kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jurgen Ekkelenkamp

Jurgen Ekkelenkamp, född 5 april 2000 i Zeist, är en nederländsk fotbollsspelare som spelar för Hertha Berlin. Han har även spelat för Nederländernas ungdomslandslag från U15 till U21-nivå.

Klubbkarriär
Ekkelenkamp började spela fotboll i FC Omniworld (senare Almere City). Sommaren 2013 gick han till Ajax ungdomsakademi. Ekkelenkamp debuterade för reservlaget i Eerste Divisie den 9 april 2018 i en 5–2-seger över FC Den Bosch, där han även gjorde ett mål. 10 dagar senare debuterade Ekkelenkamp för A-laget i Eredivisie i en 4–1-vinst över VVV-Venlo, där han blev inbytt i den 84:e minuten mot Noussair Mazraoui. Under sin tid i Ajax blev Ekkelenkamp nederländsk mästare två gånger, cupvinnare två gånger samt supercupvinnare en gång. Totalt spelade han 40 matcher i Ajax A-lag och gjorde 6 mål.

Den 27 augusti 2021 värvades Ekkelenkamp av tyska Bundesliga-klubben Hertha Berlin, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Ekkelenkamp debuterade den 17 september 2021 i en 2–1-seger över Greuther Fürth och gjorde kvitteringsmålet till 1–1 i den 61:a minuten, endast en minut efter att ha blivit inbytt mot Kevin-Prince Boateng. Han spelade totalt 21 ligamatcher, varav sex från start och gjorde tre mål under säsongen 2021/2022.

Landslagskarriär
Ekkelenkamp debuterade för Nederländernas U15-landslag den 13 november 2014 i en 3–1-vinst över Belgien, där han även var lagkapten. Ekkelenkamp spelade totalt fem matcher och gjorde ett mål för U15-landslaget mellan november 2014 och maj 2015. Mellan september 2015 och mars 2016 spelade han sedan 10 matcher för U16-landslaget. Ekkelenkamp spelade sedan tre matcher för U18-landslaget mellan november 2017 och mars 2018.

Mellan september 2018 och mars 2019 spelade Ekkelenkamp nio matcher och gjorde ett mål för U19-landslaget, varav fem matcher var i kvalet till U19-EM 2019. Mellan september och november 2019 gjorde han tre mål på sex matcher för U20-landslaget. Den 8 oktober 2020 debuterade Ekkelenkamp och gjorde ett mål för U21-landslaget i en 5–0-seger över Gibraltar i kvalet till U21-EM 2021.

Meriter
 Jong Ajax
Vinnare av nederländska andradivisionen: 2018

 Ajax
Nederländsk mästare (2): 2019, 2021
Nederländsk cupvinnare (2): 2019, 2021
Nederländsk supercupvinnare: 2019

Källor

Jurgen Ekkelenkamp på Transfermarkt

Noter

Nederländska fotbollsspelare
Nederländska mästare i fotboll
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Jong Ajax
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i Eredivisie
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i Fußball-Bundesliga
Födda 2000
Levande personer
Män
Personer från Zeist
Nederländska idrottare under 2000-talet
Beirut Pride

Beirut Pride är den första, och hittills enda, festivalen i arabvärlden till stöd för  HBTQ+-rörelsen. Den avhölls   första gången mellan den 14 och 21 maj 2017 på initiativ av Hadi Damien och sammanföll med International Day Against Homophobia, Transphobia and Biphobia. Omkring  personer deltog i festivalen som fokuserade på gränsöverskridande mode och personer som berätter om sin sexuella läggning och avslutades med en homofest på en av mellanösterns största nattklubbar. Någon prideparad anordnades därimot inte.

2018 års utgåva av Beirut Pride, som skulle ha hållits mellan den 12 och 20 maj, avbröts efter tre dagar då  polisen arresterade organisatören Hadi Damien och riksåklagaren efterföljande krävde att alla aktiviteter skulle stoppas.  personer hade hunnit delta i festivalen innan den stoppades.

2019 års utgåva av Beirut Pride skulle ha hållits mellan den 28 september och 6 oktober men den konsert i Beiruts centrum som skulle ha inlett festivalen ställdes in efter protester och hot om våld från religiösa grupper. Resten av festivalen upplöstes av interna stridigheter bland organisatörerna.

Beirut Pride ställdes också in 2020 och 2021, nu på grund av Covid-19-pandemin, men flera företag i staden flaggade med regnbågsflaggan och sålde souvenirer med anknytning till priderörelsen.

Källor

Externa länkar
 officiell hemsida

Libanon
HBTQ-festivaler
Nodjialem Myaro

Nodjialem Myaro, född 5 september 1976 i N'Djamena, Tchad, är en tidigare fransk handbollsspelare. Hon vann silver vid VM 1999 och guld  2003. Sen 2013 är hon president för den franska damligan.

Klubbkarriär 
Myaro föddes i Tchad. 1978 flyttade hennes föräldrar till Toulouse  för att undkomma osäkerheten i Tchad. Hon spelade först för Toulouse Cheminot Marengo Sport. 1995 flyttade hon till den franska toppklubben Metz HB. Med Metz vann hon franska mästerskapet fem gånger 1996, 1997, 1999, 2000 och 2002 och franska cupen 1998 och 1999. 

Myaro spelade säsongen 2002/2003 i Danmark för Ikast-Bording EH. Året efter spelade hon för KIF Kolding. 2005 återvände hon till Frankrike och skrev på ett kontrakt med Handboll Le Havre AC. Med Le Havre vann hon franska cupen ett år senare. Sommaren 2006 anslöt Myaro till nyuppflyttade HB Plan-de-Cuques. En säsong senare skrev hon kontrakt med HBC Saint Pierre à la Réunion, där hon spelade till 2009.  Efter att ha fött barn säsongen 2009/2010 spelade Myaro för OGC Nice Côte d'Azur från hösten 2010, och hon avslutade sin karriär där 2013.

Landslagskarriär 
Myaro debuterade för det franska landslaget den 4 oktober 1996 mot Österrike. Året därpå vann hon guldmedaljen vid Medelhavsspelen i Bari. Hon deltog sedan i VM 1997, där Frankrike kom på tionde plats. Vid Världsmästerskapet i handboll för damer 1999  förlorade hon och Frankrike finalen efter två förlängningar med 24-25 till Norge. Hon blev mittnia i All Star Team vid VM 1999. 

Myaro var med i den franska OS-truppen för första gången vid OS i Sydney  2000. OS-turneringen slutade med en sjätteplats för Frankrike. Samma år 2000 slutade Frankrike på femte plats i EM.  Myaro vann åter guldmedaljen vid Medelhavsspelen 2001 i Tunis. Världsmästerskapet 2001, var mindre framgångsrikt och slutade med en femte plats. 

Myaro tog brons vid EM 2002. 2003 var hon med i det franska lag som vann VM. I finalen mot Ungern låg Frankrike med sju mål efter 53 minuter. Man bytte då försvarssystem och lyckades kvittera. I förlängningen vann de sedan matchen med 32-29. 2004 deltog hon med Frankrike vid OS. Frankrike förlorade bronsmatchen  mot Ukraina med 18-21. Efter OS 2004 avslutade hon sin landslagskarriär. Mellan 1996-2004 hade hon spelat 150 landskamper och gjort 499 mål för Frankrike.

Ledarkarriär 
Myaro valdes den 18 oktober 2013 till ligapresident för Ligue féminine de handball, den högsta franska ligan i damhandboll. Hon har sedan dess blivit omvald på posten. I det franska handbollsförbundet är hon vice president för damhandboll sedan november 2020.  Hon är också medlem i Europeiska handbollsförbundets exekutivkommitté.

Referenser

Externa länkar 

 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1976
Franska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Frankrike
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Frankrike
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Spelare i Metz HB
Spelare i Herning-Ikast Håndbold
Franska idrottare under 2000-talet
L'Express (Neuchâtel)

L'Express var en schweizisk regional dagstidning utgiven i Neuchâtel. Den hade sitt ursprung i den 1738 grundades Feuille d'avis de Neuchatel och blev med tiden världens äldsta franskspråkiga dagstidning. Den fusionerade 2018 med tidningen L'Impartial för att bilda ArcInfo.

Det första numret av Feuille d’Avis de Neuchâtel kom den 2 oktober 1738. 1891 grundades dagstidningen L’Express de Neuchâtel. Från 1963 blev L’Express de Neuchâtel en kvällsavläggare till Feuille d’Avis de Neuchâtel. De båda tidningarna fusionerade sedan år 1971. Den sammanslagna tidningen kallades FAN-L’Express fram till den 21 september 1988 när det kortades till enbart L'Express.

År 1992 inleddes ett samarbete med L’Impartial som gavs ut i La Chaux-de-Fonds i kantonens norra del. Samarbetet fördjupades under de följande decennierna kring tryckning, innehåll och gemensamt ägande. Man började även samarbeta med Le Journal du Jura och införde i februari 2007 det gemensamma firmanamnet Arc Presse i tidningshuvudet. År 2008 lanserades en gemensam webbplats med den lokala TV-kanalen Canal Alpha kallad ArcInfo.ch. Den 23 januari 2018 slogs L'Express och L'Impartial ihop under det nya namnet ArcInfo.

Källor 

Schweiziska tidningar
Franskspråkiga dagstidningar
Dagstidningar startade 1738
Neuchâtel
Näsinge

Näsinge är en bebyggelse norr om Näsinge kyrka i Näsinge socken i  Strömstads kommun. SCB avgränsade här en småort 2020.

Här finns/har funnits en skola och ett flygfält.

Referenser 

Orter i Strömstads kommun
Småorter i Sverige
Henrik Sandblad (skogsvetare)

Anders Henrik Sandblad, född 24 juli 1821 i Stockholm, död 2 juni 1896 på Tenhult i Rogberga socken, var en svensk skogsvetare.

Henrik Sandblad var son till borgmästaren Nils Sandblad. Han utexaminerades från Skogsinstiutet 1842, blev extra överjägare i Östergötlands län samma år, genomgick Jernkontorets kolareskola 1842–1843, utnämndes till jägmästare i Jönköpings län 1844 och i Jönköpings revir 1869 samt avgick 1888. Han studerade skogshushållning i Tyskland 1846–1847. Från 1849 ägde och bebodde han Tenhult. Han tillhörde förvaltningsutskottet i Jönköpings läns hushållningssällskap 1858–1868. Sandblad hade ett gott anseende både som jordbrukare och skogsman. I tal, skrifter och sin egen gårds skötsel ivrade han för skogens skydd och återväxt. Hans viktigaste skrifter inom ämnet var Om skogens värde för landtbruket, dess uppdragande, vård och användande (1867), Om skogarnes vigt och betydelse för vårt land (1873) samt Om skogssådd och plantering (1874). Därutöver skrev han i dagspressen flera uppsatser bland annat rörande skogsvård och fågelskydd. Sandblad var etnografisk samlare och skapade en större samling värdefulla vapen från Europa, Asien, Afrika och Australien. Hans samling från Sundaöarna, Australien och Melanesien ingick i allmänna etnografiska utställningen i Stockholm 1878–1879, inköptes senare av Eric von Rosen och skänktes till vad som senare blev Statens etnografiska museum. Henrik Sandblad är begravd på Rogberga kyrkogård.

Källor 
 
 Anders Henrik Sandblad på Gravar.se

Personer inom skogsbruk i Sverige
Svenska samlare
Personer i Sverige under 1800-talet
Personer från Stockholm
Födda 1821
Avlidna 1896
Män
Philibert Humbla (borgmästare)

Frans Wilhelm Philibert Humbla, född den 19 september 1863 i Lund, död den 23 maj 1925, var en svensk jurist och borgmästare i Sölvesborg.

Humbla var son till juridikprofessorn vid Lunds universitet, Philibert Humbla och dennes hustru Maria, född Ewerlöf. Efter avlagd mogenhetsexamen 1882 inskrevs Humbla junior vid sagda universitet och avlade där hovrättsexamen 1887. Efter tingstjänstgöring samt tjänstgöring i Hovrätten över Skåne och Blekinge (som tillförordnad notarie från 1892 och notarie från 1894) utnämndes han 1902 till borgmästare i Sölvesborgs stad. Vid sidan härav innehade han ett flertal kommunala och andra förtroendeuppdrag. Han var bland annat kassadirektör vid
Skånes Enskilda Banks kontor i Sölvesborg. 

Starkt intresserad av idrott var Humbla en av initiativtagarna till grundandet av Sölvesborgs Gymnastik- och Idrottsförening (SGIF), vars förste ordförande han var 1915–1919. 

Humbla var från 1895 gift med Alma Linnéa Elin Rydberg, med vilken han fick sonen Philibert Humbla, sedermera museiman i Göteborg och Gävle, samt dottern Hildegard Maria (född 1898). 

Humbla avled "genom olyckshändelse".

Källor
 Svenskt porträttgalleri, bd IV (Öfverrätter och kollegier samt öfriga centrala ämbetsverk) (Stockholm 1900), s 25.
 Svenskt porträttgalleri, bd XIX (Bankmän) (Stockholm 1903), s 76.
 Om Humbla i webbtidningen Sölvesborg och Lister (läst 2022–06-04)
 Om Humblas bröllop i webbtidningen Sölvesborg och Lister (läst 2022–06-04)
 Dödsnotis i Svensk juristtidning 1925, s 324.

Svenska jurister under 1800-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Sölvesborgs borgmästare
Alumner från Lunds universitet
Födda 1863
Avlidna 1925
Män
Jurister från Lund
Kvalspelet till U21-Europamästerskapet i fotboll 2023 (grupp F)

Kvalspelet till U21-Europamästerskapet i fotboll 2023 (grupp F) bestod av sex lag: Italien, Sverige, Irland, Bosnien och Hercegovina, Montenegro och Luxemburg. Lagindelningen i de nio grupperna i gruppspelet bestämdes genom en lottning på Uefas högkvarter i Nyon, Schweiz den 28 januari 2021.

Tabell

Matcher

Målskyttar
Det gjordes 82 mål på 30 matcher, vilket gav ett snitt på 2,73 mål per match.

6 mål
 Anthony Elanga

4 mål
 Patrik Wålemark

3 mål

 Conor Coventry
 Will Smallbone
 Tyreik Wright
 Nicolò Rovella
 Nikola Krstović

2 mål

 Ivan Bašić
 Milan Savić
 Matteo Cancellieri
 Lorenzo Lucca
 Pietro Pellegri
 Emanuel Vignato
 Anto Babić
 Viktor Đukanović
 Ivan Vukčević
 Emil Holm
 Benjamin Nygren
 Tim Prica
 Amin Sarr

1 mål

 Adrian Barišić
 Amar Dedić
 Anes Mašić
 Amar Memić
 Joshua Kayode
 Liam Kerrigan
 Mark McGuinness
 Mipo Odubeko
 Ollie O'Neill
 Ross Tierney
 Colm Whelan
 Nicolò Cambiaghi
 Lorenzo Colombo
 Gianluca Gaetano
 Caleb Okoli
 Lorenzo Pirola
 Giacomo Quagliata
 Samuele Ricci
 Dylan Kuete
 Mathias Olesen
 Matija Krivokapić
 Marko Rakonjac
 Andrija Ražnatović
 Omar Sijarić
 Rami Al Hajj
 Armin Gigović
 Carl Gustafsson
 Bilal Hussein

1 självmål

 Adrian Barišić 
 Mathias Olesen 
 Nikola Krstović

Referenser

Grupp F
En lektion i bilvett

En lektion i bilvett (engelska: Goofy's Freeway Troubles, även Freewayphobia 2) är en amerikansk animerad kortfilm med Långben från 1965.

Handling 
Långben ska visa publiken hur man ska bete sig i trafiken på ett elegant sätt. Enda problemet är dock att han inte är någon bra bilförare.

Om filmen 
Filmen är en uppföljare till Freewayphobia som kom ut samma år som denna.

Rollista 
 Pinto Colvig – Långben
 Paul Frees – berättare

Källor

Externa länkar 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1965
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1965
Filmer i regi av Les Clark
Kortfilmer med Långben
Seaside

Seaside kan syfta på;

 Seaside, Oregon – ort i USA
 Seaside, Kalifornien – stad i USA
Sydsvenska bankens byggnad, Lund

Sydsvenska bankens byggnad, adress: Stortorget 1, fastighet: Sankt Laurentius 1, är en tidigare bankbyggnad belägen vid Stortorgets norra sida i Lunds stadskärna. På husets västra sida börjar Kyrkogatan och från den östra börjar Kungsgatan.

Historik 

Sydsvenska kreditaktiebolaget hade haft avdelningskontor i Lund sedan den 1 oktober 1896, kort efter bankens grundande. Efter en tid på Bantorget 6 flyttade man den 30 januari 1899 till Stortorget 3. Den 13 juni 1905 flyttade man till Stora Kyrkogatan 6. Då hade man redan börjat planera en omfattande omreglering av Stortorgets norra sida.

På platsen där bankhuset skulle byggas fanns två smalare kvarter som separerades av en gränd, kallad Kyrkogränd eller Lilla Kyrkogatan. Denna gränd försvann vid byggandet av Sydsvenska banken, ett av få exempel på gator ur Lunds medeltida gatunät som helt försvunnit. Tomtens sydvästra sida hade länge varit plats för Lunds rådhus, det sista uppfört 1841 efter Carl Georg Brunius ritningar och använt som rådhus fram till 1900. Brunius rådhus revs i samband med byggandet av Sydsvenska banken. Beslut om omreglering av Gamla rådhus-kvarteren med igenläggning av Lilla Kyrkogatan för att bygga Sydsvenska bankens hade tagits 1905.

Bankkontoret började byggas 1913 efter Theodor Wåhlins ritningar och stod färdigt 1915. Det är byggt i Helsingborgstegel och har tre våningar. Mitt på framsidan finns bankens kopparport som flankeras av dekorationer i granit med leopardreliefer och lejonskulpturer.

Sydsvenska banken blev senare Skånska banken och åt 1968 lämnade man bankpalatset för att flytta till Stadshallen och Botulfsgatan 1. År 1957 förvärvade Lunds stad fastigheten. Andra våningen var från 1961 skolkontor och i banklokalen på bottenvåningen byggdes kommunens datacentral.

Kommunens datacentral avvecklades och år 1990 flyttade Lilla teatern in i den gamla banklokalen. I gatuplanet vid fastighetens sydöstra sida öppnade år 1992 restaurangen "Stortorget". I gatuplanet på byggnadens sydvästra sida mot Kyrkogatan fanns i ungefär 30 år en skobutik, "Herkules Skor". År 2001 öppnade ägarna till restaurangen en bar och nattklubb i skobutikens tidigare lokal. Man behöll och modifierade skobutikens gamla neonskylt och tog namnet "Herkules Bar".

År 2013 sålde kommunen fastigheten för 60 miljoner. Affären innebar att Lilla teatern tvingades flytta vid utgången av 2013. Även Herkules Bar lade ner i september 2018. Lokalen övertogs i september 2019 av klädbutiken Weekday.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Lund
Shut the box

Shut the box, även kallat stäng lådan eller trictrac, är ett klassiskt tärningsspel. Till spelet hör två tärningar och en speciell låda med ledade eller skjutbara luckor, som är märkta med siffrorna 1–9. 

Spelet går ut på att kunna utnyttja tärningskasten till att stänga så många luckor som möjligt. En lucka får stängas om siffran överensstämmer med summan av de båda tärningarna. Man kan alternativt stänga två luckor samtidigt om siffrorna motsvarar respektive tärning i kastet. Kastet 3–1, till exempel, ger möjlighet att stänga 3:an och 1:an eller att stänga 4:an. En spelare får fortsätta att kasta tärningarna till dess att det inte längre går att stänga någon lucka. Siffrorna på de resterande luckorna summeras och utgör spelarens minuspoäng för den aktuella omgången. När luckorna 7–9 är stängda är det tillåtet att kasta med bara 1 tärning.

Lådan kan ersättas av en uppritad spelplan med nio numrerade rutor.

Namnet trictrac kan också syfta på ett med bräde besläktat spel.

Se även
 Martinetti

Referenser

Sällskapsspel
Hasardspel
Stéphanie Cano

Stéphanie Cano, född 17 april 1974, är en fransk handbollsspelare som har spelat för det franska landslaget och blev världsmästare 2003. Hon deltog vid Olympiska sommarspelen 2008 i Kina, där det franska laget placerade sig på femte plats. Hon spelade som högersexa.

Klubbkarriär 
Hon spelade i elva år 1991-2002 för sin första elitklubb Merignac HB. 2002 spelade hon för spanska Valencia-El Osito L'Eliana som var en europeisk toppklubb. Hon var första fransyska som spelade i en Champions League-final 2003 med Valencia. Året därpå nådde hon finalen igen med danska Slagelse FH. 2004 blev hon den första fransyskan som  vann Champions League. Efter vinsten i Champions League spelade hon för BM Elda Prestigio i Spanien. 2005 återvände hon till Frankrike där hon spelade i 3 säsonger med CA Béglais i högsta ligan och sedan två andra divisionen. 2010 bestämde hon sig för att avsluta sin karriär.

Landslagskarriär 
Stéphanie Cano började spela handboll sent, efter att ha ägnat sig åt andra sporter. Men hon debuterade för Frankrike då hon var 19 år den 7 september 1993 mot Sverige. Hon var en del av laget som vann silvermedaljen vid VM 1999 efter förlust mot Norge. Vid OS i Sydney 2000 hade Olivier Krumbholz blivit förbundskapten i Frankrike. Han gjorde henne till kapten för Frankrike. Cano vann EM-brons 2002 i Danmark. Året därpå fick hon leda det franska laget till världsmästartiteln i Kroatien i finalen mot Ungern. Hon bestämde sig sedan för att ta en paus i landslaget för att slutföra sina studier som fysioterapeut. Hon återvände och vann ytterligare en bronsmedalj vid EM 2006. Inför VM 2007 i Frankrike blev hon lagkapten igen och var en viktig spelare i gruppspelet. Hon skadade sitt vänstra lår och kunde inte spela i huvudrundan. Hon deltog vid Olympiska sommarspelen tre gånger 2000, 2004 och 2008. Efter OS 2008 i Peking slutade hon i landslaget efter 242 matcher och 486 gjorda mål 1993-2008.

Individuella utmärkelser 

 Uttagen i All Star Team vid EM 2002 som högersexa

Externa länkar 

 Stéphanie Cano på Olympedias webbplats
 Stéphanie Cano på EHF:s webbplats

Referenser 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1974
Franska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Frankrike
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Frankrike
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Frankrike
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2008
Franska idrottare under 2000-talet
Personer från Bordeaux
Finalen av världsmästerskapet i fotboll för damer 2007

Finalen av världsmästerskapet i fotboll för damer 2007 var en fotbollsmatch som ägde rum den 30 september 2007 på Hongkou Football Stadium i Shanghai i Kina för att avgöra världsmästerskapets segrare. Matchen började med avspark klockan 20:00 UTC+8.

Vägen till finalen
Resultaten står i favör till respektive nation.

Matchen

Källor
 Fifa.com

Final
Sportfånen Långben som fotbollsstjärna

Sportfånen Långben som fotbollsstjärna (engelska: Sport Goofy in Soccermania) är en amerikansk animerad TV-film från 1987.

Handling 
Knatte, Fnatte och Tjatte får under sin fotbollsturnering en gammal trofé av Joakim von Anka som en gåva. Senare får han reda på att den är värd mycket pengar, och för att vinna tillbaka pokalen bestämmer han sig för att samla ihop ett fotbollslag med Långben som lagledare.

Om filmen 
Filmen har givits ut på VHS och DVD och finns dubbad till svenska.

Rollista (i urval) 
 Tony Pope – Långben
 Will Ryan – Joakim von Anka, Björnligan, Oppfinnar-Jocke
 Russi Taylor – Knatte, Fnatte och Tjatte
 Chick Hearn – kommentator

Källor 

Disneys animerade kortfilmer
Amerikanska filmer 1987
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1987
Amerikanska TV-filmer
TV-filmer 1987
Kortfilmer med Långben
Kortfilmer med Knattarna
San Felipe Teotitlán

San Felipe Teotitlán är en småstad i Mexiko, tillhörande kommunen Nopaltepec i delstaten Mexiko. Orten hade 4 758 invånare vid folkräkningen 2020.

Referenser 

Orter i Nopaltepec
Finalen av världsmästerskapet i fotboll för damer 2003

Finalen av världsmästerskapet i fotboll för damer 2003 var en fotbollsmatch som ägde rum den 12 oktober 2003 på Home Depot Center i Carson i USA för att avgöra världsmästerskapets segrare. Matchen började med avspark klockan 10:00 UTC−7.

Vägen till finalen
Resultaten står i favör till respektive nation.

Matchen

Källor
 Fifa.com

Final
Hugo Heyman

Hugo Heyman kan syfta på;

* Hugo Heyman (1881–1961), svensk industriman
 Hugo Heyman (1883–1936), svensk statistiker
Jesu dop (Verrocchio)

Jesu dop () är en målning av den italienske renässanskonstnären Andrea del Verrocchio och hans verkstad. Den målades 1470–1475 och ingår sedan 1919 i samlingarna på Uffizierna i Florens. Verkets berömmelse vilar framför allt på att Verrocchios lärling Leonardo da Vinci tros ha målat den vänstra ängeln och möjligen också en del av landskapet i bakgrunden.

Målningen skildrar Jesu dop som förrättades av Johannes Döparen i Jordanfloden enligt evangelisterna Matteus, Markus och Lukas. Johannes håller i den ena handen en stav med ett guldkors och den andra ett fat med vatten som han häller över Jesu huvud. På den bokrulle som Johannes har vid sin sida återges en fras från Johannes 1:29: "Ecce Agnus Dei qui tollit peccata mundi" som på svenska blir "Se Guds lamm som tar bort världens synd". Ovanför Jesus syns Guds förlängda armar, en duva vars utsträckta vingar bildar ett kors och vars strålar bildar en gloria över Jesus som bekräftar att han är Guds son och en del av treenigheten.

Målningen beställdes av den vallombrosanska klosterkyrkan San Salvi i Florens. År 1730 fördes den till en annan vallombrosansk klosterkyrka i Florens, Santa Verdiana. Den flyttades 1810 till Galleria dell'Accademia och därifrån till Uffizierna 1919.

Referenser 

Uffiziernas webbplats
Web Gallery of Art
Google Arts & Culture

Externa länkar 

Målningar av Leonardo da Vinci
Målningar av italienska konstnärer
Målningar från 1400-talet
Målningar i Uffizierna
Målningar med motiv från Nya testamentet
Jungfru Maria i konsten
Johannes döparen i konsten
1996 XW19

1996 XW19 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 december 1996 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1996