kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bo Möller

Bo Georg Möller, född 14 februari 1929 i Stockholm, död 20 september 2020 i Täby distrikt, Stockholms län, var en svensk arkitekt.

Biografi
Bo Möller, som var son till direktör Eugen Möller och Vera Nilson, avlade studentexamen i Bromma 1948 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1954. Hans första arkitektuppdrag var att rita sina föräldrars nya villa i Näsbypark där han sedermera bosatte sig.

Fram till 1957 var an anställd vid olika arkitektkontor, bland annat hos arkitekt Sven Kjerr där han praktiserade redan under sin studietid. Därefter kom han till byggföretaget Siab där han blev chef för Siabs arkitektkontor. Efter tio år på Siab startade han den egna firman Bo Möller Arkitektkontor som han drev fram till sin pensionering. Möller företog studieresor i Europa och USA. Han blev officer i ingenjörstruppernas reserv 1951.

Bland hans arbeten märks några större kontorsfastigheter, bland dem Lidingö Arena (byggår 1974) vid Stockholmsvägen på Lidingö, fastigheten Kylhuset 15 (byggår 1968) på Slakthusområdet och Philipshuset  (byggår 1963) vid Tegeluddsvägen. I Philipshusets före detta kontorsdel huserar sedan 2008 Förvaltningsrätten i Stockholm och i lagerdelen ligger sedan 1996 TV4-huset.

Bilder, arbeten i urval

Privat
Bo Möller var aktiv i svensk curling. Under hans fem år som ordförande i Svenska Curlingförbundet på 1970-talet vann Sverige guldmedaljer i herr-VM, dam-EM och junior-VM. Han var också själv en duktig spelare med totalt nio SM-guld. Bo Möller gravsattes den 5 januari 2021 på Bromma kyrkogård.

Referenser

Noter

Källor
Svensk Curling nr 1 / 2014 om Bosse Möller
 Vem är vem? Storstockholm 1962: Möller, Bo G, arkitekt SAR

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1929
Avlidna 2020
Män
Arkitekter från Stockholm
1999 NQ2

1999 NQ2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 9 juli 1999 av den japanska astronomen Takeshi Urata vid Nachi-Katsuura-observatoriet.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter 1999
European Pride Organizers Association

European Pride Organizers Association, förkortat EPOA, är en europeisk paraplyorganisation för prideorganisationer i Europa grundad 1991.

Verksamhet 
EPOA grundades i London, Storbritannien, 1991 och har sitt säte i Bryssel, Belgien. Organisationen leds av en styrelse som väljs på de årliga mötena av organisationens medlemsorganisationer. EPOA har även ett nära samarbete med Interpride för att stärka HBTQ-rättigheter globalt.

Organisationen arbetar för HBTQ-rättigheter i Europa och dess närområde samt stöttar lokala och nationella prideorganisationer och pridefestivaler. Det är även EPOA som äger rättigheterna till EuroPride, och som licenserar ut dem till en eller flera nya medlemsorganisationer varje år som genomför EuroPride-firandet.

Medlemsorganisationer 
I augusti 2021 hade EPOA 90 medlemsorganisationer. Bland dessa kan till exempel nämnas Aten Pride, Grekland, Bergen Pride, Norge, Copenhagen Pride, Danmark, och Helsingfors Pride, Finland, Paris Pride, Frankrike samt Pride in London, Storbritannien och Stockholm Pride, Sverige.

Se även 

 Interpride
 Europride
 Pridefestival
 Svenska Pride
 Worldpride

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 EPOA:s hemsida

Organisationer bildade 1991
Internationella ideella organisationer
HBTQ-organisationer
HBTQ-historia
Projekt HBTQI
11743 Jachowski

11743 Jachowski eller 1999 JP130 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 mars 1999 av LINEAR i Socorro County, New Mexico. Den är uppkallad efter Matthew Douglas Apau Jachowski.

Den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1999
Rue aux Fèves

Rue aux Fèves var en gata på Île de la Cité i Quartier de la Cité i Paris. Gatan var uppkallad efter de bönhandlare (franska fève, "böna"), vilka hade sina butiker i området. Rue aux Fèves började vid Rue de la Vieille-Draperie och slutade vid Rue de la Calandre. 

Gatans första dokumenterade omnämnande är från år 1260. Gatan revs i början av 1860-talet för att ge plats åt Paris polisprefektur (Préfecture de Police de Paris).

Bilder

Omgivningar
Notre-Dame
Sainte-Chapelle
Rue de la Cité
Rue de Lutèce
Rue Aubé

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Gator i Paris fjärde arrondissement
Île de la Cité
Ej längre existerande gator i Paris
Gunnar Brynge

Per Gunnar Brynge, född den 15 november 1914 i Enköping, död den 15 juni 1983 i Ödestugu församling, Jönköpings län, var en svensk ingenjör och industriman. Han var son till Hannes Brynge.

Brynge avlade avgångsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan 1940. Han var teknisk ledare vid Bahco 1940–1945, disponent för Fläktverkstäderna där 1945–1951 och platschef för Fläkt- och verktygsverkstäderna 1951–1955. Brynge blev teknisk direktör vid Husqvarna 1956. Han var styrelseledamot i Sveriges mekanförbunds avdelning för smidesteknik (ordförande 1954–1955), i dess standardcentral (ordförande 1956–1959), och i Svenska industriens standardiseringskommission med flera organisationer. Brynge hade även uppdrag från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling. Han invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1973. Brynge blev riddare av Vasaorden 1968. Han vilar i en familjegrav på Vårfrukyrkogården i Enköping.

Källor 

 Riddare och Ledamöter av Kungl. Vasaorden i Sveriges statskalender 1969
 
 
 Brynge, Per Gunnar på SvenskaGravar.se

Svenska tekniska direktörer
Personer inom arbetsgivarorganisationer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Riddare av Vasaorden
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Enköping
Födda 1914
Avlidna 1983
Män
CEV Champions League 2021–2022 (damer)

CEV Champions League 2021-2022 var den 62:a upplagan av volleybollturnerningen CEV Champions League. Turneringen spelades mellan 21 september 2021 och 22 maj 2022 och 28 lag deltog i turneringen.	Vakıfbank SK vann tävlingen genom att i finalen besegra Imoco Volley. På grund av Rysslands invasion av Ukraina uteslöts de ryska lagen ur turneringen i samband med kvartsfinalspelet.

Format
Turneringen bestod av kval, gruppspel och slutspel. Förutom finalen bestod varje möte mellan lag av två matcher. Matchpoäng fördelas enligt: 3 poäng för vinst med 3–0 eller 3–1 i set, 2 poäng för vinst 3–2, 1 poäng för förlust 2–3 loss och 0 poäng för förlust 1-3 eller 0-3 i set).

I kvalet deltog av tio av de tjugoåtta kvalificerade lagen, baserat på CEV-rankingen. Det bestod av cupspel i tre omgångar, där varje möte bestod av två matcher. Laget med högst matchpoäng gick vidare. Vid lika efter de bägge matcher genomfördes ett golden set för att utse vinnare. De två vinnande lagen i tredje omgången har gått in i gruppspelet, medan de besegrade lagen i varje omgång gick in i CEV Cup 2021-2022.
I gruppspelet mötte alla lag alla två gånger. Ettorna och de tre bästa tvåorna gick vidare till slutspel. 
Placering i gruppen bestämdes av antalet vunna matcher. Om två eller flera lag hade vunnit lika många matcher bestämdes deras inbördes rangordning av:
Antalet poäng 
Setkvot (antalet vunna set delat med antalet förlorade set);
Bollpoängskvot (antalet vunna bollar delat med antalet förlorade bollar);
Inbördes matcher.

Slutspelet består av kvartsfinaler, semifinaler och final. Finalen består av en match på en neutral arena.

Deltagande lag

Turneringen

Kval

Runda 1

Match 1

Match 2

Runda 2

Match 1

Match 2

Runda 3

Match 1

Match 2

Gruppspel

Grupp A

Resultat

Sluttabell 

Legenda:
      Kvalificerade för kvartsfinal.

Grupp B

Resultat

Sluttabell 

Legenda:
      Kvalificerade för kvartsfinal.

Grupp C

Resultat

Sluttabell 

Legenda:
      Kvalificerade för kvartsfinal.

Grupp D

Resultat

Sluttabell 

Legenda:
      Kvalificerade för kvartsfinal.

Grupp E

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för kvartsfinal.

Slutspel

Kvartsfinaler

Match 1

Match 2

Semifinaler

Match 1

Match 2

Final

Statistik

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats 

CEV Champions League
Sportåret 2021
Sportåret 2022
Volleybollsäsongen 2021/2022
Regnbågsallians Svenskfinland

Regnbågsallians Svenskfinland rf (tidigare Regnbågsankan) är en finländsk förening som är paraplyorganisation till Finlands svenskspråkiga HBTQ-verksamhet. Föreningen bytte till sitt nuvarande namn i augusti 2021. Föreningen registrerades år 2004 och dess hemort är Helsingfors.

Regnbågsalliansen är en medlemsorganisation av Seta.

Förening erbjuder utbildningen om HBTQ till skolor, föreningar och företag.

Regnbågsalliansen delar ut utmärkelsen Guldanka till en person eller en organisation som har gjort en insats för HBTQ-gemenskapen i Svenskfinland. År 2021 mottog författaren Rita Paqvalén priset.

Källor 

Föreningar i Finland
HBTQ-organisationer
Eerik Haamer (stavhoppare)

Eerik Haamer, född 6 januari 2001 i Tartu, är en estländsk friidrottare som tävlar i stavhopp.

Han studerar vid University of South Dakota.

Karriär

2017–2018
Haamer fick sin första internationella erfarenhet under 2017 då han tävlade vid European Youth Olympic Festival i Győr och slutade på femte plats i stavhoppet med ett hopp på 4,60 meter. 

I juli 2018 tog Haamer brons vid ungdoms-EM i Győr efter ett hopp på 5,10 meter, vilket blev ett nytt estländskt U18-rekord. I oktober 2018 vid ungdoms-OS i Buenos Aires förbättrade han sitt estländska U18-rekord till 5,15 meter och hoppade sedan 5,12 meter i den andra omgången, vilket resulterade i ett totalt resultat på 10,27 meter och en fjärde plats.

2019–2022
I februari 2019 tog Haamer guld vid estländska inomhusmästerskapen med ett hopp på 5,15 meter. I juli samma år slutade han på sjunde plats vid junior-EM i Borås med ett hopp på 5,11 meter. I februari 2020 tog Haamer silver vid estländska inomhusmästerskapen efter ett hopp på 5,15 meter och besegrades endast av Hans-Christian Hausenberg. I augusti samma år tog han guld vid estländska mästerskapen efter ett hopp på 5,20 meter.

I maj 2021 förbättrade Haamer sitt personbästa till 5,61 meter vid en tävling i Vermillion i USA och tog sig då upp till andra plats i Estland genom tiderna bakom Valeri Bukrejev. Följande månad tog han sitt andra raka guld vid estländska mästerskapen efter ett hopp på 5,40 meter. I juli samma år slutade Haamer på sjunde plats vid U23-EM i Tallinn med ett hopp på 5,50 meter. I juni 2022 tog han sitt tredje raka guld vid estländska mästerskapen i Tallinn.

Tävlingar

Internationella

Nationella

Estländska friidrottsmästerskapen (utomhus):
2018:  – Stavhopp (5,00 meter, Tallinn)
2020:  – Stavhopp (5,20 meter, Tallinn)
2021:  – Stavhopp (5,40 meter, Tallinn)
2022:  – Stavhopp (5,50 meter, Tallinn)

Estländska friidrottsmästerskapen (inomhus):
2018:  – Stavhopp (4,90 meter, Tallinn)
2019:  – Stavhopp (5,15 meter, Tallinn)
2020:  – Stavhopp (5,15 meter, Tallinn)

Personliga rekord

Utomhus
 Stavhopp – 5,61 m (Vermillion, 7 maj 2021)

Inomhus
 Stavhopp – 5,60 m (Fayetteville, 13 mars 2021)

Källor
Eerik Haamer på World Athletics webbplats

Noter

Estländska stavhoppare
Estländska mästare i friidrott
Födda 2001
Levande personer
Män
Estländska idrottare under 2000-talet
Personer från Tartu
Alumner från University of South Dakota
Rue de la Vieille-Draperie

Rue de la Vieille-Draperie var en gata på Île de la Cité i Quartier de la Cité i Paris. Gatan var uppkallad efter de tygmakare, vilka hade sina butiker i området. Rue de la Vieille-Draperie började vid Rue de la Barillerie och slutade vid Rue de la Juiverie. 

Rue de la Vieille-Draperie var en av de äldsta gatorna på Île de la Cité. Gatan revs år 1865 för att ge plats åt Rue de Constantine, dagens Rue de Lutèce.

Bilder

Omgivningar
Notre-Dame
Sainte-Chapelle
Saint-Barthélemy
Sainte-Croix
Saint-Denis-de-la-Chartre
Saint-Éloi
Sainte-Marie-Madeleine
Saint-Pierre-des-Arcis
Saint-Pierre-aux-Bœufs

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Gator i Paris fjärde arrondissement
Île de la Cité
Ej längre existerande gator i Paris
Överlevnadskniv

En överlevnadskniv är en kniv vars handtag har ett hålrum som är fyllt med saker för användning i en nödsituation. Exempel på saker är tändstickor, fiskekrok, fiskelina, trådsåg och kompass. Ibland har även knivens slida möjlighet till förvaring av exempelvis brynen.

Knivar
Elena Maróthy-Šoltésová

Elena Maróthy-Šoltésová, född 1855, död 1939, var en slovakisk författare och aktivist. Hon betraktas som en ledande gestalt av kvinnorörelsen i Slovakien. 

Hon var ordförande för Slovakiens första kvinnoorganisation Živena 1894-1927. Tillsammans med Terézie Vansová drev hon från 1898 Slovakiens första feministiska tidskrift, Dennica, som anses ha introducerat den verkliga feministiska emancipationsdebatten i Slovakien.

Referenser 

kvinnor
Födda 1855
Avlidna 1939
Slovakiska författare
Personer i Slovakiens historia
Slovakiska feminister
Staka Skenderova

Staka Skenderova, född 1831, död 1891, var en bosnien-serbisk författare och skolgrundare.  

Hon var dotter till en bosnien-serbisk köpman. Hon fick en hög bildning i hemmet, då ingen formell bildning fanns för flickor i Bosnien vid denna tid. Som ung uppgav hon att hon ofta klädde sig som en man, då det gav henne mer frihet. 

I det Osmanska Bosnien erbjöd religiösa samfund ibland en viss basal undervisning åt barn, men inga statliga skolor existerade förrän Bosnien blev en del av Österrike 1878. Endast tre procent av flickorna i Bosnien oavsett religion kunde läsa och skriva. 
Hon grundade den första sekulära skolan för flickor i Sarajevo 1858, och blev också den första kvinnliga yrkesläraren. Skolan tog emot elever av alla etniciteter och religioner. Den osmanska guvernören sände sina döttrar dit. 
Den erbjöd tre och sedan fyra klasser och en lärarutbildning, och utbildade den första generationen kvinnliga lärare och intellektuella i Bosnien. 
Skolan stängde av ekonomiska skäl 1875. Det hade då grundats ytterligare skolor för flickor i Bosnien, främst av utländska missionärer som Adeline Paulina Irby.

Hon blev 1859 den första publicerade kvinnliga romanförfattare i Bosnien.

Referenser 

kvinnor
Födda 1831
Avlidna 1891
Bosniska författare
Personer i Bosnien och Hercegovina under 1800-talet
Lärare under 1800-talet
Personer från Sarajevo
Olsenbanden jr. – Første kupp

Olsenbanden jr. – Første kupp är en norsk julkalender från 2001 som visades på TV 2. Serien är producerad av Nordisk Film TV och regisserad av Beate Eriksen och Arne Lindtner Næss efter ett manus av Arne Lindtner Næss. I huvudrollerna syns Aksel Støren Aschjem, Lars Berteig Andersen och Thomas Engeset. 

Olsenbanden jr. – Første kupp spelades in på 60 dagar sommaren 2001 med en budget på 18 miljoner norska kronor. Serien har flera gånger visats i repris på TV 2. Olsenbanden jr. är, som Olsenbanden, ursprungligen en dansk idé. 

Serien inledde med goda tittarsiffror, 621 000 och 620 000 tittare på de två första avsnitten respektive. Vid den femte reprisvisningen 2012 var tittarsiffrorna betydligt lägre, med 58 000 tittare vid de första avsnitten.

Handling 
Serien handlar om Olsenbandens första kupp. Berättelsen äger rum på 1950-talet och ligamedlemmarna är bara 12-13 år gamla. Egon Olsen möter Benny Fransen och Kjell Jensen när han som ny elev på skolan får sina första vänner. Och det tar inte lång tid förrän de hamnar i bråk. Egon bor på barnhem, och barnhemmet får varje år en stor summa pengar tilldelat för att fira jul. I år är dock julfonden tom, och Egon misstänker att advokatfirman som sköter fonden, har tömt det på pengar. Olsenbanden, med Egon i spetsen, startar jakten på julfonden, och gruppen hamnar i många spännande och roliga situationer.

Rollista

CD-utgåva 
Det gavs ut en CD med låtar från serien. Spåren är:

 «Julen er på vei» – Stray Kor (3:05)
 «Julen varer lenge» – Asgeir Borgemoen (3:48)
 «Det skjedde i de dage» – Malin Solli (3:34)
 «Når du er med» – Aina Andreassen (3:43)
 «Juletre Rock» – Cheezy Keys (2:36)
 «En sang jeg har lyst til å synge» – Julia Charlotte Geitvik (3:07)
 «Det nye år» – Viktor Kristoffer Stenhjem (3:05)
 «Det skal du ha ditt dumme troll» – Stray Kor (2:47)
 «Våres melodi» – Aina Andreassen (3:05)
 «Deg og meg» – Trond Brænne (2:56)
 «Jeg har en plan» – Olsenbanden jr. (4:04)

Källor

Externa länkar 

 Olsenbanden jr. – Første kupp på Filmfront

Norska komediserier på TV
Norska TV-serier från 2000-talet
Olsen-banden
Norska barnserier
Cyber- und Informationsraum

Cyber- und Informationsraum (, CIR) är den nyaste försvarsgrenen av Tysklands försvarsmakt som ansvarar för cyber- och informationsrymden. Befälhavare för cyber- och informationsrymden är Vizeadmiral Thomas Daum och Generalmajor Jürgen Setzer.

Historia 
Som svar på digitaliseringen har Bundeswehr sedan den 1 april 2017 samlat alla uppgifter och kompetenser på detta område i det sjätte militära organisationsområdet Cyber- und Informationsraum. Tidigare var de fördelade på olika områden.

Uppgifter 
I motsvarighet till hur armén, flygvapnet och marinen ansvarar för land-, luft-, rymd- och havsoperationer, har medlemmarna i den nya organisatoriska enheten ett helhetsansvar för cyber- och informationsrymden.

 CIR måste överföra, bearbeta och hantera information på ett effektivt sätt inom Tyskland och även i de länder där Bundeswehr är utplacerad i
 Militära underrättelse ska skydda tyska och allierade soldater och ge en omfattande bild av situationer. I detta sammanhang är det viktigt att upptäcka och försvara avvikelser och attacker inom Bundeswehrs eget digitala territorium
 Geoinformationstjänsten bidrar till att geofaktorer och deras situationsrelaterade effekter tas med i planerings- och beslutsprocesserna
 Genom att samarbeta med andra nationella och internationella institutioner bidrar medlemmarna i CIR till Tysklands säkerhetsberedskap

Organisation

Personal 
I cyber- och inforamtionsrymden arbetar totalt cirka 14 100 personer. Andelen kvinnor är cirka 1 400.

Struktur 
  Kommando Cyber- und Informationsraum (Bonn)
  Kommando Informationstechnik der Bundeswehr (Bonn)
  Dienstältester Deutscher Offizier / Deutscher Anteil 1st NATO Signal Battalion (Wesel)
  Betriebszentrum IT-System der Bundeswehr (Rheinbach)
  Informationstechnikbataillon 281 (Gerolstein)
  Informationstechnikbataillon 282 (Kastellaun)
  Informationstechnikbataillon 292 (Dillingen an der Donau)
   Informationstechnikbataillon 293 (Murnau am Staffelsee)
  Informationstechnikbataillon 381 (Storkow)
  Informationstechnikbataillon 383 (Erfurt)
  Schule Informationstechnik der Bundeswehr (Pöcking)
  Zentrum für Cyber-Sicherheit ­ der Bundeswehr (Euskirchen)
  Zentrum für Softwarekompetenz der Bundeswehr (Flamersheim)
  Kommando Strategische Aufklärung (Gelsdorf)
  Auswertezentrale Elektronische Kampfführung (Daun)
  Schule für Strategische Aufklärung der Bundeswehr (Mürwik)
  Zentrale Untersuchungsstelle der Bundeswehr für Technische Aufklärung (Hof)
  Zentrale Abbildende Aufklärung (Gelsdorf)
  Zentrum Operative Kommunikation der Bundeswehr (Mayen)
  Zentrum Cyber-Operationen (Rheinbach)
  Bataillon Elektronische Kampfführung 911 (Nienburg)
  Bataillon Elektronische Kampfführung 931 (Daun)
  Bataillon Elektronische Kampfführung 932 (Frankenberg)
  Zentrum für Geoinformationswesen der Bundeswehr (Euskirchen)

Utrustning

Fordon

Sensorer

Referenser

Externa länkar 

 CIR:s officiella webbplats
 CIR:s utrustning

Tysklands militär
Medvezja svadba

Medvezja svadba (ryska: Медвежья свадьба, fritt översatt: Björnarnas bröllop) är en sovjetisk dramafilm från 1925, regisserad av Vladimir Gardin och Konstantin Eggert.

Handling 
Filmen utspelar sig i Litauen under första hälften av 1800-talet. Björnen attackerar grevinnan, som ett resultat av vilket hon tappar förståndet, och hennes son får en patologi och attackerar bondekvinnorna, vilket orsakar upprördhet hos lokalbefolkningen, som bestämmer sig för att sätta eld på slottet

Rollista 
 Konstantin Eggert – Kazimir Sjemet
 Aleksandra Kartseva – Adelina Sjemet, hans hustru
 Jurij Zavaskij – Olgerd Kejstut
 Vera Malinovskaja – 
 B. Afonin
 Varvara Aljochina
 Aleksandr Gejrot
 Adeli

Referenser 

Sovjetiska filmer 1925
Sovjetiska fantasyfilmer
Sovjetiska skräckfilmer
Sovjetiska stumfilmer
Sovjetiska filmer baserade på böcker
Litauen på film
Konstantin Eggert

Konstantin Vladimirovitj Eggert () född 9 oktober (27 september enligt g.s.) 1883 i Moskva, Kejsardömet Ryssland, död därstädes 24 oktober 1955 i Sovjetunionen, var en rysk och sovjetisk filmregissör och skådespelare.

Filmografi (urval)

Regi 
1925 – Medvezja svadba

Filmroller

Referenser

Externa länkar 
 
 

Ryska skådespelare under 1900-talet
Sovjetiska manusförfattare
Sovjetiska filmregissörer
Sovjetiska skådespelare
Sovjetiska stumfilmsregissörer
Män
Födda 1883
Avlidna 1955
Personer från Moskva
Skådespelare från Moskva
Misjki protiv Judenitja

Misjki protiv Judenitja (ryska: Мишки против Юденича) är en sovjetisk exentrisk spelfilm från 1925, regisserad av Grigorij Kozintsev och Leonid Trauberg.

Handling 
Filmen berättar om en tidningspojke som hamnar i general Judenitj högkvarter under offensiven mot Petrograd 1919.

Rollista 
 Aleksandr Zavjalov
 Polina Pona
 Sergej Gerasimov
 Andrej Kostritjkin
 Jevgenij Kumejko – Nikolaj Judenitj
 Janina Zjejmo

Referenser 

Sovjetiska filmer 1925
Sovjetiska dramafilmer
Sovjetiska historiefilmer
Ryska inbördeskriget på film
Sovjetiska stumfilmer
Filmer i regi av Grigorij Kozintsev
Filmer i regi av Leonid Trauberg
Zakrojsjtjik iz Torzjka

Zakrojsjtjik iz Torzjka (, inofficiell översättning: Skräddaren från Torzjok) är en  excentrisk (se: Ryska avantgardet) stumfilmskomedi från 1925, regisserad av Jakov Protazanov.

Handling 
Handlingen utspelar sig i den lilla provinsstaden Torzjok i Tver oblast under perioden av den nya ekonomiska politiken (NEP) som Lenin införde i Sovjetryssland 1921, som  "en tillfällig kompromiss med kapitalismen" för att öka produktionen under ryska inbördeskriget.

Petja arbetar i en skräddarverkstad som ägs av änkan Sjirinkina. På grannfruarnas inrådan bestämmer sig änkan för att gifta sig med sin anställde. Hon skickar iväg honom för att köpa en bröllopspresent för lönen han tjänat in, men när Petja istället köper en obligation i ett statslotteri börjar förvecklingarna. Obligationen vandrar från hand till hand, men i slutändan får allt ett lyckligt slut för Petja och den han verkligen älskar.

Rollista 
 Igor Ilinskij – Petja Petelkin, skräddare
 Lidija Dejkun – änkan Sjirinkina
 Vera Maretskaja – Katja, hushållerska (hennes filmdebutroll)
 Olga Zjizneva – "främlingen"
 Anatolij Ktorov – en ung man
 Iosif Toltjanov – Semizjilov, butiksägare
 Serafima Birman – granne till änkan Sjirinkina
 Eva Miljutina – granne till änkan Sjirinkina

Referenser

Externa länkar 

Sovjetiska filmer 1925
Sovjetiska komedifilmer
Sovjetiska stumfilmer
Filmer i regi av Jakov Protazanov
Buchta smerti

Buchta smerti (ryska: Бухта смерти) är en sovjetisk stumfilm från 1926, regisserad av Abram Romm. Manuset baserades på romanen V buchte Otrada av Alexej Novikov-Priboj.

Handling 
Vita gardet ockuperade en södra hamn. Partisanerna befäste sig vid fyren. Bland dem finns Nikolaj Razdolnyj, vars åsikter skiljer sig från hans fars. De vita vakterna arresterar besättningen på Lebedskeppet och beordrar Nikolaj far att ta över hans tidigare uppgifter.

Подробнее на Кино-Театр.РУ https://www.kino-teatr.ru/kino/movie/sov/690/annot/

Rollista 
 V. Jaroslavtsev – Ivan Razdolnyj, andremaskinist på militärfartyget "Sudba" (Svanen)
 A. Matsevitj – Nikolaj Razdolnyj
 Vasilij Ljudvinskij – Pavlik Razdolnyj, Nikolajs lillebror 
 A. Ravitj – Razdolnyj
 Nikolaj Saltykov – Surkov

Referenser 

Sovjetiska filmer 1926
Sovjetiska dramafilmer
Sovjetiska stumfilmer
Sovjetiska filmer baserade på böcker
Abram Room

Abram Matvejevitj Room (, född som Abram Mordchelevitj Rom (Romm)) den 28 juni 1894 i Vilna, Kejsardömet Ryssland, död 26 juli 1976 i Moskva, Sovjetunionen, var en sovjetisk filmregissör och manusförfattare.

Filmografi (urval)

Regi 
1926 - Buchta smerti 
 1927 – Säng och soffa 
 1965 – Granatarmbandet
 1970 – Tsvety zapozdalye

Manus 
 1927 – Säng och soffa
 1965 – Granatarmbandet
 1970 – Tsvety zapozdalye
 1978 – Fiender

Referenser

Externa länkar 
 
 

Sovjetiska filmregissörer
Sovjetiska manusförfattare
Sovjetiska stumfilmsregissörer
Födda 1894
Avlidna 1976
män
Personer från Vilnius