kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Balthasar von Campenhausen

Johan Baltasar von Campenhausen, född 30 juni 1689 i Stockholm, död 28 januari 1758 i Sankt Petersburg, var en svensk militär och generalguvernör över Finland 1742–1743.

von Campenhausen var son till friherre Johan Herman von Campenhausen. Han blev 1705 fältväbel vid garnisonsregementet i Riga och 1705 fänrik vid Upplands tremänningsregemente till fot, där han även blev löjtnant 1707. von Campenhausen erhöll konfirmationsfullmakt 1706 och 1707. Han medföljde Karl XII till Bender och erhöll ett brev av denne för att skicka till Sverige. På vägen blev han dock tillfångatagen i Sachsen och gick först i polsk tjänst som överstelöjtnant innan han 1711 fick samma grad i den ryska armén. 1717 blev von Campenhausen överste för ett ryskt grenadjärregemente och därefter överste för Muromska infanteriregementet. 1724 blev han generalmajor och verkade 1742–1743 som generallöjtnant samt generalguvernör över Finland. 1743 blev han överkammarherre och överste för den ryska kejsarens livgarde. 1744 erhöll von Campenhausen svenskt friherrediplom. 1745 gav von Campenhausen ett stort understöd till fattighuset Campenhausens Elend i Riga. Han var gift två gånger och hade tio barn.

Referenser

Externa länkar 
 

Män
Födda 1689
Avlidna 1758
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1700-talet
Personer i stora nordiska kriget
Personer i Finland under 1700-talet
Balthasar
Svarthet

Svarthet är en av elementaregenskaperna i det standardiserade färgbeteckningssystemet NCS. Det definieras där som graden av visuell likhet med absolut svart, som är en av systemets sex elementarfärger. Svarthet i denna betydelse anger inte hur mörk eller ljus färgen är, eftersom ljusheten också beror på kulörtonen. Exempelvis är en blå färg med viss svarthet mörkare än en gul färg med samma svarthet.

Se även 
 Vithet
 Kulörthet
 Ljushet

Källor 

Färglära
Futurism (webbsida)

Futurism är en teknik-webbplats som lanserades 2015. Webbplatsen publicerar de senaste rönen inom teknik, specifikt artificiell intelligens, virtuell verklighet, friformsframställning (3D printing), syntetisk biologi och rymdutforskning.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
Webbplatser med anknytning till teknologi
Rote Zora

Rote Zora var en militant vänsterextremistisk och anarkafeministisk grupp aktiv i Västtyskland 1977–1995, känd för en serie bombattentat. Gänget bombade sexbutiker och företag som utnyttjade kvinnor under 1970- och 1980-talen. Ingen kom till skada i de 45 attacker organisationen genomförde mellan 1977 och 1995. Rörelsen tog sitt namn från ungdomsboken Die Rote Zora und ihre Bande av Kurt Held 1941, vilken handlar om den rödhåriga kroatiska flickan Rote Zora som leder ett gäng föräldralösa flickor som åtagit sig att rätta till orättvisor.

Referenser

Noter 

Tysklands historia
Väpnade vänsterorganisationer
organisationer bildade 1975
Organisationer upplösta 1995
Pempelijärvi (ort)

Pempelijärvi är en by i Pajala kommun, Norrbottens län. Byn ligger väster om sjön Pempelijärvi och cirka fem kilometer nordväst om Lahnajärvi. Vid folkräkningen 1890 hade orten 21 invånare och idag (2016) har orten fem bostadshus och en bofast invånare samt ett antal visstidsboende. Alla visstidsboende är släktingar till dem som byggde husen som nu står kvar i Pempelijärvi.

Referenser

Orter i Pajala kommun
Myriam Harry

Myriam Harry, pseudonym för Maria Rosette Shapira, född den 21 februari 1869 i Jerusalem, död den 10 mars 1958 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk författare. Hon var dotter till Moses Wilhelm Shapira.

Harry gjorde sig känd genom skildringar från Österlandet, Passage de bédouins (1899), Petites épreuves (1902), Conquête de Jérusalem (1904; svensk översättning "Eröfringen af Jerusalem", 1906), Paradénia (1906) och L'île de volupté (1908).

Källor 

  

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska författare under 1900-talet
Personer från Jerusalem
Författarpseudonymer
Födda 1869
Avlidna 1958
Kvinnor
Ugglan
Herman Salling

Herman Christian Salling, född 20 november 1919, död 8 maj 2006, var en dansk affärsman och direktör.
Han grundade den danska butikskedjan føtex 1960  och kom att grunda Dansk Supermarked A/S 1964 tillsammans med A.P. Møller.

Referenser

män
Födda 1919
avlidna 2006
Personer inom Danmarks näringsliv under 1900-talet
Louis Jacques Bresnier

Louis Jacques Bresnier, född den 11 april 1814 i Montargis, död den 21 juni 1869 i Alger, var en fransk orientalist.

Bresnier började som sättare i ett tryckeri att på egen hand studera orientaliska språk. År 1836 fick han på Silvestre de Sacys rekommendation den nyinrättade lärostolen i arabiska i Alger. Bresnier utgav flera förträffliga arbeten i sin vetenskap.

Källor 

  

Franska orientalister
Arabister
Filologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Montargis
Födda 1814
Avlidna 1869
Män
Jacques Antoine Charles Bresse

Jacques Antoine Charles Bresse, född den 9 oktober 1822 i Vienne, död den 22 maj 1883 i Paris, var en fransk ingenjör och matematiker.

Bresse var till att börja med verksam inom Corps des ingénieurs des ponts et chaussées, sedan repetent för mekanik vid École des ponts et chaussées och för geodesi vid École polytechnique (från 1851). År 1871 blev han professor i mekanik vid École polytechnique och 1874 vid École des ponts et chaussées i Paris. Bresse tilldelades Ponceletpriset 1874 och blev ledamot av Franska vetenskapsakademien 1880. Hans namn tillhör de 72 som är ingraverade på Eiffeltornet.

Bibliografi 
 Recherches analytiques, sur la flexion et la résistance des pièces courbes, accompagnées de tables numériques (1854) 
 Cours de mécanique appliquée. Résistance des matériaux et stabilité des constructions (1859)
 Cours de mécanique appliquée, professé à l'École impériale des ponts et chausées (3 band, 1865-1868) 
 Sur la sommation des seriés (Comptes Rendus 64, 1867)
 Cours de mécanique et machines professé à l'École polytechnique (1885)

Källor 
 

Franska matematiker under 1800-talet
Franska ingenjörer under 1800-talet
Franska geodeter
Franska professorer
Alumner från École polytechnique
Riddare av Hederslegionen
Personer verksamma vid École polytechnique
Mottagare av Ponceletpriset
Personer från Isère
Namn på Eiffeltornet
Födda 1822
Avlidna 1883
Män
William Pearson

William Pearson kan syfta på bland andra:

* William Pearson (1767–1847), engelsk astronom
 William Pearson (1832–1892), engelsk psalmförfattare 
 William Pearson (1934–1995), amerikansk sångare
Louis Breguet

Louis Breguet kan syfta på:

* Louis Breguet den äldre (1804–1883), fransk urmakare och fysiker
 Louis Breguet den yngre (1880–1955), fransk flygpionjär och flygplanskonstruktör
Libuše (opera)

Libuše är en opera i tre akter med musik av Bedřich Smetana och libretto av Josef Wenzig.

Historia
Libuše är ingen opera i vanlig bemärkelse utan en rad festtablåer som Smetana själv ville skulle framföras endast vid alldeles speciella nationella högtider. Därför fick han vänta nio år på att få verket uppfört. Han skrev det ursprungligen till kejsar Frans Josef I av Österrikes kröning till kung av Böhmen 1872, men eftersom denna begivenhet aldrig ägde rum begärde tonsättaren att operan istället skulle uppföras vid invigningen av den nya Nationalteatern i Prag, vilket skedde den 11 juni 1881 i närvaro av kejsar Franz Josefs son, kronprins Rudolf.

Därefter har dessa uppföranden av Libuše blivit en fast tradition på nationella högtidsdagar, och det var med detta verk som Nationalteatern återinvigdes efter branden 1883 och efter restaureringen 1983.

Personer
Drottning Libuše (sopran)
Chrudoš (bas) 
Sťáhlav, yngre bror till Chrudoš (tenor) 
Radmila, syster till Chrudoš och Sťáhlav (kontraalt) 
Krasava (sopran) 
Lutobor, far till Krasava (bas) 
Přemysl, en bonde från Stadice baryton 
Radovan (baryton)

Handling

Akt I
Libuše har ärvt den böhmiska tronen efter sin far och skall döma i ett mål mellan de båda bröderna Chrudoš och Sťáhlav, som inte kan bli överens om hur de skall dela arvet efter sin far. Deras farbror Lutobor fruktar att de inte skall acceptera Libušes dom, och när hon befaller att bröderna enligt gammal sed skall dela arvet lika mellan sig förklarar den äldre, Chrudoš, att han inte godtar utslaget. Libuše överlåter därför avgörandet på rådet, men när medlemmarna bekräftar hennes åsikt vägrar Chrudoš acceptera en dom avkunnad av en svag kvinna. Bröderna och farbrodern går sin väg. Libuše beslutar välja sig en make som hon kan överlämna regeringsmakten till och valet faller på Přemysl, som hon alltid har älskat.

Akt II
Lutobors dotter Krasava tillstår inför sin far att hon älskar Chrudoš men sagt sig älska brodern för att göra honom svartsjuk. Fadern, Sťáhlav och systern Radmila, som har hört hennes bekännelse, uppmanar henne att avslöja sanningen för Chrudoš och intala honom att försona sig med Libuše. Hon lyckas övertyga honom om sin kärlek, och de båda bröderna omfamnar varandra. I närheten av Stadice får bonden Přemysl veta att Libuše har valt honom till sin gemål, och han beger sig till borgen Vyšehrad i sällskap med Radovan eftersom han hör att Chrudoš vägrar acceptera Libušes dom och därför utgör en fara för henne.

Akt III
På slottet väntar Libuše på sin brudgum, men innan han kommer bekräftar hon brödernas försoning och Krasavas trolovning med Chrudoš. Jubelrop tillkännager att Přemysl är framme, och Libuše ber till sin döde fars ande om hans välsignelse över det förestående äktenskapet. På en stor gård i borgen samlas folket och hyllar sitt nya regentpar. Přemysl gläds över brödernas återförening men fordrar att Chrudoš skall be om ursäkt för att han förnärmat Libuše. Då denne vill böja knä omfamnar Přemysl honom och folket hyllar sin vise nye härskare.

Källor

Tjeckiskspråkiga operor
Verk av Bedřich Smetana
Musikåret 1881
Tjeckiska operor
Jicarilla Mountains

Jicarilla Mountains är en liten bergskedja i Lincoln County som ligger i delstaten New Mexico i sydvästra USA. Den är belägen norr om Carrizozo. Bergskedjan är uppkallad efter indianerna som bodde i bergen, Jicarillaapacher.

Berg 
Det högsta berget är Ancho Peak (2 385 meter). Andra berg är Jicarilla Peak (2 341 meter), Jacks Peaks (2 302 meter) och Monument Peak (2 188 meter).

Historia 
Redan 1850 började de första guldsökarna anlända till Jicarilla Mountains, men det skulle ta tid innan de första gruvorna etablerades.
Jicarilla och White Oaks är två städer som övergavs, då gruvorna inte längre var lönsamma i början av 1900-talet.

Referenser 
  

Bergskedjor i New Mexico
Lincoln County, New Mexico
Mikko Hallman

Niilo Mikko Kustaa Hallman, född 30 januari 1945 i Helsingfors, är en finländsk läkare och professor. Han är son till barnläkaren Niilo Hallman. 

Hallman blev medicine och kirurgie doktor vid Helsingfors universitet 1972 och studerade 1973–1975 på ett stipendium i San Diego i USA. Han återvände till San Diego 1979 och var där verksam som associate professor i pediatrik fram till 1983. Han var avdelningsöverläkare vid Kvinnokliniken vid Helsingfors universitetscentralsjukhus 1986–1990 och professor i pediatrik vid University of California 1989–1997 samt blev 1997 professor i pediatrik vid Uleåborgs universitet.

Hallman har bedrivit forskning inom barnsjukdomar, särskilt hos nyfödda, samt inom utvecklingsbiologi. Hans huvudsakliga forskningslinje har gällt surfaktantbrist som orsak till skada på lungorna hos för tidigt födda barn. Han har utvecklat en behandling med surfaktant tack vare vilken dödligheten hos prematurer har kunnat minskas. Han belönades med Matti Äyräpää-priset 1987. Sedan 2002 är han ledamot av Finska Vetenskapsakademien.

Källor

Uppslagsverk

Noter

Finländska professorer i medicin
Finländska barnläkare
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Personer verksamma vid University of California
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Män
Födda 1945
Läkare från Helsingfors
Levande personer
Ilse Dörffeldt

Ilse Dörffeldt, född 23 mars 1912 i Berlin, död 14 september 1992 i stadsdelen Hellersdorf i Berlin, var en tysk friidrottare med löpgrenar som huvudgren. Dörffeldt var en pionjär inom damidrott, hon var världsrekordhållare i stafettlöpning 4x100 meter 1936.

Biografi
Ilse Dörffeldt föddes 1912 i Berlin i mellersta Tyskland. Efter att hon börjat med friidrott tävlade hon i kortdistanslöpning och medeldistanslöpning. Senare gick hon med i idrottsföreningen ”Karlshorster TV Berlin” i Berlin, därefter tävlade hon för en kort period för ”SV Siemens Berlin” och sedan för ”SC Charlottenburg Berlin”.

1932 tog hon sin första tyska mästarmedalj då hon vann silver i löpning 800 meter vid tävlingar 2-3 juli i Berlin. Dörrfeldt tog även bronsmedalj i löpning 200 meter 1932, 1933 och 1934. 1933 blev hon bronsmästare i löpning 100 meter vid tävlingar i, 1934 försvarade hon bronstiteln, 1937 tog hon silvermedalj på distansen.

1934 tog hon sin första mästartitel då hon tog guldmedalj  i stafettlöpning 4x100 meter (med Geffert, Ilse Dörffeldt, Erna Steinberg och Ruth Engelhard) vid tävlingar 27-29 juli i Nürnberg, hon försvarade titeln 1937 och 1938.

Den 24 juni 1934 satte hon Europarekord i stafett 4x100 meter (med Emmy Albus, Käthe Krauß och Marie Dollinger) med 47,5 sek vid tävlingar i Lennep.

Under 1936 deltog Dörffeldt vid de Olympiska sommarspelen i Berlin. Hon tävlade med stafettlaget på 4 x 100 meter, under försöksheaten den 8 augusti satte laget världsrekord på 4 x 100 meter (med Käthe Krauß, Emmy Albus, Marie Dollinger och Ilse Dörffeldt som fjärde löpare) med 46,4 sek, Under finalen den 9 augusti tappades stafettpinnen vid det sista bytet (mellan Dollinger och Dörffeldt) varpå laget diskvalificerades. Rekordet skulle dock stå sig till 1952.

Den 19 juni 1938 satte hon även världsrekord i stafett 4-x200 meter med 1:45,3 min (med Dorle Voigt, Emmy Albus, Maria Müller och Ilse Dörffledt) vid tävlingar i Cottbus, 9 juni 1940 förbättrade hon rekordet.

Dörffeldt drog sig senare tillbaka från tävlingslivet och började som lärare (i tyska, historia och idrott) i stadsdelen Banzendorf i Lindow och senare i stadsdelen Karlshorst  i Berlin. Dörffeldt dog 1992 och begravdes på kyrkogården i Banzendorf.

Referenser

Externa länkar
 Bild OS 1936 stafettbyte Dollinger -Dörffeldt
 Bild OS 1936 stafettlaget efter förlusten

Idrottare från Berlin
Tyska idrottare under 1900-talet
Tyska friidrottare
Tyska kortdistanslöpare
Tyska medeldistanslöpare
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Världsrekord
Världsrekordhållare på 4 x 100 meter löpning
Födda 1912
Avlidna 1992
Kvinnor
Johan Uddén

Johan Uddén, född 1763 i Stockholm, död 1816, var en svensk präst. 

Uddén blev student i Uppsala 1786 och prästvigdes 1788. Han var först huspredikant hos Carl Axel Wachtmeister och blev senare bataljonspredikant, pastorsadjunkt i Sankt Jakobs församling, komminister i Hedvig Eleonora församling och slutligen kyrkoherde i Söderhamns församling.

Johan Uddén var son till Jonas Thåman och Christina Ekberg. I likhet med den äldre brodern Olof, som också blev präst, antog han namnet Uddén. Han var från 1793 gift med Catharina Christina Uddén. De var föräldrar till Wilhelm Uddén. Herman Uddén var sonson till brodern.

Källor 
 
Sigvard Bodin: CC Uddén – poetisk prästfru i Söderhamn, Alir anor nr. 4 1995.

Präster i Svenska kyrkan
Präster verksamma i Söderhamns församling
Präster från Stockholm
Födda 1763
Avlidna 1816
Män
Husby-Sjuhundra

Husby-Sjuhundra eller Husby-Lyhundra kan syfta på:

 Husby-Sjuhundra socken – en socken i Lyhundra härad Husby-Lyhundra socken –1952 och Sjuhundra härad 1952– i Uppland
 Husby-Lyhundra landskommun – en tidigare kommun i Stockholms län 1863–1951, innan 1885 Husby landskommun
 Husby-Sjuhundra församling – en tidigare församling i Uppsala stift –2008, innan 1952 Husby-Lyhundra församling
 Husby-Sjuhundra kyrka – en kyrkobyggnad i byn Husby i Husby-Sjuhundra socken, innan 1952 Husby-Lyhundra kyrka
 Husby, Norrtälje kommun – en småort i Husby-Sjuhundra socken i Norrtälje kommun
 Husby-Sjuhundra distrikt – ett distrikt i Norrtälje kommun och Stockholms län 2016–
Husby-Sjuhundra (ort)
Didriksons

Didriksons är en tillverkare av regnkläder och funktionsplagg med huvudkontor i Borås.

Didriksons grundades i Grundsund 1913 av Julius och Hanna Didrikson som Didrikson Grundén & Co Oljeklädesfabrik. År 1933 började tillverkningen av plagg i vulkaniserat gummi. Företaget togs över av Lars Bäcker 1946 och 1957 flyttade produktionen till Åmål. Under 1970 lämnade Lars över rodret till sonen Anders Bäcker som under sin tid såg till att företaget blev globalt. Anders drev företaget fram till det såldes till Craft som i sin tur togs över av New Wave Group 1996.  I samband med försäljningen flyttade bolaget till Borås.  

År 1999 köpte Sören Andreasson tillsammans med Anders Bäcker, Karin Roos och Janne Gidebratt varumärket Didriksons från New Wave, och Didriksons Regnkläder AB grundades. År 2008 flyttade verksamheten till större lokaler på Viaredsområdet utanför Borås.

Sedan 2018 ägs Didriksons av det svenska investmentbolaget Adelis Equity Partners.

Referenser

Företag bildade 1913
Svenska tillverkningsföretag
Företag i Borås
Förstakammarvalet i Sverige 1962

Förstakammarvalet i Sverige 1962 var ett val i Sverige till Sveriges riksdags första kammare. Valet hölls i den andra valkretsgruppen i september månad 1962 för mandatperioden 1963-1970.

Två valkretsar utgjorde den andra valkretsgruppen: Stockholms läns och Uppsala läns valkrets och Västerbottens läns och Norrbottens läns valkrets. Ledamöterna utsågs av valmän från de landsting som valkretsarna motsvarade. Ordinarie val till den andra valkretsgruppen hade senast ägt rum 1954.

Valmän

Mandatfördelning 
Den nya mandatfördelningen som gällde vid riksdagen 1963 innebar att Socialdemokraterna behöll egen majoritet.

Invalda riksdagsledamöter
Stockholms läns och Uppsala läns valkrets:
Gunnar Hübinette, h
Gunnar Wallmark, h
Henrik Åkerlund, h
Ferdinand Nilsson, c
Erik Alexanderson, fp
Ruth Hamrin-Thorell, fp
Einar Eriksson, s
Arne Geijer, s
Nils Hjorth, s
Erik Jansson, s
Sture Palm, s
Annie Wallentheim, s

Västerbottens läns och Norrbottens läns valkrets:
Nils-Eric Gustafsson, c
Per Jacobsson, fp
Per Petersson, h
Gunvor Stenberg, h
Thure Dahlberg, s
Uno Hedström, s
Hjalmar Nyström, s
Gunnar Rönnberg, s
Lage Svedberg, s
Thore Sörlin, s

Källor
Statistiska centralbyrån: Riksdagsmannavalen 1961-1964, del 2

1962 i Sverige
val 1962
1962
Förstakammarvalet i Sverige 1963

Förstakammarvalet i Sverige 1963 var ett val i Sverige till Sveriges riksdags första kammare. Valet hölls i den tredje valkretsgruppen i september månad 1963.

Två valkretsar utgjorde den tredje valkretsgruppen: Södermanlands läns och Västmanlands läns valkrets och Blekinge läns och Kristianstads läns valkrets. Ledamöterna utsågs av valmän från de landsting som valkretsarna motsvarade. Ordinarie val till den tredje valkretsgruppen hade senast ägt rum 1955.

De valda ledamöterna valdes på ett åttaårigt mandat, till och med 31 december 1971. I praktiken utlöpte samtliga mandat i första kammaren den 31 december 1970, då enkammarriksdagen infördes från och med den 1 januari 1971. Val till den nya enkammarriksdagen hölls i september 1970.

Valmän

Mandatfördelning 
Den nya mandatfördelningen som gällde vid riksdagen 1964 innebar att Socialdemokraterna behöll egen majoritet.

Invalda riksdagsledamöter
Södermanlands läns och Västmanlands läns valkrets:
Georg Carlsson, c
Hugo Osvald, fp
Johan Persson, fp 
Bertil Andersson, s
Gustaf Andersson, s 
Sven Andersson, s
Gustaf Fahlander, s
Nils Ståhle, s
Sten Söderberg, s

Blekinge läns och Kristianstads läns valkrets:
Yngve Nilsson, h
Gustaf Elofsson, c 
Nils Hansson, fp 
Sten Åkesson, fp
Helge Karlsson, s
Svante Kristiansson, s
Rikard Svensson, s
Nils Erik Wååg, s

Källor
Statistiska centralbyrån: Riksdagsmannavalen 1961-1964, del 2

Noter

1963 i Sverige
1963
Ljushet

Ljushet har i färgteoretiska sammanhang flera olika betydelser, och förståelsen av begreppet försvåras av att det finns flera olika engelska ord som brukar översättas med ljushet. 

Ljushet avser oftast någonting visuellt uppfattat, till skillnad från fysiskt mätbara egenskaper som reflektans eller fotometriskt definierade variabler som luminans. Det betyder att ljusheten hos en yta beror på betraktningssituationen och påverkas av exempelvis simultankontrast. 

Båda de engelska orden lightness och brightness brukar översättas med ljushet. Skillnaden mellan dem kan förklaras på följande sätt: 
 Lightness är en ytans uppfattade reflektans. Den motsvarar det visuella systemets försök att utröna reflektansen med utgångspunkt från luminanserna i synfältet.
 Brightness är den uppfattade ljusintensiteten och har ibland definierats som uppfattad luminans.
Ett annat sätt att förklara samma skillnad är att brightness syftar på människors upplevelse av ljus som strålar eller reflekteras från ett föremål eller yta som till exempel solen, månen eller en ljuslåga. Lightness syftar i stället på någonting som vi uppfattar som en egenskap hos själva ytan.

I det svenska standardiserade färgbeteckningssystemet NCS finns inte ljushet som grundläggande färgegenskap. I stället bestäms ljusheten hos den enskilda färgen genom jämförelse med de grå färgerna i en referensskala mellan svart (ljushet = 0) och vitt (ljushet = 1). Jämförelsen görs visuellt genom att man söker den grå färg som ger minsta gränstydlighet mot den aktuella färgen. Ljushetslikhet definierad på detta sätt samvarierar med den av CIE definierade ljusreflektansfaktorn. Ljushetsangivelser baserade på jämförelser i en standardsituation och på ekvationen för denna samvariation finns angivna i NCS färgatlas.

I det amerikanska färgsystemet Munsell Book of Color används ordet value för att beteckna färgernas ljushet.

Se även 
 Vithet
 Svarthet
 Albedo

Källor 

Färglära
Ljus
Morgonen (dikt)

Morgonen, med inledningsorden "Solen några purpurdroppar ren på österns skyar stänkt …" är en dikt av Johan Ludvig Runeberg, skriven 1831 och tryckt i kalendern "Vinterblommor för 1832", och utvidgad med en strof då den trycktes i Helsingfors Morgonblad fredagen den 2 november 1832.

Tonsättningar 
Jean-Jacques Rousseau. Musik av Rousseau till vilken Runebergs text fogats.
Karl Collan, för sång och piano 
Ludvig Norman, för sång och piano i "Sånger Wid Piano Forte, andra häftet nr 1" 
Jean Sibelius (1917), för sång och piano op. 90 nr 3
David Wikander, 2-stämmig kanon
Oskar Lindberg (1944) för 3-stämmig damkör och piano
Erik Blomberg, (1990) för blandad kör a cappella

Källor 

Svenskspråkig lyrik
Svenskspråkiga sånger