kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1987 (sång)

1987 är en låt av det svenska punkrock-bandet Noice. Låten kom med på albumet Det ljuva livet som den fjärde låten. Låtens text skrevs av basisten Peo Thyrén och musiken skrevs av keyboardisten Freddie Hansson.

"1987" var också B-sidan till singeln "Vi rymmer bara du och jag".

En liveversion av "1987" var den första låten på albumet Live på Ritz, släppt 1982. Två uppträdanden av låten finns också med på live-DVD-filmen Officiell Bootleg Live, en från 1995 och en från 2004.

Låten finns också med på samlingsalbumen H.I.T.S., Svenska popfavoriter och 17 klassiker.

Musiker
 Hasse Carlsson – sång, gitarr
 Peo Thyrén – elbas
 Freddie Hansson – klaviatur
 Fredrik von Gerber – trummor

Källor

Sånger 1981
Låtar av Noice
Låtar av Peo Thyrén
Elizabeth Hamilton, 1:a baronessa Hamilton av Hameldon

Elizabeth Hamilton, 1st Baroness Hamilton of Hameldon, född 1733, död 1790, var en brittisk hovfunktionär.  Hon var Lady of the Bedchamber hos Charlotte av Mecklenburg-Strelitz mellan 1761 och 1784. Hon beskrivs som en av Charlottes närmaste vänner och favoriter bland hovdamerna.

Biografi
Hon var dotter till överste John Gunning av Castlecoote och Bridget Bourke. Familjen bosatte sig 1740 på Irland, och fadern avled året därpå. På grund av ekonomiska problem blev Elizabeth  och hennes syster Maria övertalade av modern att arbeta som skådespelerskor, trots att detta yrke inte var accepterat för kvinnor ur adeln på denna tid.  De skall ha varit aktiva på olika teatrar i Dublin.  

I oktober 1748 blev de presenterade för Irlands generalguvernör, William Stanhope, 1:e earl av Harrington, på en bal på slottet i Dublin.  De hade varit tvungna att låna kläder av teatern för att kunna närvara. Deras mor övertalade Harrington att ge dem ett underhåll, något som gjorde det möjligt för dem att återvända till hemmet i England och delta i det lokala societetslivet. Sedan de hade gjort sig kända för sin skönhet, blev de presenterade vid hovet i London 1750. 

Elizabeth Gunning gifte sig 1752 med hertigen av Hamilton. Hon blev änka 1758 och gifte 1759 om sig med John Campbell, 5:e hertig av Argyll. Hon utnämndes 1761 till hovdam hos drottningen och nämns sedan ofta i samtida anteckningar från hovlivet.

Källor
 Fitzgerald, Percy:  The Good Queen Charlotte

Kvinnor
Födda 1733
Avlidna 1790
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Brittiska hovdamer
Brittiska skådespelare under 1700-talet
Rho Serpentis

Rho Serpentis (ρ Serpentis, förkortat Rho Ser, ρ Ser) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den nordöstra delen av stjärnbilden Ormen, i den del som representerar ”ormens huvud” (Serpens Caput). Den har en skenbar magnitud på 4,78 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 370 ljusår (ca 115 parsek) från solen.

Egenskaper
Rho Serpentis är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K5 III och utsänder från dess fotosfär ca 450 gånger mera energi än solen.

Källor

Referenser	
	

	
Stjärnbilden Ormen
Bayerobjekt
Orangea jättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Åstrup

Åstrup är en ort i Region Syddanmark i Danmark. Orten hade 212 invånare (2019). Den ligger i Fåborg-Midtfyns kommun på ön Fyn.

Referenser 

Orter i Region Syddanmark
Fåborg-Midtfyns kommun
Heidi Liehu

Heidi Irene Liehu, född 17 augusti 1967 i Helsingfors, är en finländsk författare och filosof. Hon är dotter till Rakel Liehu. 

Lehu blev filosofie doktor 1990 på en avhandling om Søren Kierkegaard och docent i teoretisk filosofi vid Helsingfors universitet 1992. Hon debuterade som lyriker med Meillä on silmät (1990), som följts av en rad böcker, där existentiella frågor vävs in i ett lyriskt flöde. Bland hennes arbeten märks Rakkaus Pariisissa (2000) och Ihminen ja terroristi (2004).

Källor

Finländska filosofer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Födda 1967
Kvinnor
Levande personer
Författare från Helsingfors
Harry Ördell

Otto Harry Ördell, född Karlsson 24 juli 1929 i Gundlebol i Örs församling i Dalsland, död 11 juli 2019 i Härnösand, var en svensk teckningslärare och tecknare.

Efter studier och examen från Konstfackskolan 1948 och teckningslärarinstitut 1953 var Ördell verksam som teckningslärare under en följd av år vid Sigtunaskolan och senare i Härnösand. Vid sidan av sitt arbete var han verksam med fri konstnärlig verksamhet och medverkade i Nationalmuseums utställning Unga tecknare. Från 1963 var han ordförande i Härnösands konstförening och 1969 utsågs han till kultursekreterare i Västernorrlands läns landsting.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 807, Allhems förlag, Malmö.

Noter

Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1929
Avlidna 2019
Män
Svenska lärare under 1900-talet
John Ölander

John Vilhelm Ölander, född 15 juni 1899 i Stockholm, död 28 november 1971 i Österhaninge församling, var en svensk journalist, tecknare och målare.

Han var son till grosshandlaren Axel Ölander och Anna Matilda Eriksson och från 1938 gift med Margit Elisabeth Öberg. Efter utbildning till tecknare i Stockholm arbetade Ölander från början av 1920-talet med sportreferat i pressen som han illustrerade med egna sportteckningar och karikatyrer. Han var anställd vid Idrottsbladet 1924–1927, Stockholms Dagblad 1927–1931, motor och seglartidskriften Rodret 1933–1939, Aftonbladet 1942–1948 och Expressen 1948–1951. Han genomförde ett flertal kombinerade studie- och reportageresor till bland annat Tyskland, Danmark, Finland och Norge. I början av 1940-talet  utförde han under några år serieteckningar med figuren Kalle Drull samtidigt studerade han måleri för Willy Tupy i Stockholm. Tillsammans med P.-G. Larsson ställde han ut målningar i en naivistisk stil med olika idrottshändelser på ett galleri i Stockholm 1954. Hans konst består av idrottsbilder och landskapsskildringar från Stockholm och skärgården utförda i olja. Ölander är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 805, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Journalister från Stockholm
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1899
Avlidna 1971
Män
Gabriella Önstad

Gabriella Önstad, född 19 februari 1934 i Stockholm, död 12 augusti 2015 på Frösön, var en svensk keramiker, målare och tecknare.

Hon var dotter till Albert Bernhard Önstad och textilkonstnären Heje Ringström och från 1953 gift med tecknaren Jean Remy Derid. Önstad studerade från 1951 vid Konstfackskolan i Stockholm där hon utexaminerades vid avdelningen för keramik 1953 och från Konstindustriella skolans keramikavdelning 1963. Därefter utbildade hon sig till kartritare och arbetade som ritbiträde 1961–1963. Under sin studietid genomförde hon ett antal studieresor till Nederländerna, Tyskland och Spanien. Tillsammans med silversmeden Kerstin Öhlin ställde hon ut i Östersund 1964 och hon medverkade i Örebro läns konstförenings höstutställningar i Örebro och konsthantverksutställningar i Östersund. Bland hennes offentliga arbeten märks en dricksfontän i Östersund. Hennes konst består av stengods och nyttosaker samt reliefer och porträtt samt landskapsskildringar utförda i olja, akvarell och teckning.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 805-806, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Födda 1934
Avlidna 2015
Kvinnor
Konstnärer från Stockholm
Svenska keramiker
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Margot Öjemark-Wiik

Britt Margot Öjemark-Wiik, född 16 april 1938 i Gävle, död 7 februari 2022 i Hudiksvall, var en svensk keramiker, konstnär och tecknare.

Hon är dotter till byggnadsingenjören Sixten Einar Öjemark och Gertrud Erika Lindberg och var gift med verkmästaren Ulf Sune Wik. Öjemark-Wiik studerade vid W von Reybekiels konstskola 1954–1956 och vid Konstfackskolan 1956–1961 samt genom självstudier under resor till Danmark, England, Nederländerna och Spanien samt med ett stipendium från Svenska slöjdföreningen vistades hon i Finland 1963. Efter sina studier anställdes hon vid Rörstrands porslinsfabrik. Separat ställde hon ut på Konsthantverkarna i Stockholm och hon medverkade några gånger i Nationalmuseums utställning Unga tecknare. Bland hennes offentliga arbeten märks en väggdekoration för Karbyskolan i Össeby socken. Hennes konst består av framför allt prydnadsföremål.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 805, Allhems Förlag, Malmö.

Digitala källor 
 

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Födda 1938
Levande personer
Kvinnor
Konstnärer från Gävle
Svenska keramiker
Svenska tecknare under 1900-talet
John Öhvall

John Robert Emanuel Öhvall, född 25 april 1883 i Rydsgård, Malmöhus län, död 23 mars 1957 i Lur, Hästveda socken, Kristianstads län, var en svensk målare.

Biografi 
Öhvall utbildade sig först till yrkesmålare men började studera bildkonst för Carl Wilhelmson i Göteborg 1903. Han fotvandrade 1908–1914 genom Tyskland, Österrike, Schweiz, Frankrike och Italien och bedrev under vandringens gång självstudier. Under ett längre stopp studerade han en tid vid konstakademien i Dresden och Chrakovskis målarskola i Rom. Under krigsåren 1914–1917 studerade han tidvis vid Wilhelmsons målarskola i Stockholm och var anställd som medhjälpare vid restaureringen av Nationalmuseum i Stockholm. I början av 1920-talet bosatte han sig slutligen i Lur. 

Separat ställde han ut första gången på Gummesons konsthall på 1910-talet som följdes av separatutställningar i Göteborg, Oslo och Norrköping. Tillsammans med Tor Otto Fredlin ställde han ut på Skånska konstmuseum 1924 och han medverkade i Skånes konstförenings höstsalonger  1922–1924, 1927, 1940 och 1943 samt i Sveriges fria konstnärsförbunds vandringsutställningar i ett flertal städer. Hans konst består huvudsakligen av realistiska landskapsskildringar från Lur och Hästsveda. Öhvall är representerad vid Trelleborgs museum, Lunds universitet och Tomelilla kommun.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon, del V, sid. 804. Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1883
Avlidna 1957
Män
Personer från Skurup
SMS Erzherzog Franz Ferdinand

SMS Erzherzog Franz Ferdinand var ett slagskepp som tillhörde den österrikisk-ungerska marinen. Hon var det första fartyget i Radetzky-klass, som hon utgjorde tillsammans med systerfartygen SMS Radetzky och SMS  Zrínyi. Hon sjösattes den 8 september 1908 och togs i tjänst den 5 juni 1910. Under första världskriget deltog hon, liksom större delen av flottan, i bombardemanget av den italienska kusten efter landets inträde i konflikten. Efter krigsslutet överlämnades hon som krigsskadestånd till Italien där hon skrotades 1926. 

Fartyget var döpt efter den österrikiske tronföljaren Franz Ferdinand.

Utformning

Skrov och pansar 
Erzherzog Franz Ferdinand var 137,5 meter lång, 24,6 meter bred och hade ett djupgående på 8,1 meter. Standarddeplacementet uppgick till 14 741 ton och det maximala deplacementet till 16 100 ton. Pansarskyddet var 23 cm tjockt i sidorna och pansardäcket hade en tjocklek på 48 mm. Pansaret på huvud- och sekundärartilleriets kanontorn var 25 respektive 20 cm tjockt medan pansarskyddet på kasematter och styrtorn var  12 respektive 25 cm tjockt.

Maskineri 
Maskineriet bestod av två fyrcylindriga trippelexpansions-ångmaskiner med en styrka på 19 800 indikerade hästkrafter, vilket gav fartyget en toppfart på 20,5 knop. Hon var det första österrikiska slagskeppet att förses med både kol och oljeeldade ångpannor.

Bestyckning 
Huvudbestyckningen bestod av fyra 30,5 cm kanoner i två dubbeltorn. Sekundärartilleriet utgjordes av åtta 24 cm kanoner i fyra dubbeltorn med två på var sida av fartyget. Den övriga bestyckningen bestod av tjugo 10 cm kanoner L/50, uppställda i kasematter längs skeppsidan med fem stycken på varje sida. Utöver detta var fartyget utrustat med fyra 47 mm kanoner L/44 och tre 45 cm torpedtuber.

Historia 
Erzherzog Franz Ferdinand kölsträcktes den 12 september 1908 vid varvet Stabilimento tecnico triestino i Trieste, och sjösattes den 8 september följande år. En månad efter sjösättningen transporterades skrovet till staden Muggia för att utrustas. Färdigställandet kom dock att fördröjas på grund av en strejk bland varvsarbetarna, varför fartyget först kunde tas i tjänst den 5 juni 1910. Året därefter deltog hon i den internationella sjöblockaden av den montenegrinska kusten under andra balkankriget. Under första världskriget deltog fartyget i bombardemanget av den italienska marinbasen Ancona 1915. Bombardemanget var en stor framgång och orsakade svåra skador såväl på hamnen som de omkringliggande städerna. Erzherzog Franz Ferdinand spenderade återstoden av kriget till ankars vid flottbasen Pola (nuvarande Pula) i Kroatien. Efter krigsslutet 1918, överlämnades slagskeppet till Italien som krigsskadestånd, transporterades till Venedig och skrotades 1926.

Källor

Tryckta källor 

 Noppen, Ryan (2012) Austro-Hungarian Battleships 1914-18.

Webbkällor 

 http://www.navypedia.org/ships/austrohungary/ah_bb_erzherzzog_franz_ferdinand.htm

Slagskepp under första världskriget
Fartyg sjösatta 1908
Fartyg byggda i Österrike-Ungern
Kirsti Paakkanen

Kirsti Kaarina Paakkanen, född Poikonen 12 februari 1929 i Saarijärvi, död 3 november 2021 i Esbo, var en finländsk företagsledare.

Biografi 
Kirsti Paakkanen växte upp under fattiga förhållanden i Saarijärvi i Mellersta Finland. Paakkanen flyttade till Helsingfors för att studera som 16-åring men hon blev aldrig student eftersom hon började jobba och växlade mellan flera olika jobb innan hon landade hos reklambyrån Mainos Kunnas.

Paakkanen grundade 1969 reklamfirman Womena, senare Womena-McCann, som hon ledde i drygt två decennier. Hon köpte 1991 det krisdrabbade Marimekko av Amer-bolagen och kom att leda detta företag till avsevärd framgång, så att det blev ledande inom finsk kläddesign och listades på Helsingforsbörsen 1999. Paakkanen avgick 2007, då hon efterträddes av Mika Ihamuotila och sålde återstoden av sina Marimekkoaktier 2009. Hon blev känd för sin effektiva ledarstil som innefattade både ödmjukhet och en stark vilja.

Universitetet i Harvard tillsammans med Helsingfors handelshögskola har undersökt Paakkanens verksamhetsfilosofi. Paakkanens ledarstil innefattade både ödmjukhet och en stark vilja.

Utmärkelser 
Paakkanen mottog flera utmärkelser under sitt liv.

 Hedersdoktor vid Konstindustriella högskolan 2001
 Hedersdoktor vid Helsingfors handelshögskola
 Riddartecknet av Finlands Vita Ros’ orden
 Estlanderpriset

Referenser

Källor

Finländska företagsledare
Födda 1929
Kvinnor
Avlidna 2021
Personer från Saarijärvi
William Bianda

William Ludovic Brandon Bianda, född 30 april 2000, är en fransk fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Bianda kom till Lens från Red Star 2014 och skrev på sitt första proffskontrakt den 29 juni 2017. Han debuterade för Lens i Ligue 2 den 8 december 2017 i en 2–2-match mot Paris FC.

Den 28 juni 2018 värvades Bianda av Roma, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 5 augusti 2020 lånades Bianda ut till belgiska Zulte Waregem på ett låneavtal över säsongen 2020/2021. Den 22 augusti 2021 lånades han ut till Nancy på ett säsongslån.

Källor

Landslagsstatistik på fff.fr

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i RC Lens
Spelare i AS Roma
Spelare i SV Zulte Waregem
Spelare i AS Nancy
Spelare i Ligue 2
Spelare i Jupiler League
Födda 2000
Levande personer
Män
I gioielli della Madonna

I gioielli della Madonna (Tyska: Der Schmuck der Madonna, svenska:Madonnans juveler) är en opera i tre akter med musik av Ermanno Wolf-Ferrari och libretto av Enrico Golisciani och Carlo Zangarini.

Historia
Med Madonnans juveler avvek Wolf-Ferrari från sin invanda buffastil och försökte sig på en äkta veristisk opera i Pietro Mascagnis stil, kanske för att försöka behaga den italienska publiken som dittills hade varit kylig mot hans operor. Ironiskt nog fick verket mindre uppmärksamhet än de föregående operorna. Operan hade premiär den 23 december 1911 på Kurfürstenoper i Berlin med titeln Der Schmuck der Madonna. Först 1953 spelades operan i Italien.

Svensk premiär den 4 december 1913 på Kungliga Operan i Stockholm där den framfördes 26 gånger.

Personer
Biaso (tenor)
Carmela (mezzosopran)
Ciccillo (tenor)
Gennaro (tenor)
Maliella (sopran)
Rafaele (baryton)
Rocco (bas)
Totonno (tenor)

Handling
Akt I

Den unge smeden Gennaro har vuxit upp tillsammans med den föräldralösa Maliella, som han har blivit glödande förälskad i. Hon har flera beundrare, bland andra skalden Braso och ledaren för camorran, Raffaele, vilken under en madonnafest i staden uppvaktar Maliella och säger att han för hennes skull skall stjäla smyckena på den madonnafigur som bärs omkring på gatorna.

Akt II

Då Maliella börjar tala om att flytta hemifrån samlar sig Gennaro och förklarar henne sin kärlek, men hon avvisar honom och säger att den man hon väljer skall vara så betagen i henne att han är villig att stjäla madonnans juveler om hon ber honom om det. Gennaro blir både upprörd och olycklig och stänger in henne. Raffaele sjunger en serenad för henne och hon låter övertala sig att dagen därpå bege sig till hans gömställe. Gennaro har dock tagit henne på orden och kommer med madonnans juveler, och Maliella går villigt in i hans famn.

Akt III

Nästa dag kommer Maliella till Raffaele, för vilken hon bara är en ny erövring. Han lägger till sin förskräckelse märke till att hon bär madonnans juveler och när hon erkänner att hon har lovat bort sig till Gennaro för att få dem vänder han henne ryggen. Hon kastar juvelerna för fötterna på Gennaro, som följt efter henne, och går och dränker sig medan han bär tillbaka dem till madonnastatyn. Sedan tar han sitt liv.

Källor

Italienskspråkiga operor
Tyskspråkiga operor
Operor av Ermanno Wolf-Ferrari
Musikåret 1911
Hans Örn

Hans Örn var en svensk snickare verksam under 1700-talets första hälft.

Örn var bosatt i Värmbol, Östra Vingåkers socken, Södermanland och var anlitad som kyrkosnickare i Södermanland. För Julita kyrka utförde han omkring 1730 en predikstol i den senbarocka stilen som var populär omkring 1700.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 807, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Carl Örn

Carl Örn var en svensk målarmästare och kyrkomålare verksam under senare delen av 1600-talet.

Örn som var bosatt i Lidköping var en av de tidiga kyrkomålarna i Västergötland och bidrog starkt till seden att rikt utsmycka landskapets kyrkor. Hans produktion är relativt okänd men man vet att var verksam från 1686 och dekorerade predikstolen i Sunnersbergs kyrka 1698. Bland hans övriga kända arbeten är dekorationsmålningen av korskranket i Otterstads kyrka.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 807, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Chatjatur Abovjan Armeniens statliga pedagogiska universitet

.
Chatjatur Abovjan Armeniens statliga pedagogiska universitet (armeniska: Խաչատուր Աբովյանի անվան Հայկական պետական մանկավարժական համալսարան) är ett statligt universitet i Jerevan i Armenien. Det grundades 1922 inom Jerevans statliga universitet och blev en självständig högskola 1930. 

Universitetet har sitt namn efter Chatjatur Abovjan.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Armenian State Pedagogical University på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Chatjatur Abovjan Armeniens statliga pedagogiska universitets webbplats

Universitet och högskolor i Armenien
Utbildning i Jerevan
Kentron
Jacob Örn

Jacob Örn (Öhrn), född 1731, död 22 juli 1799 i Stockholm, var en svensk fajansmålare.

Örn var gift första gången med Helena Preutz och andra gången från 1766 med Anna Christina Hagelberg och tredje gången från 1768 med Catharina Margareta Wallerin samt slutligen med Maria Catharina Fahlbom och far till fajansmålaren Jacob Fredrik Örn. Han kom förmodligen till Rörstrandsfabriken på 1740-talet och omtalas som lärdräng 1753 och som porslinsritargesäll 1755. Han utnämndes 1761 till verkmästare och kom att bli en betydelsefull person i fabrikens tillverkning fram till 1796. Han kom i stor utsträckning att arbeta med det nya flintporslinet som ersatte fajansen på 1770-talet. Det finns ett flertal föremål bevarade som är signerade av Örn bland annat en blomkruka från 1780-talet som kopierats efter krukor från Den kongelige Porcelainsfabrik i Köpenhamn. Örn är representerad vid bland annat Nationalmuseum och Rörstrands samling.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 807, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Födda 1731
Avlidna 1799
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska fajansmålare
Gustaf Örn (1885–1968)

Carl Gustaf Örn, född 17 januari 1885 i Skövde församling i Skaraborgs län, död 22 juli 1968 i Danderyds församling i Stockholms län, var en svensk militär och exlibristecknare.

Örn avlade studentexamen i Skara 1905 och officersexamen vid Krigsskolan 1907. Han blev underlöjtnant vid Skaraborgs regemente 1907, löjtnant 1913  och slutligen major i armén. Han tjänstgjorde åren 1910, 1911, 1912 och 1913 vid Topografiska avdelningen i Generalstaben.

Han etablerade 1932 Örns assuransfirma i Skövde. Vid sidan av sitt arbete var han verksam som exlibristecknare.

Gustaf Örn var son till översten Carl Axel Örn och Anna Viola Andrea Englund samt från 1916 gift med Elena Nilsdotter Westfelt (1888–1956). Makarna är gravsatta på Gamla griftegården i Linköping.

Referenser

Svenska officerare
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Militärer från Skövde
Gravsatta på Gamla griftegården i Linköping
Födda 1885
Avlidna 1968
Män
Zimbabwe Rhodesia

Zimbabwe Rhodesia /zɪmˈbɑːbweɪ roʊˈdiːʒə/ var en icke erkänd stat i södra Afrika som etablerades den 1 juni 1979 och upplöstes den 12 december 1979. Statsbildningen Zimbabwe Rhodesia tillkom på grund av internationellt tryck att ge ökade rättigheter till den svarta majoriteten i Rhodesia, och var resultatet av en överenskommelse mellan den huvudsakligen vita regeringen under Ian Smith och moderata afrikanska nationalistpartier som inte ingick i det väpnade upproret.

Zimbabwe Rhodesia föregicks som statsbildning av den icke erkända Rhodesiska Republiken, som 1965 ensidigt förklarade sig självständig från Storbritannien. Efter Lancaster House-avtalet i december 1979 återetablerades Sydrhodesia som en brittisk koloni under en kort tid, eftersom detta enligt brittiskt konstitutionellt synsätt fortsatt var det lagliga styret efter den ensidiga självständighetsförklaringen 1965. Omkring tre månader senare, 1980, erhöll Sydrhodesia internationellt erkännande som republiken Zimbabwe.

Namnet var en kompromiss mellan önskan från de afrikanska nationalisterna att använda Zimbabwe i landets namn, och de vita som ville behålla namnet Rhodesia.

Landets president var Josiah Zion Gumede från United African National Council (UNAC). Premiärminister var Abel Muzorewa från UNAC, och den tidigare premiärministern Ian Smith stannade i regeringen som minister utan portfölj.

Under Zimbabwe Rhodesias korta existens fortsatte stridigheterna i form av Rhodesiska bushkriget mellan regeringstrupperna och en marxistisk gerilla stödd av Sovjetunionen och Kina, som av regeringen betecknades som terrorister. Zimbabwe Rhodesia hade fortsatt stöd av det apartheid-styrda Sydafrika.

Referenser 

Historiska länder och riken i Afrika
Stater och territorier bildade 1979
Stater och territorier upplösta 1979
Rhodesias historia
Zimbabwes historia