kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Camillo Boito

Camillo Boito, född den 30 oktober 1836 i Rom, död den 28 juni 1914 i Milano, var en italiensk konstskriftställare. Han var bror till Arrigo Boito och gift med den vittra markisinnan Madonnina Malaspina från Venedig. 

Boito idkade studier i Tyskland och Polen samt vid Paduas universitet, vid Venedigs konstakademi, där han utbildade sig till arkitekt, och i Florens, där han började skriva konstuppsatser (i tidningen Spettatore). Endast 24 år gammal, utnämndes han till professor i arkitektur vid konstakademin i Milano (1860). År 1872 blev han tillika medlem av Consiglio superiore per le belle arti inom undervisningsministeriet. Boito var verksam som utövande arkitekt (han ritade stadshuset och Museo civico i Padua, skolbyggnader med mera). Framför allt var han dock en pennans man. Han författade bland annat Scultura e pittura d'oggi (1877), Leonardo e Michelangelo (1878; 2:a upplagan 1883), Architettura del medioevo in Italia (med illustrationer, 1880), I principii del disegno e gli stili dell' ornamento (1882; ny upplaga 1887), Restauri e concorsi (1888), II duomo di Milano (samma år) och Questioni pratiche di belle arti (1893). Boito skrev även noveller (Storielle vane, 2 band, 1876—1879, med mera). Han utgav månadsskriften Arte italiana decorativa e industriale.

Källor 

 
 

Italienska konsthistoriker
Alumner från Paduas universitet
Italienska arkitekter under 1800-talet
Italienska professorer
Italienska novellförfattare
Italienskspråkiga novellförfattare
Konsthistoriker under 1800-talet
Italienska konstnärer under 1800-talet
Italienska författare under 1800-talet
Konstnärer från Rom
Författare från Rom
Födda 1836
Avlidna 1914
Män
Ugglan
Arkitekter från Rom
Marie Chouinard

Marie Chouinard, född 14 maj 1955 i Québec, är en kanadensisk dansare och koreograf. Hon är sedan 1990 ledare för en egen dansensemble i Montreal, Compagnie Marie Chouinard.

Biografi 
Marie Chouinard blev tidigt berömd genom dans i Cristallisation (1978) och Danse pour un homme habillé de noir et qui porte un revolver (1979). Hon blev tidigt känd för provocerande kroppsligt uttryck. Art Gallery of Ontario förbjöd inslag med urinering i "Petite danse sans nom". Skandalös var också "Danseuse-performeuse cherche amoureux" eller "amoureuse pour la nuit du 1er juin" (1981), där hon bjöd ut sig, och "Marie Chien Noir" (1982), som visade onani.

Efter en uppmärksammad och framgångsrik karriär som solodansare grundade hon 1990 Compagnie Marie Chouinard i Montreal. Särskilt uppmärksammad har tolkningen av Igor Stravinskijs Våroffer och Claude Debussys Prélude à l’après-midi d’un faune blivit. I Sverige har Hieronymus Bosch: The garden of earthly delights, 2017, fått uppmärksamhet. 

Compagnie Marie Chouinard har turnerat till städer som New York, Ottawa, Taipeh, Paris, Venedig, Amsterdam, Berlin, Wien och Stockholm. Ensemblens medlem Carol Prieur blev 2010 utsedd till Årets dansare.

Utmärkelser 
Utöver en mängd andra utmärkelser har Marie Chouinard fått Ordre du Canada, den mest betydande utmärkelsen i Kanada för privatpersoner.

Källor 

Kanadensiska koreografer
Kanadensiska dansare
Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Order of Canada
Student 92

Student 92 är en dokumentärserie i fyra delar, producerad av Gunilla Nilars och visad i SVT. Dokumentärserien följer var femte år upp avgångsklass 1992 (klass E3b) från Gångsätra gymnasium på Lidingö, med start 1997.

Delar i serien
 1997 – Student 92...men sen då?
 2002 – Student 92, tio år senare
 2007 – Student 92, femton år senare
 2012 – Student 92, tjugo år senare

Källhänvisningar

Externa länkar
 
 
 
 

TV-program i SVT
Svenska dokumentär-TV-serier
Diaconia

Diaconia, klassisk grekiska διακονία, ”tjänst”, ”service”, var i det fornkristna Rom en särskild institution som sörjde för de fattiga. Denna välgörenhetsinrättning var knuten till en kyrkobyggnad.

Lista över de ursprungliga diakoniorna

Referenser
 

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom
Biografteatern Scala

Biografteatern Scala i Ystad är Sverige äldsta bevarade biograf ritad och byggd för sitt ändamål. Scala invigdes 14 september 1910, och är fortfarande i drift med visningar 3-4 dagar i veckan.

Biografteatern Scala var en exklusiv biograf, på premiären visades fem olika kortfilmer, biljettpriset var då mellan 25 och 50 öre. Scalas popularitet växte, och en utbyggnad krävdes, efter tillbyggnad invigdes Scala på nytt 14 september 1925 med plats för 327 personer. 1930 kom ljudfilmen till Scala som sedermera kom att ägas av Svenska Förenade Biograf.

Biografteatern Scala har idag 130 sittplatser, utöver filmvisningar arrangeras där även konserter, teater, konferenser mm. Scala drivs idag av  Föreningen Scalas Vänner.

Lions Club Ystad utsåg Scalas vänner till Årets förening 2017, med motiveringen - Föreningen Scalas vänner är en av Ystads främsta kulturaktörer som sprider god kultur till medlem och icke medlem.

Externa länkar 
Biografteatern Scala får Pandemistöd. Läst 29 april 2021.
Scalas originalskylt hittad. Ystads Allehanda, läst 13 april 2018.
Scala 100 år 2010. Skånska Dagbladet.
 Scala blev digital 2012. My Newsdesk.
Scala får stöd från SFI 2018.  Ystads Allehanda.

Scalas hemsida.

Biografer i Sverige
Biografer i Ystad
23 Ursae Majoris

23 Ursae Majoris, även 23 UMa, är ett binärt stjärnsystem i stjärnbilden Stora björnen. Den är belägen cirka 75,5 ljusår från jorden.

Den primära komponenten är en gulvit underjätte (spektraltyp F) med en skenbar magnitud på +3,65. Dess radie är 2,9 gånger solens och dess luminositet är 15 gånger solens. Den kretsar vid en vinkelseparation på 22,7 bågsekunder och är därmed den 9:e största sekundära kompanjonen. En optisk kompanjon med magnituden +10,5 är belägen vid en vinkelseparation på 99,6 bågsekunder.

Tillsammans med φ, υ, θ, τ, e och f, ingår den i den arabiska asterismen Sarīr Banāt al-Na'sh.

Kommentarer

Källor

Externa länkar 
 23 Ursae Majoris på Jim Kaler's STARS 

Stjärnbilden Stora björnen
Dubbelstjärnor
Gul-vita underjättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Giuseppe Calenzuoli

Giuseppe Calenzuoli, född 1815 i Florens, död 1882, var en italiensk lustspelsförfattare.

Calenzuoli författade mer än 30 mest smärre lustspel, som enligt Nordisk familjebok "utmärkas af blick för det sceniska, fin iakttagelse, god karaktärsteckning och en kvickhet, som aldrig förirrar sig till det simpla". Här bör nämnas Ricerca d'un marito (1852), Commedia e tragedia (1854), Il sottoscala (1863), Padre Zappata, Le confidenze innocenti (1879) samt hans för kvinnlig ungdom avsedda samling Dialoghi e commedie per fanciulle (1874).

Källor 

 

 

Italienska författare av barn- och ungdomslitteratur
Italienska dramatiker
Italienskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Italienska författare under 1800-talet
Personer från Florens
Födda 1815
Avlidna 1882
Män
Ugglan
Turksadel

Turksadeln, även turkiska sadeln (), är en gropformation i kilbenet. I gropen ligger hypofysen som reglerar det endokrina systemet. Gropen är täckt av ett stramt duralock (diaphragma sellae) som håller hypofysen på plats. Genom duralocket löper hypofysstjälken (infundibulum) som är ledningen mellan hypotalamus och hypofysen.

Klinisk signifikans 
Empty sella-syndrom beror på en störning i omsättningen av cerebrospinalvätskan (CSV) vilket skapar ett övertryck som fortleds ner i turksadeln och pressar hypofysen mot gropens sidor. Vid röntgen förefaller turksadeln tom på innehåll, därav namnet på tillståndet. Tillståndet kan också ses efter kirurgiska ingrepp mot hypofysen, ett så kallat sekundärt empty sella-syndrom.

Referenser 

Huvud och hals
Stegeborgs län

Stegeborgs län var ett slottslän i landskapet Östergötland. Det fanns sedan tiden då Sverige ingick i Kalmarunionen på 1300-talet. Länets administrativa centrum  var Stegeborg. 

Länet omfattade  före slutet av 1400-talet Björkekinds, Hammarkinds, Skärkinds, Bankekinds, Hanekindkinds och Valkebo härad. Av dessa övergick  Bankekind, Hanekind och Valkebo och Skärkind till Linköpings län när den bilades på 1470-talet, dock återgick Skärkind 1529 till Stegeborgs län. Tillkom till detta län gjorde Åkerbo, Lösing och Bråbo härad när Ringstaholms län upphörde på 1470-talet. Dessutom tillfördes Östkinds härad. 1551 delades länet upp i flera fögderier: ett för slottet (som efter 1598 även omfattade Hammarkind, Björkekind Östkind), ett för Hammarkind (1551-1587, 1596-1598), ett för Björkekind och Östkind (även tidvis med Lösing och Bråbo), ett för Lösing (1541-1561, 1627-1629), ett för Bråbo (1550-1590), ett för gården/slottet Bråborg inom Lösings härad som kallades Bråborgs län, ett för Memming, Skärkind och Åkerbo (tidivs uppbrutet, Skärkind 1562-1572, Åkerbo 1549-1560, 1479-1597), ett för Gullberg (från 1550, före dessa Memmings).

Efter länsreformen 1634 ingick området i Östergötlands län.

Ståthållare/hövitsmän/befälhavare/slottsfogde
1434-1436 Knut Bosson (Natt och Dag)
1439-1450 Erengisle Nilsson d.y.
1445-1451 Eskil Isaksson (Banér)
1450–1459 Erik Nipertz
1459–1463 Erengisle Nilsson d.y.
1467 Erik Nilsson (Oxenstierna)
1467–1487 Ivar Axelsson (Tott)
1487–1492 Gregers Matsson (Lillie)
1493–1494 Arvid Birgersson Trolle
1494 Nils Bosson (Sture)
1495–1499 Erik Turesson (Bielke)
1499–1506 Svante Nilsson (Sture)
1506–1512 Trotte Månsson (Eka)
1513-1517 Holger Karlsson Gera
1517-1520 Erik Bengtsson Ryning
1521 Berend von Melen
1521-1523 Arvid Gustafsson Västgöte
1537-1539 Svante Sture den yngre
1574-1576 Johan Axelsson Bielke
1589- Palne Eriksson Rosenstråle i slottloven
1601-1605 Johan Gabrielsson Oxenstierna befallningaman över Östergötland
1607-1610 Erik Ribbing guvernör över Östergötland under hertig Johans utlandsresa
1621-1627 Lindorm Ribbing

Källor
Skandinavien under unionstiden, Carl Gustaf Styffe. 1878 

Slottslän i Sverige
Östergötlands historia
Philip Kemi

Philip Kemi, född 2 mars 1991 i Kiruna, är en svensk ishockeyspelare som just nu spelar för Kiruna IF i Hockeyettan.

Han är äldre bror till ishockeyspelaren Jesper Kemi.

Källor 

Män
Födda 1991
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Kiruna
Ishockeyspelare i Kiruna AIF
Ishockeyspelare i Kiruna IF
Ishockeyspelare i Luleå HF
Star Trek: Discovery

Star Trek: Discovery är en amerikansk science fiction-TV-serie från 24 september 2017, skapad av Bryan Fuller och Alex Kurtzman. De två första säsongerna utspelar sig cirka ett årtionde före originalserien. Den tredje och fjärde säsongen utspelar sig mer än 900 år senare. I rollerna ses bland andra Sonequa Martin-Green, Doug Jones, Shazad Latif, Anthony Rapp, Mary Wiseman, Michelle Yeoh och Jason Isaacs.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2017
Amerikanska science fiction-TV-serier
TV-serier baserade på Star Trek
Georg Lars af Schmidt

Georg Lars af Schmidt, född 26 november 1771 i Stockholm, död 31 januari 1842 i Umeå, var en svensk friherre, militär och ämbetsman.

Georg Lars af Schmidt var son till rådmannen och författaren Johan Albrekt Schmidt och Anna Maria Berg. Efter tiden som kadett vid amiralitetskadettkåren i Karlskrona blev Schmidt knuten till örlogsflottan för att sedan verka vid finska gardesregementet. År 1803 blev han kapten vid regementet, 1805 stabskapten och steg sedan i graderna tills han 1815 var överstelöjtnant vid regementet. År 1817 utsågs han till landshövding i Västerbottens län.

År 1815 adlades han under 1809 års regeringsform och upphöjdes 1841 till friherre.

Schmidt var gift med Maria Sofia Hedenberg, dotter till Anders Hedenberg och Anna Catharina Lewin. Han var far till Georg af Schmidt.

Källor
 Af Schmidt nr 393 på Adelsvapen-Wiki

Födda 1771
Avlidna 1842
Svenskt adlade
Män
Landshövdingar i Västerbottens län
Kommendörer av Nordstjärneorden
Militärer från Stockholm
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska friherrar
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Carl Dreijer

Carl Dreijer, född 31 maj 1770 i Sankt Nikolai församling  i Stockholm, död 23 oktober 1802 på Sankt Barthélemy, var en svensk plantageägare och handelsagent.

Biografi
Dreijer föddes 1770 i Stockholm som son till grosshandlaren Johan Dreijer och dennes hustru Anna Margareta Zelling. Han döptes den 3 juni samma år i Storkyrkan. 1791 befann han sig i London på uppdrag av sin far. 1794 utnämndes han av styrelsen i Svenska Västindiska Kompaniet till assistent till dåvarande handelsagenten på Sankt Barthélemy, Gustaf Wernberg. Han blev kompaniets agent där 1796. 1797 är han upptagen som medlem av Svenska Frimurare Orden och dess kapitel på ön.

Han lät bygga en plantage utanför Gustavia. I september 1802 begärde han avsked på grund av sjukdom och den 23 oktober samma år dog han av lunginflammation. Han begravdes dagen därpå. Dreijer gifte sig aldrig, men vid tiden för hans död nämns att han fått en son med sin hushållerska, en slav vid namn Betty. Då denne son inte var bekräftad av honom, blev sonen registrerad som slav.

Referenser

Källor
Bukowskis.com, läst den 6 november, 2017.
Dreijer - Biografiska anteckningar, Tab 2

Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer under gustavianska tiden
Saint-Barthélemy
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1770
Avlidna 1802
Män
Aeneas i Carthago (Kraus)

Aeneas i Carthago är en svensk opera (lyrisk tragedi) i prolog och fem akter med musik av Joseph Martin Kraus och libretto av Johan Henrik Kellgren efter tragedin Didon av Jean-Jacques Lefranc, Marquis de Pompignan (1734).

Historia 
Kraus arbetade på partituret till Aeneas i Carthago i nästan sju år men fick själv aldrig höra verket. Operan var tänkt som öppningsföreställning när det nya operahuset i Stockholm invigdes 1782. Kung Gustav III stod för operans handling, behandling och de olika episoderna medan Kellgren blott svarade för versifikationen. I januari 1782 var ouvertyren, prologen och de två första akterna färdiga. Men när primadonnan som skulle ha sjungit rollen Dido, den danskfödda Caroline Müller, lämnade landet undan sina fordringsägare ersattes operan av Johann Gottlieb Naumanns verk Cora och Alonzo.

Det är Kraus största operaprojekt som i oavkortat skick varar i nästan fem timmar. Han var starkt inspirerad av både Gluck och Piccinni, vars opera med samma ämne han hade stiftat bekantskap med i Paris. Operan hade premiär den 18 november 1799 på Kungliga Operan i Stockholm "såsom galaspektakel i anledning af kronprinsen Gustafs födelse". Operan spelades åtta gånger.

Personer

Handling 

Prologen skildrar förhistorian om hur Aeneas har hamnat i Karthago, där hans mor Venus har lovat honom ett kärleksäventyr. Aeneas deltar i en offerfest för Juno som vill att han skall stanna hos Dido, men då Dido och Aeneas under en storm söker skydd i en grotta och erkänner sin kärlek, beslutar Venus att skicka honom vidare till Italien där han skall grundlägga Rom. Dido har avvisat ett frieri från numidernas kung Jarbas och skall just vigas vid Aeneas då ett jordskalv avbryter ceremonin som ännu en påminnelse om att han måste segla vidare. Medan han gör sig beredd att segla kommer Dido och bönfaller honom att stanna, och när han hör att den försmådde Jarbas har förklarat Karthago krig drar han ut i strid för att rädda Dido. Han dödar Jarbas men stannar inte kvar, så när Dido ser honom segla bort tar hon sitt liv men förs upp till Olympen av Jupiters sändebud Iris.

Källor

Verk av Joseph Martin Kraus
Kulturåret 1799
Kultur i Stockholm
Svenskspråkiga operor
Svenska operor
Tyska operor
Skogs-Ekeby

Skogs-Ekeby är en herrgård och ett tidigare säteri i Västerhaninge socken nuvarande Haninge kommun. Gårdens ägor såldes 1908 till tomtbolaget AB Hem på landet. Huvudbyggnaden är idag privatbostad.

Historik

Området var bebott redan under förhistorisk tid, vilket ett stort gravfält strax norr om gården kan vittna om.
Efterledet -by är typisk för vikingatiden. Nära Skogs-Ekeby finns även Skogs-Ekebystenen som dock inte står på sin ursprungliga plats. Den ursprungliga bytomten låg ett hundratal meter sydväst om dagens gård. Idag är platsen bebyggd med villor. På en karta från 1702 framgår mangårdens placering (1), dock ingen byggnad, den uppges som "avbränd". Sydost därom låg en trädgård (3) och söder om den en ladugårdsfyrkant (2). På kullen "Stenhagen" lite längre mot väster stod gårdens väderkvarn (21).

Skogs-Ekeby  tillhörde mellan 1633 och 1728 släkten Strijk med bland andra Hans Strijk och dennes son Gotthard Strijk. Till egendomen som då utgjorde 1⅔ mantal hörde vattenkvarn och såg. 1750 omnämns en lagman Rågfeldt som ägare och mellan åren 1757 och 1777 professor i historia Olof Celsius den yngre (kusin till Anders Celsius). Han ägde samtidigt även Hässlingby i Österhaninge socken. Celsius dotter, Catharina Charlotta (1747–1803), gifte sig på Skogs-Ekeby med kyrkoherden Jonas Breding. 

Därefter innehades godset av kammarrevisionsrådet Johan Daniel Schult (född 1736). Han avled på Skogs-Ekeby 1789 och lämnade egendomen genom arv till sonen Gustaf Schult (född 1774). Han avled på Skogs-Ekeby 1844. År 1863 blev löjtnant Carl Gustaf Rudman Bergenstråhle (1826-1877) ägare genom gifte med Gustaf Schults dotter Sophia Helena Schult, född 1801 på Skogs-Ekeby. Deras son, Gustaf Rudman, föddes på godset 1855 och avled 1939 i Stockholm.

Den nuvarande huvudbyggnaden uppfördes 1703 när Gotthard Strijks hustru, Christina Ribbing (död 1721 på Skogs-Ekeby), var ägare. Corps de logi är ett trähus i 1½ våning under ett brutet och valmat sadeltak. Byggnaden är förlängd vid gavlarna med flyglar i form an två pocher. Gårdens ägor sträckte sig upp till Tornberget där man fortfarande kan hitta ett stort gränsröse som markerade gränsen mellan Ektorp och Hammar gård samt Skogs-Ekeby gård.

Skogs-Ekeby styckas
År 1908 såldes gårdens ägor och två av Ålstagårdarna i Tungelsta till tomtbolaget AB Hem på landet som exploaterade marken. Skogs-Ekeby tillhörde de första egendomarna som förvärvades av Hem på landet för uppstyckning för småbrukarhem. Marken delades upp i lotter om cirka 1½ till 6 tunnland för exempelvis trädgårdsmästerier med växthusodling. Exploatören använde sig av djurnamn för att dela upp området i olika kvarter. Fastigheten fick 1909 beteckningen Skogs-Ekeby Trädgårdsstad 1:10 och omfattade 2,77 hektar. Fortfarande idag präglas området av stora växthus.

Bilder, omgivningen

Referenser

Externa länkar

 Ekeby i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883

Herrgårdar i Södermanland
Byggnader och anläggningar i Haninge kommun
Gamma Persei

Gamma Persei (γ Persei, förkortat Gamma Per, γ Per) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den nordvästra delen av stjärnbilden Perseus. Den har en skenbar magnitud på 2,93 och klart synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 243 ljusår (75 parsek) från solen. Gamma Persei är utgångspunkten för det årliga meteorregnet Perseiderna.

Nomenklatur
Gamma Persei har, tillsammans med α Per, δ Per, ψ Per, σ Per, och η Per, kallats Perseussegmentet.

Egenskaper
Gamma Persei är en gul till vit jättestjärna av spektralklass G8 III Den har en massa som är omkring 2,7 gånger större än solens massa och utsänder från dess fotosfär ca 113 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 5 170 K. Den har en följeslagare med spektralklass av A3 V  alternativt A2 (III).

Dubbelstjärnan är en förmörkelsevariabel med en omloppsperiod på 5 329,8 dygn (14,6 år). Förmörkelsen, som observerades första gången 1990, varade då i två veckor. Under en förmörkelse passerar primärstjärnan framför följeslagaren, vilket gör att systemets magnitud minskar med 0,55.

Källor

Referenser

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/gammapersei
 http://stars.astro.illinois.edu/Sow/gammaper.html

	
Stjärnbilden Perseus
Bayerobjekt
Gula jättar
Dubbelstjärnor
Algolvariabler
Huvudseriestjärnor klass A
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Pipistrellus papuanus

Pipistrellus papuanus är en fladdermus i familjen läderlappar som förekommer i östra Indonesien och i norra delen av den australiska regionen.

Arten blir 33,9 till 41,8 mm lång (huvud och bål) och har en 24 till 32,7 mm lång svans. Öronen är 8,4 till 11,8 mm långa och bakfötternas längd är 4,9 till 6,5 mm. Pälsens färg varierar mellan chokladbrun, kanelbrun och svartbrun. Vingarnas undersida och svansflyghuden är delvis täckt med hår. Pipistrellus papuanus skiljer sig från andra släktmedlemmar i olika detaljer av skallens och tändernas konstruktion.

Denna fladdermus förekommer på öar i östra Indonesien (bland annat på Moluckerna), på Nya Guinea, på Bismarckarkipelagen och på flera andra öar i regionen. Den når i bergstrakter 1300 meter över havet. Arten levde ursprungligen i skogar men den har bra anpassningsförmåga till människans landskapsförändringar (kulturföljare). Pipistrellus papuanus besöker odlade områden och samhällen.

Individerna vilar i trädens håligheter och i byggnader. De lämnar gömstället kort före skymningen och jagar flygande insekter.

För arten är inga allvarliga hot kända. Den listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser 

Läderlappar
papuanus
Däggdjur i australiska regionen
2323 Zverev

2323 Zverev eller 1976 SF2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Mitrofan Zverev.

Asteroiden har en diameter på ungefär 21 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
3158 Anga

3158 Anga eller 1976 SU2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter en by i Sibirien.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Maria.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Maria-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
Martha Randall

Martha Irene Randall, född 12 juni 1948 i Chicago, är en amerikansk före detta simmare.

Randall blev olympisk bronsmedaljör på 400 meter medley vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från USA
Födda 1948
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Chicago