kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Systrarna Hoss

Systrarna Hoss är en svensk realityserie från 2023 hade premiär på TV4 den 25 april 2023.

Handling 
Serien kretsar kring de två systrarna Roshanak "Roshi" Hoss och Sharareh Hoss och deras arbete som PR-konsulter där de bland annat jobbar med att marknadsföra influerare och artister. Serien visar baksidan av att leva det liv som systrarna valt som också präglas av stress och hälsoproblem.

Roller i urval 

 Roshanak "Roshi" Hoss
 Sharareh Hoss

Referenser 

Svenskspråkiga TV-serier
Svenska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2023
Gabriel Baer

Gabriel Baer, född 13 januari 1919 i Berlin, död 22 september 1982 i Jerusalem, var en israelisk orientalist och socialhistoriker av tysk härkomst.

Biografi
Baer var i sin ungdom trotskist och medlem av Fjärde Internationalen. När Adolf Hitler blev utnämnd till rikskansler år 1933 emigrerade Baer från Tyskland till Brittiska Palestinamandatet. Initialt var han med i det marxistiska och sionistiska Poale Sion, men lämnade detta tillsammans med bland andra den trotskistiske aktivisten Tony Cliff och grundade Revolutionära kommunistiska förbundet. 

Han studerade arabisk litteratur och islamisk historia vid Hebreiska universitetet i Jerusalem och vid Amerikanska universitet i Beirut. Under 1950-talet undervisade han vid förstnämnda lärosäte. År 1965 grundade Baer Journal of Asian and African Studies.

Bibliografi (urval)
 A History of Landownership in Modern Egypt, 1800–1950, 1962
 Egyptian Guilds in Modern Times, 1964
 Population and Society in the Arab East, 1964
 Studies in the Social History of Modern Egypt, 1969
 Fellah and Townsman in the Middle East: Studies in Social History, 1982

Källor

Noter



Män
Födda 1919
Avlidna 1982
Socialhistoriker
Orientalister
Forskare från Berlin
Tyska trotskister
Personer verksamma vid Hebreiska universitetet i Jerusalem
Israeliska historiker
Israeliska forskare under 1900-talet
Alumner från American University of Beirut
Natália Araujo

Natália Araujo, född 10 april 1997, är en volleybollspelare (libero). Hon spelar i Brasiliens landslag och har spelat sin klubbkarriär med olika klubbar i Brasilien.

Med landslaget har hon tagit silver vid VM 2021 samt Volleyball Nations League 2019 och 2022.

Referenser

Noter

Brasilianska volleybollspelare
Volleybollspelare i Osasco Voleibol Clube
Volleybollspelare i Rio de Janeiro Vôlei Clube
Volleybollspelare i Barueri VC
Volleybollspelare i SESI-SP
Volleybollspelare i ADC Bradesco
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Personer från São Paulo (delstat)
Världsmästerskapet i schack 1927

Världsmästerskapet i schack 1927 var en titelmatch mellan den regerande världsmästaren José Raúl Capablanca och utmanaren Alexander Aljechin. Den spelades i Buenos Aires mellan den 16 september och 29 november 1927 och slutade med att Aljechin blev ny världsmästare.

Capablanca var favorit i matchen av flera skäl. Han hade varit obesegrad under 8 år från 1916 till 1924, han hade aldrig förlorat ett parti mot Aljechin och han hade vunnit den starka turneringen i New York tidigare under 1927 före Aljechin.

Matchen spelades som först till sex vunna partier. Aljechin, som blev fransk medborgare under matchen, vann 6 partier, Capablanca 3 och 25 slutade remi.

Bakgrund 
Aljechin utmanade Capablanca första gången 1921 efter att ha vunnit turneringen i Haag. Capablanca var då nybliven världsmästare och hade redan utmanats av Akiba Rubinstein. 
Efter turneringen i London 1922 kom de ledande spelarna (Capablanca, Alejchin, Bogoljubov, Maróczy, Réti, Rubinstein, Tartakower och Vidmar) överens om de så kallade Londonreglerna. De innebar bland annat att utmanaren var tvungen att garantera en prissumma på 10 000 dollar.
Varken Rubinstein eller Aljechin klarade av att säkra finansieringen. Även Frank Marshall utmanade Capablanca under 1923 men det ledde inte heller till någon match.

Vid FIDE-kongressen 1926 beslutade man att ”avsända en skrivelse till Capablanca med anhållan, att han med övriga ledande stormästare måtte sammankomma för att revidera överenskommelsen i London 1922, vilken förbundet ansåg utgöra ett svårt hinder för åstadkommande av tävlingar om den högsta utmärkelsen inom schackvärlden”.

1926 utmanades ändå Capablanca av först Aaron Nimzowitsch och sedan Aljechin. Den här gången hade Aljechin säkrat ekonomiskt stöd från det argentinska schackförbundet som gärna ville se en match med Capablanca i landet. När Nimzowitsch inte klarade av att garantera prissumman så accepterade Capablanca Aljechins utmaning.

Regler 
Matchen spelades enligt Londonreglerna. Den förste som vann sex partier skulle bli världsmästare (remier räknades inte). Betänketiden var 40 drag på två och en halv timme.

Resultat

Se även 
 Världsmästerskapen i schack
 Schackets historia

Referenser 

1927
Sportåret 1927
1927 i Argentina
Sportevenemang i Buenos Aires
Leipzigs godsring

Leipzigs godsring (Leipziger Güterring) är flera järnvägar i Leipzig som tillsammans skapar en förbifart för godståg i Leipzig. Järnvägarna länkar samman alla infartslinjer och möjliggör på så sätt separering av passagerar- och godstrafik.

Historia 
Anläggandet av Leipzigs godsring var ett av flera infrastrukturåtgärder som genomfördes på början av 1900-talet för att modernisera Leipzigs järnvägsnät. Detta eftersom den tidigare järnvägsinfrastrukturen inte kunde möta framtidens behov. 

Järnvägen mellan Wahren Rangerbangård och Leipzig-Schönefeld blev elektrifierad 1914, och var en av Tysklands första. Hela godsringen var färdigelektrifierad 1963. Det eftersom mycket infrastruktur hade blivit förstört i Andra världskriget samt nedmonterat och fört till Sovjetunionen.

Järnvägen Leipzig-Plagwitz–Gaschwitz trafikerades av S-tåg mellan 1969 och 2002.

Järnvägar i Leipzigs godsring 
Järnvägar byggda av Preussische Staatseisenbahnen:
 Leipzig-Leutzsch–Leipzig-Wahren (initierad 9 april 1905)
 Leipzig-Wahren–Leipzig-Schönefeld (öppnad 1 maj 1906)

Järnvägar byggda av Königlich Sächsische Staatseisenbahnen:

 Leipzig-Plagwitz–Markkleeberg-Gaschwitz (öppnad 1 September 1879, blev huvudlinje 1907)
 Leipzig-Schönefeld–Leipzig-Engelsdorf (öppnad 1 maj 1906)
 Leipzig-Engelsdorf–Leipzig-Stötteritz (öppnad 1 maj 1906)

Referenser 

Järnvägslinjer i Tyskland
The Swarm

Ej att förväxla med TV-serien Swarm

The Swarm är en tyskproducerad, internationell science fiction- och dramaserie från 2023 med premiär i Tyskland den 22 februari, och premiär i Sverige på strömningstjänsten Viaplay den 28 maj samma år. Serien har utvecklats av Frank Doelger och Frank Schätzing medan Steven Lally, Marissa Lestrade, Chris Lunt och Michel A. Walker skrivit manus. Den har regisserats av Luke Watson, Barbara Eder och Philipp Stölzl och är baserad på Frank Schätzings roman med samma namn. Första säsongen består av åtta avsnitt.

Handling 
Serien kretsar kring hur mänskligheten tvingas att bekämpa en okänd fiende i form av en svärm med en till synes hög intelligens som verkar ha sitt ursprung långt nere i havsdjupen. Livet under vattenytan har fått nog av att människan förstört deras livsmiljö och nu ska det hämnas.

Rollista (i urval) 
 Krista Kosonen – Tina Lund
 Alexander Karim – Dr. Sigur Johanson
 Cécile de France – Dr. Cécile Roche
 Barbara Sukowa – Dr. Katherina Lehmann
 Rosabell Laurenti Sellers – Alicia Delaware
 Richard Ulfsäter
 Eva Röse

Referenser

Externa länkar 

Engelskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 2023
1992 PL2

1992 PL2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 augusti 1992 av den amerikanske astronomen Henry E. Holt vid Palomarobservatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 16 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av HE Holt
Astronomiska upptäckter 1992
1993 LF2

1993 LF2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 juni 1993 av den amerikanske astronomen Henry E. Holt vid Palomarobservatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Gefion.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Gefion-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av HE Holt
Astronomiska upptäckter 1993
Hammarskjöld (film)

Hammarskjöld är en thrillerfilm från 2023 som kommer att ha svensk biopremiär den 25 december 2023. För regin står den danske regissören Per Fly som även skrivit manus tillsammans med Ulf Ryberg. Filmen är producerad av Patrick Ryborn och har spelats in i Sydafrika, New York, Trollhättan, Österlen och Norge.

Filmen är baserad på Dag Hammarsjölds liv.

Handling 
Filmen kretsar kring Hammarskjölds sista nio månader i livet, och beskrivs som en politisk thriller, samtidigt är det ett personporträtt av människan Dag Hammarskjöld.

Roller i urval 

 Mikael Persbrandt - Dag Hammarskjöld 
 Francis Chouler - Bill Ranallo
 Cian Berry - Heinrich Wieschhoff
 Hakeem Kae-Kazim - Moïse Tshombe 
 Colin Salmon - Ralph Bunche
 Richard Brake - Hunter
 Sara Soulié- Hanna
 Norman Anstey - Dag Hammarskjölds butler
 Lucas Lynggaard Tønnesen - Ung Peter Levin
 Clayton Boyd - Reporter 2 på Léopoldvilles flygplats
 Edvin Endre - Ung Dag Hammarskjöld
 Wandile Molebatsi - Reporter 3 på Léopoldvilles flygplats
 Tom Hale - USA:s ambassadör
 Nelson De Gouveia - Tekniker
 Rob van Vuuren - John F Kennedys rådgivare
 Wayne Harrison - Gallway
 Gavin Werner - okänd i vilorum
 Andre Jacobs - Radcliff
 Dorette Potgieter - Hellemans hustru
 Mehboob Bawa - Reporter
 Chantal Nell - Air steward på DC-6
 Emile Tredoux - Reporter 1 på FN konferens
 Eduard Jörgen - Chilensk ambassadör
 Kenneth Azagsiba - Reporter 2 på FN konferens (som Kenneth Azgsiba)
 Cameron Krogh Stone - Co-pilot på DC-6
 Ruari McKee - Belgisk rådgivare
 Jean Teplitsky - Fransk ambassadör

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2023
Svenska thrillerfilmer
Filmer i regi av Per Fly
Dag Hammarskjöld
Svenskspråkiga filmer
Filmer baserade på biografier
1992 SQ

1992 SQ är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 26 september 1992 av den japanske amatörastronomen Atsushi Sugie i Dynic-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av A Sugie
Astronomiska upptäckter 1992
Muntiacus vaginalis

Muntiacus vaginalis är ett hjortdjur i familjen muntjaker som förekommer i östra Asien. Populationen listades tidigare som underart till indisk muntjak men godkänns sedan 2008 som art.

Utbredningsområdet sträcker sig från nordöstra Pakistan över nästan hela Indien, Nepal, Sri Lanka och Bangladesh till sydöstra Kina, Vietnam och centrala Malackahalvön. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 3 500 meter över havet. Habitatet varierar mellan skogar, buskskogar, savanner och andra gräsmarker.

Exemplaren äter fallfrukt, unga växtskott, frön, kvistar, mjuka blad och ungt gräs. De bidrar på så sätt till växternas fröspridning. I områden där andra muntjaker lever hittas Muntiacus vaginalis främst i lägre trakter med lövfällande träd. Reviret kan överlappa med andra släktmedlemmar. Allmänt sker fortplantningen under alla årstider men några populationer har begränsade parningstider. Hannar av samma population fäller sina horn under samma årstid. Honor av samma population föder sina ungar ungefär samtidigt. Denna muntjak lever ensam, i par eller i grupper som består av en hona med sina ungar. Individerna stannar nästan hela livet i samma revir men de har inga avgränsade territorier mot varandra. De är vanligen aktiva under skymningen och gryningen. Djuret jagas av leopard, tiger och asiatisk vildhund.

Muntiacus vaginalis jagas intensivt av människor men hela populationen är fortfarande stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

Hjortdjur
vaginalis
Däggdjur i orientaliska regionen
Hugo Tiberg (bergstekniker)

Hugo Viktor Tiberg, född 6 juni 1849 i Högsby socken, död 6 december 1913 i Långbanshyttan, Färnebo socken, var en svensk bergstekniker.

Hugo Tiberg var son till possessionaten Lars Gustaf Tiberg och Christina Maria Ljunglund. Han avlade mogenhetsexamen i Kalmar 1869 och utexaminerades från Bergsskolan i Filipstad 1871. Han var gruvstigare vid Persbergs gruvor i Färnebo socke 1871–1874 och disponent för Grufveaktiebolaget Långban i Långbanshyttan från 1874 till sin död och var dessutom verksam som konsulterande gruvtekniker. Vid Långbanshyttan moderniserade Tiberg gruvbrytningen och utbildade metoder för tillgodogörande av de tidigare outnyttjade manganmalmerna. För dessa byggde han ett anrikningsverk 1880 och för järnmalmen blodstensmalm det första i Sverige 1883. Ett omfattande arbete ägnade Tiberg och brodern Enoch Tiberg åt magnetiska undersökningar av järnmalmsfyndigheter med den av brodern uppfunna inklinationsvågen, och han upptäckte, vid Långban och på andra platser en mängd nya malmtillgångar och upprättade en mängd magnetiska kartor. 1898 utförde han den första uppskattningen av Sveriges järnmalmstillgångar, vilket troligen var den första liknande i världen. Den gav impulsen till det stora arbetet The Iron Ore Resources of the World, utgiven av exekutivkommittén för den elfte internationella geologkongressen i Stockholm 1910. Tibergs studier av malmbildningsproblemet gjorde honom pessimistisk beträffande de svenska järnmalmernas utsträckning mot djupet, och han var därför motståndare till malmexport i stor skala. Rörande dessa frågor samt den svenska järnmalmspolitiken publicerade han bland annat Hvilken inverkan skulle en större järnmalmsexport från Norrbotten utöfva på mellersta Sveriges järnhandtering? (1898), Om statens inköp af de större norrbottniska malmtillgångarne (1902) och Den svenska järnhandteringens framtid (1903). Han skrev därjämte en mängd uppsatser rörande gruvhantering, intresserade sig för mineralogiska frågor, särskilt som Långban är betydelsefull fyndplats för sällsynta mineral, och blev även mycket känd som skogsvårdare, mossodlare och fiskodlare. Tiberg var bland annat sekreterare i Värmländska bergsmannaföreningen och redaktör för dess Annaler 1874–1913, ledamot av Värmlands läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott 1895–1913 och av Svenska mosskulturföreningens styrelse 1897–1913 samt ordförande i Värmlands läns skogsvårdsstyrelse 1904–1913. Dessutom tillhörde han Värmlands läns landsting 1900–1909.

Källor 
 

Svenska ingenjörer under 1800-talet
Personer från Högsby socken
Födda 1849
Avlidna 1913
Män
Leo Löwenthal

Leo Löwenthal, född 3 november 1900 i Frankfurt am Main, död 21 januari 1993 i Berkeley, Kalifornien, var en tysk sociolog och filosof. Han tillhörde Frankfurtskolan.

Biografi
Löwenthal disputerade år 1923 vid Frankfurts universitet med en avhandling om Franz von Baaders socialfilosofi. Under 1920-talet verkade han vid Freies Jüdisches Lehrhaus, grundat av Franz Rosenzweig, och vid Institutet för socialforskning. Han inriktade sig särskilt på litteratursociologi och masskultur. Löwenthal har bland annat skrivit om fascistiska och antisemitiska agitatorers användning av psykosocial manipulation.

Bibliografi (urval)
 1980 – Literatur und Massenkultur
 1981 – Das bürgerliche Bewusstsein in der Literatur
 1982 – Falsche Propheten. Studien zum Autoritarismus
 1984 – Judaica, Vorträge, Briefe
 1987 – Philosophische Frühschriften

Källor

Noter

Födda 1900
Avlidna 1993
Män
Tyska sociologer
Tyska socialister
Frankfurtskolan
Personer från Frankfurt am Main
Tyska filosofer under 1900-talet
1992 UL2

1992 UL2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 november 1992 av de båda japanska astronomerna Toshimasa Furuta och Yoshikane Mizuno vid Kani-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av T Furuta
Astronomiska upptäckter av Yoshikane Mizuno
Astronomiska upptäckter 1992
Operation Ranger

Operation Ranger var en serie amerikanska kärnvapenprov. De utfördes 1951 och var de första kärnvapenproven som utfördes vid Nevada National Security Site. Totalt utfördes 5 prov. Målet med testerna var att bygga atombomber med större explosionskraft och samtidigt använda mindre material.  

Bomberna släpptes från ett Boeing B-50 Superfortress. Först planerades projektet under namnet "Operation Faust", men detta blev sedan ändrat till "Operation Ranger".

Kärnvapenprov

Referenser 

Kärnvapenprov
Elof Roschier

Elof Roschier, född den 26 april 1903 i Kotka, död den 6 augusti 1976 i Helsingfors, var en finländsk militär. Han gifte sig 1937 med handarbetsläraren Glory Kyllikki Lyytinen, som tidigare varit gift med Theodor Weissman. 

Roschier avlade studentexamen 1921. Han genomgick kadettskolan 1921–1923 och fältartilleriets skjutskola 1926. Roschier blev fänrik 1923, löjtnant 1925 och kapten 1930. Han var chef för underofficersskolan vid Jägarartilleriregementet 1923–1933 och batterichef i Första fältartilleriregementet 1934–1937. Efter att ha genomgått krigshögskolan 1933–1937 blev Roschier major 1939, överstelöjtnant 1941 och överste 1944. Han var lärare i taktik vid kadettskolan 1938 och vid fältartilleriet skjutskola 1939, byråstabsofficer vd försvarsministeriets fälttygmästareavdelning 1939–1940, kommendant för Raskas patteristo 3 1941, kommendant för Femte fältartilleriregementet 1941–1945, lärare vid krigshögskolan 1945–1946, chef för Artilleriskolan 1947–1953 och chef för operativa avdelningen i huvudstaben 1954. Roschier befordrades till generalmajor 1954 och till generallöjtnant 1956. Han var generalkvartermästare 1954–1956 och inspektör för artilleriet 1956–1963. Roschier blev militär ledamot av Högsta domstolen 1961 och medlem av styrelsen för Finlands militärvetenskapliga förening 1960. Han blev kommendör med stora korset av Svärdsorden 1961.

Källor 

 Svenska Dagbladet den 3 maj 1961, sidan 15
 

Finländska generaler
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Finländska militärer under 1900-talet
Personer från Kotka
Födda 1903
Avlidna 1976
Män
Nancy Hartsock

Nancy Hartsock, född 1943 i Ogden, Utah, död 19 mars 2015 i Seattle, var en amerikansk feminist och filosof.

Biografi
Hartsock studerade vid University of Chicago och engagerade sig där i medborgarrättsrörelsen The Woodlawn Organization, grundad av Saul Alinsky. Hon var aktiv för de svartas sak och stödde Martin Luther King. År 1972 avlade hon doktorsexamen i statsvetenskap vid University of Chicago.

Hartsock fördjupade sig särskilt i feministisk epistemologi och ståndpunktsepistemologi. År 1983 publicerade hon artikeln "The Feminist Standpoint", i vilken hon söker etablera en feministisk historisk materialism. Hon inlemmade även psykoanalytikern Melanie Kleins teorier i sin forskning.

Under sin akademiska karriär föreläste Hartsock vid University of Michigan, Johns Hopkins University och University of Washington.

Bibliografi (urval)
 1983 – Money, sex, and power: toward a feminist historical materialism
 1998 – The feminist standpoint revisited and other essays

Källor

Noter



Kvinnor
Födda 1943
Avlidna 2015
Kunskapsteoretiker
Marxistiska feminister
Alumner från University of Chicago
Personer verksamma vid University of Michigan
Personer verksamma vid University of Washington
Personer verksamma vid Johns Hopkins University
Amerikanska feminister
Amerikanska filosofer under 1900-talet
Amerikanska filosofer under 2000-talet
Personer från Ogden
Feministiska filosofer
Postmodernistiska feminister
Järnvägen Trebnitz–Leipzig

Järnvägen Trebnitz–Leipzig är en dubbelspårig elektrifierad huvudlinje i Sachsen-Anhalt och Sachsen. Banan byggdes och drevs ursprungligen av Berlin-Anhaltische Eisenbahn-Gesellschaft. Järnvägen startar i Trebnitz, på den gamla gränsen mellan Hertigdömet Anhalt och Preussen, och går via Dessau och Delitzsch till Leipzig.

Referenser 

Järnvägslinjer i Tyskland
Transport i Sachsen
Transport i Sachsen-Anhalt
Byggnader och anläggningar i Sachsen-Anhalt
Gorerotted

Gorerotted var ett brittiskt brutal death metal-band. Debutalbumet från 2000, Mutilated in Minutes, har bland annat brutal tortyr, extremvåld, blodbad och nekrofili som teman.

Diskografi
Demoer
 1998 – Her Gash I Did Slash 
 1999 – Promo 1999 

Studioalbum
 2000 – Mutilated in Minutes 
 2003 – Only Tools and Corpses 
 2005 – A New Dawn for the Dead 

Annat
 2010 – Split Your Guts Vol. 1 (split med Gruesome Stuff Relish och Gronibard)

Externa länkar
Gorerotted på Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives
Gorerotted på Discogs

Engelska death metal-grupper
Brutal death metal
Musikgrupper bildade 1997
Musikgrupper upplösta 2008
Pakistans damlandslag i volleyboll

Pakistans damlandslag i volleyboll  representerar Pakistan i volleyboll på damsidan. Laget organiseras av Pakistan Volleyball Federation. Det kom nia vid asiatiska mästerskapen 1993.

Källor

Fotnoter

Volleybolldamerna
Damlandslaget
Volleybollandslag
Nils-Olof Lindner

Nils-Olof Lindner, född den 9 december 1922 i Stockholm, död den 4 maj 2007 i Viken, var en svensk militär.

Lindner avlade studentexamen 1942 och officersexamen 1945. Han blev fänrik vid Skånska kavalleriregementet 1945 och löjtnant 1947. Lindner genomgick Krigshögskolan 1955–1957 och Försvarshögskolan 1968–1969. Han blev ryttmästare vid Livregementets husarer 1956, var stabschef i Förenta Nationernas bataljon i Gaza 1957–1958, blev kapten vid generalstabskåren 1960 samt var sektionschef militärbefälhavarstaben i Boden 1959–1963. Lindner befordrades till major vid Skaraborgs regemente 1963, till överstelöjtnant vid generalstabskåren 1966, till överste i trängtrupperna 1971 och till överste av första graden 1977. Han var sektionschef inom Övre Norrlands militärområdesstab 1966–1971, chef för Skånska trängregementet 1971–1977, arméinspektör vid Nedre Norrlands militärområde 1977–1980, militärområdesinspektör vid Södra militärområdet 1980–1983, varefter han 1983 övergick till Södra militärområdets reserv. Lindner blev riddare av Svärdsorden 1964. Han vilar på Munka Ljungby kyrkogård.

Källor 

 Dagens Nyheter den 7 juni 1964, sidan 22
 
 
 Nils-Olof Lindner på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Födda 1922
Avlidna 2007
Män
Central Asian Zonal Volleyball Association

Central Asian Zonal Volleyball Association (CAVA) är en av fem zonorganisationer inom Asian Volleyball Confederation (volleybollförbundet för Asien).

Medlemmar

 Afghanistan (dam, herr)
 Bangladesh (dam, herr)
 Bhutan(dam, herr)
 Indien(dam, herr)
 Iran (dam, herr)
 Kazakstan (dam, herr)
 Kirgyizistan (dam, herr)
 Maldiverna (dam, herr)
 Nepal (dam, herr)
 Pakistan (dam, herr)
 Sri Lanka (dam, herr)
 Tajikistan (dam, herr)
 Turkmenistan (dam, herr)
 Uzbekistan (dam, herr)

Referenser

Externa länkar

Facebooksida 

CAVA
Volleybollförbund
Idrottsförbund bildade 1993
Enoch Tiberg

Enoch Fredrik Tiberg, född 27 juli 1858 i Högsby socken, död där 5 december 1885, var en svensk bergsvetenskapsman.

Enoch Tiberg var son till possessionaten Lars Gustaf Tiberg och Christina Maria Ljunglund samt bror till Hugo Tiberg. Efter mogenhetsexamen 1879 var han 1880–1881 elev vid Tekniska högskolan i Stockholm. Trots sjukdom, som gjorde att han avled vid 27 års ålder, ägnade han sig oförtrutet åt magnetiska undersökningar och mätningar vid ett stort antal järnmalmsfält i mellersta Sveriges bergslag. I magnetometrins historia gjorde han sig känd genom sina mycket viktiga uppfinningar av den magnetiska inklinationsvågen och kraftpilmätningsmetoden. Dessa kom till vidsträckt användning och möjliggjorde uppsökandet av ett stort antal magnetiska järnmalmskroppar. Uppfinningen av inklinationsvågen gjorde Tiberg 1881, och instrumentet kom därefter att bli det främsta instrumentet för uppmätning av den vertikala intensiteten hos starkt magnetiska malmer. Kraftpilmätningsmetoden, som främst kom att nyttjas vid mätningar under jord och med vilken malmmagnetismens horisontella sammansättning analyserades till storlek och riktning, utarbetade Tiberg redan under skoltiden 1878, då han under ferierna deltog i mätningar med magnetometer och vanlig gruvkompass under jord i Långbans gruvor, där brodern Hugo Tiberg var disponent. Om sin inklinationsvåg skrev Tiberg en avhandling i Jernkontorets annaler 1884.

Källor 
 

Svenska uppfinnare under 1800-talet
Personer från Högsby socken
Födda 1858
Avlidna 1885
Män