kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Zhang Binbin

Zhang Binbin, född 23 februari 1989 i Xiamen, är en kinesisk sportskytt.

Hon blev olympisk silvermedaljör i gevär vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor

Noter

Kinesiska sportskyttar
Kinesiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kina
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 2016
Personer från Xiamen
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Kinesiska idrottare under 2000-talet
Geodia nilslindgreni

Geodia nilslindgreni är en svampdjursart som beskrevs av Rob W.M. Van Soest & John N.A. Hooper 2020. Geodia nilslindgreni ingår i släktet Geodia och familjen Geodiidae. Arten är uppkallad efter den svenske zoologen Nils Gustaf Lindgren.

Källor 

Horn- och kiselsvampar
nilslindgreni
Arena San Juan Pantitlán

Arena San Juan Pantitlán, eller bara Arena San Juan är en inomhusarena i stadsdelen Pantitlán precis mellan Ciudad Nezahualcóyotl och Mexico City i Mexiko. Arenan invigdes 1956.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Sportanläggningar invigda 1956
Fribrottningsarenor i Mexiko
Nezahualcóyotl
Melitta Marxer

Melitta Marxer, född 1923, död 2015, var en kvinnorättsaktivist i Liechtenstein.  Hon var en centralfigur i rösträttsrörelsen för kvinnor ifrån dess början på 1960-talet fram till införandet av kvinnlig rösträtt efter Folkomröstningen om kvinnlig rösträtt i Liechtenstein 1984. Hon var engagerad inom Komitée für das Frauenstimmrecht.

Källor 

Kvinnor
Födda 1923
Avlidna 2015
Rösträttskvinnor
Feminister
Personer i Liechtenstein under 1900-talet
Folkomröstningen om kvinnlig rösträtt i Liechtenstein 1984

Folkomröstningen om kvinnlig rösträtt i Liechtenstein 1984 var en folkomröstning rörande införandet av kvinnlig rösträtt på nationell nivå i Liechtenstein, den hölls 1 juni 1984. Det var fjärde gången man röstade om frågan i landet efter tidigare folkomröstningar 1968, 1971 och 1973. Folkomröstningen slutade i seger för ja-sidan och resulterade i införandet av kvinnlig rösträtt samma år. 

Vid tidpunkten var Liechtenstein enda land i Europa att ännu inte ha infört kvinnlig rösträtt. Fram till 1960-talet hade frågan väckt liten uppmärksamhet i det konservativa katolska landet. Liechtenstein påverkades av den ökande aktivismen i Schweiz, där kvinnlig rösträtt slutligen  kom att införas 1971. 

Sedan den första folkomröstningen om kvinnlig rösträtt i Liechtenstein 1968 hade slutat i seger för nej-sidan organiserade sig för första gången en rösträttsrörelse i landet i form av Komitée für das Frauenstimmrecht under Bernadette Brunhart, Elfriede Winiger och Melitta Marxer. En andra omröstning hölls 1971, som slutade i seger för nejsidan, och resulterade i bildandet av Arbeitsgruppe für die Frau, som arbetade för jämställdhet. En tredje omröstning hölls 1973, som slutade i seger för nejsidan. Efter denna hölls 1981 en kampanj för kvinnlig rösträtt, Aktion Dornröschen, som 1982 ledde till bildandet av en manlig sympatisörtsgrupp, Männer für das Frauenstimmrecht (MfdF). Kampanjerna ledde till ett stöd för rösträtt bland landets etablissemang. Införandet av kvinnlig rösträtt hade stöd i pressen och de två största politiska partierna. 1984 beslutades därför om en fjärde omröstning i frågan.

Endast män tilläts delta i folkomröstningen, där valdeltagandet nådde 86,19 %. Omröstningen resulterade i att kvinnlig rösträtt infördes samma år efter en svag seger på 119 röster för ja-sidan, med 2 370 för och 2 251 emot. 

Som ett resultat av folkomröstningen valdes Emma Eigenmann 1984 in som första kvinna i parlamentet. Full kvinnlig rösträtt på kommunal nivå var inte genomförd förrän 1986. 1993 blev Cornelia Gassner första kvinnan i regeringen.

Referenser  

Kvinnlig rösträtt
1984 i Liechtenstein
Folkomröstningar 1984
Politik i Liechtenstein
Equmeniakyrkan i Skeppsås

Equmeniakyrkan i Skeppsås (tidigare Skeppsås missionsförsamling) är en församling i Skeppsås, Mjölby kommun. Församlingen var ansluten till Svenska Missionsförbundet.

Historik
Skeppsås missionsförsamling bildades 1877 i Skeppsås och var ansluten till Svenska Missionsförbundet. Församlingen tidigast 2005 namn till Equmeniakyrkan i Skeppsås.

Församlingens kyrkor 
Skeppsås missionskyrka

Referenser

Mjölby kommun
Svenska Missionskyrkan
Peter Hjelm

Peter Hjelm, född 25 mars 1670 i Växjö, död 1715 i Moskva, var en svensk läkare. Han var farbror till Peter Jacob Hjelm.

Peter Hjelm var son till gymnasierektorn och senare prosten Jonas Petri Hjelm av släkten Hjelm. Efter studier i Växjö blev han student vid Uppsala universitet, där han läste medicin. Efter studievistelser i Rostock, Leiden och Greifswald blev han medicine doktor i Greifswald 1697. Kort därefter blev han provinsialmedicus i Södermanland och inrättade där Norrby brunn i Bogsta socken. 1705 blev han professor i medicin vid Åbo akademi och arbetade där för höjande av de medicinska studierna och utan framgång för anläggandet av en botanisk trädgård. 1708 var han akademins rektor. Han intresserade sig även för höjandet av medicinalväsendet i Finland. Hjelm förordnades 1710 till fältmedicus vid svenska armén i Finland, deltog i den allmänna flykten till Sverige 1714 men tillfångatogs av ryssarna på Åland och fördes till Viborg och sedan till Moskva, där han avled.

Källor

Noter 

Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Rektorer vid universitet och högskolor i Finland
Svenska läkare under 1700-talet
Läkare från Växjö
Födda 1670
Avlidna 1715
Män
Pingstförsamlingen Borensberg - Klockrike

Pingstförsamlingen Borensberg - Klockrike (tidigare Pingstförsamlingen Borensberg) är en församling i Borensberg, Motala kommun. Församlingen var ansluten till Pingströrelsen.

Historik
Pingstförsamlingen Borensberg bildades senast 1971 i Borensberg och var ansluten till Pingströrelsen.

Pastorer
1979-2017 - Sven-Olof Fagerhov (född 1940).

Församlingens kyrkor 
Pingstkyrkan, Borensberg

Referenser
Pingstförsamlingen Borensberg-Klockrike

Motala kommun
Svenska pingstförsamlingar
Ospedale di Santo Spirito

Ospedale di Santo Spirito, officiellt Arcispedale di Santo Spirito in Saxia, ”Den helige Andes sjukhus”, är ett sjukhus, beläget i Rione Borgo i Rom. Det uppfördes av den anglosaxiske kungen Ina av Wessex år 727. Ospedale di Santo Spirito är Europas äldsta sjukhus.

Bilder

Källor

Externa länkar

Rione Borgo
Sjukhus i Rom
Kristian Albrekt av Brandenburg-Ansbach

Kristian Albrekt av Brandenburg-Ansbach, tyska: Christian Albrecht von Brandenburg-Ansbach, född 18 september 1675 i Ansbach, död 1692 i Ansbach, var markgreve av furstendömet Brandenburg-Ansbach från 1686 till sin död. Då han avled innan han uppnått myndighetsålder, kom han aldrig att själv regera utan regeringsmakten utövades av en förmyndarregering.

Biografi 
Kristian Albrekt var andre son till markgreve Johan Fredrik av Brandenburg-Ansbach i dennes första äktenskap med Johanna Elisabet av Baden-Durlach, dotter till markgreve Fredrik VI av Baden-Durlach och Kristina Magdalena av Pfalz-Zweibrücken. Hans mor var kusin med kung Karl XI av Sverige och hans halvsyster Caroline blev 1725 drottninggemål av Storbritannien.

Hans äldre bror Leopold Fredrik avled redan vid två års ålder, och Kristian Albrekt blev därför 1676 arvfurste till Brandenburg-Ansbach. Då hans far avled vid endast 31 års ålder 1686 blev Kristian Albrekt markgreve och en förmyndarregering tillsattes. Eftersom Kristian Albrekt i sin tur avled 1692, kom han aldrig att utöva regeringsmakten själv, och då han också saknade manliga efterkommande blev hans likaledes minderårige yngre bror Georg Fredrik II ny markgreve.

Referenser

Källor

Noter 

Markgrevar av Brandenburg-Ansbach
Huset Hohenzollern
Personer från Ansbach
Födda 1675
Avlidna 1692
Personer i Tyskland under 1600-talet
Män
8106 Carpino

8106 Carpino eller 1994 YB är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 december 1994 av de båda italienska astronomerna Marco Cavagna och Piero Sicoli vid Sormano-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienska astronomen Mario Carpino.

Asteroiden har en diameter på ungefär 12 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Marco Cavagna
Astronomiska upptäckter av Piero Sicoli
Astronomiska upptäckter 1994
Trondheims spårvägsnät

Trondheims spårvägsnät invigdes som en kommunal spårväg 1901, samtidigt som Trondhjems Elektricitetsværk og Sporvei bildades. Spårvidden var  millimeter.
Spårvägen som, som mest, hade fyra linjer, lades ned 1988. År 1990 återstartades som enda linje Gråkallbanen i privat regi efter initiativ av Gråkallbanens Venner. Banan går mellan Sankt Olavs gate i stadens centrum till Lian i Byåsen, nära friluftsområdet Bymarka.

Historik
Ladelinjen var den första som byggdes, till att börja med enkelspår mellan Ila (Ilevolden) och Buran.  Den invigdes 1901 och lades ned 1988. Den fick dubbelspår 1913. Elgeseterlinjen trafikerade mellan 1913 och 1983.

År 1924 började den privata Gråkallbanen trafikeras. A/S Gråkallbanen var ett privat företag som anlade en förortsbana med en mindre kommunal aktiepost och utvecklade bostadsområden utefter banan. Det fick koncession 1917 och drev från 1924 trafik mellan Sankt Olavs gate i centrum och Munkvoll stasjon. Trondheims kommun ökade gradvis sin ägarandel och tog helt över företaget 1966. År 1972 sammanfördes Trondheim Sporvei och Gråkallbanen till det kommunägda företaget A/S Trondheim Trafikkselskap.

År 1927 utökades spårvägsnätet med Singsakerlinjen, eller linje 3, som var en linje mellan järnvägsstationen och Rosenborg. Den lades ned 1968.

Tidigare spårvägsbolag 
 Trondhjems Elektricitetsværk og Sporvei
 A/S Gråkallbanen
 Trondheim Sporvei
 A/S Trondheim Trafikkselskap

Dagens spårvägsnät 
Huvudartikel: Gråkallbanen
Spårvägstrafiken i Trondheim lades slutligen ned 1988. Ett nystartat företag, AS Gråkallbanen, fick koncesion 1990 för att återstarta trafiken mellan stadens centrum och Byåsen. Företaget övertogs 2005 av Connex, senare Veolia Transport Bane AS, och numera Boreal Norge. År 2008 bytte AS Gråkallbanen namn och heter numera Boreal Bane AS, men namnet Gråkallbanen används fortfarande som varumärke.

Bildgalleri

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Trondheim
Spårvägar i Norge
Gustaf Hjertén

Svante Gustaf Hjertén, född 7 november 1886 i Sundsvalls församling, Västernorrlands län, död 22 januari 1978 i Vallentuna församling, Stockholms län, , var en svensk gruvmekaniker.

Gustaf Hjertén var son till vice häradshövdingen Svante Hjertén och bror till Sigrid Hjertén. Han avlade mogenhetsexamen i Stockholm 1905 och utexaminerade från Tekniska högskolans fackskola för bergsvetenskap 1910. Efter anställning 1910–1912 vid Elektriska och mekaniska prövningsanstalten i Stockholm blev Hjertén 1912 gruvmätare vid Trafikaktiebolaget Grängesberg-Oxelösunds förvaltning i Grängesberg, 1915 driftsingenjör där och 1935 förste ingenjör. Som konsulterande biträdde han vid flera av de större gruvföretagen i Sverige och grannländerna med särskilt gruvmekaniska problem. 1913–1939 företog han en mängd studieresor i Europa och USA. Hjertén kallades 1943 till innehavare av en nyinrättad professur i gruvbrytning vid Tekniska högskolan. han publicerade ett flertal arbeten inom sitt forskningsområde.

Källor

Noter 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska professorer i gruvvetenskap
Personer från Sundsvall
Födda 1886
Avlidna 1978
Män
Georg Fredrik II av Brandenburg-Ansbach

Georg Fredrik II av Brandenburg-Ansbach, kallad Georg Fredrik den yngre, tyska: Georg Friedrich II. von Brandenburg-Ansbach, Georg Friedrich der Jüngere, född 3 maj 1678 i Ansbach, stupad 29 mars 1703 i slaget vid Schmidmühlen nära Regensburg, var markgreve av furstendömet Brandenburg-Ansbach från 1692 till sin död.

Biografi 
Georg Fredrik var tredje son till markgreve Johan Fredrik av Brandenburg-Ansbach (1654–1686) i dennes första äktenskap med Johanna Elisabet av Baden-Durlach (1651–1680), dotter till markgreve Fredrik VI av Baden-Durlach och Kristina Magdalena av Pfalz-Zweibrücken. Han tillhörde därmed den yngre Ansbachgrenen av huset Hohenzollern. Hans mor var kusin med kung Karl XI av Sverige och hans halvsyster Caroline blev 1727 drottninggemål av Storbritannien och Irland.

Hans äldre bror markgreve Kristian Albrekt av Brandenburg-Ansbach efterträdde deras far som minderårig 1687 och Georg Fredrik följde honom sommaren 1692 på en Grand tour genom England, Holland och spanska Nederländerna, samt vistades vid det kurfurstlig-brandenburgska hovet i Kleve. När Kristian Albrekt avled samma år kom Johan Georg att som näste son i arvsföljden att bli markgreve av Brandenburg-Ansbach. 

Som ung överlämnade han i längre perioder regeringen och stred i pfalziska tronföljdskriget från 1695 till 1697 som frivillig i Tysk-romerska rikets armé. Han företog också resor till Italien och Frankrike och levde tidvis vid det kurfurstliga hovet i Berlin. Under det spanska tronföljdskriget ledde han den framgångsrika erövringen av den modenska fästningen Bersello 1702. Som generalfältmarskalklöjtnant i den kejserliga armén stupade han under slaget vid Schmidmühlen 1703 då han sårades dödligt vid övergången av floden Vils.

Då Georg Fredrik II i likhet med sin äldre bror saknade manliga efterkommande, kom halvbrodern Vilhelm Fredrik av Brandenburg-Ansbach att som den yngste av markgreve Johan Fredriks söner att ärva furstendömet.

Referenser

Källor

Noter 

Markgrevar av Brandenburg-Ansbach
Huset Hohenzollern
Personer från Ansbach
Födda 1692
Avlidna 1703
Tyska militärer under 1600-talet
Tyska militärer under 1700-talet
Män
Tyska fältmarskalkar
Personer i spanska tronföljdskriget
Åsbo häraders tidning

Åsbo häraders tidning var en tidning utgiven från den 3 december 1901 till den 31 oktober 1938 med redaktion först i Ängelholm och sedan Klippan.  Åby Åstorpstidningen inordnas den 17 december 1901 i tidningen. Tidningen efterföljdes av Nordvästra Skånes Tidning efter 1938. Tidningen var en edition till Engelholms Tidning från 1902. Fullständig titel var Åsbo häraders tidning/ Daglig Nyhets- och Annonsblad för Norra och Södra Åsbo Härader..

Redaktion 
Redaktionsort var 1901 till 1924 Ängelholm  sedan från 26 november 1924 till 1938 Klippan. En edition fanns 2 december 1928 till 29 december 1929, söndagstidningen Södra Sverige som utgjorde söndagsnummer för tidningen med titel Åsbo Häraders Tidning. Det enda som skiljer mellan tidningarna är tidningshuvudet i övrigt är de identiska. 

Tidningens politiska tendens beskrivs inledningsvis med citatet fosterlandets och de närande klassernas väl för ögonen .....rösträttens utsträckning ... rättvisare fördelning af skattebördan genom progressiv beskattning och själfdeklaration från tidningen 1 december 1901. Från 1902 till 1938 är tidningen moderat liksom modertidningen Engelholms Tidning. Utgivningsfrekvens var 1901-1928 6 dagar i veckan måndag till lördag, sedan 1928-1929 7 dagar i veckan med Södra Sverige som edition söndagar. Efter 1930 blir tidningen åter 6 dagars tidning. Enligt Svensk Tidningstaxa 1902 utgavs en veckoupplaga till Åsbo Häraders Tidning en dag i veckan till ett pris av 70 öre. Inga exemplar av denna veckoupplaga har återfunnits i Kungliga Biblioteket samlingar.

Tryckning 
Förlaget var 1901-12-03 till 16 december 1901 Bröderna Derwinger i Ängelholm, men den 17 december går tidningen samman med Engelholms Tidning och Sven P Palm blir ägare till 3 maj 1909. Han efterträddes av Mathilda Palm till 1927 då Aktiebolaget Engelholms tidning i Ängelholm tar över. Tryckeri var till 16 december 1901 Bröderna Derwingers tryckeri i Ängelholm och sedan till 1928 Engelholms tidnings tryckeri i Ängelholm. 5 januari 1928 till tidningens upphörande 31 oktober 1931 är A.B. Engelholms tidnings tryckeri  tidningens tryckare. Tidningen trycks bara i svart med typsnittet antikva med 4 till 16 sidor, Satsytan var stor under hela utgivningsperioden.  1901 hade tidningen 4 sidor, sedan i huvudsak 6-12 sidor men i slutet på 30-talet 16 sidor. Priset var 4,20 kronor 1902 och det steg till 14 kronor 1920 men var sedan relativt stabilt till 1938 då det var 16,50 kronor. Upplageuppgifter finns ej särredovisade för Åsbo Häraders Tidning. I den mån sådana finns tillgängliga ingår de i uppgifterna för Engelholms Tidning.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1901
Elisabeth Hjortberg

Elisabeth Sophia Hjortberg, född Wretmark 19 september 1855 i Klara församling, Stockholm, död 9 maj 1937 på Höstsol, var en svensk operettsångerska och plastiklärare.

Biografi
Elisabeth Hjortberg var utomäktenskaplig dotter till Carolina Wretmark med okänd far. Hon var elev vid Musikkonservatoriet i Stockholm 1872–1875 och Kungliga teaterns elevskola 1873 och debuterade på Dramatiska teatern som Julia i Shakespeares Förvillelser. 

Hon tillhörde 1874–1878 Nya teatern och 1878–1886 Mindre teatern i Stockholm. Under 1880.talet uppträdde Hjortberg på Stora och mindre teatrarna i Göteborg. Under säsongen 1890–1891 var hon anställd vid Vasateatern i Stockholm och gästspelade därefter i Göteborg, i svenska landsorten och Kristiania, tills hon 1898 engagerades vid Svenska teatern i Stockholm, där hon arbetade till 1908. Särskilt under 1880-talet var Hjortberg en firad operettprimadonna. Under 1910- och 1920-talen undervisade hon i plastik. 

Elisabeth Hjortsberg var från 1876 gift med skådespelaren, sångaren och sångpedagogen Carl Hjortberg. Paret hade inga biologiska barn, men tog sig en fosterson, Nils Mauritz Bertrand, född 1885 i Danmark.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

 

Svenska operettsångare
Svenska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1855
Avlidna 1937
Kvinnor
Svenska sångare under 1800-talet
Nils Adlerstam

Nils Gustaf Linus Adlerstam, född 28 september 1887 i Umeå, Västerbottens län, död 12 mars 1960 i Västerleds församling, Stockholm, var en svensk företagsledare. 

Adlerstam, som var son till bankdirektör Max Adlerstam och Hedvig Löfroth, avlade teknisk studentexamen i Härnösand 1905. Han var tjänsteman i Bankaktiebolaget Stockholm-Öfre Norrland i Skellefteå 1905–1907, anställd i samma bank, senare benämnd Norrlandsbanken, i Stockholm 1907–1918, i Svenska Handelsbanken 1918–1928 och disponent i Guldvaruhuset AB i Stockholm från 1928. Han var styrelseledamot i C.G. Hallbergs Guldsmeds AB i Stockholm och Guldvaruhuset AB i Stockholm samt verkställande direktör i C.D. Bäckström AB i Stockholm.

Bibliografi
Hallbergs-koncernen: ett avsnitt genom två mansåldrar 1860–1942 (1942)
Guldsmederna i Sverige: något om guldsmedsbranschens ekonomiska historia fram till industrialismens genombrott (1948)

Noter 

Svenska företagsledare
Födda 1887
Avlidna 1960
Män
Näringslivspersoner från Umeå
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Erik Hjorth

Johan Erik Hjorth, född 23 februari 1871 i Stockholm, död där 16 december 1948, var en svensk företagare och kommunalpolitiker.

Erik Hjorth var son till sjökaptenen Johan Christian Hjorth. Han anställdes vid AB Skånska Cementgjuteriets ingenjörskontor 1891 och var extra elev vid Tekniska högskolan 1897–1898. Han blev disponent vid AB Skånska cementgjuteriets stockholmsavdelning 1903 och var vice VD i bolaget 1914–1916. Från denna tid var Hjort VD i ett par av Stockholms större företag inom byggnadsmaterial- och husbyggnadsbranschen, bland annat i Betongbyggnadsaktiebolaget Tre kronor 1916–1930 och Fastighets AB Hufvudstaden 1918–1928. 1923–1928 var han VD i AB Lidingöstaden, AB Lidingö villastad och Lidingö trafik AB. Hjorth gjorde sig även känd inom olika arbetsgivarorganisationer och medverkade vid avtalsförhandlingar. Han tillhörde Centrala arbetsgivareförbundet som dess vice ordförande 1903–1911 och ordförande 1911–1918, var ordförande i Cementarbetsgivareföreningen 1902–1918 samt blev ledamot av Svenska Arbetsgivareföreningens förtroenderåd och Nordiska arbetsgivareföreningens permanenta utskott 1912. Som invald av högern tillhörde Hjorth Stockholms stadsfullmäktige 1909–1917 och 1927–1933. Han medverkade i styrelsen för olika kommunala företag i Stockholm och tillhörde ledningen för kyrkliga med flera stiftelser och organisationer i staden. Dessutom var Hjorth ordförande i Stockholms luftvärnsförening 1926–1934 och Lidingö skytteförening 1920–1944.

Källor

Noter 

Svenska kommunalpolitiker
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1871
Avlidna 1948
Män
Göran i duett

Göran i duett är ett musikalbum med Göran Stenlund, utgivet 1972. Sångerna och musikredigering gjordes av Göran Stenlund, Ruth Stenlund och Svante Widén. Skivomslaget är ett fotografi av Stenlund taget av Bengt Jägerskog. Omslaget formgavs av Eric Ekman. Skivan mixades av Harald Eriksson på AV-Elektronik AB.

Låtlista

Källor

Fotnoter

Album av Göran Stenlund
Musikalbum 1972
Svenskspråkiga musikalbum
Jag är ej ensam

Jag är ej ensam är ett studioalbum med Göran Stenlund, utgivet 1968. På albumet medverkar Lennart Jernestrands kör och orkester.

Låtlista

Källor

Fotnoter

Album av Göran Stenlund
Musikalbum 1968
Svenskspråkiga musikalbum
Intill jordens yttersta gränser

Intill jordens yttersta gränser är ett studioalbum utgivet 1974. På albumet medverkar Göran Stenlund, BirGitta Edström, Barbro Karlsson, Leif Karlsson, Bröderna Karlsson och IBRA-kören. Albumets omslag och foto är gjort av Rune Flygg. Överskottet från albumet gick till Radiomissionen.

Låtlista

Källor

Fotnoter

Album av Göran Stenlund
Musikalbum 1974
Svenskspråkiga musikalbum
Schweiz geografi

Schweiz geografi avser de geografiska särdrag som finns i Schweiz. Genom sitt läge domineras landets geografi av Alperna.

Bergskedjor 
De två mest betydelsefulla bergskedjorna i Schweiz är Alperna och Jura. Alperna är i genomsnitt den högre av de två och täcker cirka 60 procent av Schweiz yta. Bergskedjan hyser stora rovdjur såsom björnar och vargar. Regionen är mycket viktig för turismen i Schweiz.

Jurabergen ligger i landets norra del och är lägre än Alperna (i genomsnitt är höjden cirka 700 m ö.h.). Jura täcker cirka 10 procent av landets yta och består mestadels av kalksten.

De tio högsta punkterna i Schweiz ligger alla på över 4 000 meter över havet:

Vattendrag och sjöar 

Det finns ungefär 1 500 insjöar i Schweiz. Största delen av dem har kommit till under den senaste istiden. Landets största insjö, som helt ligger inom landets gränser, är Neuchâtelsjön.. Andra stora insjöar är bland andra Genèvesjön och Bodensjön. Både insjöarna delas med andra stater.

Längsta floderna i Schweiz är:

Referenser 

Schweiz geografi
Théâtre de Neuve

Théâtre de Neuve eller La Grange aux Etrangers var en historisk teater i Genève i Schweiz. 

Den invigdes 1766. Det var det första operahuset i Genève och fick sitt namn efter dess första direktör, Argus Rosimond. Fram till detta hade både opera och teater varit förbjudet i Genève, som följde en strikt religiös doktrin som beskrev scenkonst som synd. Teatern invigdes parallellt med invigningen av ett operahus, Théâtre de Rosimond. Den ursprungliga byggnaden brann ned och återuppfördes 1783. Den stängdes 1797, men användes sedan av franska teatersällskap under den franska ockupationen 1799-1815. Från 1817 användes den åter av schweiziska aktörer.

Källor 

Teatrar i Europa
1766 i Europa
Schweiz under 1700-talet
Genève under 1700-talet
Kulturåret 1766
Genèverevolutionen

Genèverevolutionen var ett revolutionsförsök som ägde rum i republiken Genève våren 1782. I april 1782 ägde en kupp rum i staden iscensatt mot den teokratiska köpmansoligarkin av män som ville utöka den manliga rösträtten, ockuperade statliga byggnader och tog kontroll över staden. Revolutionen slogs ned av trupper från Bern, Frankrike och Savojen, inkallade av stadens köpmansoligarki.

Källor 

1782 i Europa
Schweiz under 1700-talet
Genève under 1700-talet
Kulturåret 1782
Uppror i Europa