev mest känd som insamlare av finska dialekter. Han utgav en mängd dialektböcker, till exempel Hämeen kansa muistelee (1950), Elettiinpä ennenkin (1953), Someron murrekirja (1973) och ett stort antal artiklar om ingriska, lydiska, karelska, amerikafinska och hemmafinska dialekter. Hans vetenskapliga forskning berörde främst ljudhistoria, speciellt i Satakuntadialekterna. På hans initiativ grundades 1959 det finska dialektarkivet Suomen kielen nauhoitearkisto, som har vuxit till att omfatta 23 000 timmar bandupptagningar från praktiskt taget alla finska dialekter.

Virtaranta gjorde även en betydande insats för att utveckla finskundervisningen vid utländska universitet.

Källor

Externa länkar 
 

Finländska professorer i filologi
Dialektologer
Födda 1918
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Avlidna 1997
Män
Akademiker (Finland)
Gösta Branders

Gösta Branders, född 6 oktober 1869 i Åbo, död 12 april 1955 i Helsingfors, var en finländsk bokhandlare.

Branders började sin bokmannabana i Vasa och Åbo och kom senare till Helsingfors, där han 1893 blev biträdande föreståndare för den av honom och hans ungdomsvän Alvar Renqvist nygrundade Akademiska bokhandeln. 1897 sålde Renqvist sina aktier till Branders som då fick aktiemajoriteten och blev vd för Akademen. Under Branders ledning utvecklade sig företaget till Nordens största bokhandel. 1930 sålde Branders bokhandeln till Oy Stockmann Ab.

Branders blev dessutom känd för sina stora donationer till Åbo Akademi, som möjliggjorde uppförandet av byggnader för akademins bibliotek.

Källor

Avlidna 1955
Personer från Åbo
Bokhandlare
Födda 1869
Män
Kootenay International Junior Hockey League

Kootenay International Junior Hockey League (KIJHL) är en nordamerikansk juniorishockeyliga som är till störst del baserat i den kanadensiska provinsen British Columbias region Interior och är för manliga ishockeyspelare som är mellan 16 och 20 år. Ligan är sanktionerad av det nationella ishockeyförbundet Hockey Canada och det regionala ishockeyförbundet BC Hockey.

Ligan grundades 1967 som West Kootenay Junior Hockey League (WKJHL). 1972 började man expandera och även inkludera ishockeylag från grannlandet USA och dess delstat Washington. Man beslutade även att byta liganamnet till det nuvarande.

Lagen

Nuvarande
De lag som spelar i KIJHL för säsongen 2018–2019.

Kootenay Conference

Okanagan/Shuswap Conference

Tidigare
De lag som har tidigare spelat i ligan.

Mästare

WKJHL/KIJHL
Samtliga lag som har vunnit KIJHL:s slutspel. Det lag som gör det avancerar till Cyclone Taylor Cup för att spela en miniturnering med vinnarna av Pacific Junior Hockey League (PJHL) och Vancouver Island Junior Hockey League (VIJHL). Sedan 2004 spelar även ett värdlag i miniturneringen och där den är medlem i en av de nämnda ligorna. Den som vinner den trofén får spela Keystone Cup som spelas mellan vinnare av tolv juniorishockeyligor i Alberta, British Columbia, Manitoba, Ontario (nordvästra) och Saskatchewan.

Cyclone Taylor Cup
Samtliga lag som har vunnit Cyclone Taylor Cup:

Keystone Cup
Samtliga lag som har vunnit Keystone Cup:

Spelare

Ett urval av ishockeyspelare som har spelat en del av sina ungdomsår i WKJHL/KIJHL.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Relationer mellan Kanada och USA (idrott)
Internationella ishockeyserier
Ishockeyserier i USA
Sport i Washington
Sportevenemang i Washington
Ishockeyserier i Kanada
Sport i British Columbia
Sportevenemang i British Columbia
Återkommande sportevenemang med premiär 1967
Vetenskapsåret 2019



Händelser 

 11 februari - Internationella dagen för kvinnor och flickor inom vetenskap, som instiftades av FN december 2015, firas för tredje året.
 3-7 april - Vetenskapsfestivalen i Göteborg.
 6-7 april - Association for Women in Mathematics arrangerar AWM Research Symposium i Houston, Texas.
 24 maj - Linnésällskapet i London presenterar årets mottagare av Linnean Medal.
 1-7 juli - Royal Society Summer Science Exhibition arrangeras i London.

Astronomi och rymdfart 

1 januari - Rymdsonden New Horizons passerar objektet 486958 Arrokoth i Kuiperbältet.

 21 januari - Total månförmörkelse och supermåne, synlig i Sydamerika, Nordamerika, nordvästra Afrika och västra Europa.
 28 juli - 100 år sedan Internationella astronomiska unionen bildades.

Meteorologi

Källor

Externa länkar
Rauha Rentola

Rauha Olivia Elisabet Rentola, född 4 februari 1919 i Kuhmois, död 20 juli 2005 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare.

Biografi 
Rentola var utbildad bland annat vid Suomen näyttämöopisto och Sibelius-Akademin. Hon tillhörde den finska filmens och teaterns mest bärande krafter. Hon medverkade åren 1940–1960 i 80 filmer, bland annat i När man har känslor (Kun on tunteet, 1954), Pastor Jussilainen (1955), Silja – nuorena nukkunut (1956), Niskavuoris kamp (Niskavuori taistelee, 1957) och Vem mördade fru Skrof (Kuka murhasi rouva Skrofin, 1961). Hon var 1940–1944 engagerad vid Helsingin kansanteatteri och tillhörde därefter Finlands nationalteaters ensemble. Hon var en mångsidig artist, som spelade över ett brett register.

Rentola blev känd för sina Tjechov-tolkningar i Eino Kalimas regi; hon var en blodfull Masja i Tre systrar, en känslig Varja i Körsbärsträdgården, en sjaskig Masja i Måsen och en kyligt intellektuell Elena i Onkel Vanja. I Galgmannen tolkade hon Maria med varm kvinnlighet; vidare gjorde hon praktfullt saftiga typer, som till exempel Meg i Brendan Behans Gisslan. Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1967.

Källor

Noter 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1919
Avlidna 2005
Kvinnor
Personer från Kuhmois
Holmfast

Holmfast, eller Holvaster, är ett fornnordiskt mansnamn sammansatt av holme (fornnordiska hólmber eller hólmr) och fastr, = . Det ingår bland kända runstensnamn.

Namnet är knappt existerande hos nu levande i Sverige, med endast 1 bärare (statistik hämtat från Statistiska centralbyrån 28 december 2018). I senare former har namnet figurerat bland svenskar som Holvaster inpå 1800-talet, då med spridning på Södertörn, med en koncentration kring Sorunda socken.

Källor

Fornnordiska mansnamn
Eeva-Kaarina Volanen

Eeva-Kaarina Volanen, född 15 januari 1921 i Kuusankoski, död 29 januari 1999 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare. Hon var en av den finska scenkonstens främsta kvinnliga förmågor.

Biografi 
Volanen utbildade sig i talteknik, plastik och sång. Hon anställdes 1944 vid Kotkan maakuntateatteri och året därpå vid Finlands nationalteater, som hon förblev trogen (1945–1990), med undantag av två gästspelsår i Tammerfors 1957–1959, då hennes man Sakari Puurunen var chef för Tammerfors teater. Sitt stora genombrott gjorde hon i titelrollen i Jean Anouilhs Antigone. Också många andra av Anouilhs unga kvinnor kom på hennes lott, bland annat Thérese i Vildfågeln. Ungdomlig omedelbarhet och inre hängivenhet präglade många av hennes roller; i karaktärsroller framkom en inträngande analys och ett kraftigt utspel (till exempel i Sofokles Antigone). I August Strindbergs Ett drömspel tolkade hon Indras dotter, medan hennes Maiju i Minna Canths Papin perhe var en roande ungflicksroll med karaktär.

Under Eino Kalimas ledning utvecklades Volanen till en känslig och lyhörd Tjechovtolkare; bland rollerna märks främst Nina i Måsen, Sonja i Onkel Vanja och Irina i Tre systrar samt senare den mognare rollen som Ranevskaja i Körsbärsträdgården. Maggie i Katt på hett plåttak var hennes första sensuellt hetlevrade roll, ytterligare en förnämlig klassikerroll var Mary i Lång dags färd mot natt. År 1997 hedrades hon av de Rasande Rosorna med en egen teaterkväll, Elämänkevät, under vilken hon gjorde flera olika roller. Det var samtidigt hennes 55-årskonstnärsjubileum.

Volanen var konstnärsprofessor 1974–1979 och erhöll 1982 titeln konstens akademiker. Hon fick många pris, bland annat Pro Finlandia-medaljen (1966), och var aktiv bland annat i Finlands nationalteaters styrelse från 1990 framåt och som ordförande i Minna Canth-sällskapet. Hon gravsattes på Konstnärsbacken på Sandudds begravningsplats.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska konstnärliga professorer
Födda 1921
Avlidna 1999
Kvinnor
Personer från Kuusankoski
Konstens akademiker
Mikko Kohonen

Mikko Kohonen, född 22 januari 1892 i Helsingfors, död 28 mars 1958, var en finländsk jägarkapten.

Biografi
Kohonen var son till disponenten Olof Johan Kohonen och Amanda Johnsson. Han tog studenten vid Nurmes samskola 1912 och studerade filosofi vid sektionen för fysik och matematik vid Helsingfors universitet 1912–1915. Som många andra blivande finska jägarsoldater begav sig Kohonen till Tyskland och ankom den 9 maj 1915 till Lockstedter Lager. Han placerades vid 2. kompaniet och förflyttades sedan till preussiska 27. jägarbataljonens 2. kompani samt den 6 november 1915 till 3. kompaniet. Under första världskriget stred han på tyska östfronten och bevistade bland annat striderna vid floden Misse. Den 22 augusti 1916 kommenderades han till värvningsuppdrag i Finland. I november 1916 flydde Kohonen och hans medarbetare Lauri Tiainen till Sverige, varifrån de återvände till Finland den 6 december. Den 15 december träffade Kohonen i Sverige jägarbröderna Simo, med vilka han återvände till Tyskland. Kohonen anlände till Tyskland den 27 mars 1917 och deltog samma år i artillerikursen i Palanga.

Den 30 januari 1918 anlände Friedel Jacobssons jägarförband, inklusive Kohonen, till Torneå där de deltog på de vitas sida i slaget om Torneå den 6 februari. Kohonen förfogade över skyddskåren från Kemi och sårades i Torneå. Efter att Jacobsson stupade erhöll Kohonen befälet över trupperna i Torneå. Den 14 mars utnämndes Kohonen till befälhavare över 2. kompaniet vid 1. jägarregementets 2. jägarbataljon. Den 26 mars förflyttades han till 2. jägarbataljonens 2. kompani. Han var kompaniets befälhavare under striderna i Ylisäiniö, Lembois och Viborg. Efter finska inbördeskriget blev Kohonen kompanichef vid vita gardets 2. bataljon och utnämndes den 8 juli 1918 till kommendant för 3. bataljonen. Den senare bytte sedermera namn till Karelens 3. regemente, Karelens 2. regemente, Ladogas 6. infanteriregemente och Viborgs regemente. Den 1 juli 1921 tog Kohonen avsked från armén och blev timmerarbetare i Viborg. 1926 flyttade han till Kotka och arbetade med timmerproduktion fram till vinterkriget.

Vid vinterkrigets utbrott återkom Kohonen i tjänst och tjänstgjorde vid  IV armékårens generalstab. När fortsättningskriget bröt ut blev han befälhavare för södra Kymmenedalens försvarsdistrikt, en post han innehade fram till 1942 då han tog avsked. Fram till sin död 1958 arbetade Kohonen som kontorist för Karl Boströms timmerbolag i Kotka, där han är begravd. Kohonen var från 1918 gift med Hilda Lydia Häggblom.

Referenser

Män
Födda 1892
Avlidna 1958
Militärer från Helsingfors
Personer i finska inbördeskriget
Finländska militärer under 1900-talet
Finländska jägarofficerare
Henny Waljus

Henriikka (Henny) Waljus, född 15 september 1906 i Polvijärvi, död 29 maj 1991 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare. 

Waljus började sin bana som dansös och artist vid Viipurin näyttämö i Viborg 1926–1930 och var 1930–1977 engagerad vid Finlands nationalteater i Helsingfors, där hon slog igenom som Fanny i Marcel Pagnols Marius. Samma livfulla friskhet och omedelbarhet utvecklade hon i många andra ungflicksroller, till exempel som Maiju i Minna Canths Papin perhe och som Pirkko i Canths Anna-Liisa, men framför allt i Shakespearerollerna Beatrice i Mycket väsen för ingenting och Rosalind i Som ni behagar. Som Hedvig i Vildanden gav hon uttryck åt brådmogenhet och tragik. I Katri Bergboms Anu och Mikko roade hon med sin genuina karelska dialekt. Hennes späda gestalt var som skapad för Viktorias roll i En drottnings ungflicksår, där hon både frispråkig och skygg utvecklade en träffsäker ageringskonst. Som Moster Mella i Seere Salminens Bakom skvallerspegeln var hon en äkta gammal ungmö med hjärtlighet och ödmjukhet, en roll som hon spelade över hundra gånger. Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1958.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1906
Avlidna 1991
Kvinnor
Personer från Polvijärvi
Le Mans Series 2019

Le Mans Series 2019 är den femtonde säsongen av den europeiska långdistansserien för sportvagnar och GT-bilar, Le Mans Series. Säsongen omfattar sex deltävlingar.

Tävlingskalender

Slutställning

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Säsonger 

2019 i Europa
Le Mans Series-säsonger
Motorsportevenemang 2019
Vancouver Island Junior Hockey League

Vancouver Island Junior Hockey League (VIJHL) är en juniorishockeyliga som är baserat på ön Vancouver Island i den kanadensiska provinsen British Columbia. Spelarna som spelar i denna är manliga och är mellan 16 och 20 år. Ligan är sanktionerad av det nationella ishockeyförbundet Hockey Canada och det regionala ishockeyförbundet BC Hockey.

VIJHL grundades 1965.

Lagen

Nuvarande
De lag som spelar i VIJHL för säsongen 2018–2019.

Tidigare
Ett urval av de lag som har tidigare spelat i ligan.

Mästare

Brent Patterson Memorial Trophy
Samtliga lag som har vunnit trofén Brent Patterson Memorial Trophy som delas ut årligen till det lag som vinner ligans slutspel sedan 1977. Det lag som gör det avancerar till Cyclone Taylor Cup för att spela en miniturnering med vinnarna av Kootenay International Junior Hockey League (KIJHL) och Pacific Junior Hockey League (PJHL). Sedan 2004 spelar även ett värdlag i miniturneringen och som är medlem i en av de tre nämnda. Den som vinner den trofén får spela Keystone Cup som spelas mellan vinnare av tolv juniorishockeyligor i Alberta, British Columbia, Manitoba, Ontario (nordvästra) och Saskatchewan.

Cyclone Taylor Cup
Samtliga lag som har vunnit Cyclone Taylor Cup:

Keystone Cup
Samtliga lag som har vunnit Keystone Cup:

Spelare

Ett urval av ishockeyspelare som har spelat en del av sina ungdomsår i VIJHL.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Ishockeyserier i Kanada
Sport i British Columbia
Sportevenemang i British Columbia
Återkommande sportevenemang med premiär 1965
Todd Karns

Roscoe Todd Karns, född 19 januari 1921 i Hollywood, Kalifornien, död 5 februari 2000 i Ajijic, Jalisco, var en amerikansk skådespelare. Karns var son till skådespelaren Roscoe Karns. Han medverkade bland annat i filmer som Andy Hardys privatsekreterare (1941), Charmören Andy Hardy (1942), Livet är underbart (1946) och Stilla havets hjältar (1952).

Filmografi i urval 

 
1953-1954 – Rocky King, Detective (TV-serie)

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1921
Avlidna 2000
Män
Skådespelare från Kalifornien
Romerska termerna i Varna

Romerska termerna i Varna (bulgariska: Римски терми, Rimski termi) är ett komplex med antika romerska badanläggningar (termer) i Svarta havets hamnstad Varna i nordöstra Bulgarien. De romerska termerna ligger i den sydöstra delen av den nuvarande staden, som under det romerska kejsardömet var känd som Odessus. Baden uppfördes under det sena 100-talet e.Kr. och räknas som de fjärde största bevarade termerna i Europa och de största på balkanhalvön.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Varna
Romerska bad
Epsilon Carinae

Avior  eller Epsilon Carinae (ε Carinae, förkortat Epsilon Car, ε Car)  är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Kölen. Den har en kombinerad skenbar magnitud på 1,86, är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 560 - 660 ljusår (ca 170 -200 parsek) från solen.

Nomenklatur
Namnet Avior är inte av klassiskt ursprung, utan tilldelades stjärnan vid HM Nautical Almanac Office i slutet av 1930-talet under skapandet av Air Almanac, en navigeringsalmanack för Royal Air Force. Av de femtiofyra navigationsstjärnorna som ingår i den nya almanackan hade två inga klassiska namn: Epsilon Carinae och Alfa Pavonis. RAF insisterade på att alla stjärnor måste ha namn, så nya namn uppfanns. Alfa Pavonis heter "Peacock", en översättning av Pavo, medan Epsilon Carinae kallades "Avior".

År 2016 anordnade International Astronomical Union en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för enskilda stjärnor. WGSN fastställde namnet Avior för Epsilon Carinae i juli 2016 och det ingår nu i IAU:s Catalog of Star Names.

Egenskaper
Primärstjärnan Epsilon Carinae A är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K3 III. Undersökning av ultraviolett strålning från stjärnan antyder dock att den i stället kan vara av spektraltyp K7. Den har en beräknad massa som är ca 9 gånger större än solens massa, en radie som är ca 120 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 9 100 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 3 500 K.

Mätningar under Hipparcosuppdraget visar att stjärnparet har en vinkelseparation på 0,46 bågsekunder och en skillnad i magnitud på 2,0. Med deras uppskattade avstånd motsvarar denna vinkel en fysisk separation av omkring 4 astronomiska enheter. Paret kan vara en förmörkande dubbelstjärna med en period av 785 dygn (2,15 år), och en magnitudförändring av 0,12 enheter under varje förmörkelse. Den svagare följeslagaren har en skenbar magnitud av 4,1, och skulle, om den var en ensam stjärna, vara tillräckligt ljus för att kunna ses med blotta ögat. Den är en het, vätefusionerande stjärna i huvudserien av spektralklass B2 Vp. Den kan i sig själv ha en omkretsande stjärna av spektralklass F8.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/avior
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/avior.html

		
Stjärnbilden Kölen
Bayerobjekt	
Huvudseriestjärnor klass B
Orangea jättar
Dubbelstjärnor
HD-objekt
HR-objekt
Regina Linnanheimo

Axa Regina Elisabeth Linnanheimo, född 7 september 1915 i Helsingfors, död där 24 januari 1995, var en finländsk skådespelare. 

Linnanheimo var en av den finska melodramatiska filmens stora stjärnor. Hon debuterade 1931 som 16-åring i Valentin Vaalas Den breda vägen (Laveata tietä, 1931) och fick sin första huvudroll som Maikki i farsen Helsingfors främsta affärsman (Helsingin kuuluisin liikemies, 1934). Sitt egentliga genombrott fick hon i Teuvo Tulios melodramer Kampen om Heikkilä gård (Taistelu Heikkilän talosta, 1936) och Silja (Nuorena nukkunut, 1937). Härefter blev hon anställd vid Suomen Filmiteollisuus. Hon visade stor flexibilitet i sina rolltolkningar och spelade allting från vamp till oskuld med stor övertygelse. Genom sin skönhet tillförde hon som ung filmerna "glittrande glamour" i 1930-talets anda, medan Teuvo Tulio gav henne mer erotisk-syndiga roller. 

Under krigsåren medverkade Linnanheimo i ett flertal eskapistiska filmer med romantiskt och ofta historiskt tema. Mest kända är Brunnsparkens vackra Regina (Kaivopuiston kaunis Regina, 1941), En vandrares vals (Kulkurin valssi, 1941) och Förbjudna stunder (Katariina ja Munkkiniemen kreivi, 1943). Efter kriget medverkade Linnanheimo nästan uteslutande i Teuvo Tulios filmer och erhöll Jussistatyetten för sina huvudroller i Kärlekens kors (Rakkauden risti, 1946) och Oroligt blod (Levoton veri, 1946). När hon lämnade filmen 1956 hade hon medverkat i närmare 40 produktioner. Därefter arbetade hon fram till sin pensionering som översättare vid Rundradion.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Helsingfors
Födda 1915
Avlidna 1995
Kvinnor
Porsche Cayenne PO536

Porsche Cayenne PO536 är en SUV, tillverkad av den tyska biltillverkaren Porsche sedan 2017.

Tekniska data

Referenser

Externa länkar 
 Porsche.se

Cayenne PO536
Fyrhjulsdrivna fordon