kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klaus Hübner

Klaus Hübner, född 19 juni 1924 i Wedding i Berlin, död 30 januari 2021, var en tysk socialdemokratisk politiker och polisämbetsman. Han var från 1965 till 1969 ledamot av Västtysklands förbundsdag och därefter från 1969 till 1987 polispresident i Västberlin.

Biografi

Uppväxt och tidig karriär 
Hübner var son till en svarvare. Efter avslutad folkskola gick han från 1938 till 1942 en handelsutbildning vid ett försäkringsbolag. Därefter tjänstgjorde han som pilot i Luftwaffe på östfronten under andra världskriget, där han flög fotospaningsuppdrag.

Poliskarriär 
Efter kriget arbetade Hübner inom bygg- och transportyrken men kom 1949 att få anställning som polis. Han arbetade som polistjänsteman i Berlin, blev 1951 sekreterare i fackföreningen och var från 1953 till 1968 chef för det västtyska polisförbundet. Samtidigt var han även från 1964 till 1968 sekreterare för den internationella polisförbundsunionen UISP.

År 1969 utsågs han till Västberlins polispresident, och stannade som chef för Västberlins polis ända till 1987. I samma funktion var han även ordförande för de västtyska förbundsländernas polischefers samarbetsorgan från 1986 till 1988. Dessutom blev han 1976 en av grundarna till brottsofferhjälporganisationen Weisser Ring.

Hübner tillträdde som polispresident i Västberlin under de pågående studentdemonstrationerna efter 1968 och gjorde sig känd för sin deeskalerande taktik under de våldsamma demonstrationerna.

Politisk karriär 
Hübner blev medlem av SPD 1952 och var där från 1962 till 1966 ordförande i Grevenbroichs underdistrikt. År 2002 kom han att lämna SPD i protest mot att partiet i Berlin bildade en koalitionsregering med vänstern.

Hübner var från 1961 till 1968 medlem av Nievenheims kommunfullmäktige. 1964 valdes han till borgmästare för Amt Nievenheim. Han blev ledamot av Förbundsdagen för SPD i Nordrhein-Westfalen första gången 13 maj 1965, då han ersatte SPD-ledamoten Rudolf-Ernst Heiland efter dennes bortgång, och åter från 6 december 1966 då han ersatte ledamoten Wenzel Jaksch. I januari 1969 lade han ned sitt mandat i samband med att han utsågs till polischef i Berlin.

Hübner avled 30 januari 2021 vid 96 års ålder. Han är begravd på Wilmersdorfs begravningsplats.

Utmärkelser 
 Riddare av franska Nationalförtjänstorden, 1982
 Ernst Reuter-plaketten, 1989

Referenser 

Berlins polispresidenter
Politiker från Berlin
Tyska socialdemokrater
Födda 1924
Avlidna 2021
Män
Tyska politiker under 1900-talet
Euraåminne järnvägsstation

Euraåminne järnvägsstation var en finländsk järnvägsstation på Raumobanan. Stationen var belägen i byn Sydänmaa i Euraåminne kommun i landskapet Satakunda.

Historia 
Stationsbyggnaden uppfördes mellan 1896 och 1898 och var byggd i trä enligt typritningar för Raumobanans stationer. Euraåminne järnvägsstation öppnades för trafik den 15 april 1897. Stationsområdet växte dock inte mycket, och Euraåminne blev en obemannad hållplats den 1 april 1964. Godstrafiken till stationen upphörde år 1981, och persontrafiken på hela Raumobanan upphörde den 29 maj 1988. Efter detta har även stationsbyggnaden rivits och Euraåminne järnvägsstation blev officiellt nedlagd år 1997.

Källor 

Euraåminne
Nedlagda järnvägsstationer i Finland
Järnvägsstationer invigda 1897
1897 i Finland
Järnvägsstationer stängda 1997
Plan B (konsertlokal)

Plan B är en klubb- och konsertlokal med plats för 700 besökare belägen på Norra Grängesbergsgatan i Malmö. 

Plan B startades 2015 av Carlo Emme och Victor Höber, då i källaren på adressen Norra Grängesbergsgatan 19 som en svartklubb (enligt grundarna: en medlemsklubb). Efter en specialinsats år 2018 i ett samarbete mellan polisen, skattemyndigheten och Malmö kommuns tillståndsenhet stängdes Plan B och 14 andra klubbar ned med målet att få bort illegal försäljning av alkohol, obeskattad ekonomi och säkerhetsbrister.

Samma år hyrde de en lokal på deras nuvarande adress, Norra Grängesbergsgatan 26B, rakt över gatan, med målet om att bli legitima. De ordnade med alkoholtillstånd, ordningsvakter och totalrenoverade efter myndigheternas riktlinjer och kunde slå upp portarna den 16 oktober med att servera folköl. Det skulle nämligen visa sig svårt för Plan B att få alkoholtillstånd och fick till sist ta hjälp av Stockholmsklubben Slaktkyrkan som fick gå in som delägare och klubben kunde öppnas i april 2019 med riktigt alkoholtillstånd.

Plan B och lokalen utvecklades och växte snabbt och hade i slutet av 2019 inte mindre än 3 scener. Den stora scenen heter Warehouse och har plats för 600 konsertbesökare. På de mindre scenerna får man plats med 100 konsertbesökare. 

När Covid-19-pandemin slog till och restriktioner infördes från mars 2020 var man snabb på att arrangera konserter för en publik på 50 deltagare. Den första (dokumenterade) Covid-19 konserten i världen blev med bandet Spader Kung. Det blev uppmärksammat av mycket internationell media runt om i världen.  De blev också den första klubben i Sverige med att inför Covid-pass.

Fotografen Gianluca La Bruna som följt Plan B från när de öppnade samlade foton från de fyra första åren i en fotobok som utgavs 2021. 

Sommaren 2022 brann deras uteservering ned efter att en container på granntomten fattade eld.

Under 2023 ska Plan B även öppna en bar på Möllevångstorget.

Referenser

Externa länkar 
Plan B hemsida

Byggnader och anläggningar i Malmö
Konsertscener i Sverige
Ingrid Johansson

Ingrid Johansson, född 9 juli 1965, är en svensk före detta fotbollsspelare. Hon är tvillingsyster till Helen Johansson Björk.

Johansson representerade på klubbnivå Ahlafors IF, Jitex BK, Gais och Älvängens IK. Hon spelade 28 A-landskamper för Sverige mellan 1985 och 1991, bland annat i EM 1989 och VM 1991. Hon spelade totalt 92 matcher för Gais och tilldelades 1984 Hedersmakrillen.

Källor

Noter 

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Gais Damer
Fotbollsspelare i Jitex BK
Spelare i Ahlafors IF
Spelare i Älvängens IK
Spelare i Damallsvenskan
Tvillingar
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 1900-talet
Jonny Lindfors

Dan Jonny Mattias Lindfors, född 25 februari 1975 i Jukkasjärvi församling i Norrbottens län, är en svensk militär.

Biografi
Lindfors avlade officersexamen 1998 och utnämndes samma år till fänrik vid Lapplands jägarregemente. Han har genomgått högre stabsutbildning vid Försvarshögskolan, har en magisterexamen i krigsvetenskap, har gått Danske Forsvarschefens Sikkerhedspolitiske Kursus och har utbildats vid US Army War College. Därtill har han tjänstgjort i Afghanistan och i Kosovo. Han befordrades till överste 2018 och var chef för Norrbottens regemente från den 1 oktober 2018 till den 17 januari 2021. Därefter stod han till förfogande hos chefen för Produktionsledningen i Högkvarteret från den 18 januari 2021  till den 15 mars 2021. Han befordrades 2021 till brigadgeneral och var chef för Förbandsproduktionsenheten i Produktionsledningen i Högkvarteret från den 16 mars 2021 till den 31 december 2022. Lindfors står sedan den 1 januari 2023 till förfogande hos chefen för Försvarsstaben. Han tillträdde den 18 juni 2023 befattningen som arméchef och befordrades därmed till generalmajor.

Jonny Lindfors invaldes som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 2022.

Referenser

Födda 1975
Levande personer
Män
Personer från Kiruna kommun
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Brigadgeneraler i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Harju JK Laagri

Harju JK är en fotbollsklubb från Laagri i Estland.

Placering tidigare säsonger

Färger

Dräktsponsor 
 20??– Adidas

Trikåer

Trupp 2023 
Uppdaterad: 15 maj 2023

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Harju JK på Soccerway
 

Fotbollsklubbar i Estland
sportklubbar bildade 2009
12834 Bomben

12834 Bomben eller 1997 CB13 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 februari 1997 av Spacewatch vid Kitt Peak-observatoriet. Den är uppkallad efter Craig R. Bomben.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Spacewatch
Astronomiska upptäckter 1997
Stefanus Odhelius

Stefanus Odhelius, född 5 december 1623, död 29 augusti 1662 i Ods församling, Skaraborgs län, var en svensk präst.

Biografi 
Stefanus Odhelius föddes 1623. Han var son till kyrkoherden Haqvinus Laurentii och Tolla Thoresdotter i Ods församling. Odhelius blev 1643 student vid Uppsala universitet. Han flyttade 1645 hem till sina föräldrar och prästvigdes samma år till adjunkt i Ods församling. Odhelius blev 1648 komminister i församlingen och 1657 kyrkoherde i församlingen. Han blev sjuk i mars 1662 och avled 29 augusti samma år.

Familj 
Odhelius gifte sig 1657 med Annika Stercherus. Hon var dotter till kyrkoherden Petrus Stercherus och Bengta i Hällestads församling. Annika Stercherus gifte om sig efter Odhelius död med kyrkoherden Laurentius Scheding i Floby församling.

Bibliografi
1644 – Latinskt carmen.

Källor

Noter 

Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1600-talet
Personer från Ods socken
Födda 1623
Avlidna 1662
Män
Henry Montgomery

Henry Montgomery kan syfta på bland andra:

* Henry Montgomery (1927–2010), svensk jurist
 Henry Montgomery (född 1943), svensk psykolog
Reetta Hurske

Reetta Sofi Kaarina Hurske, född 15 maj 1995, är en finländsk häcklöpare. 

Hon har blivit finsk mästare utomhus tre gånger (100 meter häck 2019, 2021 och 2022) samt finsk mästare inomhus tre gånger (60 meter häck 2023 samt 4×200 meter 2013 och 2018).

Karriär
I mars 2023 vid inomhus-EM i Istanbul tog Hurske guld på 60 meter häck och tangerade sitt eget finska rekord på 7,79 sekunder.

Personliga rekord

Utomhus
 100 meter häck – 12,78 (Joensuu, 24 juli 2019)

Inomhus
 60 meter häck – 7,79 (Madrid, 22 februari 2023)

Källor

Noter

Finländska häcklöpare
Europamästare i häcklöpning
Finländska mästare i friidrott
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1995
Levande personer
Kvinnor
Finländska idrottare under 2000-talet
Personer från Ikalis
Johan Ramstedt (olika betydelser)

Johan Ramstedt kan syfta på:

* Johan Ramstedt (1758–1823), svensk präst
 Johan Ramstedt (1852–1935), svensk ämbetsman och politiker
 Johan Ramstedt (född 1978), svensk ishockeyspelare
Goran Vojnović

Goran Vojnović, född 11 juni 1980 i Ljubljana, Slovenien, är en slovensk författare, poet och regissör. Vojnović är utbildad vid akademin för teater, radio, film and television vid Ljubljanas universitet.

Bibliografi 
2013 - 
2014 - 
2019 - 
2023 -

Referenser

Externa länkar
Presentation av Goran Vojnović av Rámus förlag

Slovenskspråkiga författare
Författare från Ljubljana
Födda 1980
Levande personer
Män
Slovenska författare under 2000-talet
Alumner från Ljubljanas universitet
Farmakometri

Farmakometri är ett studieområde som avhandlar metodutveckling och tillämpning av modeller för sjukdoms- och farmakologiska mätningar. Inom området används matematiska modeller baserade på biologi, farmakologi, sjukdomar och fysiologi för att beskriva och kvantifiera interaktioner mellan xenobiotika och patienter (prekliniskt och kliniskt), inklusive fördelaktiga effekter och negativa effekter. Det görs oftast med fokus att beskriva känd och okänd varibilitet inom en population. Det används normalt för att kvantifiera läkemedels-, sjukdoms- och studieinformation för att underlätta och effektivisera läkemedelsutveckling, regulatoriska beslut och rationell läkemedelsbehandling hos patienter.

Tidskrifter 
De viktigaste tidskrifterna som publicerar arbete inom farmakometri är:

 AAPS J
 CPT: PSP
 CPT
 J PKPD

Referenser 

Farmakokinetik
Farmakodynamik
Egil (fornnordisk mytologi)

Egil (även Ægil och  Gangr) avser en eller flera personer i den fornnordiska mytologin och förekommer både i Kvädet om Volund och Didrikssagan.

Enligt Viktor Rydbergs (senare ifrågasatta) verk Undersökningar i germanisk mythologi var Egil Völunds bror, och deras föräldrar var Ivalde och jättinnan Greip. Egil hade sonen Svipdag (som enligt Rydberg skulle vara samma person som guden Od) och med sin halvsyster Siv fick han sonen Ull.

På Franks Casket från 600-talet figurerar en bågskytt märkt med runor som Ægili. Denna framställning sammanfaller snarare med Didrikssagans Egil som är en skicklig bågskytt som bland annat i likhet med Wilhelm Tell tvingas skjuta en pil genom ett äpple på sin sons huvud.

Referenser

Människor i nordisk mytologi
Mary Nzimiro

Mary Nzimiro, födelsenamn Mary Nwametu Onumonu, född 16 oktober 1898 Oguta, död där 18 januari 1993, var en nigeriansk affärskvinna, politiker och kvinnoaktivist. År 1948 blev hon huvudrepresentant för United Africa Company (UAC) i östra Nigeria samtidigt som hon drev sina egna verksamheter inom textil och kosmetika i Port Harcourt, Aba och Owerri. Under 1950-talet blev hon en av de rikaste personerna i Västafrika och bodde på den exklusiva gatan Bernard Carr Street i Port Harcourt. Hon var medlem i Nationella medborgarrådet där hon blev invald till kommittén år 1957 och år 1962 blev hon vice ordförande för NCNC Estern Women's Association. Under biafrakriget (1967–1970) hjälpte hon att organisera igbokvinnor som stödde biafranerna och förlorade därmed sin bostad i Port Harcourt och flyttade till Oguta där hon dog år 1993.

Hon tilldelades Brittiska imperieorden.

Referenser

Noter 

Kvinnor
Avlidna 1993
Födda 1896
Nigerianska politiker
Personer i Nigeria under 1900-talet
Personer från Imo
Nibal Thawabteh

Nibal Thawabteh är en palestinsk politiker, tidningsredaktör och kvinnorättsaktivist. 

Thawabteh började sitt engagemang för kvinnors rättigheter som lokalpolitiker i Beit Fajjars Village Council där hon blev invald som första kvinnan någonsin. Som en del av sitt politiska uppdrag arbetade hon med att utbilda och organisera kvinnor för att fler skulle bli medvetna om sina rättigheter.

Thawabteh grundade tidningen Al Hal där hon tar upp frågor som rör yttrandefrihet och demokratiska principer där även kontroversiella ämnen lyfts fram, bland annat förekomsten av hedersmord och polygami i det palestinska samhället.

Thawabteh arbetar sen 2008 vid Birzeit universitet och arbetar med media produktion och utbildning.

2008 tilldelades Thawabteh International Women of Courage Award.

Källor 

Kvinnor
Levande personer
Mottagare av International Women of Courage Award
födelseår saknas
Palestinska aktivister
Palestinska politiker
Palestinska journalister
Heinz Maus

Heinz Maus, född 21 mars 1911 i Uerdingen, Krefeld, död 28 september 1978 i Bürgeln, Cölbe, var en tysk sociolog. Han var professor vid Marburgs universitet. Maus tillhörde Leipzigskolan.

Biografi
Heinz Maus föddes i Uerdingen, en av Krefelds stadsdelar, år 1911. År 1932 inledde han studier i sociologi, filosofi och nationalekonomi vid Frankfurts universitet; bland hans lärare fanns Karl Mannheim och Max Horkheimer. År 1933 gick Mannheim och Horkheimer i exil och Maus flyttade då till Leipzigs universitet, där han så småningom blev medlem av Leipzigskolan; andra medlemmar var Hans Freyer, Arnold Gehlen, Gunter Ipsen, Helmut Schelsky, Karl Heinz Pfeffer och Gotthard Günther. 

Bland Maus elever finns Dieter Boris, Lorenz Jäger, Frank Deppe och Ulrich Raulff. 

Tillsammans med Friedrich Fürstenberg och Frank Benseler utgav Maus bokserien Soziologische Texte med målsättning att tillhandahålla såväl nya som äldre sociologiska arbeten.

Bibliografi (urval)
 1947 – Materialismus, i H. Burgmüller (red.), Zur Klärung der Begriffe
 1948 – Geschichtsphilosophie und Soziologie, i L.H.Ad. Geck u. a. (red.). Studien zur Soziologie. Festgabe für Leopold von Wiese
 1955 – Soziologie, i Werner Schuder (red.): Universitas Litterarum. Handbuch der Wissenschaftskunde
 1956 – Geschichte der Soziologie, i Werner Ziegenfuß (red.), Handbuch der Soziologie
 1959 – Bericht über die Soziologie in Deutschland 1933-1945, i Kölner Zeitschrift für Soziologie und Sozialpsychologie
 1962 – A Short History of Sociology
 1967 – Zur Vorgeschichte der empirischen Sozialforschung, i René König (red.), Handbuch der empirischen Sozialforschung
 1981 – Die Traumhölle des Justemilieu. Erinnerung an die Aufgaben der Kritischen Theorie
 1994 – Einführung in die Soziologie, i Jahrbuch für Soziologiegeschichte 1992
 1993 – „Kommentierte Materialien aus dem Nachlass, hrsg. Gerd van de Moetter. Vorwort von Frank Benseler 'Im Elend groß: Heinz Maus'“

Källor

Noter

 

Födda 1911
Avlidna 1978
Män
Personer från Krefeld
Personer i Tyskland under 1900-talet
Tyska filosofer under 1900-talet
Tyska sociologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Världsmästerskapet i schack 1921

Världsmästerskapet i schack 1921 var en titelmatch mellan den regerande världsmästaren Emanuel Lasker och utmanaren José Raúl Capablanca. Den spelades i Havanna mellan den 18 mars och 28 april 1921. Matchen skulle spelas som bäst av 24 partier men efter 14 partier vid ställningen 9–5 till Capablanca gav Lasker upp matchen. Capablanca blev därmed ny världsmästare, den tredje i ordningen.

Bakgrund 
På grund av första världskriget hade ingen VM-match spelats sen 1910.

Capablanca hade kommit fram som ett underbarn på Kuba och vunnit en match stort mot Frank Marshall i USA.
1911 gjorde han sin europeiska debut, 22 år gammal, i storturneringen i San Sebastian som han vann överraskande före hela världseliten (förutom Lasker).
Senare samma år utmanade han Lasker om VM-titeln. 

Lasker föreslog ett antal villkor för matchen, bland annat att en spelare måste ha två poäng mer för att vinna matchen. Capablanca, och många andra, tyckte att villkoren var orimliga och förhandlingarna rann ut i sanden. 
1912 utmanades Lasker i stället av Akiba Rubinstein. De kom överens om att spela an match 1914 men på grund av krigsutbrottet blev den aldrig av.

Efter kriget var Capablanca den naturliga utmanaren och förhandlingar återupptogs i januari 1920. Lasker och Capablanca kom överens om att spela en match 1921.
I juni 1920 avsade sig Lasker överraskande VM-titeln och hävdade att Capablanca nu var världsmästare. Lasker var besviken på bristen på entusiasm för matchen och sa att han inte ville lägga nio månader av sitt liv på matchen.

Capablanca ville inte vinna titeln på det här sättet utan tog båten till Europa för att övertala Lasker att ställa upp. I augusti 1920 kom spelarna överens om att spela matchen i Capablancas hemstad Havanna som hade garanterat en prissumma på 20 000 dollar. Lasker fortsatte att hävda att Capablanca var mästare och han själv utmanare men få andra såg det på det sättet.

Regler 
Matchen spelades som bäst av 24 partier eller först till 8 vunna partier.
Man spelade fem dagar per vecka, fyra timmar varje dag. Betänketiden var 15 drag per timme.

Resultat

Se även 
 Världsmästerskapen i schack
 Schackets historia

Referenser 

1921
Sportåret 1921
1921 i Kuba
Sport i Havanna
Världsmästerskapet i schack 1910 (Lasker–Janowski)

Världsmästerskapet i schack 1910 (Lasker–Janowski) var en titelmatch mellan den regerande världsmästaren Emanuel Lasker och utmanaren David Janowski. Det var den andra av två VM-matcher 1910 och spelades i Berlin mellan den 8 november och 8 december. Matchen slutade med en förkrossande seger för Lasker som behöll världsmästartiteln. Lasker vann åtta partier, Janowski inget och tre partier slutade remi.

Det skrevs mycket lite om matchen i pressen. Intresset var inte så stort eftersom det redan spelats en VM-match tidigare samma år, och ingen förväntade sig att Janowski skulle ha någon chans. Lasker hade också upphovsrätt till partierna vilket gjorde att de inte kunde publiceras utan betalning.

Bakgrund 
Janowski var född i Polen men hade flyttat till Frankrike. Han var en taktisk spelare som sällan spelade remi. 
I slutet av 1800-talet och början av 1900-talet hade han flera bra turnerings- och matchresultat.

1909 spelade Janowski och Lasker, understödda av Janowskis mecenat Leo Nardus, två uppvisningsmatcher.
Efter att den första hade slutat oavgjort så utmanade Janowski Lasker på en match om VM-titeln. Den andra matchen gick inte lika bra för Janowski som förlorade stort.

Lasker hade redan accepterat att en spela en titelmatch mot Carl Schlechter men gick med på att möta Janowski om han besegrade Schlechter.

Regler 
Matchen spelades som först till åtta vunna partier.

Resultat

Se även 
 Världsmästerskapen i schack
 Schackets historia

Referenser 

1910 (Lasker–Janowski)
Sportåret 1910
1910 i Tyskland
Sportevenemang i Berlin
Berlin under 1900-talet
Polski spaniel mysliwski

Polski spaniel mysliwski (polsk jaktspaniel) är en hundras från Polen. Den har sitt ursprung genom korsning av cocker spaniel, springer spaniel, field spaniel och sussex spaniel som importerades till det polska området under senare delen av 1800-talet. Rasen är en stötande jaktspaniel för småviltjakt. Det medvetna avelsarbetet började på 1980- och 90-talet. Rasen erkändes nationellt av den polska kennelklubben Związek Kynologiczny w Polsce (ZKwP) 2016 och 2022 erkändes den av Svenska Kennelklubben (SKK).

Källor
 Polski spaniel mysliwski, Hundrasguiden, Svenska Kennelklubbn (SKK) (läst 2023-03-09)
 Rasstandarden, Związek Kynologiczny w Polsce (ZKwP)  

Stötande och apporterande hundar
Hundraser från Polen
Liv Grannes

Liv Elisabeth Grannes, född 28 juni 1918 i Mosjøen i Norge, död 30 november 2004 i Oslo, var motståndskvinna  i Milorg och agent för brittiska Special Operations Executive under andra världskriget.

Grannes föddes som dotter till rektor Jørgen Albert Grannes och hans hustru Emelie Anette Vedde. Hon arbetade som kontorist på polisstationen i Mosjøen där hon hade tillgång till dokument och muntlig information som hon kunde använda i motståndsarbetet. Grannes utfärdade falska pass och såg till att känsliga dokument "försvann" samt hjälpte till att gömma motståndsmän. 

Hon gifte sig den 5 juni 1943 i den norska sjömanskyrkan i London med en norsk motståndsman som gick under namnet Birger Sjøberg. Han dödades året efter i samband med en aktion i Norge. Grannes höll en låg profil efter kriget och 1958 gifte hon om sig med den tidigare motståndsmannen och försvarsministern Jens Christian Hauge. Hon fick den brittiska Georgesmedaljen för sina insatser under kriget.

Filmen Nordlands Jeanne d’Arc, som hade premiär i februari 2021, beskriver hennes liv som agent.

Katamaranen M/S Liv Grannes som trafikerar Nordland fylke är uppkallad efter henne.

Källor

Motståndsrörelsen i Norge under andra världskriget
Personer från Vefsns kommun
Födda 1918
Avlidna 2004
Kvinnor