kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Liljeörn

Liljeörn är sentida konventionell benämning på en medeltida dansk-svensk frälsesläkt som härstammar från Ivar Jensen Dyre till Tirsbaek  och som på grund av tveksamheter kring vapentolkningen (tidigare uppfattat som vingat svärd) har sammanblandats med ätten som kallas vingat svärd. Ätten antas ha dött ut under 1600-talet och introducerades därför inte vid Svenska Riddarhusets grundande 1625. Den har ibland sammanblandats med ätten vingat svärd.

Vapen: en osäker och otydlig beskrivning av vapnet, baserat på sigill, tolkat av Jan Liedgren som kluven sköld med en halv lilja i höger fält och en halv fläkt örn i vänster fält, vilket gett ätten dess namn. 

Ivar Jensen Dyre till Tirsbaek
1477 stadfäster väpnaren Jöns Ivarsson (Liljeörn) sin hustru Cecilias gåva av en gård i Sävsta (nuvarande Sävstaholm) i Vingåkers socken till Julita kloster.
Jöns Jönsson (Liljeörn)
Riksrådet Måns Jönsson (Liljeörn) till Strömsta (död mellan 1541 och 1544) var gift Karin Axelsdotter (Thott) (död 1558). 
Hans dotter Carin Månsdotter (Liljeörn) till Edeby, (död 1604) gifte sig i Stockholm den 25 november 1582 med Arvid Gustafsson (Stenbock) (född 1541) som förlorade sina ämbeten 1596 och lämnade därefter Sverige för Polen, men återfick både förläningar och arvegods av hertig Karl 1599. Carin Månsdotter återfick 1602 Edeby och sina till kronan indragna övriga gods.
Ivar Jönsson (Liljeörn)
Riddaren och riksrådet Ivar Ivarsson (Liljeörn) (född omkring 1528) trolovades vid Kyndelsmäss 1566 med Karin Göransdotter (Gyllenstierna) med laga fästning och sänggående, men 1567 anklagades Ivar Ivarsson för högförräderi och mördades på Trefaldighetsaftonen tillsammans med Svante Sture, hans son Nils, kungens lärare Dionysius Beurræus och några andra stormän på Uppsala slott av kung Eriks drabanter under Sturemorden, innan de hade genomgått en vigselceremoni. Paret fick 1567 en son, Ivar Ivarsson, född postumt efter faderns död. Karin Göransdotter var efter sin trolovades död engagerad i en arvstvist som varade i resten av hennes liv. År 1587 avgjorde kungen att trolovningen var giltig och gällde som äktenskap med arvsrätt, något som slutligen bekräftades 1590. Hennes son Ivar avled dock samma år, och därefter gällde tvisten endast hennes och inte hans arv. 
Ivar Ivarsson d.y., född 1567, död 1590.

Källor
Jan Raneke, (1982-1985). Svenska medeltidsvapen, del II, s. 874
Artiklar av huvudredaktören vid Svenskt Diplomatarium Jan Liedgren (död 1995) i Släkt och hävd 1971, samt Släktforskarnas årsbok 1998.
Liljeörn på roskildehistorie.dk

Referenser

Medeltida svenska ätter
66 Orionis

66 Orionis är en gul ljusstark jätte i stjärnbilden Orion. 

66 Orionis har visuell magnitud +5,62 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 4730 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Orion
Gula ljusstarka jättar
Dubbelstjärnor
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Mathildedal

Mathildedal är ett tidigare järnbruk i Bjärnå vid Halikkoviken. 

Lorentz Creutz den yngre erhöll 1686 privilegium på ett stångjärnsverk på platsen, som då hette Hummeldal, men tillståndet torde aldrig ha utnyttjats på grund av bristande tillgång på vattenkraft. Bergsrådet Viktor Zebor Bremer anlade 1852 ett puddelverk där och ett valsverk 1857; anläggningarna kallade han Mathildedal efter sin andra hustru. Bruket övertogs 1879 av ett aktiebolag, som anlade gjuteri, mekanisk verkstad och snickeri samt inledde tillverkning av lantbruksmaskiner, vilken fortsattes fram till 1968. Järnverket slopades 1906. Mathildedal och Tykö bruk hade från 1916 gemensamma ägare. 

Under 1980- och 1990-talet utvecklades Mathildedal till ett fritids- och turistcentrum. Det är en del av Meri-Teijos fritidscentrum, som årligen besöks av omkringa 100 000 turister. Den gamla bruksmiljön och platsens kulturhistoria utnyttjas i marknadsföringen och på orten finns bland annat golfbana, gästhamn, konferenslokaler och restauranger. De gamla husen i bruksbyn har restaurerats och är idag semesterbostäder. Sex av brukets gamla fabriksbyggnader står ännu kvar, och 2003 fick de en ny ägare, som har börjat restaurera byggnaderna; målet är att Mathildedal åter ska bli ett levande samhälle, som ett centrum för olika hantverkare. I Mathildedal bor idag omkring 70 invånare året om.

Källor

Bjärnå
Järnbruk
Stugunøset på Filefjell

Stugunøset på Filefjell (även skrivet Filefjeld) är en oljemålning av den norske landskapsmålaren Johan Christian Dahl från 1851. Den ingår i samlingarna på Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design i Oslo sedan 1901. 

Målningen visar en hjord renar vid berget Støgonøset (1433 m.ö.h.) i Filefjell i Valdres i Oppland fylke, nära gränsen till Sogn og Fjordane. Dahl var vid tidpunkten 62 år gammal och kunde endast med stora svårigheter bestiga berget där han tecknade en skiss av utsikten. 

Dahl utbildade sig vid Kunstakademiet i Köpenhamn 1811–1817 och flyttade därefter till Dresden 1818 där han var bosatt återstoden av sitt liv. Dahl ägnade sig nästan uteslutande åt landskapsmåleri. Inledningsvis målade han många norska landskap utan att ha någon närmare kännedom om landet, dels på grund av sin långa utlandsvistelse och dels för att mest varit i sin födelsestad Bergen. Men år 1826 företog han sin första långa Norgeresa då han tog sig från Christiania (nuvarande Oslo) via Telemark och Hardangervidda till Bergen. Hans sista Norgeresa 1850 tog honom bland annat till Oppland fylke och gav inspiration till målningarna Fra Hjelle i Valdres och Stugunøset på Filefjell. 

Målningen köptes av Kunstforeningen i Kristiania där den i ett konstlotteri vanns av Wilhelm Adelsten Maribo. Denne testamenterade målningen till Nasjonalmuseet 1901.

Målningen är avbildad på ett norskt frimärke i serien Norsk Malerkunst från 1976.

Källor 
Nasjonalmuseets webbplats

Noter 

Målningar på Nasjonalgalleriet 
Målningar 1851
Målningar av Johan Christian Dahl
Målningar med motiv från Norge
Landskapsmålningar
Frederik Lange (målare)

Frederik Lange, född 31 juli 1870 i Frederiksberg i Danmark, död 30 juni 1941 i Skagen, var en dansk målare.

Frederik Lange var son till konsthistorikern Julius Henrik Lange och Louise Aagaard. Han utbildade sig på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1895-1896 och därefter på Kunstnernes Frie Studieskoler för P.S. Kröyer.

Han målade porträtt, bilder av vardagsmiljöer och landskap, vilka han hämtade från Lillebælt, Odsherred, Stevns och trakten av Skagen där han slog sig ned 1924 i  Vesterbyn i Skagen.

Fredrik Lange gjorde studieresor till Grekland och Turkiet som tecknare i arkeologiska expeditioner 1893 samt Nordafrika och Grekland 1900, samt också till Frankrike och Italien 1906 och till Frankrike 1910.

Frederik Lange fick Eckersbergmedaljen 1907 och 1910.

Han gifte sig 1903 i första äktenskapet med Ida Johanne Løw, 1914 i andra äktenskapet med Vibeke Collin och 1924 i tredje äktenskapet med Grethe Lorentzen.

Bildgalleri

Källor
Elisabeth Fabritius: Frederik Lange på Kulturarv.dk

Danska målare
Födda 1870
Avlidna 1941
Män
Mottagare av Eckersbergmedaljen
HD 96819

HD 96819 är en ensam stjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Vattenormen och har tidigare varit betecknad 10 Crateris. Den har en skenbar magnitud på 5,43 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 18,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 182 ljusår (ca 56 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 16 km/s. Den ingår med största sannolikhet i TW Hydrae-associationen.

Egenskaper 
HD 96819 är en vit till blå stjärna i huvudserien av spektralklass A1 V, som har avverkat omkring en tredjedel av sin tid i huvudserien och senare kommer att expandera till en röd jätte. Den har en massa som är ca 2 solmassor,  en radie som är ca 1,9 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 21 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 9 000 K.

HD 96819 är en ung, snabbt roterande stjärna, omkring 9 miljoner år gammal och en misstänkt variabel.

Se även 

 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar 

 https://www.universeguide.com/star/ HD96819

		
Stjärnbilden Vattenormen
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A	
Misstänkta variabler
Cecchignola

Cecchignola är Roms tjugoandra zon och har beteckningen Z. XXII. Zonen är uppkallad efter bäcken Cecchignola, vilken rinner ut i Tibern. Zonen Cecchignola bildades år 1961.

Arkeologiska lokaler
 Villa della Cecchignola
 Cisterna della Domus rustica 
 Romersk grav, vid Via del Bel Poggio 
 Torre Chiesaccio, vid Via del Bel Poggio. Medeltida torn 
 Tor Pagnotta, vid Via di Tor Pagnotta. Torn från 1200-talet

Kommunikationer
 Närmaste tunnelbanestation är Laurentina

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar

 
Bildanden 1961
Einar Hagman

Einar Hagman, född 22 november 1887 i Vörå, död 1 augusti 1963 i Vasa, var en finländsk journalist. Han var far till Kaj Hagman.

Hagman, som blev filosofie kandidat 1911, var medarbetare i Vasabladet 1906–1955. Han legendarisk som kåsör under signaturen Neger och upprätthöll under nära fem årtionden genom sina krönikor en intim kontakt med sin svenskösterbottniska läsekrets. Ett urval av hans kåserier från tiden mellan de båda världskrigen utgavs av sonen Kaj under titeln Ur dagboken (1981).

Källor

Finlandssvenska journalister
Födda 1887
Avlidna 1963
Män
Personer från Vörå
Kaj Hagman

Kaj Vilhelm Hagman, född 29 juli 1916 i Vasa, död där 16 september 2003, var en finländsk journalist. Han var son till Einar Hagman. 

Hagman, redaktionell medarbetare i Vasabladet sedan 1937, anställdes vid tidningen 1944 och verkade som reporter, nyhets-, sport- och kulturredaktör samt musik-, teater- och litteraturrecensent; redaktionschef 1964–1979. Han redigerade kulturtidskriften Horisont från starten 1954 och var 1964–1979 dess ansvarige huvudredaktör. Han var stiftande medlem av Svenska Österbottens litteraturförening och tilldelades Publicistpriset 1968.

Källor

 Vem och vad 1996, s. 150–151. Schildts, Esbo 1996. 
 Vem och vad 2004, s. 816. Schildts, Esbo 2004.

Finlandssvenska journalister
Födda 1916
Avlidna 2003
Män
Personer från Vasa
Olle Ferm

Sven Olof Erik "Olle" Ferm, född 8 mars 1947 i Norrköping, är en svensk professor i historia och tidigare simmare. Han tävlade för Norrköpings KK.

Ferm tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo, där han blev utslagen i försöksheatet på 400 meter medley. Vid olympiska sommarspelen 1968 i Mexico City tävlade han i tre grenar. 

Vid Europamästerskapen i simsport 1966 tog Ferm brons på 4 x 200 meter frisim. 1967 tilldelades han Stora grabbars märke. 1970 vann Ferm SM-guld i vattenpolo.

Efter simkarriären blev Ferm professor i medeltidshistoria vid den historiska institutionen vid Stockholms universitet. Han tilldelades Rettigska priset av Vitterhetsakademien 2010. År 2012 fick han tillsammans med sin kollega Göran Dahlbäck Kungl. Vetenskapssamhällets i Uppsala tvärvetenskapliga pris för framstående tvärvetenskapligt arbete för deras "skapande och utveckling av det mångvetenskapliga medeltidsseminariet som nydanat svensk medeltidsforskning". Tillsammans fick de 2013 också Svenska fornminnesföreningens Hildebrandspris. Ferm blev den 5 februari 2013 invald som svensk korresponderande ledamot av Kungliga Vitterhetsakademien.

Källor

Noter

Svenska simmare
Svenska professorer i historia
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1947
Levande personer
Män
Medeltidshistoriker
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Svenska mästare i simning
Bertel Nygård

Bertel Johannes Nygård, född 26 maj 1948 i Vörå, är en pensionerad finlandssvensk journalist.

Nygård var redaktör vid Österbottniska Posten 1978–1982 och blev kulturchef på Vasabladet 1982. Han svarade för en kvalitetsinriktad kulturjournalistik där olika åsikter bröts i öppen debatt. Stor publik hade spalten Lugna gatan, där han satiriskt behandlade samhällsfenomen både ur ett regionalt, allmänt finlandssvenskt och nationellt perspektiv. Nygård gick i pension 2013. Han är utbildad biokemist.

Han tilldelades Choraeuspriset av Olof och Siri Granholms stiftelse år 2009.

Källor

 

Finlandssvenska journalister
Finländska biokemister
Födda 1948
Män
Levande personer
Personer från Vörå
Mats Svensson (simmare)

Mats Gunnar Svensson, född 28 april 1943 i Borås, är en svensk simmare. Han tävlade för IF Elfsborg.

Svensson tävlade i två grenar för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo.

Vid Europamästerskapen i simsport 1962 tog Svensson guld på 4 x 200 meter frisim och brons på 4 x 100 meter frisim. 1962 vann han även sitt första SM-guld på 200 meter frisim och tilldelades Stora grabbars märke.

Källor

Noter

Svenska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1943
Levande personer
Män
Svenska mästare i simning
Bror Rönnholm

Bror Albert Rönnholm, född 15 mars 1949 i Korsholm, är en finländsk journalist och författare.

Rönnholm, som blev filosofie magister 1987, blev allmän reporter vid Åbo Underrättelser 1979 och tidningens kulturredaktör 1982. Han är framför allt känd som en av Svenskfinlands mest ambitiösa och kunskapsrika litteraturkritiker. Som poet debuterade han med En värld reducerad (1990), som följts av Spegel på glänt (1993), Falla samman (1998) och Från en grop i sommar (2007). Hans lyrik följer ett senmodernistiskt mönster med stark känsla för språklig klangfärg. Han har även redigerat antologin Och skogen blir en orgel (2003), som innehåller finlandssvenska dikter om musik.

Källor

Finlandssvenska journalister
Finländska litteraturkritiker
Finlandssvenska författare
Svenskspråkiga författare
Personer från Korsholm
Födda 1949
Levande personer
Män
Runar Urbans

Runar Enoch Urbans (till 1946 Johansson), född 28 april 1904 i Helsingfors, död där 8 april 1966, var en finländsk tidningsman och skriftställare. 

Urbans, som blev filosofie magister 1932, var bland annat huvudredaktör för Finansbladet 1934–1943, chef för informationsavdelningen vid Finlands industriförbund 1944–1954 och medlem av Mercators redaktion från 1959. Han skrev ett flertal företags- och föreningshistoriker, bland annat Suomen Trikoo 1903–1953 (1956), Oy Medica Ab 1911–1961 (1961), Hartwall 1836–1961 (1961) och En fackla tändes (1966, Arbetets vänners huvudförenings historia). Han var ordförande i Finlands svenska manssångarförbund 1952–1966 och ordförande för Sällskapet Muntra Musikanter 1953–1956.

Källor

Finländska chefredaktörer
Finlandssvenska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1904
Avlidna 1966
Män
Personer från Helsingfors
Eye Benches II

Eye Benches II är en skulptur av den fransk-amerikanska skulptören Louise Bourgeois, inköpt av Balticgruppen för Umedalens skulpturpark. 

Skulpturen är huggen ur svart granit från Zimbabwe av italienska stenhuggare . Verkets två delar liknar gigantiska, vakande ögon – som överblickar trädgården framför motionsanläggningen Iksu spa – och har baksidor som kan fungera som sittplatser.

Varianter 
Skulpturerna Eye Benches I, II och III donerades år 2005 av konstnären till 75-årsjubileet för Seattle Art Museum och finns sedan 2007 i museets olympiska skulpturpark.

Se även 

 Lista över offentlig konst i Umeå kommun

Källor

Noter 

Skulpturer i Umeå kommun
Skulpturer 1997
Skulpturer i diabas
Skulpturer av franska skulptörer
Skulpturer av amerikanska skulptörer
Lotten Andersson

Lotten Katrin Andersson, född 5 januari 1950, är en svensk simmare. Hon tävlade för Timrå AIF och Linköpings ASS.

Andersson tävlade som 14-åring för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo, där hon var en del av Sveriges lag som slutade på femte plats på 4 x 100 meter frisim. Vid olympiska sommarspelen 1968 i Mexico City tävlade hon i tre grenar.

1967 tilldelades hon Stora grabbars och tjejers märke. Efter simkarriären har Andersson jobbat som lärare.

Källor

Noter

Svenska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
Svenska mästare i simning
Simmare i Timrå AIF
Simmare i Linköping ASS
Finn Halse

Ole Finn Halse, född 26 augusti 1910 i Kristiania, död 9 april 1980 på Mallorca, var en norsk författare och översättare.

Halse var utbildad jurist, men var från 1945 verksam som förläggare, översättare och författare. Han utgav över 300 titlar i bokform, fler än någon annan norsk författare. De flesta ingick i serier som Kometserien och Villmarkserien och publicerades under pseudonym. Halse använde sig av många pseudonym, däribland Tex Miller, Steve Grant och Nick Mallory. Handlingen förlade han företrädesvis till USA. Han var översatte även ett hundratal deckare och westernromaner till norska.

Källor 
 

Norskspråkiga författare
Norska författare
Födda 1910
Män
Norskspråkiga översättare
Författare från Oslo
Norska översättare
Översättare från engelska
Avlidna 1980
Friedrich Hildebrand

Friedrich Hildebrand kan syfta på bland andra:

* Friedrich Hildebrand von Einsiedel (1750–1828), tysk jurist och skriftställare
 Friedrich Hermann Gustav Hildebrand (1835–1915), tysk botaniker

Se även 
 Friedrich Hildebrandt
Rolf Junefelt

Rolf Ingmar Junefelt, född 15 maj 1938 i Jönköping, är en svensk idrottare som tävlat i modern femkamp, simning, fäktning och handboll. 

Junefelt tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo, där han slutade på 10:e plats i herrarnas individuella tävling. Han var även en del av Sveriges lag som slutade på fjärde plats i lagtävlingen. Under tiden för de olympiska spelen tävlade Junefelt för A6 IF.

1955 och 1956 vann han SM-guld på 100 meter bröstsim, tävlande för Jönköpings SLS. Totalt tog Junefelt fyra SM-guld i bröstsim. 1966 tog han SM-guld i lagvärja för Djurgårdens IF. Junefelt kvalspelade även till högsta serien i handboll med Sandåkerns SK.

Källor

Noter

Svenska moderna femkampare
Svenska simmare
Svenska fäktare
Svenska handbollsspelare
Svenska mästare i simning
Svenska mästare i fäktning
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Födda 1938
Levande personer
Män
Välinge, Värmland

Välinge är en herrgård i Väse socken i Värmlands län. 

Välinge, som har givit namn åt de medeltida äldre och yngre Välingeätterna, bebyggdes som säteri 1640. Gården tillhörde under 1700-talet ätterna Virgin och von Gegerfelt, under 1800-talet släkterna Wärnhjelm och Troili.

Källot 

 
 

Herrgårdar i Värmland
Byggnader och anläggningar i Karlstads kommun
Christina Bilby

Christina Agathe Bilby, tidigare Wahlberg, född 24 juli 1943 i Bromma, är en svensk fäktare. Hon tävlade för Djurgårdens IF.

Bilby tävlade i florett för Sverige vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo. Hon blev oplacerad efter att ha förlorat omfäktningen i första omgången mot franska Catherine Rousselet-Ceretti.

Hon tog SM-guld i lagflorett för Djurgårdens IF 1962. Bilby var en del av Sveriges lag i VM i florett 1963, 1965 och 1966.

Källor

Noter

Svenska fäktare
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Födda 1943
Levande personer
Kvinnor
Kvinnan i rummet

Kvinnan i rummet (originaltitel: Kvinden i buret) är en dansk deckarfilm från 2013, regisserad av Mikkel Nørgaard med manus skrivet av Nikolaj Arcel. Filmen baseras på romanen med samma namn av Jussi Adler-Olsen från 2011.

Handling
Efter att en misslyckad polisräd blir Carl Mørck förflyttad till polishusets  avdelning för gamla ouppklarade fall, som går under namnet "Q". Där hittar han och hans nya kollega Assad ett fall om en kvinnlig politiker som försvann spårlöst fem år tidigare, vilket Mørck snart börjar hitta antydningar på att hon i själva verket blev kidnappad. Nu bestämmer sig Mørck och Assad att lösa fallet även när deras polischef uppmanar dem att låta bli.

Rollista (i urval)

Referenser

Externa länkar 

Danska filmer 2013
Danskspråkiga filmer
Danska kriminalfilmer
Danska filmer baserade på romaner
Filmer om föräldralösa
Authenrieths Pigeskole

Authenrieths Pigeskole var en flickskola i Oslo i Norge, grundad 1844.  Det beskrivs som den mest framstående skolan för flickor i Oslo före grundandet av Nissens pigeskole (1849), och var länge därefter dess främsta rival. 

Skolan tillhörde en av de första mer betydande flickskolorna i Oslo: i staden nämns fem flickskolor i början av 1800-talet, bland dem Fru Dunkers Skole, Frøknerne Leschlys Skole och Jomfru Pharos Skole, men dessa karaktäriseras främst som flickpensioner. 

Skolan grundades 1844 av Marie Lotz från Hamburg som Frøken Lotz’s Skole, och den blev då stadens främst flickskola tillsammans med Jomfruerne Steffens’ Skole. Lotz överlät skolan till Wilhelmine Grell 1854. När Wilhelmine Grell (1827–1880) gifte sig med Albert Autenrieth (1813–1873) 1856 fick den namnet Authenrieths Pigeskole. När paret Authenrieth återvände till Tyskland 1868 överläts skolan på Caroline Bauer, och fick då namnet Frøken Bauers Pigeskole eller Frk Bauers Pigeinstitutt. Skolan fick en egen byggnad 1872. Skolan övertogs 1894 av Jakob Keyser Berle och fick namnet Berles skole. Den fick en ny byggnad 1897. 

Marie Lotz gav skolan ett gott rykte för språkundervisning.  I skolan undervisades elever från åtta till fjorton års ålder i tvååriga klasser: 1872 blev de ettåriga.  1877 fick skolan en vuxenklass eller "Skole for voxne Elevers videre Uddannelse", 1879 en Middelskolekursus och rätten att ge Middelskole
examen till kvinnor. 1919 blev den en kommunal flickskola, 1932 ett gymnasium, och 1954 upplöstes flickskolan då den öppnades för pojkar, och 1969 lades den ned. 

Eleverna ska främst ha bestått av döttrarna till stadens överklass, "embedsmenn og byens fornemste borgere". Bland lärarna anställda vid skolan fanns Gerhard Henrik Armauer Hansen. Många kända personer var elever i skolan, bland dem Gina Krog, Agathe Backer Grøndahl och Ragna Nielsen.

Källor

Noter 

Flickskolor
Oslo under 1800-talet
Utbildningsinstitutioner bildade 1844
1844 i Norge
Carl-Wilhelm Engdahl

Carl-Wilhelm Engdahl, född 16 juli 1926 i Växjö, död 13 oktober 2012 i Nyköping, var en svensk fäktare. Han tävlade för Stockholmspolisens IF och Föreningen för fäktkonstens främjande.

Engdahl tävlade i lagvärja för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom. I Sveriges lag ingick även Göran Abrahamsson, Berndt-Otto Rehbinder, Hans Lagerwall, Orwar Lindwall samt Ulf Ling-Vannérus och de slutade på en femte plats efter förlust mot Italien i kvartsfinalen.

Vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo tävlade Engdahl också i lagvärja. I Sveriges lag ingick även Orwar Lindwall, Göran Abrahamsson, Hans Lagerwall samt Ivar Genesjö och de slutade på fjärde plats efter förlust mot Frankrike i bronsmatchen.

Han tog SM-guld i lagvärja för Stockholmspolisens IF 1959 och 1960. Åren 1964, 1965, 1967, 1968 och 1970 tog Engdahl SM-guld i lagvärja för Föreningen för fäktkonstens främjande.

Källor

Noter

Svenska fäktare
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Födda 1926
Avlidna 2012
Män
Johan Edvard Öhman

Johan Edvard Öhman, född 13 oktober 1809 i Helsingfors, död 27 augusti 1856 i Stockholm, var en finländsk skol- och tidningsman. Han var bror till Constantin och August Mauritz Öhman samt far till Elias Öhman. 

Öhman  blev filosofie kandidat 1834 och prästvigdes 1839. Han blev 1836 adjunkt vid Borgå lyceum 1836 och lektor i historia 1838. Han grundade 1838 Borgå Tidning, en föregångare till Borgåbladet, som bland sina medarbetare även räknade hans vän och kollega Johan Ludvig Runeberg, och grundade 1842 Sparbanken i Borgå. Öhman utnämndes till prost 1849. Han avled på en resa i Sverige.

Källor

Noter

Finländska lärare
Finländska präster
Finlandssvenska journalister
Födda 1809
Avlidna 1856
Män
Personer från Helsingfors