kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Årets sverigefinne

Årets Sverigefinne är en årlig utmärkelse, skapad av Sisuradio vid Sveriges Radio.

Priset har delats ut sedan 2011.

Mottagare

Årets Sverigefinne 
2011: Tanja Lorentzon, skådespelare, Stockholm
2012: Anna Anu Viik, hemspråkslärare i finska, Visby
2013: Kai Latvalehto, musiker
2014: Asko Sahlberg, författare, Göteborg
2015: Jorma Kontio, travkusk, Enköping
2016: Anna Järvinen, musiker, Täby
2018: Janina Orlov, översättare, Stockholm
2019: Anna Takanen, skådespelare och författare, Stockholm
2020: Ari Ryynänen, närradiopratare, Göteborg
2021: Maarit Turtiainen, författare, journalist, Stockholm

Årets Unga Sverigefinne 
 2011: Lina Puranen, kulturproducent, Stockholm 
 2012: Annika Hirvonen, miljöpartiets kommunfullmäktige i Sundbyberg
 2013: Bianca Kronlöf, skådespelare, komiker, Stockholm 
 2014: Viktor Fors Mäntyranta, musiker och dokumentärfilmare, Göteborg
 2015: Charissa Martinkauppi, pjäsförfattare och regissör, Boden
 2016: Miriam Bryant, musiker, Stockholm
 2018: Daniel Ståhl, diskuskastare, Stockholm
 2019: Viivi Paavonperä, gymnasie-elev, Upplands Väsby
 2020: Sanna Laakso, bildkonstnär, Emmaboda
 2021: Tiffany Kronlöf, komiker, Stockholm

Hederspris 
 2019: Esko Melakari, f.d. generalsekreterare för Sverigefinska Riksförbundet, Upplands Väsby
 2020: Paula Ehrnebo, språkvårdare, Stockholm
 2021: Markku Huovila, serieskapare och Erkki Vuonokari, arkivchef

Årets Vardagshjälte 
 2011: Tero Larsson, skateboardåkare, Flen
 2012: Hannele Iivonen, musikpedagog, Stockholm
 2013: Daniel Särkijärvi, språkaktivist, Kalix 
 2014: Nina Uddin, skapare av Facebook-gruppen "Ruotsinmammat", Stockholm
 2015: Kipa Blomerus, pedagog, Stockholm
 2016: Ritva Karlsson, fritidspedagog, Stockholm
 2018: Marja-Leena Paananen, ordförande i Kramfors Finska förening, Kramfors

Referenser

Priser och utmärkelser instiftade 2011
Beten

Beten är en ö i Sankt Nicolai socken i Oxelösunds kommun. Ön har en yta på 50 hektar.

Beten kallades tidigare Gersbeten och förlänades 1444 till Nyköpings stad av Kristoffer av Bayern. 1846–1928 fanns en tullstation på ön. Innevånarna försörjde sig förutom genom fiske med jakt på sjöfågel och med lite boskap; vinterfoder fick dock hämtas från fastlandet. Som mest fanns ett tjugotal bosatta på ön. Sedan tullstationen lagts ned blev Beten främst en fiskarö. 1938 anlades en campingplats på ön. Anläggningen blev dock inte särskilt lönsam; den övertogs på 1950-talet av Svenska metallindustriarbetareförbundet, senare av Södermanlands läns landsting och därefter av Sjövärnskåren som dock 1993 sålde anläggningen till privatpersoner. 2012 fanns ett fastboende hushåll och sex fritidshus på Beten.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 275–276.

Öar i Oxelösunds kommun
Södermanlands öar
Saint-Charles, Marseille

Saint-Charles är en stadsdel i Marseilles 1:a arrondissement och omfattar centralstationen Marseille-Saint-Charles, samt kvarteren närmast öster om stationen. Genom närheten till järnvägsstationen har stadsdelen goda kommunikationer.

Källor 

Marseilles stadsdelar
Skansholmen, Nyköping

Skansen eller Skansholmen är en ö i Svärta socken, Nyköpings kommun vid inloppet till Sjösafjärden utanför Nyköping. Ön har en yta på 8,3 hektar.

Skansen har tidigare kallats Sättholmen, skansen även Hasselö skans efter grannön Hasselö, grannön som håller på att växa ihop med Skansholmen. Själva skansen kallades vanligen Hasselö skans. Skansen anlades 1623 på Gustav II Adolfs order och var 1676 bestyckad med 21 kanoner. Då ryssarna 24 juli 1719 ryckte fram mot Nyköping fanns dock inga lavetter till kanonerna och skansen övergavs utan strid. Skansen användes även som tullstation och lotsstation, flera fiskare var även bosatta på ön. På 1930-talet fanns fyra fiskarhushåll på ön, och ännu på 1960-talet fanns tre ladugårdar på ön. 2012 fanns två helårsboende på ön, sommartid finns omkring 15 hushåll boendes på ön.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 276.

Nyköpings kommun
Södermanlands öar
Skansar i Sverige
Gunnar Bornö

Nils Gunnar Bornö, född 11 oktober 1905 i Göteborg, död där 26 mars 1980, var en svensk arkitekt.

Bornö utexaminerades från Slöjdföreningens skola i Göteborg 1921 och från Göteborgs musei rit- och målarskola 1928. Han var anställd hos länsarkitekt Allan Berglund 1919–1927, hos arkitekt Gotthard Ålander 1927–1942, hos arkitekt Nils Einar Eriksson 1942 och delägare i Nils Einar Eriksson Arkitektkontor AB från 1960, och deltog därigenom i projekteringen av Säffle stadshus. Han vann arkitekttävlingen om Säffle kyrka (1959) som stod färdig 1965.

Källor

Bornö, Nils Gunnar på svenskagravar.se
SvD: Minnesruna (1980-03-31)

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1980
Män
Arkitekter från Göteborg
Marsö, Nyköpings kommun

Marsö är en ö i Hornsviken, Svärta socken, Nyköpings kommun. Ön har en yta av 25 hektar.

Marsö har haft fast bosättning åtminstone sedan tidigt 1600-tal. 1719 brändes öns gård av ryssarna som låg förlagda här. Ett minne från deras besök är två galärer som sjunkit i viken på Marsö. Åtta år efter ödeläggelsen återbefolkades Marsö. Den tidigare kronoön skattköptes 1896, och kom därefter att avstyckas för sommarstugor. En av de tidiga fritidshusägarna var NK-chefen Arvid Lindberg som på 1910-talet skaffade ett sommarhus här. Den siste fiskaren lämnade ön på 1970-talet. Marsö stod därefter obefolkad vintertid till dess att ett fritidshus från 1960-talet på 1990-talet blev permanentbostad. 2012 fanns två helårsboende på ön, vilka dock inte är folkbokförda där.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 276-277.

Nyköpings kommun
Södermanlands öar
Canebière

La Canebière, i äldre stavning även Cannebière, provensalska: la Canebiera eller la Canebiero, är en aveny i Marseilles 1:a arrondissement. Gatan går från Quai des Belges vid Marseilles gamla hamn i väster genom stadsdelarna Belsunce, Le Chapitre, Noailles, Opéra och Thiers till Boulevard de la Libération i öster.

Gatan har sitt namn efter hampaplantan (provensalska: canebe, från latinets cannabis), syftande på den omfattande repslagarverksamhet för Marseilles galärvarv som fanns här under 1600-talet och 1700-talet.

Källor 

Marseille
Gösta Brugger

Gösta Brugger, född 15 augusti 1904 i Väckelsångs församling, Kronobergs län, död 1968 i Växjö, var en svensk arkitekt.

Brugger, som var son till handlaren J.G. Peterson och Mimmi Bengtsson. Efter studentexamen fick han sin första anställning på Paul Bobergs arkitektkontor i Växjö. Han utexaminerades från högre tekniska läroverket i Malmö 1937 samt bedrev arkitektstudier vid akademien i Berlin-Charlottenburg och tekniska högskolan i Zürich 1938–1939. Han blev assistent på länsarkitektkontoret i Växjö 1944 och bedrev egen arkitektverksamhet från 1946. Han utförde ritningar till bland annat skolor, vårdhem, förvaltnings- och domstolsbyggnader, industrier och bostäder. Han var byggnadskonsulent i Rottne landskommun samt stadsarkitekt i Åseda och Lenhovda köpingar.

Källor

SvD:Minnesruna (1968-05-24)

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska stadsarkitekter
Födda 1904
Avlidna 1968
Män
Personer från Väckelsångs socken
Great Northern Railway, Storbritannien

Great Northern Railway (GNR) var ett järnvägsbolag i Storbritannien. GNR körde tåg från London King's Cross till York och på bibanor längs sträckan tills de 1923 tillsammans med ett antal andra järnvägsbolag bildade London and North Eastern Railway.

Brittiska järnvägsbolag
Företag bildade 1846
Företag upplösta 1923
Václav Kostelecký

Václav Kostelecký, född den 13 oktober 1913 i Dolní Brezinka i Österrike-Ungern, död den 4 februari 1982, var författare, FN-tjänsteman och medhjälpare till Gunnar Myrdal.

Kostelecký föddes i nuvarande Tjeckien. Efter studier vid Handelshögskolan i Prag 1932-1936 och militärtjänst i Tjeckoslovakiens armé 1936-1938 innehade han olika tjänster inom främst den tjeckoslovakiska textilindustrin. Från 1947 var han anställd av FN, från 1948 som Gunnar Myrdals högra hand inom United Nations Economic Commission for Europe (ECE) i Genève. Vid sin pensionering 1977 påbörjade han tillsammans med Myrdal en ECE-historik, som genom Kosteleckýs hastiga frånfälle 1982 förblev ofullbordad.

Referenser

Noter

Allmänna källor
Arbetarhistoria, 2013:2, arbetarhistoria.se. Läst 23 maj 2019.

Bibliografi
 The United Nations Economic Commission for Europe : the beginning of a history, Stockholm 1989

Män
Födda 1913
Avlidna 1982
Tjeckiska författare
Personer inom FN
Gamla hamnen, Marseille

Gamla hamnen, på franska Vieux-Port, är en naturlig hamn i centrala Marseille. Hamnen har varit i bruk sedan stadens grundande omkring 600 f.Kr., då den anlades i Lacydonviken här vid Medelhavskusten. Administrativt är det gamla hamnområdet delat mellan Marseilles första, andra och sjunde arrondissement. Idag är hamnbassängen huvudsakligen småbåtshamn och omges av promenadstråk, restauranger, hotell och turistattraktioner. Sedan 1800-talet har dess funktion som hamn för större fartyg övertagits av den moderna hamnen i stadsdelen La Joliette.

Inloppet till hamnbassängen vaktas av de två forten Fort Saint-Jean och Fort Saint-Nicolas.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Marseille
Hamnar i Frankrike
Roger Hällhag

Roger Hällhag, född 14 september 1962 i Lundby församling i Göteborg, är en svensk socialdemokratisk politiker och författare med internationell inriktning.

Efter studier vid Lundby gymnasium i Göteborg och Handelshögskolan i Stockholm samt förtroendeuppdrag inom Sveriges elevers centralorganisation (SECO) / Elevorganisationen i Sverige tjänstgjorde han 1989-1991 som internationell sekreterare för Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU). 1991 valdes han till ordförande i Socialistiska ungdomsinternationalen (engelska: International Union of Socialist Youth, IUSY), en post han behöll till 1995. Från september 1995 till januari 1998 var han biträdande internationell sekreterare för Sveriges socialdemokratiska arbetareparti (SAP). Han har senare arbetat bland annat som politisk rådgivare i statsrådsberedningen. Han har mellan 1982 och 2008 medverkat i antologier rörande förhållandet mellan Sverige/svensk socialdemokrati och andra länder.

Referenser 

 Roger Hällhags arkiv, Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek
 Libris

Noter

Politiker från Göteborg
Svenska socialdemokrater
Levande personer
Män
Födda 1962
Michael Lindqvist

Michael Lindqvist, född 12 september 1994 i Danderyd i Stockholms län, är en svensk ishockeyspelare som spelar i Färjestad BK i SHL.

Karriär

Tidig karriär
Lindqvist har Danderyds SK som moderklubb och spelade för SDE HF innan han i tonåren värvades han till AIK Hockeys organisation för att spela i deras J-18 lag. Efter att ha varit en av de mest tongivande spelarna i juniorlaget, fick han chansen att göra SHL-debut för AIK under säsongen 2012/2013. Säsongen därpå blev han ordinarie i AIK. Klubben åkte ner till Hockeyallsvenskan 2014. Lindqvist hade en mycket framgångsrik säsong 2016/2017 då han gjorde 39 poäng (varav 17 mål) på 52 spelade matcher för AIK i Hockeyallsvenskan.

Färjestad BK
Efter framgångarna i Hockeyallsvenskan fanns ett stort intresse för Lindqvist från flera SHL-klubbar inför säsongen 2017/2018. Han valde att skriva på ett kontrakt på två år med Färjestad BK. Den 16 september 2017 debuterade Lindqvist för Färjestad BK i SHL-premiären mot Linköping HC. Lindqvist blev målskytt direkt i debutmatchen. Målet var även det första SHL-målet som gjordes säsongen 2017/2018. Totalt gjorde Lindqvist 34 poäng (varav 20 mål) på 33 matcher under säsongen.

Lindqvist draftades aldrig av någon NHL-klubb, men efter framgångarna säsongen 2017/2018 kom erbjudanden från flera NHL-klubbar. Han skrev på ett kontrakt med New York Rangers den 2 maj 2018. Sejoren i Rangers organisation varade dock inte länge, och redan den 14 november 2018 meddelade Färjestad BK att Lindqvist är klar för en återkomst i klubben.

Efter återkomsten i november 2018, stod Lindqvist för en poängrik säsong 2018/2019. Under serien stod han för totalt 32 poäng (varav 16 mål) på 33 matcher. Han hade även ett framgångsrikt SM-slutspel där han gjorde 13 poäng på 14 matcher och vann lagets interna poängliga för slutspelet.

12 maj 2022 vann Lindqvist som-guld med Färjestad då laget slog Luleå i den avgörande sjunde finalmatchen.

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1994
Män
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Levande personer
Personer från Danderyds kommun
Spelare i New York Rangers
Spelare i AIK Ishockey
Livsmedelsverket (Finland)

Livsmedelsverket (tidigare Livsmedelssäkerhetsverket), på finska Ruokavirasto, är en finsk myndighet med syfte att främja, övervaka och undersöka säkerheten och kvaliteten hos livsmedel, djurens hälsa och välbefinnande, växters sundhet samt gödselfabrikat, foder och växtskyddsmedel och förökningsmaterial, dvs. utsäde och plantmaterial, som används för jord- och skogsbruksproduktion.

Verksamheten inleddes i januari 2019 då de tidigare myndigheterna Livsmedelssäkerhetsverket, Landsbygdsverket och en del av Lantmäteriverkets central för IKT-tjänster gick samman till ett nytt ämbetsverk.

Källor

Externa länkar 
 Svenskspråkig webbplats

Finländska forskningsinstitut
James St. James

James St. James, född James Clark 1 augusti 1966, är en amerikansk författare, bland annat känd för boken Disco Bloodbath som låg till grund för filmen Party Monster och musikalföreställningen Dö Klubbdöden 2013. Rollen som James St. James spelades i föreställningen av Michal Axel Piotrowski som 2015 skrev en monologpjäs Billy Bloom – ensam som Gud baserad på James St. Jamas andra roman Freak Show. Den hade premiär 2015 på Turteatern i Stockholm och blev nominerad till Årets brott på Scenkonstgalan 2016.

Externa länkar 
 http://www.dn.se/kultur-noje/kronikor/fredrik-strage-overdrivna-konsstereotyper-skapar-en-sarskild-sorts-glamour/

Födda 1966
Män
Levande personer
Amerikanska författare
Robert Myrdal

Adolf Robert Myrdal, född 5 april 1905, död 2003 i Uppsala, var en svensk skolman. Han var bror till Gunnar Myrdal. 

Myrdal var son till byggmästaren Carl Adolf Pettersson. Efter studier vid Högre allmänna läroverket i Falun antogs Myrdal den 11 september 1923 till studier vid Uppsala universitet, där han hösten 1929 avlade filosofisk ämbetsexamen med klassisk inriktning. 1929–1931 undervisade han i språk, historia och nationalekonomi vid Fornby folkhögskola, 1931–1932 vid Stora Tuna samrealskola och 1933-1939 vid Gripsholms folkhögskola. Han avlade 1935 ämbetsexamen i nationalekonomi, statskunskap och historia vid Uppsala universitet. Hösten 1939  till och med våren 1962 tjänstgjorde han som rektor vid Marieborgs folkhögskola i Norrköping. 1953 och 1962 blev han som filosofie licentiat i historia respektive statskunskap vid Stockholms högskola respektive Stockholms universitet. 1962–1970 var han lektor i historia och samhällskunskap vid Lundellska läroverket i Uppsala. Han avled i Uppsala 2003 vid 97 års ålder.[1]

Källor 
 Robert Myrdals arkiv, Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek

Bibliografi 
 Östergötlands läns landsting 1863-1962, Linköping 1962
 Marieborgs folkhögskola : [1935-1963] : en återblick, Norrköping 1963
 Styrelse, förvaltning, politik 1863-1919, Uppsala 1972

Födda 1905
Avlidna 2003
Män
Svenska skolledare under 1900-talet
Phonycord

Phonycord GmbH var ett Berlinbaserat tyskt skivbolag, verksamt mellan 1928 och 1931 eller 1932.

Bolaget var förutom i Tyskland även aktivt i England mellan december 1930 och april 1931 samt i Sverige under sommaren och hösten 1930. Själva grammofonskivan var gjord i plast och mycket tunn och var inspelad på båda sidor. Pressningen utfördes av Artiphon, dels utifrån dess egna natriser, dels utifrån importerade matriser från amerikanska Banner och Grey Gull samt från Storbritannien.

Referenser

Skivbolag och skivmärken bildade 1928
Skivbolag och skivmärken upplösta 1931
Tyska skivbolag och skivmärken
Alzirr

Alzirr eller Xi Geminorum (ξ Gem), som är dess Bayer-beteckning, är en stjärna i stjärnbilden Tvillingarna. Den är en av tvillingarnas "fyra fötter", som avgränsar stjärnbildens kontur. Stjärnan har en skenbar  magnitud på 3,35 och är därmed väl synlig för blotta ögat. Från parallaxmätningar kan dess avstånd från solen beräknas till 58,7 ljusår (18,0 parsecs).

Etymologi
Det korrekta namnet för Xi Geminorum är Alzirr, som betyder "knappen" på arabiska. Denna stjärna bildar tillsammans med γ Gem (Alhena), μ Gem (Tejat Posterior), ν Gem och η Gem (Tejat Prior) Al Han'ah, "brännmärket" (på halsen av kamelen). De var också förknippade med Al Nuḥātai, den dubbla formen av Al Nuḥāt "kamelens puckel".

Egenskaper
Alzirr är av spektraltyp F5 IV-V och är en gulvit underjätte som är under utveckling bort från huvudserien av stjärnor som solen. Den har en massa som är ca 1,62 gånger solens massa och strålar mer än 11 gånger solens ljusstyrka. Dess energi avges från det yttre höljet av stjärnan vid en effektiv temperatur av 6 464 K. Detta medför att stjärnan antar den gulvita färgnyans som är gemensam för stjärnor av F-typen.

Röntgenstrålning har detekterats från Alzirr, som har en beräknad röntgenluminositet på 1,06 x 1029 erg/s. Den har de spektroskopiska kännetecknen för en snabbt roterande stjärna, med en projicerad rotationshastighet av ca 66 km/s. Även om Alzirr i allmänhet betraktas som en ensam stjärna, finns det vissa belägg för att det i stället kan röra sig om en spektroskopisk dubbelstjärna bestående av två komponenter med likvärdig massa.

Källor

Referenser

Externa länkar
 http://www.constellationsofwords.com/stars/Alzirr.html
 https://www.universeguide.com/star/alzirr
 Kaler, James B., "Al ZIRR (Xi Geminorum)", SIMBAD, University of Illinois, retrieved 2012-01-20

Stjärnbilden Tvillingarna
Bayerobjekt
Gul-vita underjättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Nät

För andra betydelser, se nät (olika betydelser)

Ett nät är en flexibel gallerliknande struktur som blockerar stora föremål, men som låter mindre föremål, luft och vätskor passera igenom. Mellanrummen - öglorna - det vill säga nätets minsta enhet kallas för maska.

Nät konstrueras i mer eller mindre flexibla material, i allt från natur- och konstfibrer till skinn och metalltråd. De äldsta kända bevarade näten härstammar från jägarstenåldern (mesolitikum), men nät kan mycket väl ha förekommit tidigare.  Eftersom nät konstruerades i material som lämnar lite arkeologiska spår finns få riktig gamla fynd, men fynd har gjorts i isar och mossar, och som avtryck i lera.

Nät har många användningsområden som fångstredskap eller för inhägnad av djur, för olika typer av transporter, inom kläd- och möbelindustrin och inom sport.

Nät kan konstrueras med hjälp av flera olika tekniker där materialet sammanfogas med hjälp av exempelvis knopar, knutar, bindemedel eller genom att tvinnas samman.

Noter 

Produkter
Arvi Tuomi

Leo Robert Arvid "Arvi" Tuomi, född Bergström 13 mars 1893 i Helsingfors, död 13 januari 1951 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare, teaterregissör och teaterchef.

Biografi 
Tuomi var son till disponenten Gustaf Bergström och Emma Tuominen. Han studerade vid Helsingfors klockare-organistskola och blev elev i Musikuniversitetets operaklass. Han verkade vid Evert Suonios sångteater 1917–1918 och vid folkteatern 1919–1924. Tuomi verkade vidare som chef för Björneborgs arbetarteater 1924–1925, som assisterande chef för Viborgs arbetarteater 1926–1931 samt vid Viborgs stadsteater 1931–1938. Han verkade som skådespelare och regissör vid Helsingfors folkteater 1938–1940 och ledde Helsingfors arbetarteater 1940–1951.

Åren 1929–1950 medverkade Tuomi i 46 filmer. Han var från 1918 gift med skådespelaren Santa Tuomi och far till skådespelarna Rauli och Liisa Tuomi. Han var också bror till skådespelarna Valto Tuomi och Emmi Jurkka.

Filmografi 
 Juhla meren rannalla, 1929
 Eteenpäin - elämään, 1939
 Kaksi Vihtoria, 1939
 Aktivister, 1939
 Herrat ovat herkkäuskoisia, 1939
 Rikas tyttö, 1939
 Det susar i nordanskog, 1939
 En mans väg, 1940
 Simo Hurtta, 1940
 Kersantilleko Emma nauroi?, 1940
 Var är min dotter?, 1940
 Poikani pääkonsuli, 1940
 Antreas ja syntinen Jolanda, 1941
 Viimeinen vieras, 1941 (Samt regisserade)
 Varaventtiili, 1942
 Avioliittoyhtiö, 1942
 Kuollut mies rakastuu, 1942
 Uuteen elämään, 1942
 August järjestää kaiken, 1942
 Hopeakihlajaiset, 1942
 Raudan kansaa, 1943
 Den onsynliga fienden, 1943
 Tuomari Martta, 1943
 Neiti Tuittupää, 1943
 Vita rosor, 1943
 Miehen kunnia, 1943
 Varuskunnan "pikku" morsian, 1943
 "Herra ja ylhäisyys, 1944
 Ballaadi, 1944
 Dynamitflickan, 1944
 Kartanon naiset, 1944
 Linnaisten Vihreä kamari, 1945
 Trettonde varslet, 1945
 Sot och guld, 1945
 En ole kreivitär, 1945
 Naimisiin päiväksi, 1946
 Menneisyyden varjo, 1946
 "Minä elän", 1946
 Gårdarnas folk, 1946
 Pimeänpirtin hävitys, 1947
 Hedelmätön puu, 1947
 Tåg norrut, 1947
 Genom dimman, 1948
 Kilroy sen teki, 1948
 Amor hoi", 1950
 Härmästä poikia kymmenen, 1950

Referenser 

Män
Födda 1893
Avlidna 1951
Regissörer från Helsingfors
Finländska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Helsingfors
Finländska teaterregissörer
Hillman (efternamn)

Hillman är ett engelskt och svenskt efternamn. Det är namn på en engelsk biltillverkare samt förekommer i geografiska namn. Enligt offentlig statistik tillgänglig i augusti 2016 var 543 personer med efternamnet Hillman bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Hillman
 Adolf Hillman (1844–1933), svensk litteraturhistoriker, skriftställare och översättare
 Adolf F. Hillman (1817–1891), svensk grosshandlare
 Blake Hillman (född 1996), amerikansk ishockeyspelare
 Chris Hillman (född 1944), amerikansk musiker inom countryrocken
 Harry Hillman (1881–1945). amerikansk löpare

Fiktiva personer
 John och Kajsa Hillman, privatdetektiver i kriminalromaner och filmmanuskript av Folke Mellvig

Källor

Engelska efternamn
Svenska efternamn
Kelmendi

Kelmendi (albanska: Kelmendi) är en historisk stam och region i Malsia e Madhe i norra Albanien. Stammen delas i fyra klaner - Selca, Vukël, Nikç och Boga.

Historia
Kelmendi nämns för första gången i osmanska skattregistern som Kelmente 1485. 

1565, startade Kelmendi, Kuci och Piperi stammarna revolt mot Osmanerna. I mitten av 1580-talet hade Kelmendi slutat betala skatt till Osmanerna och hade vid det här läget kommit att dominera norra Albanien.

Mariano Bizzi rapporterade en incident i 1613, där den osmanska befälhavaren Arslan Pascha plundrade byarna i Kelmendi och tog fångar tills en överenskommelse nåddes. Enligt avtalet skulle stammen överlämna femton av sina invånare som slavar och betala 1000 dukater. Men medan Arslan väntade på betalningen hamnade han i ett bakhåll och över trettio av hans soldater dog. Efter denna incident drog Arslan Pascha tillbaka sina trupper till Herceg Novi.

Antropologi
Enligt muntlig tradition sägs stamfadern vara Klement eller Kelmend, som enligt historiken Franz Nopcsa sägs ha levt i 1400-talet. Hyacinthe Hecquard berättar också att han sägs ha varit en skenande präst som flytt till Trieshistammen, där han arbetade som herde för en rik boskapsherde. Med tiden förälskade han sig i boskapsherdens dotter Bubci och gjorde henne gravid. När flickans föräldrar fick reda på vad som hade hänt, övertygade hennes mor sin make att inte straffa det unga paret utan låta dem leva tillsammans. Enligt de albanska lagarna hade han rätt att döda dem, men lätt dem istället vara. Efter all skam som orsakats kunde han inte låta dem bo kvar i Tripeshi, så han gav dem 20 boskap och skicka dem till Bestana där de kunde slå sig ner. Efter en tid flyttade Kelmend och Bubci till dagens Kelmendi på grund av antalet huggormar i området. De fick sju söner, och de grundade byarna: Selca, Vukël, Nikç, Vuthaj, Martinaj samt Bukova och Llap som ligger i Kosovo.

Demografi
 
I en rapport 1614, skriven av den Venetianska författaren Mariano Bolizza, sägs det finnas 178 hushåll och 650 män redo för strid, ledda av Smail Prentasseu och Pedda Sucha''. Han beskrev dem som modiga och extrem rovgiriga.

I den första trovärdiga folkräkningen 1918, hade Kelmendi 779 hushåll och 4 679 invånare.

Kända personer från Kelmendi
 Clemens XI 
 Zhuj Selmani
 Kaje Selmani
 Prek Cali 
 Nora av Kelmendi 
 Ibrahim Rugova  
 Ali Kelmendi  
 Bajram Kelmendi
 Majlinda Kelmendi

Galleri

Referenser

Albanska stammar