kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Per Elof Arrhenius

Per Elof Arrhenius, född 10 oktober 1830 i Jakobs församling, Stockholm, död 17 februari 1898 i Skeppsholms församling, Stockholm, var en svensk kommendörkapten.

Biografi 
Per Elof Arrhenius genomgick Krigsakademien och utnämndes 1853 till sekundlöjtnant vid flottan, där han befordrades till premierlöjtnant 1862. 1866 blev han kapten vid Skärgårdsartilleriet, 1873 kapten vid flottan och överflyttades 1883 till flottans permanenta reservstat. 1875-1878 var han chef för Södermanlands 1:a Båtsmanskompani och 1869-1878 chef på åtskilliga kanonbåtar under expeditioner i Stockholms skärgård och Östersjön. Sedan 1878 var han riddare av Svärdsorden. 1878-1881 var han befälhavare för uppfordrade Båtsmanskompaniet i Stockholm och 1881-1886 chef för 5:e och 6:e Matros- samt 2:a Eldare- och Hantverkskompanierna.

1856-1857 deltog han i en sjöexpedition med korvetten Lagerbjelke till Sydamerika och Västindien. 1862-1863 var han med på korvetten Najadens långresa till Medelhavet.

1859-1861 var han i engelsk örlogstjänst. Han deltog i Andra opiumkriget mot Kina och var 1860 med vid intagandet av Taku fästningar. För deltagande i detta krig erhöll han 1863 en engelsk örlogsmedalj. Han deltog även i en brittisk straffexpedition 1859-1860. I en dagbok, utgiven av Hans Byström (Destination China), berättar Arrhenius om sin resa till Peking som gick via Kap Verde, Brasilien (Rio de Janeiro) och Singapore. Britterna belägrade jämte franska och ryska trupper Peking, plundrade och brände ned kejsarens sommarpalats. På hemvägen besöktes bl.a. fängelseön Sankta Helena.

Han var ledamot i SSAG (Svenska Sällskapet för Antropologi och Geografi). Han bidrog till den Allmänna etnografiska utställningen i Stockholm 1878-1879 (nummer 87 i utställningens specialförteckning) med 37 objekt han samlat in från Kina och Japan, bl.a. fotografier, skor, bemålade skulpturer av lera och målningar på rispapper. Några av dem finns idag bland samlingarna på Etnografiska museet i Stockholm.

Arrhenius avled i Stockholm den 17 februari 1898 och jordfästes den 21 februari på Nya kyrkogården (nuvarande Norra begravningsplatsen) i Solna. En ceremoni hölls i Stora gravkoret och förutom närmast anhöriga närvarade ett 50-tal personer, bland dem flera höga sjöofficerare.

Familj 
Per Elof Arrhenius var son till Carl Magnus Arrhenius (1790-1850) och Beata Fredrica Lovisa Ulrica Reuter (1804-). Hans far var förste expeditionssekreterare och redaktör av Svensk författningssamling. Han gifte sig i Kristinehamn den 29 september 1864 med Edla Magdalena Söderberg (1841-1867). De fick inga barn.

Utmärkelser 
 Engelsk örlogsmedalj (1863)
 RSO - Riddare av Svärdsorden (1878)

Källor 

Män
Födda 1830
Avlidna 1898
Militärer från Stockholm
Svenska sjöofficerare
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Syster Karin

Syster Karin, folkbokförd Karin Maria Margareta Johansson, född den 9 augusti 1958, är en svensk nunna och sedan 29 november 2019 priorinna för Alsike kloster.

Biografi 
Syster Karin växte upp i Södertälje. Efter musikstudier vid musikhögskolan Ingesund sökte hon sig till klosterlivet vid 25 års ålder, och hon har varit nunna i Alsike sedan 1983. I november 2019 installerades syster Karin som ny priorinna på Alsike kloster.

Klostret har genom åren blivit en tillflyktsort för många flyktingar och dess nunnor har upprepade gånger uttalat kritik mot svensk flyktingpolitik. Syster Karin hävdar att svensk tillämpning varit mycket restriktiv i sin bedömning av flyktingskäl, men desto mer tillåtande i beviljande av uppehållstillstånd av humanitära skäl uppkomna i Sverige. Detta har gjort att uppehållstillstånd enligt henne beviljats först efter att flyktingsituationen påverkat den asylsökande i kroppsligt hänseende och gett olika hälsoproblem.

År 2014 tilldelades syster Karin tillsammans med syster Ella och syster Marianne utmärkelsen Årets Livsgärning i galan Svenska Hjältar i TV4 för att de i snart fyra decennier gett flyktingar en fristad i klostret.

Den 24 juli 2015 var syster Karin värd för Sommar i P1.

Bibliografi 
 2015 –

Referenser

Externa länkar 
 Syster Karin i Framgångspodden med Alexander Pärleros i oktober 2019

Kvinnor
Födda 1958
Levande personer
Sommarvärdar 2015
Svenska nunnor
Karin Johansson (olika betydelser)

Karin Johansson och liknande namn kan syfta på

 Karin Johansson (född 1956), svensk kristdemokratisk politiker
 Syster Karin (född 1958), svensk nunna och priorinna för Alsike kloster
 Karin Johansson (kanotist) (född 1986), svensk kanotist
Elsa Dorfman

Elsa Dorfman, född 26 april 1937 i Cambridge i Massachusetts, USA, död 30 maj 2020, var en amerikansk porträttfotograf från  Cambridge i  Massachusetts, USA. Hon var känd för att fotografera med en Polaroidkamera i storformat.

Biografi
Dorfman föddes som den äldsta av paret Arthur och Elaine Dorfmans tre döttrar. Hon läste fransk litteratur vid Tufts University och reste till Europa som utbytesstudent. Dorfman arbetade i Bryssel för Expo 58 och bodde i Paris, på samma studenthem som författaren Susan Sontag. Efter sin examen år 1959 flyttade hon till New York där hon arbetade som sekreterare men återvände senare till Boston där hon läste till grundskollärare på Boston College. Efter ett år som lärare började hon att arrangera författaruppläsningar. 

I juni 1965 började hon att fotografera och två månader senare hade hon sålt sitt första fotografi av poeten Charles Olson till omslaget på hans bok The Human Universe. Hon hade inte råd med en egen kamera förrän år 1967 när hon fick en bekant att köpa en i Japan. 

År 1974 publicerade hon boken  Elsa's Housebook – A Woman's Photojournal med bilder av familj och vänner som besökt henne när hon bodde i Cambridge omkring år 1970, de flesta tagna med en lånad Hasselbladkamera. I boken förekommer många kända författare och poeter till exempel Lawrence Ferlinghetti, Allen Ginsberg, Peter Orlovsky, Gary Snyder, Gregory Corso, och Robert Creeley och andra betydande personer som feministen Andrea Dworkin och advokaten Harvey Silverglate som hon senare gifte sig med. Hon fotograferade också rockmusiker som Jonathan Richman från The Modern Lovers och Steven Tyler från Aerosmith.

År 1995 illustrerade hon tillsammans med grafikern Marc A. Sawyer, utan kostnad, boken 40 Ways to Fight the Fight Against AIDS där hon fotograferade personer, som deltog i en av 40 aktiviteter till hjälp för AIDS-smittade.

Med sin 20×24 tum (inch)  direktbildskamera fotograferade hon berömda författare, poeter och musiker som Bob Dylan och Allen Ginsberg och när Polaroid gick konkurs år 2008 köpte Dorfman upp ett års förbrukning av film.

Dorfman porträtterades i Errol Morris dokumentärfilm The B-Side: Elsa Dorfman's Portrait Photography från 2016.

Hon är representerad på bland annat San Francisco Museum of Modern Art, National Portrait Gallery i Washington, D.C., Harvard Art Museums och  Portland Museum of Art i Maine.

Galleri

Källor

Amerikanska fotografer under 1900-talet
Avlidna 2020
Födda 1937
Kvinnor
Personer från Cambridge, Massachusetts
Alumner från Tufts University
Alumner från Boston College
Johan Fritz

Johan Fritz är sedan den 1 maj 2018 stadsdirektör i Jönköpings kommun. Fritz har gått utbildning på Förvaltningshögskolan. Han har tidigare arbetat som stadsdelsdirektör för stadsdelsnämnden Norra Hisingen i Göteborgs kommun, som han tillträdde den 1 oktober 2016. Innan sin post som stadsdelsdirektör för Norra Hisingen arbetade han som kommunchef på Tjörns kommun, och innan dess som dito i Lilla Edets kommun. Han har också varit ekonomichef i Göteborgs kommun.

Referenser 

Levande personer
Personer från Jönköpings kommun
Män
Födelseår saknas
Kavaljersbyggnaden

Kavaljersbyggnaden är en kulturhistoriskt värdefull byggnad vid Slottsallén 12 på Ulriksdals slottsområde i Solna kommun. Huset ligger på slottsfastigheten Ulriksdal 2:3 som är ett statligt byggnadsminne sedan år 1935.

Historik
Kavaljersbyggnaden ligger tillsammans med Slottsfogdebostaden på en mindre kulle med utsikt över Slottsallén, Ulriksdals slottskapell och infarten till slottet. Byggnaden stod troligen ursprungligen vid Solna kyrka där den uppfördes 1724 som skola, bekostad av Ulrika Eleonora d.y.. År 1730 flyttades byggnaden till sin nuvarande plats. Här kallades den Kapellbyggnaden efter sitt läge intill ett numera försvunnet slottskapell. Enligt en annan uppgift kan huset ha legat här ända sedan 1600-talet. 

Fram till 1834 fungerade byggnaden som skolhus och inhyste då Solna sockens enda skola. I huset bodde även slottsbetjäningen. På 1860-talet hyrdes byggnaden av kung Karl XV:s nära vän, hovkamrerare Daniel Hwasser. Han gav huset sitt nuvarande namn Kavaljersbyggnad och under hans tid fick huset en påkostad panelbeklädning med lisener och lövsågade fönsteromfattningar samt förstukvisten som smyckas av två delfiner. Byggnaden uthyrs av Statens fastighetsverk som privatvilla.

Bilder

Noter

Källor
Byggnaderna i Nationalstadsparken, Solnadelen, sid. 29
Brf Majgläntan: Ulriksdals Slottspark

Externa länkar

Ulriksdals slott
Byggnader och anläggningar i Solna kommun
The Squad (USA:s kongress)

The Squad är ett informellt gruppnamn på fyra progressiva demokratiska ledamöter i USA:s representanthus. Alla fyra valdes i det amerikanska mellanårsvalet hösten 2018, och kommer från grupper som inte representerats i kongressen tidigare.

Gruppen består av:
 Alexandria Ocasio-Cortez (född 1989 i New York) som representerar New Yorks 14:e distrikt i representanthuset. Hon är av delvis puertoricanskt ursprung och är den yngsta kvinnan att någonsin väljas in i kongressen.
 Ilhan Omar (född 1982 i Mogadishu) som kom till Minneapolis i USA från Kenya som tolvåring. Hon är den första kvinnan med hijab, och en av de två första muslimska kvinnorna i kongressen.
 Ayanna Pressley (född 1974) är uppvuxen i Chicago men representerar Massachusetts sjunde distrikt i kongressen. Hon växte upp med en ensamstående mor och är den första svarta kvinnan att representera Massachusetts i kongressen.
 Rashida Tlaib (född 1976 i Detroit) representerar Michigans 13:e distrikt i representanthuset. Hon är av palestinskt ursprung och en av de två första muslimska kvinnorna i kongressen.

Gruppnamnet har sitt ursprung i en bild som togs efter att de fyra deltog i en gemensam intervju. Bilden lades sedan upp på Ocasio-Cortez Instagram med undertexten "squad", ett begrepp som är populärt på sociala medier och har sitt ursprung i hiphopkultur. Gruppnamnet blev mer populärt i samband med en intervju av representanthusets talman Nancy Pelosi då hon kritiserade de fyra för att ha röstat mot ett lagförslag om finansieringen av Förenta staternas gräns mot Mexiko. Ännu mer känt blev termen efter att president Donald Trump kritiserade dem i en serie rasistiska tweets där han sade åt dem att "åka tillbaka".

Medlemmar i "The Squad" har själva utökat begreppet till att inkludera fler personer. Pressley sade in en intervju med CBS News att alla som vill delta i att skapa en mer rättvis värld är en del av deras gemenskap. Ocasio-Cortez lät också skämtsamt den 82-årige demokraten Bill Pascrell gå med i gruppen. Sedan januari 2021 har två nyvalda ledamöter, Cori Bush frånMissouri och Jamaal Bowman från New York, ibland räknats som medlemmar i The Squad.

Källor 

Politik i USA
USA:s representanthus
Vänsterpopulism
USA under 2010-talet
USA under 2020-talet
Hans Lundbergh

Hans Per Nils Jonas Lundbergh, född 6 oktober 1918 i Sankt Matteus församling i Stockholm, död 22 december 2009 i Dals församling i Östergötlands län, var en svensk militär. 

Lundbergh blev officer vid Dalregementet 1941. Åren 1948–1950 var han elev vid Krigshögskolan. Han blev kapten 1949 . Efter att ha befordrats till major  tjänstgjorde han vid Västernorrlands regemente 1960-1962. Han kom åter till Dalregementet 1962 och blev efter befordran till överstelöjtnant 1966 ställföreträdande regementschef och brigadchef för Dalabrigaden. Lundbergh tjänstgjorde från 1969 som avdelningschef på vid Arméstaben och därefter, fram till sin pensionering 1979, som sekreterare i Försvarets Fredsorganisationsutredning.    

Lundbergh skrev eller medverkade i ett antal person-, regements- och hembygdhistoriska publikationer. Han belönades 1993 med Gamla Vadstenas kulturpris.   

Lundbergh utsågs till riddare av Svärdsorden av första klassen 1961och kommendör av Vasaorden 1974.

Bibliografi i urval

Referenser

Källor

 Svenska Dagbladet 2010-01-11, sid. 23, minnesord Hans Lundbergh

Män
Födda 1918
Avlidna 2009
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Hirschfeld, Brandenburg

Hirschfeld är en kommun och ort i Landkreis Elbe-Elster i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schradenland tillsammans med kommunerna Gröden, Großthiemig och Merzdorf.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Elbe-Elster
Claes Melander

Claes Melander, född 5 december 1724 i Vimmerby socken, död 22 april 1791, var en svensk präst och lektor i Linköping.

Biografi
Melander föddes 5 december 1724 i Vimmerby socken. Han var son till rektorn i Norrköping. Efter att Melander hade studerat i Norrköping och Linköping blev han 29 april 1745 student vid Uppsala universitet. 17 november 1754 blev han filosofie kandidat. 16 juni 1755 blev Melander filosofie magister. Han blev konsistorieamanuens i Linköping den 8 november 1758. Han var även 1764 gymnasieadjunkt. Melander utnämndes till rektor i Norrköping 30 maj 1768, men tillträdde aldrig tjänsten. Samma år 26 juli prästvigdes Melander. 1769 blev han vice lektor i matematik och 19 januari 1771 blev han ordinarie lektor i matematik. 5 april 1780 blev han kontraktsprost i Göstrings kontrakt och 27 februari 1782 kyrkoherde i Slaka församling. 5 februari blev han andre teologie lektor. Melander avled 22 april 1791 och begravdes 29 april samma år.

Familj
Melander gifte sig 22 september 1768 med Brita Emerentia Lithzenius (1746-1776). Hon var dotter till kyrkoherden i Vinnerstads socken. De fick tillsammans barnen Petrus (1769-1776), Margareta och Isräl (1773-1853).

Bibliografi
1753 - De Venere in Sole, Praesenti Seculo videnda. Uppsala.
1755 - De Virgine, sexta Zodiaci constellatione. Uppsala.
1769 - Handlingar rörande ett befordringsmål till en mathem. Lection i Carlskrona. Linköping.
1773 - De tirocinits Mathematicis in Gymnasiis. Linköping.
163 stycken filosofie teser.

Källor

Noter

Matematiklektorer i Linköping
Män
Födda 1724
Avlidna 1791
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Vimmerby
San Gregorio dei Muratori

San Gregorio dei Muratori, även benämnd San Gregorio di Ripetta, är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige påven Gregorius den store. Kyrkan är belägen vid Via Leccosa i Rione Campo Marzio och tillhör församlingen Sant'Agostino in Campo Marzio.

Tillnamnet ”Muratori” kommer av Confraternita dei Muratori, det vill säga murarnas skrå, vilket lät bygga kyrkan år 1527. Tillnamnet ”Ripetta” åsyftar kyrkans närhet till hamnanläggningen Porto di Ripetta.

Kyrkans historia
Enligt den italienske arkeologen Rodolfo Lanciani lät påve Clemens VII restaurera en redan befintlig kyrka och helga den åt den helige påven Gregorius den store. Lanciani betonar att det inte gällde ett uppförande av kyrkan ex novo. År 1588 beslutade skrået att uppföra ett oratorium bredvid kyrkan. Elva år senare, år 1599, företogs en restaurering av kyrkan; en del av interiörens arkitektur härstammar från denna tid. En genomgripande ombyggnad genomfördes år 1748.

Murarnas skrå upphävdes juridiskt år 1801, men dess medlemmar fortsatte att samlas i kyrkan. Ytterligare en restaurering utfördes år 1862, men år 1912 stängdes kyrkan på grund av att skråets medlemmar minskat betydligt. Kyrkan räddades från rivning i samband med anläggandet tiberkajerna och de nya genomfartslederna, lungoteveri, genom att den inlemmades i ett nytt byggnadskomplex. I samband med detta revs Alessandro Specchis skenfasad mot Porto di Ripetta.

År 1933 revs kyrkan och inkorporerades i det nybyggda Palazzo Marescalchi, ritat av arkitekten Felice Nori. I samband med detta överläts kyrkan åt Arciconfraternita degli Amanti di Gesù e Maria al Calvario, ett brödraskap som särskilt åminner Jesu Kristi lidande och död. En restaurering av kyrkan företogs år 1938.

Exteriören
Kyrkans fasad är parallell med dess skepp. Mellan två doriska pilastrar sitter en fresk föreställande den välsignande Gregorius den store, utförd år 1664 av Giovanni Battista Palozzi.

Interiören
Interiören uppvisar en freskcykel med scener ur den helige Gregorius liv. Högaltarrummet, beläget mittemot ingången, är dekorerat med fresker och stuckdekorationer. Kyrkans takfresk framställer Den heliga Treenigheten.

Interiören har även två sidoaltaren; det högra har en målning föreställande Korsfästelsen, medan det vänstra har en målning som avbildar den helige Serafino av Ascoli. På insidan av fasaden återfinns stuckatören Pietro Sassis (död 1686) gravmonument.

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Campo Marzio)
Rione Campo Marzio
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt den helige Gregorius den store
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1527
Kennst du mich?

Kennst du mich?, op. 381, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 12 januari 1879 i Stora konsertsalen i Musikverein i Wien.

Historia
Den 18 december 1878 hade Johann Strauss operett Blindekuh premiär på Theater an der Wien. Librettot av Rudolf Kneisel var huvudorsaken till att verket blev ett fiasko och Blindekuh togs bort från repertoaren efter bara 16 föreställningar. Strauss räddade mycket av musiken genom att snabbt arrangera fem separata orkesterstycken med motiv ur operetten. Ett av dessa, valsen Kennst du mich?, framfördes första gången den 12 januari i Musikverein då Strauss själv dirigerade Capelle Strauss vid en av brodern Eduard Strauss söndagskonserter. Valsens öppningstema är hämtat ur finalen till akt II ("Blindekuh, Blindekuh, wir alle führen Dich"), vilken senare Ralph Benatzky skulle använda i "Nunnekören" till sin operett Casanova från 1928.

Om valsen
Speltiden är ca 10 minuter plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Valsen var ett av fem verk där Strauss återanvände musik från operetten Blindekuh:

 Kennst du mich?, Vals, Opus 381
 Pariser-Polka, Polka-francaise, Opus 382
 Nur fort, Polka-Schnell, Opus 383
 Opern-Maskenball-Quadrille, Kadrilj, Opus 384
 Waldine, Polkamazurka, Opus 385

Weblänkar 
 Kennst du mich? i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Valser av Johann Strauss den yngre
Pariser-Polka

Pariser-Polka, op. 382, är en polka-française av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 20 februari 1879 i Cercle France International i Paris.

Historia
Den 18 december 1878 hade Johann Strauss operett Blindekuh premiär på Theater an der Wien. Librettot av Rudolf Kneisel var huvudorsaken till att verket blev ett fiasko och Blindekuh togs bort från repertoaren efter bara 16 föreställningar. Strauss räddade mycket av musiken genom att snabbt arrangera fem separata orkesterstycken med motiv ur operetten. Efter misslyckandet med Blindekuh for Strauss med sin nya hustru Angelica Dittrich (första hustrun Jetty hade avlidit 8 april 1878) till Paris i förhoppningen att hitta en ny teater för sina operetter. Det lyckades honom dock inte. Men några konserter blev det i alla fall. En av dessa ägde rum i 'Cercle France International' den 20 februari och det var här som Strauss framförde sin (lämpligt betitlade) polka Pariser-Polka. 

Med tanke på att Strauss hela livet fasade för att resa var det troligen ett uttryck för självironi att han till polkan valde material från kupletten i akt II: "Die Eisenbahnen weit und breit die bieten dort viel Sicherheit" ('Järnvägen lång och bred erbjuder mycket säkerhet'). Polkans övriga melodier är hämtade från sånger i akterna I och II.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 31 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av fem verk där Strauss återanvände musik från operetten Blindekuh:

 Kennst du mich?, Vals, Opus 381
 Pariser-Polka, Polka-francaise, Opus 382
 Nur fort, Polka-Schnell, Opus 383
 Opern-Maskenball-Quadrille, Kadrilj, Opus 384
 Waldine, Polkamazurka, Opus 385

Weblänkar 
 Pariser-Polka i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Fåfängligheternas bål

Fåfängligheternas bål () är brännandet, ofta under ceremoniella former, av föremål som klassificerats som syndiga eller utan praktiskt eller religiöst värde. Det mest kända tillfället där en sådan bålbränning ordnades var 7 februari 1497, när anhängare av munken Girolamo Savonarola samlade in och brände föremål såsom tärningar, kosmetika, konst och böcker i Florens. Savanorola var dock inte den första att ordna sådana bålbränningar.

Alternativa beteckningar 
Beteckningen fåfängans bål har ibland använts på svenska. Tom Wolfes roman The Bonfire of the Vanities (1987) namngavs efter den engelska beteckningen på fåfängligheternas bål. När boken gavs ut i svensk översättning svenska 1988 fick den titeln Fåfängans fyrverkeri. Översättaren Gunnar Pettersson har uppgett att titeln valdes av förläggaren utan att konsultera honom, och betraktade båda orden i titeln som olämpligt valda. Filmatiseringen av boken 1990 fick samma titel på svenska.

Källor

Noter 

Censur
Religiös extremism
Eld
Kristendom under 1400-talet
Italien under 1400-talet
1497
Florens
Kira Wager

Kira Wager, född 1971 i Laxå är en svensk-norsk målare.

Wager växte upp i Helsingfors och studerade konst vid Nordiska konstskolan i Karleby 1991-1993. Hon flyttade till Oslo 1994 och studerade där vid Statens kunstakademi i Oslo 1994-1998 med avbrott 1997 då hon studerade vid Helsingfors konstakademi. Separat har hon ställt ut på bland RARE Gallery i New York 2004, Gallery K 2003, Bergen Kunsthall (2002), Samtidskunstforum i Oslo 2001och på Kunstnerforbundet i Oslo 1999. Wager målar ofta med olja på pvc med motiv baserade på fotografier. För Stortinget målade hon tavlan Olav V avger tronseden 1958 som blev Stortingets gåva till kungaparets 80-års dag. Wager är representerad vid bland annat Museet for samtidskunst, Utsmykningsfondet/KORO, Norsk Hydro, Norsk Kulturraad samt Oslo Högskola och ingår i Nasjonalgalleriets basutställning.

Referenser
Norska wikipedia läst 17 juni 2020

Noter

Externa länkar
 carnegieartaward.com Wager var én av 25 bemerkelsesverdige unge kunstnere fra Norden i 2004
 rare-gallery.com cv och bilder
 kunstkritikk.no Mona Pahle Bjerke: Kira Wagers «flinke» bilder. Anmeldelse av utstilling i Galleri K, april 2005. 

Norska målare under 2000-talet
Svenska målare under 2000-talet
Personer från Laxå
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Sverre Mack

Sverre Mack, född 25 maj 1887 i Tromsø, död 14 november 1974 i Fredrikstad, var en norsk målare.

Han var son till byggmästaren Theodor Christian Holst Mack och Ragnhild Magdalene With. Han studerade konst vid  Statens Kunstakademi i Kristiania 1911–1912 samt vid olika målarskolor i Paris. Under perioden 1915-1919 var han bosatt i Seattle och blev där anlitad att utföra utsmyckningen av Norway Hall i Seattle. Efter att han återvänt till Norge debuterade i Statens Kunstutstilling 1922 och medverkade där några gånger fram till 1932 och han var representerad i Nord-norske kunstutstilling som visades 1960.  Separat ställde han ut i Oslo och Tromsø. Till hans offentliga arbeten hör den stora altartavlan för Masi kapell i Finnmark samt dekorationsmålningar i Tromsø. Hans konst består till stor del av naturrealistiska landskapsbilder med motiv från Tromsø och Fredrikstad.

Källor 
Illustrert Norsk Kunstnerleksikon, Oslo, 1956, sidan 175,  

Norska målare under 1900-talet
Personer från Tromsø
Födda 1887
Avlidna 1974
Män
Luke Le Roux

Luke Gareth Le Roux, född 10 mars 2000, är en sydafrikansk fotbollsspelare som spelar för Varbergs BoIS i Allsvenskan.

Karriär
Inför säsongen 2020 värvades Le Roux av Varbergs BoIS, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Le Roux gjorde sin allsvenska debut den 15 juni 2020 i en 3–0-vinst över Helsingborgs IF, där han blev inbytt i den 70:e minuten mot Albin Winbo.

Källor

Luke Le Roux på transfermarkt.com

Noter

Sydafrikanska fotbollsspelare
Spelare i SuperSport United FC
Spelare i Varbergs BoIS
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 2000
Levande personer
Män