kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Matador-Marsch

Matador-Marsch, op. 406, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Ort och datum för det första framförandet är osäkert.

Historia
Den 1 oktober 1880 hade Johann Strauss operett Das Spitzentuch der Königin premiär på Theater an der Wien. Texten byggde på en pjäs av Heinrich Bohrmann, Cervantes, från 1879. Bohrmann skrev ursprungligen libretto till Franz von Suppé men då denne avböjde gick anbudet till Strauss. Operetten fick god kritik men Strauss tvivlade på att den skulle bli långvarig på repertoaren. Detta hindrade inte teateragenten Gustav Levy att snabbt få upp operetten på teatrar i Berlin, Graz, Hamburg, Hannover, Lemberg, Budapest, Prag, München och Trieste. I Wien dirigerade Strauss själv vid en välgörenhetskonsert den 20 oktober och avreste därpå iväg i fyra veckor för att övervara premiärerna i Berlin och Hamburg. Från operetten arrangerade Strauss sju separata orkesterverk.

1883 hade operetten sedan länge försvunnit från Wiens teaterrepertoar och överskuggats av Strauss senaste verk Det lustiga kriget och de tio separata orkesterverken arrangerade utifrån musiken. Det kan därför tyckas märkligt att Strauss förläggare August Cranz valde detta tillfälle att ge ut ett sjunde orkesterverk med musik från Das Spitzentuch der Königin. I operetten förekommer en tjurfäktningsscen med en matador och därav marschens titel. Musiken bygger på den marsch (Nr 18) som föregår tjurfäktningen i akt III. Det framgår av förläggarens annonser att klaverutdraget var det enda publicerade notmaterialet. Det har inte kunnat avgöra huruvida Strauss gjorde ett orkesterarrangemang. Hur som helst förekom marschen inte i repertoaren hos Straussorkestern Capelle Strauss. Det existerar heller inte något orkestermaterial av Matador-Marsch i Strauss musikarkiv (som brodern Eduard Strauss brände upp 1907). Men Wienbibliothek im Rathaus innehar ett manuskript med orden "Marsch före kupletten [tjurfäktning]/Akt III", vilket avviker något från klaverutdraget, medan det i arkivet i Gesellschaft der Musikfreunde finns ett arrangemang av marschen för salongsorkester. Denna version, tillsammans med manuskriptet och klaverutdraget, har legat till grund för det arrangemang som nutida inspelningar har använt sig av.

Om marschen
Speltiden är ca 3 minuter och 21 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Marschen var ett av sju verk där Strauss återanvände musik från operetten Das Spitzentuch der Königin:

 Rosen aus dem Süden, Vals, Opus 388
 Burschenwanderung, Polka-francaise, Opus 389
 Gavotte der Königin, Opus 391
 Spitzentuch-Quadrille, Kadrilj, Opus 392
 Stürmisch in Lieb' und Tanz , Polka-Schnell, Opus 393
 Liebchen schwing Dich, Polkamazurka, Opus 394
 Matador-Marsch, Marsch, Opus 406

Weblänkar 
 Matador-Marsch i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Porträtt av Antoine-Laurent Lavoisier och hans hustru

Porträtt av Antoine-Laurent Lavoisier och hans hustru () är en oljemålning av den franske nyklassicistiske konstnären Jacques-Louis David. Den är målad 1788 och ingår sedan 1977 i Metropolitan Museum of Arts samlingar i New York. 

Som titeln anger porträtterar målningen Antoine Lavoisier (1743–1794) och hustrun Marie-Anne Pierrette Lavoisier (1758–1836). Båda var framstående kemister, vilket framgår av de instrument som är uppställda på bordet i målningen. Året efter målningens tillkomst utbröt franska revolutionen. Revolutionen hade Davids stöd, men innebar Antoine-Laurent Lavoisier död under det efterföljande skräckväldet då han giljotinerades.

Källor 
Metropolitan Museum of Arts webbplats
Web Gallery of Art

Målningar från 1700-talet
Målningar av Jacques-Louis David
Målningar på Metropolitan Museum of Art
Porträttmålningar
Kulturella återgivningar av vetenskapsmän
Knivattacken i Glasgow

Knivattacken i Glasgow ägde rum den 26 juni 2020 när en manlig gärningsman vid 12:50 lokal tid högg 6 personer med kniv vid receptionen på ett Park Inn-Hotell på West George Street i centrala Glasgow. Hotellet som ligger mellan West George Lane och West George Street är hem till ett antal asylsökande under coronaviruspandemin. 6 personer skadades i attacken varav en polis och 2 tonåringar blev allvarligt skadade men överlevde. Den skotska polisen bekräftar att gärningsmannen har skjutits till döds. Polisen uppger också att man inte letar efter fler gärningsmän samt att attacken inte räknas som terrorbrott.

Hotellet 
Hotellet som har 91 rum stängde temporärt i början av april 2020 och var under våren och sommaren 2020 ett av 6 hotell som användes för att husera asylsökande efter att Mears, vilket är ett företag som tillhandahåller bostäder till asylsökande, flyttade ungefär 400 personer från sina lägenheter till hotell på grund av Covid-19. Home Office slutade även att ge ut det dagliga bidraget på £35 och de hänvisade till att de istället får 3 måltider per dag serverade i matsalar. På hotellen har det rapporterats om att asylsökande nekas läkemedel samt vård. Den 5 maj 2020 avled en 30-årig syrisk flykting på McLays Guest House efter en misstänkt överdos. Mears försvarar beslutet med att personal då inte behövde ge ut kontanter till de asylsökande och därmed minskade risken för smittspridningen.

Referenser

2020 i Storbritannien
Mord och mordförsök 2020
Pehr Danielsson

Pehr Danielsson, född 16 januari 1891 i Karlskoga, död 1978 i Vevey, Schweiz, var en svensk arkitekt, huvudsakligen verksam i Stockholm.

Biografi

Pehr Danielssons föräldrar var bruksdisponenten Carl Danielsson och Sigrid Danielsson, född Lagerhjelm. Efter studentexamen vid internatskolan Lundbergs 1911 följde studier vid Chalmers Tekniska Högskola i Göteborg 1916. Därefter flyttade han till Stockholm för att utbilda sig till arkitekt vid Kungliga Tekniska Högskolan 1917 och vid Kungliga Konsthögskolan 1920. Från mitten av 1920-talet var han verksam vid Stockholms stadsbyggnadsnämnd som förste byråarkitekt. 1937 utnämndes han till ordinarie arkitekt vid Stockholms stads stadsarkitektkontor. Båda befattningar hade han fram till sin pensionering 1958 då han bosatte sig med familjen i Schweiz.

Arbeten
I Stockholms stadsbild har Danielsson lämnat några intressanta avtryck. Atlasmuren 16 (fastighet Loket 34) i Vasastaden gestaltades av honom 1928 i lekfull 1920-talsklassicism. 1935 ritade han, tillsammans med Adrian Langendal, bostadshuset Torphagsvägen 20 (fastighet Ollonskogen 3) i området Ekhagen på Norra Djurgården, nu i stram funktionalism. Båda fastigheter är grönmärkta av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att de anses vara ”särskilt värdefulla från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”. Han ritade flera byggnader vid internatet Solbacka läroverk.

Exempel

Referenser

Noter

Källor

Dödsruna i Dagens Nyheter av den 8 oktober 1978.

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1891
Avlidna 1978
Män
Personer från Karlskoga
Comes (titel)

Comes (latinskt plural comites), följeslagare, var ursprungligen en informell beteckning, och senare en titel, i Antikens Rom. I den romerska republiken kallades rådgivare i en romersk ståthållares informella stab comites, men den kunde även beteckna germanska hövdingars följe av handgångna män. Under kejsartiden kom ordet att innefatta kejsarens följeslagare (comites principis) och flera ämbeten med titeln inrättades. Kejsar Hadrianus senatoriska följeslagare bildade ett permanent råd, och under Marcus Aurelius var dessa medlemmar i generalstaben. I det sena romarriket bars titeln av innehavarna av de högsta civila och militära befattningarna, till exempel fungerade comes sacrarum largitionum som en finansminister, och det fanns guvernörer i provinserna som hade titlar såsom comes Africae, comes Lugdunensis, comes Britanniae och comes littoris Saxonici. Titeln fanns kvar som namn på ämbeten nära kejsaren i Östromerska riket, medan den utvecklades till adelstitlar som franskans comte (motsvarande greve) i Västeruropa

Källor 

Romerska titlar
Romerska republiken
Romerska kejsardömet
Bysantinska riket
Ragow-Merz

är en kommun i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schlaubetal tillsammans med kommunerna Grunow-Dammendorf, Mixdorf, Müllrose, Schlaubetal och Siehdichum.
Kommunen bildades 1 juni 2002 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Merz och Ragow.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Oder-Spree
Italienischer Walzer

Italienischer Walzer, op. 407, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 22 mars 1882 på Stora konsertsalen i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Det lustiga kriget hade premiär på Theater an der Wien den 25 november 1881 och spelades fler än hundra gånger i rad. Strauss arrangerade totalt tio separata orkesterstycken från operettens musiknummer, däribland valsen Italienischer Walzer. Melodin till valsen är hämtad från kvintetten "Kommen und geh'n, ohne zu seh'n" (Nr 6) i finalen till första akten. Titeln härrör sig från det faktum att operettens handling utspelas i Italien. Johann Strauss dirigerade själv sin vals vid en välgörenhetskonsert arrangerad av hustrun Angelika den 22 mars i Musikverein. Hon var särskilt involverad i vården av arbetarbarn och hjälpte familjer att tillbringa semester på landet i södra Österrike.

Om polkan
Speltiden är ca 7 minuter och 36 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Valsen var ett av tio verk där Strauss återanvände musik från operetten Det lustiga kriget:

 Der lustige Krieg, Marsch, Opus 397
 Frisch ins Feld, Marsch, Opus 398
 Was sich liebt, neckt sich, Polka-francaise, Opus 399
 Kuß-Walzer, Vals, Opus 400
 Der Klügere gibt nach, Polkamazurka, Opus 401
 Der lustige Krieg, Kadrilj, Opus 402
 Entweder - oder, Polka-Schnell, Opus 403
 Violetta, Polka-francaise, Opus 404
 Nord und Süd, Polkamazurka, Opus 405
 Italienischer Walzer, Vals, Opus 407

Weblänkar 
 Italienischer Walzer i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Valser av Johann Strauss den yngre
Thomas Ljungquist

Adolf Thomas Ljungquist, född 18 februari 1872 i Norberg, Västmanlands län, död 1915, var en svensk maskiningenjör.
 
Ljungquist avlade mogenhetsexamen 1890, blev elev vid Kungliga Tekniska högskolan samma år och avlade avgångsexamen 1894. Han företog studieresor i Europa 1898, 1900 och 1902. Han var ritare och konstruktör hos Gustaf de Laval 1894–1896, chef på ritkontoret vid Mekaniska verkstaden Vulcan i Norrköping 1896–1898, lektor i mekanik, maskinlära och mekanisk teknologi vid Tekniska elementarskolan i Norrköping 1898–1900 och i allmän mekanik, maskinlära med ritning samt mekanisk teknologi vid Tekniska elementarskolan i Malmö från 1900.
 
Ljungquist utgav Kraftmotorer. Deras konstruktion och skötsel (1. Ångpannor; 2. Ångmaskiner; 3. Varmluftsmaskiner, explosionsmaskiner m.m.; 4. Vattenkraft- och luftkraftmaskiner; 5. Elektromotorer; 1899–1901, femte häftet utarbetat av Karl Landtmanson, flera upplagor) och Gjutning (1904). Han var även medarbetare i Uppfinningarnes bok.

Källor

Svenska maskiningenjörer
Svenska lektorer
Födda 1872
Avlidna 1915
Män
Personer från Norbergs socken
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Schlaubetal

är en kommun i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schlaubetal tillsammans med kommunerna Grunow-Dammendorf, Mixdorf, Müllrose, Ragow-Merz och Siehdichum.
Kommunen bildades 26 oktober 2003 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Bremsdorf, Fünfeichen och Kieselwitz.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Oder-Spree
Gyiophis

Gyiophis är ett släkte av ormar i familjen Homalopsidae med tre arter som förekommer i Sydostasien.

Släktets medlemmar är med en längd mellan 75 och 150 cm medelstora ormar. De förekommer i floddelta med lerig grund. Arterna jagar fiskar. Honor lägger inga ägg utan föder levande ungar. I äldre taxonomiska avhandlingar ingick arterna i släktet Enhydris.

Arterna är:
 Gyiophis maculosa, hittas från Myanmar till Indonesien 
 Gyiophis salweenensis, lever i Myanmar
 Gyiophis vorisi, förekommer i Myanmar

Referenser 

Ormar
Siehdichum

är en kommun i Landkreis Oder-Spree i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Schlaubetal tillsammans med kommunerna Grunow-Dammendorf, Mixdorf, Müllrose, Ragow-Merz och Schlaubetal.
Kommunen bildades 26 oktober 2003 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Pohlitz, Rießen och Schernsdorf.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Oder-Spree
Geofon

Geofon är ett instrument som omvandlar vibration i marken till elektrisk spänning.

En geofon är ett analogt instrument, vilket typiskt innehåller en fjädermonterad spole som rörde sig inom ett fält av en fast monterad magnet. Detta genererar en elektrisk signal. Avvikelser i uppmätt volttal från en baslinje analyseras för att ge information om markens skakning. Signalen från en sådan geofon är proportionell till markens rörelsehastighet.

Det finns också senare konstruerade instrument för mätning av markskakning, som är accelerometrar baserade på teknologi för mikroelektromekaniska system.

Användning
Geofoner i och omkring en gruva registrerar dessa vågor som utbreder sig i berggrunden efter en seismisk händelse. Av dessa beräknas lokalisering och magnitud. I Malmberget och Kiruna har LKAB år 2020 omkring 200 geofoner utplacerade i vardera tätorten. Antal utökas efter hand som brytningen sker på större djup.

Analoga geofoner är mycket känsliga instrument som kan ge utslag också för avlägsna skakningar. Dessa svaga signaler kan drunkna av starkare signaler från lokala seismiska händelser, men det är möjligt att använda de svaga signalerna från stora med avlägsna händelser genom att jämföra många signaler i ett nätverk av geofoner. Signaler som registreras endast i någon eller ett fåtal geofoner kan då avfärdas som icke-önskade signaler från lokala händelser, medan det kan antagas att svaga signaler som registreras uniformt av alla geofoner i ett nätverk kan hänföras till avlägsna, signifikanta seismiska händelser.

Se även  
 Seismometer

Referenser
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Geophone på engelskspråkiga Wikipedia.
LKAB bevakar den seismiska aktiviteten på LKAB:s webbplats den 12 september 2017

Noter

Externa länkar
Sprängbild av geofon, Comparison of MEMS accelerometers and geophones, presentationsbilder på Crewes Sponsors Meeting 2008, bild nr 4

Geoteknik
Instrument
1986 QE2

1986 QE2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 augusti 1986 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1986
7170 Livesey

7170 Livesey eller 1987 MK är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 30 juni 1987 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter amatörastronomen Ron Livesey.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer, den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1987
7167 Laupheim

7167 Laupheim eller 1985 TD3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 oktober 1985 av det amerikanska astronom paret Eugene M. och Carolyn S. Shoemaker vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Volkssternwarte Laupheim och dess grundare Robert Clausen.

Asteroiden har en diameter på ungefär 23 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter av EM Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1985
Wilhelm Ericson

Carl Wilhelm Ericson, född 1 oktober 1879 i Högsby socken, död där 11 augusti 1935, var en svensk tidningsman.

Wilhelm Ericson var son till handlaren Samuel Ericson. Efter mogenhetsexamen i Växjö 1899 och studier vid Uppsala universitet 1901-1902 var han medarbetare i Smålandsposten, Helsingborgs-Posten Skåne-Halland, Helsingborgs Dagblad, Malmö-tidningen och Vårt Land, innan han 1908 anställdes vid Stockholms Dagblad. Sedan han 1915–1921 varit huvudredaktör för Nya Wermlands-Tidningen var han 1921–1926 redaktör för Stockholms Dagblad och därefter tidningens politiska huvudredaktör fram till dess uppgående i Stockholms-Tidningen. Under sina sista år var han medarbetare i Stockholms-Tidningen, Stockholms Dagblad och i Aftonbladet. Ericson blev även känd som författare av flera politiska broschyrer, bland annat Dyrtid och krisstämning i Norge av Karl Ådalsson (1917) och Staten – misshushållaren och 'mönsterarbetsgivaren' av Carolus Smolandicus (1922).

Källor 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Högsby socken
Födda 1879
Avlidna 1935
Män
Jørgen Olufsens köpmansgård

Jørgen Olufsens köpmansgård är en dansk köpmannagård i Ålborg. Den låg ursprungligen vid floden Østerå och ligger idag vid Østerågade. Huset uppfördes av köpmannen och borgmästaren Jørgen Olufsen och blev färdigt 1616.

Ålborg hade mellan 1580 och 1645 högkonjunktur, vilket ledde till goda möjligheter att etablera handelsrörelser. Aalborg var en hansastad och hade stort inflytande på den europeiska handeln. Stadens största handelspartnerns fanns i Norge, Ryssland, England, Spanien, Frankrike, Nordtyskland och Holland. Handeln gällde bland annat nötkreatur, lin och hampa, virke och andra byggnadsmaterial, humle, hudar och inte minst spannmål. 

Jørgen Olufsens köpmansgård är uppförd i renässansstil, som också var den stil som då var på modet i andra hansastäder. Köpmannens bostad var en trappa upp, dit en stor stentrappa ledde. Den hade en ståtlig entréportal i sandsten med en träfigur, som fortfarande finns kvar på plats idag. Denna figur anses av somliga föreställa ett skyddshelgon, i likhet med galjonsfigurer på fartyg. Figuren är gjord af rødfyrre-trä, vilket har hållit i 400 år i ur och skur. Skälet till detta kan vara att det bott bin i skulpturen, så att den på så sätt impregnerats med bivax. Andra anser att figuren föreställer blomsterguden Flora, eftersom hon håller en blomma i ena handen.

Jørgen Olufsens köpmansgård genomgick 1938 en genomgripande renovering. Det är numera ett byggnadsminne.

Se även 
Jens Bangs stenhus

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Jens Olufsen's House på engelskspråkiga Wikipedia.

Byggnader och anläggningar i Ålborg
Byggnadsminnen i Danmark
Anton Pointner

Anton Pointner, född 8 december 1890 i Salzburg, Österrike-Ungern, död 8 september 1949 i Hintersee, Västtyskland, var en österrikisk skådespelare. Pointner medverkade från 1911 och fram till sin död i runt 180, mestadels tyska och österrikiska filmer.

Filmografi, urval

Källor 
filmportal.de

Externa länkar 

Födda 1890
Avlidna 1949
Män
Österrikiska skådespelare under 1900-talet
Personer från Salzburg
Ida Agerström

Ida Josefina Agerström, född 25 april 1894 i Göteborg, död där 4 februari 1975, var en svensk författare, sångerska och sång- och danspedagog. 1934 gav Agerström ut romanen Klamparegatan sextitre, som skildrar hennes uppväxt i Masthugget, Göteborg. Hon pratade ofta om Göteborgs historia och sina minnen i Sveriges Radio. Hon deltog också under storstrejken i Sverige 1909, och lämnade efter strejken Sverige under några år för att verka som sångerska i Tyskland.

Referenser 

Födda 1894
Avlidna 1975
Svenska författare under 1900-talet
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska radioprogramledare
Kvinnor
Författare från Göteborg
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Sångare från Göteborg
Hilda Fredrika Keyser

Hilda Fredrika Keyser, ursprungligen Almstedt, född 11 februari 1827 i Arnö församling, död 14 maj 1901 i Stockholm, var en svensk författare.

Biografi 
Keyser föddes 1827 som dotter till kontraktsprosten Karl Gustaf Almstedt och hans fru Sofi Lindblad. Keyser var från 1850 och till hans död gift med Gustaf Keyser och mor till två döttrar, konstnären Elisabeth Keyser. Gustaf Keyser var när äktenskapet ingicks 42 år äldre än sin hustru. Därefter gifte Hilda Fredrika Keyser om sig med advokatfiskalen Corfitz Bernhard Cederblad.

Bibliografi 

 1849: Stefania : ett drag ur sista ungerska kriget
 1850: Svarta gestalten på Thorsborg : bilder och minnen från tredjedelen af vårt århundrade
 1872: Klosterjungfrun : historiska bilder från medeltiden
 1875: Den sista folkungadottren : historiska bilder från medeltiden
 1890: Historiskt-romantiska skildringar från unionstiden
 1897: Brudsmycket : berättelse från Kristiern II:s och Sturarnes tid

Referenser 

Födda 1827
Avlidna 1901
Svenska författare under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Författare från Stockholm
Kvinnor
Elin Ericson

Elin Emilia Ericson (född Gadelius), född 21 augusti 1874 i Göteborg, död 20 juni 1967 i Stockholm, var en socialt verksam kvinna.

Elin Ericson var dotter till kaptenlöjtnanten Johan Edvard Gadelius. Hon gifte sig 1896 med Hans Ericson. Från 1915 deltog hon i Engelbrekt församlings skyddsförenings sociala arbete i Stockholm och var 1926–1936 styrelseledamot i Sällskapet Vänner till pauvres honteux, där hon från 1936 var vice ordförande i överstyrelsen. Sin främsta insats gjorde hon dock inom Svenska Röda Korset, där hon blev medlem av överstyrelsen 1926, samtidigt som hon blev ordförande i Centralrådet för Svenska Röda Korsets kvinnoarbeten. Från 1926 hade hon där uppgiften att leda hjälpverksamheten och övrigt kvinnoarbete. 1929 var Elin Ericson initiativtagare till en fond för icke-pensionerade rödakorssjuksköterskor. 1938 blev hon som representant för Svenska Röda Korset ledamot av Kvinnoföreningarnas beredskapskommitté. Hon tillhörde 1924 stiftarna av föreningen Livbojen. År 1942 tilldelades hon Illis quorum.

Källor

Noter 

Mottagare av Illis Quorum
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer från Göteborg
Födda 1874
Avlidna 1967
Kvinnor
Othello (film, 1965)

Othello är en brittisk dramafilm från 1965 i regi av Stuart Burge. Filmen är baserad på National Theatre Companys uppsättning av William Shakespeares pjäs med samma namn från 1603, vilken spelades åren 1964–1966. I huvudrollerna ses Laurence Olivier, Maggie Smith, Joyce Redman och Frank Finlay, som alla erhöll oscarnomineringar. I filmen gjorde även Derek Jacobi och Michael Gambon sina filmdebuter.

Rollista i urval 
Laurence Olivier - Othello
Maggie Smith - Desdemona
Joyce Redman - Emilia
Frank Finlay - Iago
Derek Jacobi - Cassio
Robert Lang - Roderigo
Kenneth Mackintosh - Lodovico
Anthony Nicholls - Brabantio
Sheila Reid - Bianca
Edward Hardwicke - Montano
Michael Gambon - Senator/Soldat/Cypriot

Externa länkar 
 
 

Filmer 1965
Engelskspråkiga filmer
Brittiska dramafilmer
Filmer baserade på Othello
1500-talet på film
Cypern på film
Venedig på film
Blackface minstrel-shower och filmer