kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adam Daniel Rotfeld

Adam Daniel Rotfeld, född 4 mars 1938 i Przemyślany i Lwóws vojvodskap, Polen, är en polsk statsvetare och politiker. Han var Polens utrikesminister under 2005.

Biografi
Rotfeld studerade internationell rätt och diplomati i Warszawa 1955–1960 och disputerade 1969 vid Jagellonska universitetet i Kraków på en doktorsavhandling om rätten till nationellt självbestämmande i modern internationell rätt. Han tjänstgjorde som forskare vid Polski Instytut Spraw Międzynarodowych (polska institutet för internationella relationer) 1961–1989. Åren 1989–1991 var han projektledare vid Stockholms internationella fredsforskningsinstitut för byggande av ett samarbetssäkerhetssystem i och för Europa, varefter han var direktör för institutet 1991–2002. Från november 2001 var han understatssekreterare i Polens regering och från juni 2003 statssekreterare i utrikesministeriet, varefter han från den 5 januari till den 31 oktober 2005 var utrikesminister.

Adam Daniel Rotfeld kallades 1996 till ledamot av svenska Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han är också ledamot av polska vetenskapsakademien och ryska vetenskapsakademien.

Utmärkelser
Polens gyllene förtjänstkors (1989)
Kommendör av Nordstjärneorden (2001)
Tre Stjärnors orden, tredje klass (2001)
Kommendör med stjärna av Polonia Restituta (2005)
Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden, stora kommendörskorset (2005)
Officer av Hederslegionen (2011)
Hedersdoktor vid Maria Curie-Skłodowska-universitetet (2014)
Ryska vänskapsorden
Hederstecknet "Bene Merito"
Storkors av Polonia Restituta
Riddare av Polonia Restituta

Referenser

Män
Födda 1938
Levande personer
Polska statsvetare
Alumner från Jagellonska universitetet
Polens utrikesministrar
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Rysslands Vetenskapsakademi
Kommendörer av Nordstjärneorden
Mottagare av Tre Stjärnors orden
Storkorset av Polonia Restituta
Mottagare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Officerare av Hederslegionen
26 Ursae Majoris

26 Ursae Majoris, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Stora björnen. Den har en skenbar magnitud på ca 4,47 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 12,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 262 ljusår (ca 80 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 22 km/s.

Egenskaper
26 Ursae Majoris är en vit till blå stjärna i huvudserien av spektralklass A0 Vn där ’n’-suffixet anger diffusa linjer i stjärnans spektrum till följd av snabb rotation. Stjärnan har en projicerad rotationshastighet av 165 km/s, som ger den en något tillplattad form med en ekvatorialradie som är 8 procent större än polarradien. Den har en massa som är ca 2,2 solmassor, en radie som är ca 2,2 solradier och utsänder ca 99 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 9 800 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/47006/26ursaemajoris.

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
27 Ursae Majoris

27 Ursae Majoris är en orange jätte i stjärnbilden  Stora björnen. Stjärnan har visuell magnitud +5,14 och är väl synlig för blotta ögat vid god seeing.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Orangea jättar
HR-objekt
HD-objekt
Stabilisator (flygteknik)

Stabilisator (, "stjärtplan") kallas det horisontellt liggande aerodynamiska stabiliseringsplan som vanligtvis utgör del av ett flygplans stjärtstyrverk och ger stabilitet i horisontalplanet (loopingplanet), i motsats till flygplanets fena, som ger stabilitet i vertikalplanet (girplanet). Som alternativ till stjärtstyrverket kan stabilisatorn även monteras framtill på planet, så kallad nosvinge eller canardvinge, vilket används hos bland annat Saab 37 Viggen, Saab 39 Gripen och Eurofighter Typhoon, etc. Även bröderna Wrights första flygplan använde sig av nosstabilisator.

Stabilisatorn är vanligtvis försedd med flygplanets höjdroder i bakkanten, men det förekommer även "rörliga höjdroder" som kan justeras i höjdled för att agera eget höjdroder (), alternativt att rörligheten används för rodertrim. Om trimning sker genom att justera stabilisatorernas vinkel uppnås en påtaglig trimningseffekt som fungerar oavsett hastighet. Trimningen sköts vanligtvis av elektriska motorer eller hydraulik.

Se även 
 Stabiliseringsplan (flygteknik)
 Fena (flygteknik)
 Stjärtstyrverk
 Höjdroder
 Sidoroder
 Trimroder
 Canardvinge
 Flygplan

Referenser 

Flygteknik
Tjatterknottsmyg

Tjatterknottsmyg (Ramphocaenus sticturus) är en nyligen urskild fågelart i familjen myggsnappare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra och västra Amazonområdet och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ramphocaenus sticturus sticturus – sydcentrala Brasilien
 Ramphocaenus sticturus obscurus – östra Peru till norra Bolivia

Den behandlades tidigare som underart till Ramphocaenus melanurus och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varvid den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myggsnappare
Fåglar i neotropiska regionen
Fläckbusksmyg

Fläckbusksmyg (Sericornis maculatus) är en nyligen urskild fågelart i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra och sydvästra Australien och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Sericornis maculatus ashbyi – Kangaroo Island utanför södra Australien
 Sericornis maculatus mellori – sydvästra till sydcentrala Australien
 Sericornis maculatus maculatus – sydvästligaste Australien
 Sericornis maculatus balstoni – kustnära västra Australien

Den behandlades tidigare som underart till vitbrynad busksmyg (Sericornis frontalis) och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varvid den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Rotespökuggla

Rotespökuggla (Ninox rotiensis) är en nyligen urskiljd fågelart i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Rotespökugglan är en liten brun uggla med lysande gula ögon, fläckad undersida samt stort och runt huvud. Vingarna är bruna, ordentligt fläckade i vitt.

Fågeln är i stort sett identisk med andra arter i komplexet kring australisk spökuggla, men är den enda i sitt utbredningsområde. Från australisk spökuggla skiljer den sig genom mindre storlek, mörkare fjäderdräkt, mer fläckad ovansida och glesare tvärbandad stjärt. Jämfört med geografiskt närmaste timorspökugglan är bröstet mer streckat, stjärtbanden tydligare och huvudet mer rostfärgat. Alorspökugglan är större och mörkare, med svagare bröststreckning, glesare stjärtband och kraftigare bandning på handpennor, övergump och övre stjärttäckare. Nordlig spökuggla, som kan ses på Rote vintertid, saknar fläckar ovan och är genomgående mörkare.

Lätet är ett mycket torrt och raspigt "grukgruk", ofta avgivet i serier och i duett.

Utbredning och systematik 
Rotespökugglan återfinns endast på ön Rote i Indonesien, sydväst om Timor. Tidigare behandlades den som underart till australisk spökuggla (Ninox boobook, eller Ninox novaeseelandiae när den senare inkluderar den förra). Sedan 2019 urskiljs den dock som egen art efter studier från 2017 som visar på stora genetiska och lätemässiga skillnader.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner den ännu inte som god art och har därför inte bedömt dess hotstatus. Den är dock sannolikt utrotningshotad med tanke på det begränsade och fragmenterade utbredningsområdet. Beståndet kan uppgå till färre än 500 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien
Alorspökuggla

Alorspökuggla (Ninox plesseni) är en nyligen urskiljd fågelart i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Alorspökugglan återfinns endast på ön Alor i Indonesien, norr om Timor. Tidigare behandlades den som underart till australisk spökuggla (Ninox boobook, eller Ninox novaeseelandiae när den senare inkluderar den förra). Numera urskiljs den dock allt oftare som egen art efter studier från 2017 som visar på stora genetiska och lätemässiga skillnader.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner den ännu inte som god art och har därför inte bedömt dess hotstatus.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien
Ylva Ceder

Ylva Ceder, född 1976 i Lund, är en svensk konstnär, baserad i Stockholm. Hon är utbildad vid Konstfack i Stockholm och vid Moholy-Nagy Művészeti Egyetem i Budapest. Ceder har ställt ut i bland annat New York, Baltimore och Palm Springs, liksom runt om i Sverige. Hon är representerad i ett antal samlingar, bland annat Malmö konstmuseum.

Referenser 

Svenska konstnärer under 2000-talet
Födda 1976
Konstnärer från Lund
Kvinnor
Levande personer
Love Lundell

Love Lundell, född 20 maj 1981 i Boo församling i Nacka, är en svensk konstnär utbildad vid Pernbys målarskola och Kunstakademiet i Trondheim. Han har ställt ut i bland annat Tyskland, Danmark, Norge och runt om i Sverige. Love Lundell är representerad vid Wetterling Gallery. Han finns representerad i flera samlingar, bland annat i Statens konstråd.

Love Lundell är son till musikern Ulf Lundell och är gift med musikern Maria Andersson.

Källor 

Svenska konstnärer under 2000-talet
Män
Födda 1981
Levande personer
Cymbospondylus

Cymbospondylus var ett släkte ichtyosaurier som levde under mitten av trias. Fossil av släktet har först påträffats i Nevada (USA). Senare även i Italien, Norge, Schweiz och Tyskland.

Cymbospondylus kunde bli upp till tio meter lång. Benen var korta och var mer lika fiskfenor än paddlar. Cymbospondylus hade en lång näbblik käke med vassa tänder avpassade för att fånga fisk.

Källor 
 Mitt stora lexikon om dinosaurier och förhistoriska kräldjur, Chris McNab s. 59.

Noter 

Fossila arter
Förhistoriska kräldjur
Darband, Teheran

Darband (persiska: دربند) är ett område i norra Teheran dit många människor går för att vandra, dricka en kopp te eller äta sura och söta aprikoser. Det är känt för dess friska väder och bergsterräng. På vägen upp mot berget finns restauranger och caféer och en bäck med strömmande vatten. Längst upp på vandringsleden är höjden 2 050 meter över havet.

Bilder

Källor 

Teheran
Rerrogaise

Rerrogaise är ett berg på 1 611 m ö.h. och är beläget i den västra delen av Ammarfjällmassivet och utgör högsta toppen i Sorsele kommun. På en bergshylla nedanför den branta östsidan ligger Ammarfjällets enda glaciär, Ammarglaciären, med en yta på cirka 0,65 km².

Referenser 

Berg i Lappland
4490 Bambery

4490 Bambery eller 1988 ND är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 juli 1988 av de båda amerikanska astronomerna Eleanor F. Helin och Brian P. Roman vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter astronomen Raymond J. Bambery.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hungaria.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Hungaria-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Astronomiska upptäckter av B Roman
Astronomiska upptäckter 1988
Galiciska akademin för det portugisiska språket

Galiciska akademin för det portugisiska språket (portugisiska: Academia Galega da Língua Portuguesa) är en akademi i den nordspanska autonoma regionen Galicien som främjar galiciskan utifrån ståndpunkten att den utgör en dialekt av portugisiska språket. Akademin verkar för ett gemensamt standardspråk för portugisiska och galiciska. Akademin bildades år 2008 och har sitt säte i Santiago de Compostela.

Se även
 Kungliga galiciska akademin

Källor

Externa länkar

Galiciska
Portugisiska
Akademier och lärda samfund i Spanien
Språkvårdande organisationer
Organisationer bildade 2008
Eriksö

Eriksö är en halvö i Mörkö socken, Södertälje kommun, Stockholms län, belägen väster om Mörkö. Hela ön är sedan 1998 ett naturreservat vid namnet Eriksö naturreservat. Eriksö ägs av Sveaskog.

Allmänt
Eriksö var tidigare en ö som genom landhöjningen sakta växt ihop med fastlandet. Fortfarande delar Klubbsundet Eriksö från Mörkö, medan det numera nästan igenväxta Norrsundet skiljer Eriksö i norr från Kålsö. Från Norrsundet i norr till Kättsö udd i söder mäter Eriksö cirka 3,6 kilometer, största bredd är ungefär 1,4 kilometer och arealen omfattar knappt 300 hektar.

Natur

Eriksö utgörs att ett sprickdalslandskap med höga bergformationer intill odlingsmark och bebyggelse exempelvis intill gården Harburen på öns sydöstra sida. På Eriksös norra och södra delar överväger äldre, övervägande naturskogsartad barrskog. Skogarna på öns mellersta del har varit föremål för skogsbruk i senare tid och domineras numera av yngre skog med framförallt av gran och lövträd. 

Längst i söder ligger Kättsö med Kättsö udd som har sitt namn efter torpet Kättsö (eller Kietzön) vilket lydde under gården Harburen. Den 23 februari 1998 förklarades hela ön och ett 285 hektar stort vattenområde runt ön till naturreservat. Syftet med reservatet är bland annat "att bevara och vårda ett kustnära odlings- och skogslandskap med dess stora natur-, kultur- och skönhetsvärden samt värdefulla växt- och djurliv".

Bebyggelse

På ön ligger några gårdar, bland dem Eriksö, Fridhem, Gullberga och Harburen. Gullberga med Grönvik finns belagt första gången år 1629 och har varit kronohemman. I samband med nerläggningen av jordbruket överfördes större delen av jordbruksmarken till Harburen. Gullbergas båda bostadshus är idag fritidshus. 

Harburen (eller Haraburen), på sydöstra sidan av Eriksö, är omnämnd i skrift första gången 1629 och var 2010 det enda kvarvarande jordbruket på ön. Mangårdsbyggnaden uppfördes 1940, och ett äldre bostadshus byggdes omkring år 1900. Gården, som arrenderas från Sveaskog, har övertagit mark från bland annat Gullberga och Eriksö. Under Harburen låg torpet Kättsö som renoverades och byggdes till på 2000-talet och är numera permanentbebott. Arrendatorn på Harburen är även tillsynsman för Eriksö naturreservat.

Gården Eriksö, längst i norr, omnämns 1494 i Svante Stures jordebok. Gården hade på 1940-talet 15 hektar åkermark samt en djurbesättning av fyra hästar, åtta till tio kor två svin och en tjur. Den gamla mangårdsbyggnaden uppfördes omkring år 1700 (renoverad 1934). Jordbruket lades ner i början av 1960-talet.

Bilder

Noter

Källor
Eriksö naturreservat - Länsstyrelsen i Stockholms län
Eriksö naturreservat - Södertälje kommun

Externa länkar

Öar i Södertälje kommuns skärgård
Ny2 Bootis

Ny2 Bootis (ν2 Bootis, förkortad Ny2 Boo, ν2 Boo), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en dubbelstjärna i nordöstra delen av stjärnbilden Björnvaktaren. Den har en kombinerad skenbar magnitud av 5,02 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 388 ljusår (119 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Ny2 Bootis A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A5 V. Den har en massa som är ca 2,8 gånger större än solens massa, en radie som är ca 5 gånger solens radie och avger ca 146 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 500 K. 

Följeslagaren Ny2 Bootis B ligger separerad med 0,0615 bågsekunder med en omloppsperiod av 9,03 år och en excentricitet av 0,006. Konstellationen har identifierats som en skalstjärna av typ A, vilket tyder på att det finns en omgivande skiva av gas som kretsar kring en eller båda stjärnorna.

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/nu2bootis

Stjärnbilden Björnvaktaren
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Traktör

Traktör (uttalas traktöʹr) är en titel på en person som driver eller förestår en restaurang eller krog. Ordet är bildat utifrån traktera, i analogi med franska traiteur.

Traktören kan vara värdshusvärd, gästgivare, krogvärd, krögare, källarmästare, restauranginnehavare (restaurangägare), eller restauratör.

Titeln traktör var vanlig för källarmästare och värdshusvärdar i Sverige under 1700-talet och under första hälften av 1800-talet. På 1700-talet bildades yrkessammanslutningen Traktörsocietet som existerade till 1846 då skråväsendet avskaffades i Sverige. Därefter ersattes titeln traktör av källarmästare som har blivit vanlig i vår tid. Några exempel på kända svenska traktörer som tilldelats titeln "hovtraktör" är Tore Wretman (1966), Werner Vögeli (1977) och Stefano Catenacci (2012).

Se även 
 Hovtraktör
 Källarmästare
 Hovmästare
 Krögare
 Sommelier
 Vinskänk

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Nationalencyklopedin, Artonde bandet, Bokförlaget Bra Böcker, 1995, sidan 376. .

Yrken inom livsmedelsbranschen
Svenska titlar
Sara kulturhus

Sara Kulturhus är ett kommunalt kulturhus och hotell i Skellefteå, som namngetts efter Sara Lidman. Kulturhuset invigdes 8 september 2021.

Kulturhuset ligger i stadens centrum, mellan Torget och ett planerat framtida resecentrum. Det upptar ett kvarter, som begränsas av Trädgårdsgatan, Kanalgatan, Torggatan och Södra Järnvägsgatan. De toppar projektdatabasen Sverige Byggers lista över de hetaste byggprojekten i Norrland sommaren 2019.

Bygget påbörjades i oktober 2018 och blev färdigställt under hösten 2021.

Innehåll
Byggnaden inrymmer kulturverksamhet samt ett hotell, som avses drivas av Elite Hotels. Hotelldelen är på  m2 och omfattar drygt 200 gästrum, kafé, gym, restaurang och bar med 150 sittplatser samt mötesutrymmen om cirka 500 m2.  Kulturhusdelen är på  m2 och inrymmer Västerbottensteatern, Skellefteå konsthall, Stadsbiblioteket och Museum Anna Nordlander. 

Längs den västra väggen i anslutning till Skellefteå stadsbibliotek ryms Klara Kristalovas konstverk Allt är liv.

Arkitektur
Kulturhuset har ritats av White arkitekter och är byggt i huvudsak i trä. Det är därmed, med 20 våningar och 80 meters höjd, ett av Europas högsta trähus. Byggnaden består av en låghusdel på fyra våningar och en torndel ovanpå, som sträcker sig ytterligare 16 våningar upp. Det ägs av företaget Samhällsbyggnadsbolaget i Norden AB, som ska hyra ut det till Skellefteå Kulturhus AB, dotterbolag till det kommunala företaget Skellefteå Stadshus AB.

Kommunfullmäktige tog i juni 2015 beslut om att bygga ett kulturhus. En öppen arkitekttävling utlystes i november 2015. Av 55 inlämnade och godkända förslag, utsågs förslaget Sida vid sida av White arkitekter genom Robert Schmitz och Oskar Norelius till vinnare.

Konstruktion
Den lägre fyravåningarsdelen, som rymmer själva kulturhuset, består av prefabricerat trä förstärkt med betongplattor som fördelar tornets vikt. Hotelldelen byggs av prefabricerade rumsmoduler i trä, placerade mellan hisskärnor av korslimmat trä och klädda i glas som speglar himlens skiftningar och ger intrycket av att tornet svävar lätt ovanför kulturhuset. Sammanlagt används för stommen omkring  kubikmeter KL-trä och   kubikmeter limträ från Martinsons i Bygdsiljum söder om Skellefteå. De övre delarna av byggnaden, också i trä, levereras av Deromegruppens husfabrik i Renholmen 40 kilometer norr om Skellefteå. Totalentreprenören för projektet är den nordiska entreprenören HENT AS, som varit ansvarig också för Mjøstårnet.

Namn

Namnet är inspirerat av Sara Lidman, född och uppvuxen i Missenträsk utanför Jörn i Skellefteå kommun. Mottot under arkitekttävlingen var "ett kulturhus som vågar" och därefter har man anammat den beskrivning som följde Sara Lidman, att vara "gnistrande och förargelseväckande".

Källor

Noter

Byggnader och anläggningar i Skellefteå
Träbyggnader
Kulturhus i Sverige
Kultur i Skellefteå
A Ho Ho

A Ho Ho är Trance Dances debutalbum, utgivet 1986. Singlarna "Hoodoo Wanna Voodoo" och "River of Love" blev radiohits och låg på Trackslistan.

Låtlista

Sida A
 Do the Dance 	
 Tell Me All About It
 River of Love
 Lonely Lover's Symphony 	
 Don't Walk Away

Sida B
 Hoodoo Wanna Voodoo
 Beat of the City
 Infiltration
 Can't Get It Out of My Mind
 She's in Heaven

Medverkande
 Ben Marlene – sång
 John Stark - Bas
 Pelle Pop - Gitarr
 PJ Widestrand - Keyboard
 Susanne Holmström - Sång
 Yvonne Holmström - Sång
 Sören Johanssen - Trummor

Källor
A Ho Ho på Hitparad

Noter 

Musikalbum 1986
Album av Trance Dance
Svenska debutalbum
Timorspökuggla

Timorspökuggla (Ninox fusca) är en nyligen urskiljd fågelart i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Timorspökugglan är en brun uggla med lysande gula ögon, tätt tecknad ljus undersida och vita fläcka på vingarna. I sitt utbredningsområde kan den inte förväxlas med någon annan uggla. Möjligen kan nordlig spökuggla uppträda, men denna har helt mörkbrun rygg. Bland lätena hörs studsande "woop-woop!" liksom mjukare och djupare "dwoop-a-woop!".

Utbredning och systematik 
Timorspökugglan återfinns endast på ön Timor i Små Sundaöarna. Tidigare behandlades den som underart till australisk spökuggla (Ninox boobook, eller Ninox novaeseelandiae när den senare inkluderar den förra). Numera urskiljs den dock allt oftare som egen art, efter studier från 2017 som visar på stora genetiska och lätemässiga skillnader.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner den ännu inte som god art och har därför inte bedömt dess hotstatus.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Rotesångare

Rotesångare (Phylloscopus rotiensis) är en nyligen beskriven fågelart i familjen lövsångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rotesångaren är en liten sångare med exceptionellt lång näbb med tydligt orangegul undre halva. Den har vidare ett brett gult ögonbrynsstreck, mörk hjässa med ljusare centralt hjässband, olivgrön ovansida med ett svagt vingband och ordentligt gul undersida. Sången är en ljus, stigande och fallande ramsa som återfes "chit-swee-swer-swoo". Även ett tvåstavigt "tchewit" kan höras.

Utbredning och systematik 
Rotesångaren återfinns endast på ön Rote i Indonesien, sydväst om Timor. Den beskrevs som ny art 2018.

Familjetillhörighet 
Lövsångarna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Phylloscopidae. Lövsångarnas närmaste släktingar är familjerna cettisångare (Cettiidae), stjärtmesar (Aegithalidae) samt den nyligen urskilda afrikanska familjen hylior (Hyliidae).

Levnadssätt 
Rotesångaren hittas i skogsdungar och skogslandskap på alla nivåer. Där ses den i trädkronorna, enstaka eller i par. Ovanligt för lövsångare letar den runt bland trädens bark efter insekter.

Status 
Rotesångaren har ett mycket litet utbredningsområde och beståndet uppskattas till endast mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lövsångare
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien