kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
28 Hydrae

28 Hydrae är en misstänkt variabel (VAR:) i Vattenormens stjärnbild.
28 Hydrae har visuell magnitud +5,61 och varierar utan fastställd amplitud eller periodicitet. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 900 ljusår.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Vattenormen
Misstänkta variabler
Orangea jättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Gullmarns naturreservat

Gullmaren är ett naturreservat som omfattar fjorden Gullmaren i norra Bohuslän.
Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000.
 
Området sträcker sig in i Morlanda socken i Orusts kommun, Skaftö, Lyse, Brastads och Bro socknar i Lysekils kommun, Dragsmarks, Bokenäs och Skredsviks socknar i Uddevalla kommun samt Foss socken i Munkedals kommun.

Området bildades som naturvårdsområde 1983, klassades som naturreservat 2001 och omfattar 16 499 hektar. Intill fjorden finns också Gullmarsskogens, Vägeröds, Gåseviks, Stora Bornö och Stångehuvuds naturreservat i Lysekils kommun samt Bassholmens, Kärlingesunds, Svartedalens och Gullmarsbergs naturreservat i Uddevalla kommun. Angränsande naturvårdsområden är Gröderhamnsängen och Gåsöskärgården i Lysekils kommun.

Referenser

Naturreservat i Orusts kommun
Naturreservat i Lysekils kommun
Naturreservat i Uddevalla kommun
Naturreservat i Munkedals kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 1983
1983 i Sverige
Iktyofager

Iktyofager (, latin: Ichthyophagi, ”fiskätare”) var under antiken en sammanfattande benämning för en rad vitt skilda kustbefolkningar i Afrika och Asien, vilka huvudsakligen levde av fisk samt ansågs stå på en låg utvecklingsnivå. Framför allt omtalas iktyofager från kustområdena i Gedrosien (nuvarande Baluchistan) och landskapet Troglodytis på Afrikas östkust vid Röda havet. (Numera avses med iktyofag främst en person ”som lever av fisk eller som med förkärlek äter fisk”.)

Herodotos (400-talet f.Kr.) nämner tre babyloniska stammar, vilka enbart livnärde sig av fisk. Till mjöl söndersmulad torrfisk använde de till gröt eller till att baka bröd. Han nämner även iktyofager i Etiopien och i gränsstaden Elefantine på ön med samma namn.
Alexander den stores amiral Nearchos ledde under Alexanders återtåg (cirka 326–325 f.Kr.) en flotta i Arabiska havet längs regionen Makrāns kust i Baluchistan och uppger att de karga och bergiga stränderna vid Gwadar och Pasni beboddes av iktyofager.
Pausanias (100-talet f.Kr.) omtalar iktyofager på den afrikanska kusten vid Röda havet. Dessa nämns även av Diodorus Siculus (cirka 90 f.Kr.–30 f.Kr.) och av Strabon (cirka 63 f.Kr.–24). Strabon uppger även att de etiopiska iktyofagerna söder om Bab el-Mandeb malde soltorkad fisk till mjöl, varav bakades bröd.
Plinius den äldre (23–79) berättar om iktyofager på öarna i Persiska viken.
Ptolemaios (cirka 100–170) nämner iktyofager vid Persiska vikens kust, kusten av Röda havet, på den afrikanska västkusten samt i Fjärran östern nära hamnen i Kattigara.
På Peutingerkartan, ursprungligen från 300-talet, markeras iktyofager som ett folk som bebodde kusten av Baluchistan. Förekomsten av sådana stammar bekräftades av Sir Richard F Burton (El-Medinah, s. 144).
Olaus Magnus kallar i sin Historia om de nordiska folken, 1555, islänningar för iktyofager, då de i avsaknad av spannmålsodling bredde smör på torkad fisk, vilken åts som bröd. Även Nordnorges kustsamer kallar han iktyofager.

Källor 

Antikens folkslag
Lulle Johansson

Karin Ingeborg (Lulle) Johansson, född 25 september 1903 i Domkyrkoförsamlingen i Göteborg, död 8 oktober 1991 i Torslanda församling, var en svensk journalist, målare, tecknare och grafiker.

Hon var dotter till fabrikören Carl Hedberg och Eva Andersson samt från 1931 gift med läkaren Ivar L. Johansson (1897–1945). Hon utbildade sig först till gymnastikdirektör och var verksam i detta yrke under några år innan hon 1934 följde några vänners råd om att bli konstnär. Hon studerade konst för Sigfrid Ullman på Valands målarskola 1934–1937. Efter ett kortare avbrott från konsten reste hon 1939 till Paris där hon studerade för Othon Friesz innan hon tvingades återvända till Sverige på grund av andra världskriget. Hon fortsatte sina konststudier för Isaac Grünewald 1942 men enligt henne själv var studieresan till Portugal där hon bedrev självstudier som fick den största betydelsen för hennes konst. Hon medarbetare under flera år i Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning med teckningar och berättelser från det lilla skärgårdssamhället Hjuvik utanför Göteborg. Separat ställde hon ut på bland annat God konst i Göteborg och hon medverkade i ett flertal samlingsutställningar. Hon var medlem i Göteborgs konstnärsklubb. Hennes konst bestod till en början av ett naturalistiskt måleri men bekantskapen med Tora Vega Holmström ledde till att hon övergick till ett mer abstrakt måleri.

Bibliografi 
De e merkelit...: ritat och berättat från skärgården, 1953
Edvin och året: ritat och berättat från skärgården, 1957
Kvinnfolksgöra och manfolksgöra, 1946

Noter

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 292-293, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Göteborg
Konstnärer från Göteborg
Födda 1903
Avlidna 1991
Kvinnor
Ola Hellström

Olof (Ola) Jonsson Hellström, född 5 februari 1873 i Färlöv, Kristianstads län, död 1 augusti 1900 i Göteborg, var en svensk dekorationsmålare.

Han var son till drängen Jöns Persson och Catharina Gummesdotter samt från 1898 gift med Alma Hildegard Neuman. Hellström utbildade sig vid Slöjdföreningens skola i Göteborg och var efter studierna verksam som dekorationsmålare i Göteborg. Han ansågs av sin samtid som en utmärkt skicklig och mycket lofvande målare. Hans produktion av staffli konst är mycket begränsad och består till största delen av landskapsmåleri.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 100, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska dekorationsmålare
Svenska målare under 1800-talet
Personer från Färlövs socken
Födda 1873
Avlidna 1900
Män
Hermod Hermodsson

Magnus Hermod Hermodsson, född 19 augusti 1880 på Tegelberga gård,  Västra Alstads socken, Malmöhus län, död där 9 mars 1959, var en svensk tegelfabrikant, lantbrukare, målare och tecknare. Han var bror till Harald Hermodsson.

Han var son till tegelbruksägaren Lars Hermodsson och Elna Månsson samt gift med Anna Elfrida Ingeborg Larsson och kusin till konstnären Per Månsson. Vid sidan av sitt arbete med driften av ett jord- och tegelbruk var Hermodsson konstnärligt engagerad och umgicks flitigt i konstnärskretsar bland annat tillhörde Svante Bergh och Ernst Norlind hans närmaste vänkrets. Han fick ingen formell konstutbildning utan bedrev omfattande självstudier med resor till Tyskland, Italien och Danmark dessutom fick han viss vägledning från sina vänner i konstnärskretsarna. Han genomförde en uppmärksammad separatutställning på Gummesons konsthall i Stockholm 1954 och han medverkade i ett flertal samlingsutställningar. Hans konst består av små landskapsskildringar utförda i akvarell eller blyerts.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 118-119, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska lantbrukare under 1900-talet
Personer från Västra Alstads socken
Födda 1880
Avlidna 1959
Män
Rune Lundmark

Max Rune Lundmark, född 15 oktober 1924 i Norsjö i Västerbottens län, död 2 maj 1985 i Sköns församling i Sundsvall, var en svensk målare.

Han var son till köpmannen Fritz Konrad Lundmark och Safira Lundgren samt från 1954 gift med folkskolläraren Ingrid Elisabeth Åhlfeldt. Han studerade konst vid Berggrens målarskola i Stockholm 1944 och genom självstudier under resor till bland annat Frankrike, Italien och Spanien. Separat ställde han ut i Luleå, Umeå, Skellefteå, Härnösand, Kramfors, Sandviken samt i några mindre norrlands-orter. Han medverkade i ett flertal samlingsutställningar i Härnösand och han var representerad i Sollefteå konstförenings jubileumsutställning 1957. Hans konst består av stilleben, interiörer, stadsmotiv från Stockholm och Paris samt landskapsbilder från ödemarken och vintermiljöer utförda i olja.

Referenser
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 29, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Personer från Norsjö socken
Födda 1924
Avlidna 1985
Män
Kjell Lönnblad

Kjell Edvin Lönnblad, född 9 februari 1919 i Landskrona stadsförsamling, död 18 juli 1997 i Slottsstadens församling i Malmö, var en svensk teckningslärare och målare.

Lönnblad var son till gevärshantverkaren Gustaf Edvin Lönnblad och Anna Maria Olsson, samt 1948–1960 gift med Rut Elly Ingrid Nilsson. Lönnblad utbildade sig till teckningslärare vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm 1939–1944 och gjorde ett flertal studieresor 1947–1952, bland annat till Amerika, Korsika och Frankrike. Separat ställde han bland annat ut i Göteborg, Landskrona, Hässleholm, Uddevalla och på SDS-hallen i Malmö. Han medverkade i samlingsutställningar arrangerade av Trelleborgs och Söderslätts samt Klippans konstföreningar. Hans konst består av porträtt, figurer och landskapsskildringar från utlandsresorna och södra Sverige, utförda i olja, akvarell eller pastell. Som illustratör illustrerade han bland annat Herman Malwes Hässleholms hantverks- och industriförenings minnesskrift som gavs ut 1945, och Vi talar och skriver vårt modersmål 1955. Kjell Lönnblad är gravsatt i minneslunden på Limhamns kyrkogård i Malmö.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Svenskt konstnärslexikon del IV sid 52–53, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296

Svenska lärare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska illustratörer under 1900-talet
Personer från Landskrona
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1919
Avlidna 1997
Män
14 Canis Minoris

14 Canis Minoris, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, eller HD 65345, är en ensam stjärna, belägen i den södra delen av stjärnbilden Lilla hunden. Den har en skenbar magnitud av ca 5,30 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 242 ljusår (ca 75 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 43 km/s. Stjärnan har en relativt stor egenrörelse och rör sig över himlavalvet med en vinkelhastighet av 0,188 bågsekunder per år.

Egenskaper
14 Canis Minoris är en orange till gul jättestjärna av spektralklass G8 IIIb och ingår i röda klumpen, vilket betyder att den redan har genomgått heliumflash och genererar energi genom termonukleär fusion av helium i dess kärna. Den har en massa som är ca 2,5 solmassor, en radie som är ca 8,7 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 48 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 5 100 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/14canisminoris

		
Stjärnbilden Lilla hunden
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Gula jättar
6482 Steiermark

6482 Steiermark eller 1989 AF7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 januari 1989 av den tyske astronomen Freimut Börngen vid Tautenburg-observatoriet. Den är uppkallad efter den österrikiska delstaten Steiermark.

6482 Steiermark räknas till Themis-familjen, en familj som lånat sitt namn från prototypen 24 Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av F Börngen
Astronomiska upptäckter 1989
Steiermark
Ave Mariamonogram

Ave Mariamonogram eller Mariamonogram är ett monogram, sammansatt av bokstäverna A och M, för hälsningen Ave Maria (latin: 'Var hälsad Maria') som yttrades av ärkeängeln Gabriel vid bebådelsen. 

Monogrammet används för att representera Jungfru Maria i kristen konst och heraldik.

I heraldik 
År 1938 framlade riksheraldikern Harald Fleetwood teorin bokstaven A i de medeltida sigillen för städerna Västerås, Åbo och Skänninge skulle tolkas som Ave Mariamonogram. Domkyrkorna och kyrkorna i dessa städer var helgade åt Jungfru Maria. Därefter har sådana monogram använts i flera kommunvapen i Sverige och Finland.

Tolkningen kritiserades emellertid av Nils Ludvig Rasmusson som menade att den inte kunde styrkas med samtida jämförelsematerial och att bokstaven A lika gärna kunde stå för städernas latinska namn: Aros och Abo.

Referenser

Tryckta källor 
 Harald Fleetwood: Västerås, Åbo och Skänninge sigill : En jämförande undersökning, Meddelanden från Riksheraldikerämbetet (VII), 1938.
 Nils Ludvig Rasmusson: Svenska stadsvapen med helgonbilder förr och nu : ett diskussionsinlägg, Fornvännen (nr 37), 1942.

Noter 

Kristna symboler
Jungfru Maria i konsten
Shurgard

Shurgard (officiellt Shurgard Self Storage) är en form av hyrlager som grundades 1972 i USA. Marknadsidén är att kunna magasinera personliga tillhörigheter, som hushållsartiklar eller företagets utrustning i ett eget, låsbart förråd. Företaget ägs sedan 2006 av Public Storage som är en Real estate investment trust med säte i  Glendale, Kalifornien.

Historik 
Idén till hyrlager för privatpersoner och mindre företag fick fastighetsutvecklaren B. Wayne Hughes i början av 1970-talet under en resa i södra Kalifornien. Han såg att lokala fastighetsägare utanför Dallas och Houston gjorde sig en bra förtjänst genom att tillhandahålla mindre förråds- och lagerytor mot betalning och att det fanns en efterfråga att kunna magasinera exempelvis husgeråd eller utrustning.

Shurgards föregångare grundades i Olympia i Washington 1972. Innan Shurgard etablerade sig i Sverige 1998 fanns företaget i Bryssel 1995. Sedan dess har Shurgard öppnat ett 30-tal anläggningar runtom i Sverige. I Europa finns för närvarande (2019) över 200 Shurgard-anläggningar, utöver i Sverige även i bland annat Belgien, Danmark, Frankrike, Storbritannien, Nederländerna och Tyskland. I hemlandet USA existerar över 2 200 anläggningar. 

Shurgards anläggningar har ofta ett likartat utseende med enhetlig färgsättning och ett stiliserat fyrtorn som kännetecken.

Bilder, anläggningar (urval)

Källor 
Public Storage: Our story (engelska).
 Om Shurgard Self-Storage.

Externa länkar 

 https://www.shurgard.com/sv-se/ Officiell webbplats]

Amerikanska Reit
Amerikanska finansinstitut
Förvaringsanläggningar
Landskap från Saint-Rémy

Landskap från Saint-Rémy eller Vetefält i Saint-Rémy är en serie oljemålningar utförda av den nederländske konstnären Vincent van Gogh år 1889. Den omfattar åtminstone elva målningar som är utställda på några av de främsta konstmuseerna i olika länder och under olika namn. De föreställer dock samma motiv: utsikten från konstnärens rum på första våningen på sjukhemmet Saint-Paul-de-Mausole i Saint-Rémy-de-Provence i södra Frankrike.

Målningar tillkom efter van Goghs mentala sammanbrott i Arles då hans först hotat Paul Gauguin med ett rakblad och därefter skurit av sig en örsnibb. På egen begäran skrevs van Gogh in på sjukhemmet i Saint-Rémy i maj 1889. Han skrevs ut i maj 1890 och flyttade då till Auvers-sur-Oise där han den 29 juli samma år sköt sig själv till döds. Han upprätthöll under sin sjukhusvistelse en hög arbetstakt och i Saint-Rémy tillkom flera av hans främsta mästerverk såsom Stjärnenatt. 

Inledningsvis fick van Gogh inte lämna sjukhemmet och hans motiv var då begränsade till sjukhemmet och dess trädgård (exempelvis Irisar). Byggnaden var ett före detta kloster som var omgivet av en mur vilken är synlig i Landskap från Saint-Rémy. Den första målningen i serien utfördes i maj när fälten fortfarande var gröna och fulla av vallmo och prästkragar. På sensommaren målade han samma utsikt när säden gulnat och det var tid för slåtter. I målningarnas bakgrund syns Alpilles bergsluttningar. Efter hand fick van Gogh tillåtelse att lämna sjukhemmet för kortare utflykter i trakten och det var då hans vetefält med cypresser och olivlundsmålningar tillkom.

Redan i Nederländerna hade van Gogh ofta målat vetefält och lantbrukare i sin konst. Han såväl inspirerades som kopierade friluftsmålaren Jean-François Millet som ingick i Barbizonskolan, till exempel i Såningsmannen. Även på andra orter i Frankrike målade han vetefält, till exempel Vetefält med kråkor från Auvers-sur-Oise.

Målningarna i serien Landskap i Saint-Rémy 
Samtliga målningar är utförda år 1889 med oljefärg på duk.

Noter 

Målningar 1889
Målningar av Vincent van Gogh
Målningar med motiv från Provence
Landskapsmålningar
Målningar på Kröller-Müller Museum
Målningar på Van Gogh-museet
Målningar på Kunsthaus Zürich
Målningar på Museum Folkwang
Målningar på Ny Carlsberg Glyptotek
Målningar på Philadelphia Museum of Art
Målningar i Indiana
Målningar i privat ägo
Målningar i Virginia
Joacim Rocklöv

Per Joacim Gustav Rocklöv, född den 29 oktober 1979 är en svensk professor i epidemiologi och folkhälsovetenskap vid institutionen för folkhälsa och klinisk medicin vid Umeå universitet.

Biografi
Rocklöv disputerade 2010 på en avhandling om inverkan av omgivande temperatur på dödsfall och intagning av patienter på sjukhus. Doktorandarbetet lade grunden för det som senare kom att utvecklas till SMHI:s varningar för höga temperaturer. Rocklöv beskrev där även för första gången samspelet mellan dödligheten i influensa under vintern och kommande säsongs dödlighet till följd av höga temperaturer.

Efter doktorandarbetet har Rocklöv framförallt studerat hur infektioner, speciellt virus som sprids av myggor, och hur dess utbrottsdynamik beror på klimatets variation, men även hur dessa sjukdomar kan tänkas förändras i sin utbredning och epidemiska mönster till följd av ett varmare klimat. Rocklövs forskargrupp undersöker hur olika bakomliggande faktorer interagerar och påverkar framväxt och tillväxt av olika infektionssjukdomar genom att integrera data från olika domäner, inklusive epidemiologi, ekologi, klimat, och socioekonomi.

Rocklöv arbetar idag som forskningsledare, epidemiolog och statistiker och forskar framförallt om klimatförändringarnas inverkan på hälsa. Han har bidragit till flera rapporter från FN:s klimatpanel och WHO, och är en av koordinatorerna av den andra arbetsgruppen inom Lancet countdown 2030-projektet om klimatförändringar och hälsa. Han är även koordinator för hälsosektorn i det stora internationella projektet ISIMIP.

Rocklöv har genomfört och redovisat analyser som gett prediktioner av möjliga utfall av Corona-pandemin 2020. Han har deltagit i debatter och diskuterat lämpliga motåtgärder, och betonade tidigt behovet av social distansering. Rocklöv var tidigt ute med att studera COVID-19 pandemin och har publicerat många vetenskapliga artiklar som uppmärksammats internationellt.  

Rocklövs vetenskapliga publicering har (2023) enligt Google Scholar över 24 000 citeringar och ett h-index på 64.

Priser och utmärkelser 

 2012 – Umeå kommuns och Umeå universitetspris för miljöforskning.
 2019 – Prins Albert II av Monacos pris för forskning om klimat-, miljöförändringar och infektionssjukdomar.
2021 – Tilldelas Alexander Humboldt Professur vid universitetet i Heidelberg med inriktning mot infektioner, klimatförändringar och artificiell intelligens.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats  – Umeå universitet

Män
Levande personer
Födda 1979
Svenska forskare under 2000-talet
Personer verksamma vid Umeå universitet
Svenska professorer i epidemiologi
Jupiter Icy Moons Explorer

JUpiter ICy moons Explorer (JUICE) är ett ESA-projekt och går ut på att skicka en sond till de tre galileiska jupitermånarna Ganymedes, Callisto och Europa. Dessa har en yta av is, och under den finns, såvitt man förstår, oceaner av flytande vatten och ett centralt klot av sten. Det är tänkbart att liv i någon form skulle kunna finnas i oceanerna.

Rymdsonden sköts ut i rymden från Franska Guyana den 14 april 2023.

Mål 
Den skall studera de tre månarnas istäckta yta på olika sätt, bestämma topografi, kemisk sammansättning m.m. och göra sonderingar av isens tjocklek och månarnas inre uppbyggnad. Även Ganymedes mycket tunna atmosfär undersöks. 

För att skydda rymdsonden från Jupiters kraftiga strålning, har man valt att inte studera månen  Io på nära håll.

Resa 
Då Ariane 5-raketen inte har kapacitet att skicka rymdsonden direkt mot Jupiter, kommer rymdsonden använda Jorden och Venus som gravitationsslungor för att nå ut till Jupiter.

Rymdsonden förväntas nå Jupiter i juli 2031. Den kommer då att flyga förbi Ganymedes och gå in i en omloppsbana kring Jupiter. Europa förväntas passeras juli 2032 och därefter passeras Callisto. Sonden förväntas sedan att gå in i en bana kring Ganymedes december 2034, för att då bli den första sond som kretsar kring en annan måne än jordens. Den förväntas sedan störta mot Ganymedes under kontrollerade former i slutet av 2035.

Referenser

Externa länkar

 JUICE på ESAs webbplats

ESA
Rymdsonder
Utforskningen av Jupiter
Rymdfartsåret 2023
Lajvpedagog

Lajvpedagog är en kulturarbetare som kombinerar praktiska hantverk, konstnärliga uttryck och lek med administration och teoretisk utbildning.

Att arbeta med lajv innebär flera olika arbetsuppgifter och kräver därför en rad olika kompetenser. I korthet innebär arbetet som lajpedagog att skapa lajv, inspirera, leda, planera, guida, administrera och utbilda inom lajv.

En lajvpedagog behöver inte nödvändigtvis syssla med att lära ut lajv, utan kan använda lajv som ett pedagogiskt verktyg för att lära ut annat. Lajv kan hämta mycket inspiration från populärkultur och skapa upplevelser som gör det möjligt att erfara fiktioner på nära håll.

Lajvpedagoger skapar både lajv och utbildningar. En del lajvpedagoger designar upplevelser på beställning. Lajvpedagoger bör uppfylla följande kriterier:

 Förtrogenhet med lajv och lajv som kultur 
 Praktiska estetiska kunskaper (t.ex. bild, slöjd, dans, musik eller drama)
 Ledaregenskaper 
 Förmåga att kommunicera 
 Game design 
 Pedagogisk kunskap och/eller erfarenhet
 Etisk medvetenhet (ansvar för trygghet och säkerhet och ett inkluderande och normkreativt förhållningssätt)
 Förtrogenhet med lek

Referenser

Externa länkar 
Lajvakademien (Studiefrämjandet)
Lajvbyrån 
Lajvverkstaden

Lajv
Yrken
Societetshuset i Eksjö

Societetshuset i Eksjö är ett tidigare societetshus vid Lilla Torget, Norra Storgatan och Nygatan i Gamla stan i Eksjö. Huvudfasaden vetter mot Lilla Torget och har en frontespis.

Fastigheten slogs samman av två fastigheter på 1700-talet. Societetshuset i Eksjö tillkom omkring 1830 genom en omfattande ombyggnad av handlaren Samuel Aschan, Det hade offentliga nöjes- och samlingslokaler i den övre av de två våningarna och sammanlagt 17 rum. Huset ägdes omkring 1845 av ett “Societetsbolag” och salongen på övervåningen användes för teater, trolleriföreställningar, baler och konserter. Fastigheten såldes efter den stora stadsbranden i södra delen av Eksjö 1856.

År 1864 köptes byggnaden av handlaren och medlemmen i Svenska Missionskyrkan Johan Rudin (född 1833). Teatersalongen användes därefter som missionssal för den nyetablerade "Missionsgruppen i Eksjö", senare "Eksjö Missionsförening" till 1879, då missionsförsamlingen byggde ett missionshus på Österlånggatan tillsammans med Evangelisk-Lutherska Missionsföreningen.

Därefter byggdes Societetshusets övervåning om till bostäder. Huset har under en period haft entréer och balkonger mot Lilla Torget, samt under början av 1900-talet en uteservering för Elisabeth Eklunds kafé. Vid denna tid, och fram till 1950-talet, låg också Melander & Larssons Speceri- och Grossisthandel i huset. En större restaurering genomfördes 1986-1987, då byggnaden utvändigt återställdes till utseendet vid sekelskiftet 1800/1900. 

Societetshuset, med fyra sammanbyggda hus kring en inbyggd gård, blev byggnadsminne 1991. Utmed Nygatan finns en tidigare stall- och förrådsbyggnad. Byggnaden är timrad i två våningar. Flertalet fasader är klädda med locklistpanel.

Källor
Magnus Östberg: Societetshuset i Eksjö på www.eksjoco.se/ den 24 okt 2018. Som källa till denna anges Jan Agertz och Lennart Grandelius: Gå och se Eksjö, Eksjö kommun 1985 
Om Societetshuset i Bebyggelseregistret ( nr 21300000012377)

Noter

Societetshus i Sverige
Byggnader och anläggningar i Eksjö
Byggnadsminnen i Jönköpings län
Byggnader invigda under 1800-talet
1830 i Sverige