kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amélie Carette

Amélie-Césarée Carette, född Bouvet 1839, död 1926, var en fransk memoarskrivare och hovfunktionär.  Hon var hovdam hos kejsarinnan Eugénie av Frankrike. 

Hon var sondotter till amiral Bouvet. Hon gifte sig 1866 med den förmögna politikern Jean Pierre Henri Carette (1822-1883).

Hon var andra-lektris hos kejsarinnan 1864-1866, och Dame du Palais 1866-1870. Efter sitt giftermål 1866 fick hon en vakant plats som hovdam efter Louise Poitelon du Tarde, som lämnat sin anställning av hälsoskäl. Hon var den sista hovdam som anställdes under andra kejsardömet. 

Hon beskrivs som vacker och ska ha haft en stor utseendemässig likhet med Eugenie själv, och ska ha tillhört dennas lojala beundrare. 
Hon var omtyckt av kejsarinnan Eugenie, som tyckte att det var bekvämt att ha en hovdam boende i palatset som därför alltid fanns tillgänglig, och som i hennes sällskap kände sig fri att besöka slummen inkognito, besök som ska ha gällt utövande av välgörenhet. 

Amélie Carette är känd för sina memoarer, Souvenirs intimes de la cour des Tuileries, som skildrar hennes tid vid kejsarhovet.

Referenser 

 Maxime Michelet: L'impératrice Eugénie - Une vie politique
 Legge, Edward: The comedy and tragedy of the second empire, Paris society in the sixties, including letters of Napoleon III, M. Pietri, and Comte de la Chapelle, and portraits of the period Life in the Tuileries under the second empire
 Bicknell, Anna L: Life in the Tuileries under the second empire
 Comte Fleury: Memoirs Of The Empress Eugenie Vol-i

Externa länkar
 Carette, Madame:  Recollections of the court of the Tuileries (1890)
 Carette, Madame: My mistress, the Empress Eugénie; or, Court life at the Tuileries

Franska hovdamer
Franska memoarskrivare under 1800-talet
Födda 1839
Avlidna 1926
Kvinnor
Frisch ins Feld

Frisch ins Feld, op. 398, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 6 januari 1882 i Stora konsertsalen i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Det lustiga kriget hade premiär på Theater an der Wien den 25 november 1881. Den skulle inte bara förse kompositören med fler separata orkesterverk än något av hans övriga scenverk, utan även vara den enda av operetterna som Strauss utverkade två marscher från. Helt klart är att operettens ämne (om än lätt till sinnet), rörande ett 'blodlöst' krig mellan två arméer (varav en bestående enbart av kvinnor), krävde musik av militär art och Strauss svarade med att åstadkomma två av sina mest stilfulla kompositioner i genren: Der lustige Krieg (op. 397) och Frisch ins Feld. 

Musiken till marschen är hämtade från ensemblenumret i akt I "Ja eilet nur geschwind", finalen till akt II "Stehn wir hier auch zum Kampf bereit" och terzetten i akt III "Ruhm und Ehr!".

Det första framförandet av marschen dirigerades av Johanns broder Eduard Strauss vid en av dennes söndagskonserter i Musikverein den 6 januari 1882. Nio dagar senare spelades marschen åter i Musikverein, denna gång vid en välgörenhetskonsert då även Johann Strauss deltog. Reportern från tidningen Fremden-Blatt skrev den 16 januari 1882 att "som extranummer presenterade kompositören [Johann Strauss] ytterligare en marsch som är hämtad från början av akt II i 'Lustige Krieg'". Denna beskrivning är tillräcklig för att identifiera stycket som Frisch ins Feld, då dess huvuddelar är tagna från prinsessan Artemisia aria (Nr. 8) i akt II, "Commandirt, instruirt hab’ ich manche Compagnie" som fortsätter med "Den Feind, den möcht ich seh'n". (Den senare delen av arian förekommer även som tema 2B i trion till Strauss polka Entweder - oder (op. 403)) Det tematiska materialet till trio-delen av marschen tog Strauss från kören i akt I, "Keinen Kampf, keinen Sieg bracht bisher dieser Krieg", vilken med annan text upprepas i finalen till akt I (Nr. 7), "Das Signal ruft zum Streit".

Då det första klaverutdraget till marschen gavs ut var den tillägnad hertig Adolfs av Nassau Infanteriregemente Nr. 15.

Om marschen
Speltiden är ca 3 minuter och 6 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Marschen var ett av tio verk där Strauss återanvände musik från operetten Det lustiga kriget:

 Der lustige Krieg, Marsch, Opus 397
 Frisch ins Feld, Marsch, Opus 398
 Was sich liebt, neckt sich, Polka-francaise, Opus 399
 Kuß-Walzer, Vals, Opus 400
 Der Klügere gibt nach, Polkamazurka, Opus 401
 Der lustige Krieg, Kadrilj, Opus 402
 Entweder - oder, Polka-Schnell, Opus 403
 Violetta, Polka-francaise, Opus 404
 Nord und Süd, Polkamazurka, Opus 405
 Italienischer Walzer, Vals, Opus 407

Weblänkar 
 Frisch ins Feld i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Fillette

Fillette (franska: 'Liten flicka') var en fransk serietidning för flickor startad 1909. Den gavs fram till nedläggningen 1964 ut av Société Parisienne d'Édition (SPE), lett av de tyskättade tidningsutgivarna och brödrakvartetten Offenstadt. Tidningen var främsta konkurrent till La Semaine de Suzette, som också den direkt riktade sig till unga flickor.

Historia 
Fillette startades 1909 som en veckoutgiven serietidning, den första i Frankrike riktade till flickor. Förutom perioden september 1912–1914, då tidningen kom ut varannan vecka, fortsätta den som veckotidning under resten av sin levnad.

Tidningen publicerades till att börja med i något mindre än A4-format och i 16 sidor per nummer. Från och med mars 1942 övergick man till att tryckta tidningen i ungefär tabloid-format. Inledningsvis kostade Fillette 5 centimes.

Efter ett utgivningsavbrott (sedan tidningen i slutet endast var ett dubbelsidigt häfte) i slutet av andra världskriget återkom Fillette 2 maj 1946, då som en 8-sidig tidning. 19 december samma år var man dock tillbaka till 16 sidor. Sidantalet ökade 1954 till 20 sidor, 1960 till 36 sidor och 1964 till 40 sidor.

1956 skedde ett namnbyte till Fillette Jeune Fille, i ett försök att nå en något äldre målgrupp; "jeune fille" betyder närmast "ung flicka". Tidningen gavs under hela sin levnad ut av Société Parisienne d'Édition och hade bland annat Cri-cri som systertidning. 

Jultidningsutgåvor av Fillette gavs ut åren 1911 till 1939.

Innehåll
I tidningens första nummer hade den klassiska franska serien L'Espiègle Lili, skapad av Jo Valle och André Vallet (text och bild), premiär. Calvo tecknade ofta omslagen till tidningen.

Efter andra världskriget innehöll tidningen bland annat L'Espiègle Lili, Oscar le petit canard (av Mat), Durga Râni, reine des jungles (tecknad av René Pellos) och Miki (av amerikanen Bob Kay). Dessutom tecknades en fransk version av Aggie, en amerikansk serie ursprungligen skapad av Hal Rasmusson.

Galleri

Referenser

Noter 

Franska serietidningar
Franskspråkiga serietidningar
Tidningar startade 1909
Tidningar nedlagda 1964
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Christina Johannesson (diplomat)

Anna Christina Thérése Johannesson, född 21 februari 1964, är en svensk diplomat, ambassadör i Belarus vid Sveriges ambassad i Minsk.

I början av sin karriär kom Christina Johannesson till utrikesministeriet för att arbeta som översättare till ryska och arbetade sedan i många år i Ryssland. Hon har lång erfarenhet av att arbeta med rysktalande länder och talar svenska, engelska, ryska och belarusiska.

Referenser 

Svenska diplomater under 2000-talet
Sveriges ambassadörer i Belarus
Födda 1964
Kvinnor
Levande personer
Was sich liebt, neckt sich

Was sich liebt, neckt sich (Kärleksgnabb), op. 399, är en polka-française av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 15 januari 1882 i Stora konsertsalen i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Det lustiga kriget hade premiär på Theater an der Wien den 25 november 1881 och spelades fler än hundra gånger i rad. Strauss arrangerade totalt tio separata orkesterstycken från operettens musiknummer, däribland polkan Was sich liebt, neckt sich, som han dirigerade för första gången vid en av brodern Eduard Strauss söndagskonserter i Musikverein den 15 januari 1882. Polkans teman är hämtade från ensemblenumret "Das grössere ist dick und schwer" i akt III och Violettas arietta i akt I. Det första publicerade klaverutdrag har inskriptionen "Till Herr Alexander D. Golz [sic!] till minne av 22 mars 1882" - en referens till en välgörenhetsfest i Musikverein till förmån för fattiga barns sommarvistelser, vid vilken Strauss dirigerade och artisten Alexander Goltz (1857-1944) var initiativtagare.

Om polkan
Speltiden är ca 4 minuter och 12 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av tio verk där Strauss återanvände musik från operetten Det lustiga kriget:

 Der lustige Krieg, Marsch, Opus 397
 Frisch ins Feld, Marsch, Opus 398
 Was sich liebt, neckt sich, Polka-francaise, Opus 399
 Kuß-Walzer, Vals, Opus 400
 Der Klügere gibt nach, Polkamazurka, Opus 401
 Der lustige Krieg, Kadrilj, Opus 402
 Entweder - oder, Polka-Schnell, Opus 403
 Violetta, Polka-francaise, Opus 404
 Nord und Süd, Polkamazurka, Opus 405
 Italienischer Walzer, Vals, Opus 407

Weblänkar 
 Was sich liebt, neckt sich i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Stölma

Stölma var  ett varumärke för kameror som importerades av firman Stölten & Simonsen i Malmö, från 1924 Stölten & Son, under början av 1900-talet.

Varumärket "Stölma" inregistrerades 1914. Stölma-kameror var bälgkameror för glasplåtar eller rullfilm med 120-spole, tillverkade under 1920- och 1930-talen av framförallt Welta Kamerawerke Waurich & Weber i Freital i Tyskland. Varianter av resekamerorna var Stölma Special, Stölma I - III, och Stölma Sport. Stölten & Simonsen hade ingen egen kameratillverkning.

Företaget "Stölten & Simonsen" var ursprungligen en dansk fotofirma som öppnade filial i Malmö i mars 1884. Den öppnade så småningom en finmekanisk verkstad för reparationer av kameror och annan fotografisk utrustning.

En fotograf som tog bilder med en Stölma var amatörfotografen Adolf Hjort (född 1896). Denne har efterlämnat ett bildarkiv på Norrbottens museum med foton från 1922–1948 från byarna Alvik och Långnäs söder om Luleå i Norrbotten.

Källor
Avsnittet Stölten & Simmonsen, Stölten & Son, Stölma-kameror i Per-Anders Westman: Svensk kamerahistoria. En sammanställning om svensk kameratillverkning 1860-1990, på www.fotopaw.se, läst den 22 juni 2020.
Stölma Special på www.tugboatlars.se

Noter

Externa länkar
Bild på Stölma-kamera för glasplåtar
Bild på Stölma-kamera på Malmö museers webbplats
Bild på Welta Trio

Analoga kameror
Svenska varumärken
Raising Cane's Chicken Fingers

Raising Restaurants, LLC, marknadsför sig som Raising Cane's Chicken Fingers, är en amerikansk multinationell snabbmatskedja som säljer coleslaw, friterade kycklingbitar, iste, läsk, pommes frites, rostat bröd och smörgåsar. De hade år 2019 totalt fler än 430 restauranger i 27 amerikanska delstater samt länderna Bahrain, Förenade Arabemiraten, Kuwait, Libanon och Saudiarabien.

Snabbmatskedjans grundare Todd Graves träffade på Craig Silvey när de studerade vid Louisiana State University. De två skulle göra en uppgift som gick ut på att skriva en affärsplan och de valde att skriva den utifrån en snabbmatskedja med inriktning på friterade kycklingbitar. Affärsplanen dömdes dock ut av deras kursinstruktör, som ansåg att det skulle aldrig fungera. Graves och Silvey fick även nobben från banker och investerare. Graves var dock besluten att han skulle banne sig starta en och tog arbete på oljeraffinaderi i Kalifornien och inom fiskenäringen i Alaska för att få ihop tillräckligt med kapital. Den 28 augusti 1996 grundades Raising Cane's Chicken Fingers officiellt av Graves med hjälp av Silvey, det var dock meningen att restaurangkedjan skulle initialt få namnet Sockeye's Chicken Fingers. Silvey valde dock lämna snabbmatskedjan antingen i slutet av 2008 eller under 2009 på grund av att han ville starta ett nytt företag. 2015 inledde Raising Cane's en internationell expandering när man öppnade sin första restaurang utanför USA, i Kuwaits huvudstad Kuwait.

Huvudkontoret ligger i Baton Rouge i Louisiana.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1996
Amerikanska snabbmatskedjor
Amerikanska smörgåsrestauranger
Företag i Baton Rouge
Multinationella företag med huvudkontor i USA
Amerikanska kycklingrestauranger
Svend Møller

Svend Møller, född 8 februari 1890 i Herstedøsters församling, död 17 maj 1981, var en dansk arkitekt.

Møller, som var son till överlärare Josef Møller och Metea Zakarias-Nielsen, var snickarlärling, gick i teknisk skola och studerade vid Det Kongelige Danske Kunstakademi. Han arbetade under flera år hos professor Anton Rosen, företog studieresor till Tyskland och Italien 1913, Frankrike 1924. Han bedrev arkitektverksamhet 1912–1932, tillsammans med Georg Ponsaing 1919–1929, var byggnadsinspektör i Köpenhamn 1926, vice stadsbyggmästare 1932, stadsbyggmästare 1938–1960 och inrikesministeriets konsulent i byggnadsfrågor 1934–1964.

Møller var medlem av Akademisk Arkitektforenings styrelse 1923–1925 och 1942–1944, medarbetare för byggnadskonst på Dagbladet i Köpenhamn 1923–1929, sekreterare i Dansk Husflidsselskab och redaktör för Dansk Husflidstidende från 1926 och medlem av styrelsen för Landsforeningen Bedre Byggeskik 1928–1932. Han var ordförande för Kunstakademiets arkitektjury 1934–1940 och för Kunstnersamfundets arkitektsektion 1938–1943, medlem av styrelsen för Foreningen til Opførelsen af billige Arbejderboliger från 1939, för Landsforeningen Dansk Kunsthåndværk og Kunstindustri 1942–1948, för Selskabet til Håndarbejdets Fremme 1943–1968, för Samfundet og Hjemmet for Vanføre 1946–1957 och för statens byggeforskningsinstitut från 1947 (ordförande 1960–1963) samt av Fonden til Fædrelandets Vel affärskommitté 1955–1962.

Møller var medlem av Köpenhamns byggnadskommission 1938–1960 och bostadskommission 1939–1960, medlem av akademirådet 1940–1959, direktör för Kunstakademiet 1955, akademirådets president 1956–1959, medlem av Dansk Brandværnskomité 1946–1968 samt ordförande för Dansk Husflidsselskab 1931–1958, för kommittén för Nordisk Byggedag 1938–1956 och för byggtekniska nämnden 1959–1961. Han var medlem av styrelsen för Samvirkende Boligselskaber A/S från 1960 och ordförande för fröken Marie Hansens och friherre, arkitekt Theophilos Hansens reselegat 1938–1969.

Møller ritade bostadshus för Tårnby kommun, skolor för Jersie-Skensved, Tårnby, Rødovre och Værløse kommuner, vattenverk för Rødovre kommun, ålderdomshem för Søllerød och Tårnby kommuner, prästgård i Rødovre, flera lantställen och villor samt biografteatern Roxy på Godthåbsvej. Han tilldelades Frederiksberg kommuns pris 1925 för villan C.F. Richs Vej 16.

Källor

Kraks blå bog 1974

Danska arkitekter under 1900-talet
Födda 1890
Avlidna 1981
Män
Personer från Albertslunds kommun
Adolf Hjort

Adolf Johan Hjort, född 1 april 1896 i Nederluleå församling, Norrbottens län, död där 11 februari 1983, var en svensk lokalpolitiker och fotograf.

Adolf Hjort var ett av fem barn till småbrukaren och sågverksarbetaren Axel Wikström Hjort och till sömmerskan Emma Wikström. Fadern reste till USA 1909 och kom inte tillbaka. Han växte upp i byn Långnäs söder om Luleå i Norrbotten. Han blev sågverks- och massafabriksarbetare och verkade också en period som extralärare i Älvsbyns kommun. Han blev frisinnad politiker i Nederluleå landskommun och invaldes i kommunalfullmäktige. Han blev en bygdens förtroendeman och skrivkarl och var också engagerad som distriktsombudsman, sekreterare och studieledare i nykterhetsrörelsen IOGT.

Han lånade 1922 en kamera av modell Stölma 2 av en bokhandlare i Älvsbyn, som han senare köpte. Han lärde sig med hjälp av en enkel bruksanvisning att fotografera samt att framkalla och kopiera bilderna. Vid hemmet i Långnäs använde han en enkel jordkällare till mörkrum med en osande fotogenlykta med rött glas. Han fotograferade människor och händelser i bygden, framför allt från byarna Alvik och Långnäs. År 1975 överlämnade Adolf Hjort omkring 4.000 negativ från perioden 1922–1948 till Norrbottens museum.

Bibliografi 
 Björn Hallerdt och Birgitta Thurfjell: Ladornas bygd – en bildbok om Alvik-Långnäs byar i Nederluleå socken, Norrbottens museum 1976,

Media 
 Adolf Hjort bygdefotografen från Långnäs, film producerad av Norrbottens museum 2009.

Referenser 
 Exkurs 4 – Adolf Hjorts fotosamling på Alvik Långväs byautvecklingsförening

Noter

Externa länkar 
 Fotoporträtt av Adolf Hjort
 Video på You Tube (knappt fem minuter)

Svenska fotografer under 1900-talet
Födda 1896
Avlidna 1983
Män
Giovanni Francesco Fiori

Giovanni Francesco Fiori, född 8 augusti 1709 i Rom, död där 7 oktober 1784, var en italiensk arkitekt under barockepoken. Han var elev åt arkitekten Francesco Ferruzzi. Fiori ritade bland annat fasaden till kyrkan San Filippo Neri in Via Giulia samt Santi Gioacchino e Anna ai Monti. Därutöver restaurerade han Oratorio delle Piaghe di Gesù Cristo och San Giuseppe alla Lungara.

Källor

Webbkällor

Tryckta källor

Italienska barockarkitekter
Arkitekter från Rom
Män
Födda 1709
Avlidna 1784
Italienska arkitekter under 1700-talet
Beaussais-Vitré

Beaussais-Vitré är en kommun i departementet Deux-Sèvres i regionen Nouvelle-Aquitaine i västra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Celles-sur-Belle som tillhör arrondissementet Niort. År 2017 hade Beaussais-Vitré 977 invånare.

Kommunen bildades den 1 januari 2013, då kommunerna Beaussais och Vitré gick samman.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Deux-Sèvres

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Deux-Sèvres
7152 Euneus

7152 Euneus eller 1973 SH1 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 19 september 1973 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Euneus i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 40 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1973
Petrus Ragvaldi

Petrus Ragvaldi, var en svensk präst och skolmästare.

Biografi
Ragvaldi blev 1558 skolmästare vid Katedralskolan i Linköping och kyrkoherde i Landeryds församling. 20 november 1567 brann det i Linköping och Katedralskolans lokaler blev då uppbrända. Undervisningen flyttades 1568-1569 till de gamla klostersalarna i Vreta Kloster.

Källor

Noter 

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska präster under 1500-talet
Johannes Uddonis

Johannes Uddonis (svenska: Jöns Uddesson), var en svensk präst och skolmästare.

Biografi
Uddonis var son till borgmästaren Udd Jönsson och Anna i Tistorp, Vadstena stad. Uddonis blev 1570 skolmästare vid Katedralskolan i Linköping och kyrkoherde i Landeryds församling, Landeryds pastorat.

Källor

Noter 

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Personer från Vadstena
Svenska präster under 1500-talet
Agneta Norrgård

Agneta Norrgård, född 9 februari 1970 i Bjuråker, är en svensk barnpedagog och bokrecensent. Hon började som boktipsare på sitt offentliga Instagramkonto och har sedan dess medverkat som boktipsare i både P4 Västernorrland och SVT:s Go'kväll.

År 2020 och 2021 vann hon utmärkelsen "Årets Läsfrämjare" i Sundsvalls kommun, ett lokalt pris utdelat av stadsbiblioteket i Sundsvall. Agneta blev även utsedd till Augustambassadör för Augustpriset 2020.

Biografi 
Agneta Norrgård växte upp i Bjuråker i Hälsingland med sin mor som var biblioteksfilialsföreståndare, och sin far, som var lärare och rektor.

När Norrgård gått ut gymnasiet flyttade hon till Härnösand. Där föddes barnen och hon började arbeta som butiksbiträde i livsmedelshandeln. Därefter arbetade hon i bokhandel i Härnösand i nio år innan hon flyttade till Sundsvall.

Norrgård arbetar inom barnomsorgen som pedagog, men anordnar även bokcirklar, konstkurser inom Vedic Art, vernissager och skapande verksamhet för barn och vuxna.

Norrgårds mediakarriär började i radio år 2012 när P4 Västernorrland efterlyste någon som hade läst den då nyutkomna boken "Fifty Shades of Grey". Norrgård skickade in sin recension och blev intervjuad. Intervjun ledde till att hon, tillsammans med TullaMaja Fogelberg, ledde en bokcirkel i P4 Västernorrland där de valde ut en boktitel som de, redaktionen och lyssnare läste och därefter recenserade i radio.

År 2017-2019 var Norrgård recensent i Go'kvälls bokpanel.

Norrgård tipsar om aktuella boktitlar på sina sociala medier och webbplats, men även i lokalpress och på bibliotek.

Norrgård driver sedan 2013 det egna företaget Agnetas ABC.

Priser och utmärkelser 
2021: Årets Läsfrämjare
2020: Årets Läsfrämjare
2020: Augustpriset

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska pedagoger
Personer i Sverige under 2000-talet
Personer från Hudiksvalls kommun
Födda 1970
Levande personer
Kvinnor
Piero Puricelli

Piero Puricelli, född 4 april 1883 i Milano, död 8 maj 1951 i Milano, var en italiensk ingenjör och senare politiker.

Piero Puricelli är mest känd för att ha lett projektet med att bygga Italiens första motorvägar. År 1924 öppnades motorvägar från Milano till Varese och Como. Han blev senare även politiker i Italien.

I Sverige blev han utnämnd till kommendör av första klassen av Nordstjärneorden.

Källor 

Födda 1883
Avlidna 1951
Italienska ingenjörer
Italienska politiker under 1900-talet
Män
Personer från Milano
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Personer relaterade till motorvägar
Benedictus Johannis Orosander

Benedictus Johannis Orosander, var en svensk präst och skolmästare.

Biografi
Orosander blev 1575 student vid Uppsala universitet och sedan i Wittenberg. Han blev magister där 1580. 1580 blev han rektor i Söderköping och kyrkoherde i Tåby församling, Tåby pastorat. 1585 blev han rektor vid Katedralskolan i Linköping och 1592 penitentiarie.

Familj
Orosander var gift och de fick sonen Benedictus och en dotter.

Källor

Noter 

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska präster under 1500-talet
7214 Anticlus

7214 Anticlus eller 1973 SM1 är en trojansk asteroid i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 19 september 1973 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Anticlus i den grekiska mytologin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 20 kilometer.

Referenser 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1973
Nicolaus Hemmingi

Nicolaus Hemmingi, död 1634 i Landeryds socken, Östergötlands län, var en svensk präst i Landeryds församling.

Biografi
Hemmingi var 1593 komminister i Sankt Lars församling. Han skrev samma år på Uppsala möte. 1596 blev han kyrkoherde i Landeryds församling. Hemmingi blev 1623 prost. Han avled 1634 i Landeryds socken.

Hemmingi har även varit domkyrkosyssloman.

Familj
Hemmingi var gift och fick barnen Benedictus (1600-1689), Margareta, Daniel Leijonstierna (1605-1664), Nils och Brita. Barnen antog efternamnet Figrelius.

Referenser

Noter 

Domkyrkosysslomän
Svenska präster under 1600-talet
Födda 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1634
Män