kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
TV-året 2018



Händelser 
 3 februari–10 mars – Melodifestivalen.

TV-program 
1 januari – Seriestart i SVT för den fjärde och sista säsongen av Bron.
17 februari – Seriestart i SVT för den fjärde säsongen av den brittiska kriminalserien Shetland.

TV-seriestarter 
29 januari – Premiär för den brittiska miniserien Fallande legend i SVT med Robbie Coltrane, Julie Walters, Tim McInnerny och Andrea Riseborough.
9 mars – Premiär för det svenska satirprogrammet Svenska nyheter med Jesper Rönndahl.
17 september - Premiär för Rise of the Teenage Mutant Ninja Turtles i Nickelodeon, efter smygtitt den 20 juli.

Avlidna 
4 januari – Johannes Brost, 71, svensk skådespelare (Stjärnhuset, Gäster med gester, Rederiet).
5 januari – Christoffer Barnekow, 77, svensk journalist, regissör, författare och programledare (Sommarnattens skeende, Bildjournalen).
18 januari – Wallis Grahn, 72, svensk skådespelare (Rederiet, Eva & Adam).
18 januari – Lasse Sarri, 81, svensk skådespelare, manusförfattare och regissör (Farlig kurs, Pojken som lånade ut sin röst, Rädda Joppe - död eller levande, Peta näsan).
21 januari – Jens Okking, 78, dansk skådespelare (Göingehövdingen, Riket, Riket II) och politiker.
2 februari – Ole Thestrup, 69, dansk skådespelare (Borgen, Badhotellet).
4 februari – John Mahoney, 77, brittisk-amerikansk skådespelare (Frasier).  
21 februari – Emma Chambers, 53, brittisk skådespelare (Ett herrans liv).
25 februari – Leif Liljeroth, 93, svensk skådespelare (Kullamannen, Hassel-filmerna).
1 mars – Colin Campbell, 81, brittisk skådespelare (Familjen Ashton).
3 mars – David Ogden Stiers, 75, amerikansk skådespelare (M*A*S*H, Dead zone).
20 mars – Ann-Charlotte Alverfors, 71, svensk författare (Sparvöga).
1 april – Steven Bochco, 74, amerikansk manusförfattare och producent (Spanarna på Hill Street, Lagens änglar, Dr Howser, På spaning i New York).
26 april – Lennart Jelbe, 78, svensk TV-producent.
27 juli – Bernard Hepton, 92, brittisk skådespelare (Jag, Claudius, Hemliga armén).
30 juli – Lars-Yngve Johansson, 77, svensk antikhandlare och smyckesexpert (Antikrundan).
8 augusti – Brynolf Wendt, 92, svensk åklagare, politiker, programledare och kommentator (Efterlyst).
31 augusti – Anita Lindman, 86, svensk programpresentatör, programledare och producent  (Anita och Televinken).
18 oktober – Åke Ortmark, 89, svensk journalist, författare och programledare (De tre O:na).
1 november – Ken Swofford, 85, amerikansk skådespelare (Ellery Queen, Fame).
13 november – Katherine MacGregor, 93, amerikansk skådespelare (Lilla huset på prärien).
15 november – John Bluthal, 89, polskfödd brittisk-australisk skådespelare (Ett herrans liv).
28 november – Åke Arenhill, 98, svensk allkonstnär och programledare (Tro’t om ni vill).
19 december – Alf Nilsson, 88, svensk skådespelare (Hem till byn, Polisen i Strömstad).
28 december – June Whitfield, 93, brittisk skådespelare (Helt hysteriskt).

Referenser

Externa länkar
Sockel (olika betydelser)

Sockel kan syfta på
 Sockel – en avskild del som finns underst på en byggnadsdel
 Kontinentalsockel – en del av havsbottnen som tillhör en kontinentalplatta
 Sockel (glödlampa) – fästanordning för lampan 
 Bajonettsockel – en lätt löstagbar koppling mellan en hylsa och en cylindrisk kropp
 Edisonsockel – sockeln för flera typer av ljuskällor
 G-sockel – sockel på många typer av halogenlampor och kompaktlysrör
 Processorsockel – en mekanisk komponent
Vasilij Surikov

Vasilij Surikov, född 24 januari 1848 i Krasnojarsk, död 19 mars 1916 i Moskva, var en rysk historiemålare. Surikov, som tillhörde Vandrarmålarna, blev 1893 medlem av Ryska konstakademien.

Referenser

Se även 
2965 Surikov

Externa länkar 

Födda 1848
Avlidna 1916
Män
Personer från Krasnojarsk
Ryska historiemålare
Gunnar Lorenz Schevenius

Gunnar Lorenz Schevenius, född den 8 oktober 1747 i Skurups församling i Skåne, död den 4 september 1809 i Fjälkinge prästgård, var en svensk präst och latinsk skald. 

Student i Lund 1760, blev Schevenius filosofie magister 1766, prästvigd 1771 och docent i orientaliska språk vid Lunds universitetet samma år. År 1774 förordnades han till kollega vid trivialskolan i Ystad, blev rektor vid Karlskrona skola 1777, kyrkoherde i Oppmanna och Vånga församlingar 1786, prost 1792 samt kyrkoherde i Fjälkinge och Nymö församlingar 1796. Schevenius var en man av stor beläsenhet och mångsidig bildning. Redan som ung väckte han uppmärksamhet genom sina latinska skaldestycken. En av honom på latinska språket författad studentvisa sjöngs på den tiden allmänt i Lund. Då han i ett latinskt epigram förlöjligat professorerna och därför måste lämna universitetet, uppträdde biskop Engeström som hans beskyddare och förordnade honom till lärare vid Ystads skola, därvid biskopen med egen hand tecknade på förordnandet: Si non carmina, pectus amo ('Fast ej hans sång, dock honom själv jag älskar'). För ett latinskt poem, vilket en av Schevenii ämbetsbröder, skalden Anders Lanærus, honom ovetande insänt till Vitterhetsakademien, vann Schevenius högsta priset, varjämte åt honom anförtroddes att granska 1793 års psalmboksförslag. De anmärkningar, Schevenius gjorde, hade till följd att förslaget underkändes, varefter man senare upptog hans framställning att utarbetandet av nya kyrkopsalmer borde överlämnas åt en enda person med framstående skaldegåva. Tanken förverkligades i viss mån genom den roll Johan Olof Wallin spelade vid tillkomsten av 1819 års psalmbok.

Källor

Externa länkar 

 

 

Svenska prostar
Svenska skolledare under 1700-talet
Svenska orientalister
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska poeter under 1700-talet
Latinskspråkiga författare
Svenska författare under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Skurups socken
Födda 1747
Avlidna 1809
Män
SBH
Madame Salleron

Madame Salleron är en brokbladig zonalpelargon som används som krukväxt. Den har tunna blad som är matta med vitgula kanter. Madame Salleron blommar aldrig och är lågväxande. Ursprunget kan enligt en uppgift ha hittats i en frösådd av P. Manglesi av en trädgårdsmästare verksam hos madame Salleron i Melun år 1877. Intresset var inte stort i Frankrike och det var först genom engelska handelsträdgårdar som den lanserades 1881. I Sverige fanns den i  från tiden kring sekelskiftet och fram till 1970-talet.

Referenser
Pelargoner kulturarv i kruka av Karin Martinsson, 2000, s 233
information och bild på växten
Krukväxter
Näveväxter
Pelargoner
Paris-Harringtons sats

Paris-Harringtons sats är en sats inom matematisk logik som anger att  den starka ändliga varianten av Ramseys sats (som tillhör Ramseyteorin) är sann, men inte bevisbar i Peanoaritmetik. Detta var det första "naturliga" exemplet av ett sant påstående om heltal som kan formuleras i aritmetiskt språk, men inte bevisas med Peanoaritmetik. Det var redan känt att sådana utsagor fanns från Gödels ofullständighetssatser.

Den starka ändliga versionen av Ramseys sats 
Den starka ändliga Ramseysatsen är ett påstående om färgning och naturliga tal och säger att:
 För alla positiva heltal n, k, m kan man hitta N med följande egenskap: om vi färgar varje n-delmängd av S = {1,2,3,...,N} med en av k givna färger, så kan vi hitta en m-delmängd Y av S sådan att alla n-delmängder av Y har samma färg, och att antalet element i Y är större än det minsta elementet i Y.
Utan det sista villkoret, att |Y| > min(Y), är detta en följd av den vanliga ändliga varianten av Ramseys sats, tillämpad för den kompletta grafen , där N ges av villkoret

och R(m,...,m) (k stycken m) är det vanliga ramseytalet.

Denna starka variant av Ramseys sats kan också härledas från den oändliga Ramseysatsen på nästan exakt samma sätt som den ändliga Ramseysatsen kan härledas från den, med ett kompakthetsargument. Detta bevis kan utföras i andra ordningens aritmetik. Paris-Harringtons sats säger dock att denna variant av Ramseys sats inte är bevisbar i Peano-aritmetik (första ordningens aritmetik).

Paris-Harringtons sats 
Kort sagt visade Jeff Paris och Leo Harrington att den starka ändliga varianten av Ramseys sats är obevisbar i Peano-aritmetik, genom att visa att i varje modell av Peano-aritmetiken kan denna aritmetik i sin tur modelleras med hjälp av ramseysatsvarianten. Från existensen av det motsvarande ramseytalet kan man dra slutsatsen att Peano-aritmetiken är konsistent, alltså motsägelsefri. Emellertid kan man enligt Gödels andra ofullständighetssats inte bevisa peanoaritmetikens motsägelsefrihet med hjälp av enbart peanoaritmetiken själv. Eftersom man skulle kunna bevisa motsägelsefriheten med hjälp av enbart peanoaritmetiken, om den starka ändliga ramseysatsen vore bevisbar i denna aritmetik, kan det inte finnas något sådant bevis för denna sats.

Det minsta talet N som uppfyller den starka ändliga varianten av Ramseys sats är en beräkningsbar funktion av n, m, k, men denna funktion växer extremt snabbt. Speciellt är den inte primitivt rekursiv, men den växer också mycket snabbare än vanliga exempel på icke-primitiva rekursiva funktioner som Ackermannfunktionen. Dess tillväxt är så snabb att man i Peanoaritmetiken inte kan bevisa att den är definierad överallt, trots att man enkelt visar att Ackermann-funktionen är väldefinierad med hjälp av enbart peanoaritmetik.
rekursiv

Se även 
 Goodsteins sats
 Kanamori–McAloon sats

Referenser

Noter
 
 http://mathworld.wolfram.com/Paris-HarringtonTheorem.html

Externa länkar 
 A brief introduction to unprovability (innehåller ett bevis för Paris–Harringtons sats) av Andrey Bovykin

Matematisk logik
Aritmetik
Grafteori
Dödliga klassiker

Dödliga klassiker är ett musikalbum som släpptes 16 september 2016 av musikgruppen Bob hund på CD, vinyl och digitalt.

Låtlista

Referenser 

Album av Bob hund
Musikalbum 2016
Album utgivna på Woah Dad!
Hereditärt angioödem

Hereditärt angioödem är en ärftlig sjukdom vars patienter får anfallsvisa smärtsamma, djupa svullnader (ödem) främst i huden och i mag-tarmkanalens slemhinnor. Sjukdomen beror på en förändring i en gen (mutation) som kodar för proteinet C1-esteras-inhibitor (C1-INH). Mutationen leder till sänkt koncentration eller nedsatt funktion av C1-INH. Detta protein håller vanligtvis flera reaktioner i blodet i schack. När koncentrationen blir för låg löper några av dessa amok och blodådrorna släpper ut vätska ut i omkringliggande vävnad. Detta resulterar i svullnade. Ärftligheten är autosomalt dominant. Det innebär att både pojkar och flickor kan få sjukdomen och att i genomsnitt hälften av barn till en förälder som har sjukdomen får den. De i släkten som är friska (vilket avgörs med blodprov) har inte anlag för sjukdomen och kan heller inte ge den till sina barn.

Behandling 
Hereditärt angioödem behandlas vanligtvis med tabletter som intas via munnen (äts). Medicinen kan ha omfattande biverkningar. En del patienter använder dessa läkemedel endast när de har anfall, medan kan använda dem regelmässigt som stående förebyggande behandling.

Referenser

Externa länkar
Socialstyrelsen

Hudsjukdomar
Genetiska sjukdomar
Immunologiska sjukdomar
El legado

El legado är det spanska progressiva power metal-bandet DarkSuns debutalbum. Albumet utgavs 2004 av skivbolaget Goimusic.

Låtlista 
"Intro" (instrumental) – 1:26
"El legado" – 5:05
"Traición" – 5:52	  
"Veo la luz" – 5:20	  
"El bosque encantado" (instrumental) – 0:32
"Dentro de ti" – 5:28	  
"A donde van las almas" – 3:40	  
"El último viaje" – 4:50	
"La llama inmortal" (instrumental) – 0:57
"Corazón de dragón" – 4:29	 
"Gloria y poder" – 4:51

Medverkande 
Musiker (DarkSun-medlemmar)
Tino Hevia – gitarr
Pedro Junquera – basgitarr
Daniel Cabal – trummor
Daniel G. (Daniel González Suárez) – sång, gitarr
Helena Pinto – keyboard

Bidragande musiker
Kiko Loureiro – sologitarr (spår 10)
Santiago Álvarez – sologitarr (spår 7)

Produktion
Ingo Czajkowski – producent, ljudtekniker
DarkSun – producent
Achim Kohler – ljudtekniker, ljudmix, mastering
Daniel Alonso – omslagskonst

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics
Musikalbum 2004
Spanska power metal-album
Rune Larsson (musiker)

Rune Lennart Larsson, född 22 augusti 1924 i Borås, är en svensk musiker.

Efter studentexamen i hemstaden år 1943, studerade Rune Larsson violinspel för Charles Barkel 1944. Efter avlagd musiklärarexamen 1948, studerade han dirigering för Tor Mann under åren 1949-1952. Hans studerade även för Igor Markevitch, Ferdinand Leitner och Herbert von Karajan. 

Han var verksam som dirigent och konstnärlig ledare för Örebro kammar- och symfoniorkestrar, nuvarande Svenska Kammarorkestern under åren 1956-1969. Även gästdirigerat i Norge, Danmark, Tyskland och Tjeckoslovakien.

Under åren 1969 - 1977 var Larsson rektor för Karlstads kommunala musikskola, och från 1977 musikledare i Varberg. Han har komponerat verk för kör och för stråkorkester.

Bibliografi

Referenser 
 
 Projekt Runeberg: Nordic Authors
 Vem är det? 1981
 Örebro symfoniorkester 80 år, häfte utgivet av Örebro orkesterstiftelse 1989
 Från I 3:s musikkår till Svenska Kammarorkestern, skrift utgiven av Örebro konserthus

Födda 1924
Levande personer
Svenska dirigenter
Män
Musiker från Borås
El lado oscuro

El lado oscuro är det spanska progressiva power metal-bandet DarkSuns andra studioalbum. Albumet utgavs 2006 av skivbolaget Goimusic. En engelsk version av albumet, The Dark Side, utgavs 2007 av skivbolaget FC Metal.

Låtlista 
"Invocación" – 1:17	 
"El lado oscuro" – 4:49	
"Renacer" – 6:01	  
"Esclavos del miedo" – 6:29	 
"Hermanos de sangre" – 6:17	 
"Prisioneros del destino" – 4:50	 
"Como el viento" – 4:26	
"Elegía - Part I. Confrontación" – 4:27	 
"Elegía - Part II. Luz entre tinieblas" – 1:28	 
"Elegía - Part III. Agonía" – 2:11	 
"Tumbas de nieve" – 2:09

Medverkande 
Musiker (DarkSun-medlemmar)
Tino Hevia – gitarr
Pedro Junquera – basgitarr
Rafael Yugueros – trummor
Daniel G. (Daniel González Suárez) – sång, gitarr
Víctor Fernández – keyboard

Bidragande musiker
Pablo García – sologitarr (spår 4)
Peter "Peavy" Wagner – sång (spår 12)
Samuel Martiartu – sång (spår 8)
Eduardo Meier – röst (spår 1)
Daniel Alonso, Lars Ratz, Samuel Martiatu, Xabi Barón – bakgrundssång

Produktion
Lars Ratz – producent (sång), ljudtekniker
DarkSun – producent
Ingo "Charly" Czajkowski, Daniel G. – ljudtekniker
Dennis Ward – ljudmix, mastering
Kai Stahlenberg – mastering

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics
Musikalbum 2006
Spanska power metal-album
Kvarteret Carl

Kvarteret Carl i Ronneby anlades efter 1864 års stadsbrand och anlades i anslutning till där stadens medeltida torg en gång har legat. Kvarteret Carl sammanslogs 1996 med kvarteret Bror. Hela det historiska kvarteret tillsammans med den västra delen av innerstaden omfattas av fornlämningen RAÄ Ronneby 214:1, som utgör den medeltida stadens utsträckning. 

På den plats som sedermera skulle bli kvarteret Carl har det sedan slutet av 1700-talet funnits garveriverksamhet. Kvarteret innehöll fram till 1872 – 1873 garveriverksamheter mot Rosengatan, som i folkmun ofta kallades ”garvaregatan”, likt grannkvarteren Kvarteret Axel och Kvarteret Bror längs samma gata. Kvarteret Carl var det första av de tre kvarteren där garveriverksamheten började läggas ned.  Omvandlingen började i samband med att tullinspektör Albert Sandsteølt istället lät bygga ett bostadshus mot Rosengatan. Delar av garveriverksamheten kan ha lagts ned redan 1865 i samband med att en kakelugnsmakarverkstad istället etablerats i kvarteret. Verkstaden var aktiv fram till 1906.

Längst i söder vid den karaktäristiska kröken i Ronnebyån drevs en ganska omfattande garveriverksamhet av garverifabrikör Carl Hofstrand. Denna verksamhet pågick fram till fabrikörens död 1908 och 1910 lät den nya ägaren riva garveribyggnaderna och byggde istället en bostadsbyggnad i jugendarkitektur. Denna byggnad revs 1966 när Strandgatan skulle få en delvis ny sträckning och Västerbro uppfördes. 

1996 lät Riksbyggen uppföra bostadsbebyggelse i kvarteret i två våningar med omväxlande putsade och träklädda fasader. Det arkitektoniska utförandet av kvartersbebyggelsen tar medvetet upp delar av det uttryck som den västra stadskärnan hade vid 1800-talets slut, dock i en postmodernistisk tappning.

Se även 
 Stadsbild - stadens kvarter 
 Kvarteret Bror
 Ronnebyån
 Stadshuset
 Norrebro
 Möllebackagården
 Mor Oliviagården
 Söderbro
 Västerbro

Referenser

Noter

Webbkällor
 Stadslager, L1979:6613, Ronneby 214:1, Fornsök, Riksantikvarieämbetet. Läst 12 augusti 2020.

Tryckta källor

Externa länkar 
 Ronneby kommuns kommunarkiv – Officiell webbplats
 Riksantikvarieämbetet – Officiell webbplats

Carl
Herrökna

Herrökna (ursprungligen Ökna) är en herrgård och ett tidigare säteri belägen på en halvö i sjön Misteln i Gryts socken, Gnesta kommun, Södermanlands län. Jämfört med många andra herrgårdar i Södermanland var Herrökna ett mindre säteri, som ändå präglade dagens kulturlandskap.

Historik

Gårdens bebyggelse ligger på halvön Hovgördsudden som skiljdes ursprungligen genom ett sund från fastlandet. Den gamla bytomten ligger vid det tidigare sundet, på ungefär samma plats som dagens huvudbyggnad (RAÄ-nummer Gryt 270:1). 

Byn kallades tidigare Ökna och 1451 omnämns en anders i øknom. Stället ägdes på 1560-talet av Christoffer Nilsson till Pungsund. 1574 byggdes ett säteri vilket 1586 skänktes av hertig Karl (sedermera Karl IX) som sätesgård till ståthållaren i Stockholm, Hans von Masenbach (född omkring 1526, död 1607). I Stockholms tänkeböcker 1603–1604 återfinns Hans von Masenbach till Økna flera gånger. Denne ägde ungefär samtidigt Ekensholm som då lydde som torp under Ökna säteri. Bland övriga ägare kan nämnas Georg Günther Kraill von Bemeberg (död 1641), vars son Hans Jakob Kraill 1661 sålde Ökna till Beata de la Gardie. Hennes son, riksrådet Anders Torstenson (död 1686) ärvde gården, som dock indrogs till kronan 1692.

Till egendomen hörde flera gårdar och torp, bland dem Kramphult (se Kramphults pörte), Sofielund, Lerviken (f.d. Smedstorp), Nytorp (se Nytorpsravinen), Raskdal, Roligheten, Ungsjötorp och Vreta.

Dagens gård
Nuvarande huvudbyggnaden uppfördes på 1800-talet och innehåller 7 rum och kök. Källarvåningen är från 1600-talet med inslagna tegelvalv omkring en förstuga. Den tidigare manbyggnaden var tvåvånig och av trä liksom det nuvarande corps-delogiet. På 1940-talet ägdes Herrökna av Axel Salomon von Stockenströms arvingar på Ånhammar. 1946 arrenderades Herrökna av Svenska Fåravelsföreningen och användes som försöksgård. Då omfattade gårdens areal 619,6 hektar mark, varav åker 40 ha och skog 437,3 ha. Nuvarande ägaren är familjen Ankarcrona som fick gården i arv år 1954. Sedan 1986 är familjen permanentboende på gården. Till gården hör en korthåls-golfbana, grustag, skog och fiskevatten samt två bostadshus: Trädgårdsstugan och Vreta.

Se även
 Naturreservatet Herröknanäs, beläget strax väster om Herrökna.
 Naturreservatet Nytorpsravinen, beläget mellan Herröknanäs och Kramphult.
 Kramphults pörte, byggnadsminne sedan 1983.

Källor
RAÄ-nummer Gryt 270:1.
Bygdeband: Herrökna.
Claes Ellehag: Herrökna-en byggnadshistorisk utredning. Forskningsprojekt på uppdrag av ägarfamiljen 1994 bekostat av Berit Wallenbergs Stiftelse. Stencil.

Externa länkar

Herrgårdar i Södermanland
Byggnader och anläggningar i Gnesta kommun
En dam smider planer

En dam smider planer är en amerikansk film från 1942 i regi av Sidney Lanfield.

Handling 
Ett gäng kriminella har stulet hemliga ritningar och tatuerat in dem på en kvinnas kropp. Under identiteten Sidney Royce ska hon sedan ta sig till Lissabon för att sälja ritningarna till högstbjudande. Istället blir det den riktige Sidney Royce, en reporter som reser till Lissabon. När detta blir känt försöker en mängd personer få se en skymt av ritningarna.

Rollista 
Paulette Goddard - Sidney Royce
Ray Milland - Kenneth
Roland Young - Ronald Dean
Albert Dekker - Baron von Kemp
Margaret Hayes - Rita Lenox
Cecil Kellaway - Peter Miles
Addison Richards - Paul Baker
Edward Norris - Frank Richards
Charles Arnt - Pooly

Externa länkar 

Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 1942
Filmer från Paramount Pictures
Svartvita filmer
Den rödhåriga går på jakt

Den rödhåriga går på jakt är en amerikansk film från 1943 i regi av Elliott Nugent.

Handling 
Toni Gerard kommer utfattig till New York där hon blir vän med en spådam. Hon blir intresserad av en advokat, Brad Cavanaugh, vars rika flickvän är en av spådamens klienter och tar över som spådam för att lära känna honom och manövrera ut flickvännen.

Rollista 
Paulette Goddard - Toni Gerard
Ray Milland - Brad Cavanaugh
Gladys George - Madame Zenobia
Virginia Field - Jo Ainsley
Cecil Kellaway - Pop Tibbets
William Bendix - Biff

Externa länkar 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1943
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Hope Hicks

Hope Charlotte Hicks, född 21 oktober 1988 i Greenwich i Connecticut, är en amerikansk PR-konsult och före detta modell. Hon tjänstgjorde som president Donald Trumps kommunikationschef vid Vita Huset mellan augusti 2017 och mars 2018. Hon var tidigare pressekreterare och kommunikationschef i Trumps presidentkampanj 2016. Innan dess var hon anställd vid Trump Organization.

Den 28 februari 2018 tillkännagav Hicks att hon kommer att lämna sin post som Vita Husets kommunikationschef. Hicks avgick officiellt den 29 mars 2018. 

Den 9 mars 2020 återvände hon som medarbetare i Vita Huset 

Den 1 oktober 2020 meddelades det att Hicks hade testat positivt för Covid-19.

Uppväxt och studier 
Hon växte upp i Greenwich i Connecticut. Under sina barn- och ungdomsår var hon modell och tillsammans med sin äldre syster medverkade hon bland annat vid en Ralph Lauren-kampanj.  Hon studerade i Greenwich High School, med examen 2006. Därefter studerade hon engelska vid Southern Methodist University i Dallas i Texas, med en kandidatexamen 2010.

Karriär 
Hope Hicks arbetade i PR-byrån Zeno Group i New York, och från 2012 i PR-firman Hiltzik Strategies i New York, bland annat för Ivanka Trumps modeföretag och senare för andra företag inom Trump-gruppen.  År 2014 övergick hon till anställning i Trump Organization, från januari 2015 som pressekreterare för Donald Trump, när denne förberedde en presidentkandidatur 2016.

Efter det att Trump blivit vald till president, anställdes hon från januari 2017 som ansvarig för "strategiska kommunikationer" och utnämndes i september 2017 till kommunikationschef i Vita huset.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Hope Hicks på engelskspråkiga Wikipedia.

Referenser

Trumps kabinett
Personer från Greenwich, Connecticut
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Dennis Schröder

Dennis Mike Schröder  (;), född 15 september 1993, är en tysk professionell basketspelare som spelar för Toronto Raptors i National Basketball Association (NBA). Schröder har tidigare spelat för SG Braunschweig och Phantoms Braunschweig. Han betraktas allmänt som en av de bästa tyska basketspelarna. 2023 tog han VM-guld med det tyska landslaget.

Karriär

Boston Celtics (2021–)
Den 13 augusti 2021 värvades Schroder av Boston Celtics, där han skrev på ett ettårskontrakt värt 5,9 miljoner dollar. Schroder valde 71 som tröjnummer då hans vanliga nummer 17 var pensionerat av Celtics som hyllning till John Havlicek.

Referenser

Noter

Tyska basketspelare
Spelare i Atlanta Hawks
Spelare i Oklahoma City Thunder
Spelare i Los Angeles Lakers
Spelare i Boston Celtics
Födda 1993
Levande personer
Män
Glomdalsmuseet

Glomdalsmuseet är ett friluftsmuseum i Elverum etablerat i januari 1911 av Magnus Hamlander. Museet är ett av Nordens största friluftsmuseum och det tredje största i Norge. Museet var i grunden ett kulturhistoriskt museum för dalgångarna Odalen och Østerdalen, landskapet Solør, samt tätorten Kongsvinger. Området runt museet består idag av nästan 100 byggnader. Ett av de äldsta husen vid museet är Stemsrudstua, daterat till cirka 1620.

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats 

Naturhistoriska museer
Kulturhistoriska museer i Norge
Museer invigda 1911
Glommas avrinningsområde