kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skoklosters bil och motormuseum

Skoklosters bil och motormuseum var ett museum för historiska bilar och motorer vid Skokloster slott i Håbo kommun. Museet, som låg i anslutning till värdshusbyggnaden strax norr om slottet, öppnade 1963 och stängde 2008.

Historik

Skoklosters motormuseum grundades 1963 av Rutger von Essen (1914–1977) som var den siste private ägaren av Skoklosters slott. Museet var på sin tid ett av de äldsta av sitt slag i Sverige. Efter von Essens död 1977 köptes hela samlingen av Gunnar Wretner och övertogs senare av sonen Thomas Wretner. I början av 2000-talet fick lokalerna där museet funnits nya ägare och samlingarna blev till salu. År 2007 såldes Skoklosters fordonssamling till några investerare som året därpå öppnade Autoseum i Simrishamn. Motorerna såldes vidare då de inte skulle ingå i deras visningsidé.

Museiföremål
Till samlingen hörde bilar från Danmark, England, Frankrike, Sverige, Tyskland och USA. Bland de äldsta bilarana fanns en Voiturette 1898 från Dansk Automobilefabrik och en modell Type D Serie B Voiturette 1898 från Renault. Från USA kom en Chrysler Locomobile av 1920 års modell. I friområdet stod bland annat en Douglas DC-3:a och en Saab 35 Draken. 

I Skoklosters bil och motormuseum fanns även den så kallade Kungens kurva-bilen, en Cadillac V8 årsmodell 1939, som 1946 körde av Södertäljevägen med Gustaf V ombord och senare gav upphov till namnet Kungens kurva. En liknande Cadillac finns även på Sparreholms bilmuseum och båda museerna hävdade att de hade ”rätt” bil.

Se även
 Autoseum
 Gustaf V:s dikeskörning 1946

Referenser

Bilmuseer i Sverige
Museer i Stockholms län
Håbo kommun
Gisbertus van Utrecht

Gisbertus van Utrecht var en svensk stenhuggare av utländsk börd.

Van Utrecht var verksam vid det svenska hovet i början av 1560-talet där han förekommer i räkenskaperna. Tillsammans med stenhuggarna Tile Schowenberg och Caspar Tresing fullgjorde och monterade han gravmonumenten i Vasakoret över drottningarna Katarina av Sachsen-Lauenburg och Margareta Leijonhufvud i Uppsala domkyrka.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 530, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konstnärer under 1500-talet
Stenhuggare
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Lemborch Tynnes

Lemborch Pedersson Tynnes (Antonius Tönnis), död troligen 1650 i Stockholm, var en nederländsk stenhuggare verksam vid hovet i Stockholm.

Tynnes var inkallad i den arbetsstyrka som Kaspar Panten värvade i Holland 1624 för att utföra arbeten på slottet Tre Kronor. Han arbetade under Aris Claeszons konstnärliga ledning med huggning av spiselomfattningar, trappsteg, lister och gavelrösten under 1620- och 1630-talen. Under Jost Hennings ledning arbetade han vid Tyska kyrkan 1640–1643. Han arbetade som stenhuggargesäll för Johan Wendelstam 1645–1646. Tynnes var husägare i Stockholm och troligen gift med Karin Simonsdotter dom drev hans verkstad vidare till sin egen död 1664.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 492, Allhems Förlag, Malmö. 

Stenhuggare
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Eric Utterhielm

Eric Utterhielm (Utterhjelm), född 14 september 1662 i Stockholm, död 25 juni 1717 i Stockholm, var en svensk kammarherre och målare

Han var son till assessorn Magnus Utterhielm och Britta Göransdotter. Utterhielm blev student i Uppsala 1675 och blev efter studierna kammarjunkare och senare kammarherre hos änkedrottning Hedvig Eleonora på Drottningholms slott. Han studerade målning för David Klöcker Ehrenstrahl och utförde till en början religiösa och historiska målningar i Ehrenstrahls stil. Senare lärde han sig att måla på emalj där man antar att Pierre Signac var hans lärare. För Hedvig Eleonora utförde han en lång rad med miniatyrmålningar i gouache av kungliga och furstliga förfäder som samlades till genealogiska stamträd. Han målade även en antavla som skänktes till hertig Carl Fredrik 1710 samt en antavla över den gustavianska familjen 1714. Hans konst består huvudsakligen av miniatyrmålningar med religiösa motiv och porträtt samt små kopior efter berömda original och små Ehrenstrahlska allegoriska kompositioner. Utterhielm är representerad vid Statens historiska museum, Statens porträttsamling på Gripsholm, Sinebrychoffska samlingen, Sveriges riksbank Nordiska museet, Stockholms slott och Nationalmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 530, Allhems Förlag, Malmö. 
(Commons:Category:Erik Utterhielm)

Noter

Svenska målare under 1600-talet
Svenska målare under 1700-talet
Födda 1662
Avlidna 1717
Män
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Henrik Otto Donner

Henrik Otto Donner, född 16 november 1939 i Helsingfors, död 26 juni 2013 i Jakobstad, var en finländsk tonsättare. 

Donner studerade vid Sibelius-Akademin 1958–1963, bland annat komposition för Nils-Eric Fougstedt och Joonas Kokkonen och kompletterade sina studier för bland andra György Ligeti. Han var kapellmästare vid Rundradions teateravdelning 1967–1969, chef för dess underhållningsavdelning 1970–1974 och verkställande direktör för skivbolaget Love Records 1976–1979. 

Donner, som 1969–1976 ledde Akademiska sångföreningen, innehade åtskilliga förtroendeuppdrag inom finländskt musikliv, bland annat som ordförande för Statens tonkonstkommission 1974–1979. Som komponist framträdde Donner med elektronisk musik, aleatorisk musik och körmusik; han har även som trumpetare påverkat den moderna jazzens utveckling i Finland.

Källor
 

Finländska klassiska kompositörer
Finländska jazzmusiker
Födda 1939
Avlidna 2013
Män
Musiker från Helsingfors
R Trianguli Australis

R Trianguli Australis är en pulserande variabel  av Delta Cephei-typ (DCEP) i stjärnbilden Södra triangeln. Stjärnan var den första i Södra korsets stjärnbild som fick en variabelbeteckning.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +6,33 och 6,90 med en period av 3,38926 dygn.

Fotnoter

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Södra triangeln
Klassiska cepheidvariabler
Gul-vita superjättar
Pekka Gronow

Pekka Heikki Tapani Gronow, född 1 november 1943 i Helsingfors, är en finländsk arkivchef. 

Gronow blev politices kandidat 1967, samhällsvetenskaplig licentiat 1986 och filosofie doktor 1996. Han var 1989–1998 chef för Finlands rundradios grammofonarkiv, och sedan för dess ljudarkiv 1999–2008. Han är en stor kännare av historiska grammofoninspelningar och har på cd-skivor utgivit inspelningar från 1900-talets början av legendariska sångartister såsom Aino Ackté, Ida Ekman, Hjalmar Frey, Abraham Ojanperä och Wäinö Sola. 

Gronow har publicerat bland annat Popmusiikin vuosisata (1968, med Seppo Bruun), Äänilevyn historia (1990, med Ilpo Saunio), The Recording Industry, an Ethnomusicological Approach (dissertation, 1996), An International History of the Recording Industry (1998) samt diskografier. Han har innehaft många förtroendeuppdrag, bland annat medlem av Statens tonkonstkommission 1968–1973 och Helsingfors stads kulturnämnd 1979–1984.

Källor

Finländska arkivarier
Finländska musikologer
Musiketnologer
Födda 1943
Män
Levande personer
Personer från Helsingfors
Michael Fogelberg

Åke Michael Fogelberg, född 31 augusti 1969 i Kristine församling i Göteborg, är en svensk entreprenör och investerare mest känd för att 1992 ha etablerat hyrlager-koncernen Shurgards europeiska verksamhet, då han öppnade Europas första hyrlager i Bryssel, Belgien. 1997 introducerade han konceptet med hyrlager på den svenska marknaden. 2004 avyttrade Fogelberg den europeiska verksamhetsdelen till moderbolaget i USA. 2007 grundade han hyrlager-koncernen Selstor. Bolaget såldes 2012 till fastighetsbolaget NREP. 2015 grundade han hyrlager-koncernen 24Storage. Idag lägger Michael sin tid på hans nya företag European Self Storage.

Övriga uppdrag 
Grundare och styrelseledamot i den internationella organisationen för hyrlager, FEDESSA. Organisationen representerar över 1 400 hyrlager-anläggningar i Europa.

Grundare och styrelseordförande av branschföreningen Self Storage Association Sweden (SSA) i Sverige.

Referenser 

Svenska entreprenörer under 2000-talet
Födda 1969
Levande personer
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Kronobränneriet, Halmstad

Kronobränneriet i Halmstad är en byggnad vid Dragvägen utefter västra sidan av Nissan på Söder i Halmstad.

Kronobränneriet var ett av de sextiotal statliga brännvinsbrännerier (kronobrännerier) som uppfördes i Sverige efter beslut 1775 av Gustav III. Det i Halmstad byggdes 1778 och fungerade som brännvinsfabrik till 1787, då det – och flertalet andra i landet – lades ned efter att ha varit olönsamma. Byggnaden var ursprungligen i en våning och till stor del byggd av huggen sten från Halmstads befästningsverk med två alnar tjocka väggar.

Efter nedläggningen som bränneri var byggnaden 1789–1790 bostad åt 150 ryska fångar och deras vakter. En våning i tegel byggdes på 1794–1796 för att byggnaden skulle kunna utnyttjas som spannmålsmagasin.  

År 1834 såldes huset till privat ägare. Omkring år 1856 uppfördes en tillbyggnad mot väster och huset utnyttjades därefter som spannmålslager för export av havre till Storbritannien. Spikfabriken Halmstad Trådverk flyttade efter en ombyggnad in i byggnaden 1918 och mellan 1938 och 1953 inhyste byggnaden Halmstads Trikåfabrik.

Därefter har bland annat småföretag, ett konstgalleri och en målarskola varit hyresgäster. En av nuvarande hyresgäster är Kultur i Halland, som disponerar vindsvåningen efter dess ombyggnad.

Kronobränneriet är granne med Villa Riverside och Halmstads första egentliga lasarett.

Källor
Kronobryggeriet – Ombyggnad av vindsvåningen, Rapport över renovering, Kv Borgen 15, Halmstads kommun 2013:17

Byggnader och anläggningar i Halmstad
Företag i Halmstad
Kronobrännerier
Villa Riverside

Villa Riverside, eller Doktor Tillmans villa, är ett bostadshus vid Dragvägen utmed västra sidan av Nissan på Söder i Halmstad.

Villan uppfördes 1905 för lasarettsläkaren Gustaf Tillman (1840–1910). Huset har två våningar och är byggt i rött tegel. Det har en inneryta på 300 kvadratmeter. Gustaf Tillman flyttade in i villan vid sin pension från Halmstads lasarett och hade också en privatpraktik där.
  
Efter Tillman var villan också privatbostad och i början av andra världskriget bostad för inkallade officerare. Mellan 1941 och 2007 använde Landins Skofabrik byggnaden för tillverkning av fodrade morgontofflor. Villan stod därefter tom till 2013, då den inköptes av det kommunala Halmstads Fastighets AB. Byggnaden såldes 2017 till privata ägare.

Villan är granne med Kronobränneriet och Halmstads första egentliga lasarett.

Källor
Doktorsvillan på Söder ska få nytt liv på bostaco.com den 6 juni 2017
Om doktor Tillman och Villa Riverside i Hallandsposten den 23 september 2016

Byggnader och anläggningar i Halmstad
DDT Jazzband

DDT Jazzband, ursprungligen Downtown Dixie Tigers, är en legendarisk finländsk jazzorkester, som förblivit tradjazzen trogen.

Downtown Dixie Tigers första uppträdande ägde rum på Roddstadion i Helsingfors 1958, då gruppens medlemmar ännu var skolelever och studerande. Bland orkesterns tidigaste bärande krafter kan nämnas Christian Schwindt, trummor, Rick Wahlstein, trumpet, Freddy Andersson, klarinett, Nalle Nyman, sopransaxofon, Sven Svärd, trombon, Timo Peltoniemi, banjo och Pentti Mutikainen, kontrabas.

Under årens lopp har åtskilliga framstående musiker och solister spelat och uppträtt med orkestern, även om dess sammansättning fortsättningsvis till stor del är densamma som i början. Orkestern har spelat på flera jazzkonserter och -festivaler och har uppträtt tillsammans med många kända artister, bland andra Louis Armstrong 1963. DDT Jazzband belönades med The Montreux Trad Group Award på jazzfestivalen i Montreux 1970. Orkestern har även uppträtt i New Orleans och turnerat i USA.

Källor

Finländska jazzgrupper
Joker (film, 2019)

Joker är en amerikansk kriminalfilm regisserad av Todd Phillips som också har skrivit manuset med Scott Silver. Filmen är baserad på DC Comics-figuren Jokern, som spelas av Joaquin Phoenix. Andra skådespelare är Robert De Niro, Zazie Beetz, Frances Conroy, Brett Cullen, Glenn Fleshler, Bill Camp, Shea Whigham, och Marc Maron. 

Handlingen utspelar sig under 1981 där man får följa med Arthur Fleck som är en misslyckad ståuppkomiker, istället vänder han sig till ett liv av brott och kaos i Gotham City. Filmen hade biopremiär den 4 oktober 2019 i Sverige. Filmen nominerades till 11 priser inför Oscarsgalan 2020, för bland annat bästa film, bästa regi och bästa manus efter förlaga, och blev därmed den mest nominerade filmen under hela galan, och slog bland annat Quentin Tarantinos Once Upon a Time in Hollywood, Martin Scorseses The Irishman och Sam Mendes 1917 som fick 10 nomineringar vardera. Den vann till slut två Oscar för bästa manliga huvudroll till Joaquin Phoenix och bästa filmmusik.

Handling 
Joker handlar om Arthur Fleck som på dagtid arbetar som clown och på kvällarna försöker slå igenom som ståuppkomiker. Skratten är ofta på hans bekostnad och hans opassande skämt leder ofta till hån och ibland även våld. Flecks psykiska problem, som bland annat leder till ett okontrollerat skratt leder till att han tar sig an ett alter ego.

Rollista (i urval) 
 Joaquin Phoenix – Arthur Fleck / Joker
 Robert De Niro – Murray Franklin
 Zazie Beetz – Sophie Dumond
 Frances Conroy – Penny Fleck
 Brett Cullen – Thomas Wayne
 Shea Whigham – Detektiv Burke
 Bill Camp – Detektiv Garrity
 Glenn Fleshler – Randall
 Leigh Gill – Gary
 Sharon Washington – Terapeut
 Josh Pais – Hoyt Vaughn
 Marc Maron – Gene Ufland
 Douglas Hodge – Alfred Pennyworth
 Brian Tyree Henry – Arkham Clerk

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 2019
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska kriminaldramafilmer
Amerikanska kriminalthrillerfilmer
Filmer baserade på DC Comics
Filmer i regi av Todd Phillips
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
1981 på film
Psykiska funktionsnedsättningar på film
Psykologiska dramafilmer
Järnväg på film
Filmmusik av Hildur Guðnadóttir
UMO Jazz Orchestra

UMO Jazz Orchestra (ursprungligen Uuden musiikin orkesteri, UMO), är en professionell jazzorkester från Helsingfors som grundades 1975. 

UMO bildades under strävandena att skapa ett nytt forum för de finländska jazzmusikerna efter nedläggningen av Radions dansorkester i början av 1970-talet. En jazzworkshop grundades för att spela in albumet Our Latin Friends (1976). Under detta arbete bildades UMO, som även stöttades upp genom grundandet av en orkesterförening. Till de stiftande personerna hörde pianisten, arrangören och orkesterns förste kapellmästare/konstnärlige ledare Esko Linnavalli, kompositören Heikki Sarmanto samt namngivaren, trumpetaren, kapellmästaren Markku Johansson (född 1949). 

UMO var fram till 1984 deltidsverksam, varefter stöd från Helsingfors stad, Rundradion och undervisningsministeriet möjliggjorde verksamhet på heltid. År 2001 fick orkestern en egen klubbscen (UMO Jazz House) vid Båtsmansgatan i Helsingfors, med rum för orkesterns kontor och övningslokaliteter. Denna stängdes emellertid 2007 på grund av remont i husbolaget. Därefter har orkestern haft sitt kontor på Skatudden i Helsingfors, medan scenerna har varierat. Orkestern har fram till 2011 gett ut drygt 30 album och genom sin mångsidighet, höga professionalism och experimentlusta avancerat till en av världens mest ansedda jazzorkestrar. Utöver att listan med gäster från jazzens världselit blivit lång har orkestern även gjort flera rosade gästspel utomlands.

Källor

Finländska jazzgrupper
Flärkån (Nätraån)

Flärkån är en å i norra Ångermanland i Örnsköldsviks kommun och ett källflöde till Nätraån med en längd på ca 20 km, inkl. källflöden ca 40 km. Flärkån är det viktigaste källflödet till Nätraån och utgår från sjön Flärken vid Aspeå. Därpå strömmar Flärkån rakt österut i ett ganska flackt lopp genom Byvattsjön tills ån vid Skorped löper samman med Önskanån och bildar Nätraån.

Vattendrag i Ångermanland
Vattendrag i Örnsköldsviks kommun
Nätraåns avrinningsområde
Öcher Platt

Öcher Platt är en tysk dialekt som talades i Aachen och fortfarande talas bland vissa äldre i Aachen. Det är en blandad dialekt som tillhör Ripuar dialektgruppen och södra nedre frankiska. Eftersom bokstäverna "ch" i Öcher Platt, till skillnad från i högtyska "sch" (i själva verket uttalas en obefintlig alveolopalatalator frikativ [ɕ]) är det korrekta namnet Öcher Platt, men Öscher Platt (uttalad med kort ö).

Öcher Platt har en särskiljande och för andra människor som härstammar från andra tyska regioner, konstig ljudande melodi, som ofta kallas "sång".

Äkta Öcher Platt är knappast förståelig för tyska talare och talas mindre och mindre ofta i Aachen sedan andra världskriget. Det har gett vägen för en variant av den rheniska dialekten, som har tagit på sig några av de grammatiska särdrag och några ord och fraser i Öcher Platt, men är allmänt förståeligt och närmare högtyska. Det är slående att Aachener-uttrycket av den rheniska regionenlectus uppfattas av utomstående som verklig Öcher Platt, medan Aachener vet att hen inte talar någon Öcher Platt och säger att hen talar högtyska.

Tyska dialekter
Aachen
Lasioglossum prasinogaster

Lasioglossum prasinogaster är en biart som först beskrevs av Jason Gibbs 2010. Den ingår i släktet smalbin och familjen vägbin. Arten finns från mellersta-östra USA till sydöstra Kanada.

Beskrivning 
Huvud och mellankropp är gröna med ett gyllengult skimmer. Övre delen av munskölden är svartbrun, undre bronsfärgad. Hanens käkar har avvikande färg: Huvuddelen är gul, medan baserna är bruna och spetsarna röda. Antennerna är mörkbruna med undersidan på de yttre lederna gula; benen är bruna med de fyra bakre fötterna rödbruna till gulorange hos honan, medan alla sex fötterna är brungula hos hanen. Vingarna är halvgenomskinliga med blekt brungula ribbor och gulbruna vingfästen. Bakkroppen är grön på ovansidan, brun på undersidan med segmentens bakkanter blekt rödbruna till blekgula. Behåringen är vitaktig och tämligen gles utom på nedre delen av ansiktet. Arten är liten, honan har en kroppslängd på 4,3 till 5,3 mm och en framvingelängd på 3,5 till 3,9 mm. Motsvarande värden för hanen är 4 till 4,6 mm för kroppslängden och 3,4 till 3,5 mm för vinglängden.

Utbredning 
Arten är vanligt förekommande i ett relativt litet område i Nordamerika, från sydvästra British Columbia över södra Alberta till sydöstra Saskatchewan i Kanada, och söderut i USA från östra Washington, Idaho och Wyoming till norra Utah och nordvästra Colorado.

Etymologi 
Lasioglossum prasinogaster har fått sitt artepitet, prasinogaster, från grekiskans πράσινος (prasinos=grön) och γαστερ (gaster=mage), som syftar på artens gröna bakkropp.

Ekologi 
Biet är en bergs- och prärieart som flyger till korgblommiga växter som maskrosor, Chrysothamnus-arter och Ericameria nauseosa.

Källor

Externa länkar 

Smalbin
prasinogaster
Alterberget

Alterberget är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 2005 och är 0,5 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar norra delen av berget ner mot  Gäddträsket. Reservatet består av små våtmarker och granskog med inslag av grova aspar.

Källor 
naturreservatet Alterberget Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 2005
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Bergöfjärden (naturreservat)

Bergöfjärden är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 1997 och är 7,5 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar sex små öar i yttre delen av Bergöfjärden. Reservatet består av hällar och gles skog.

Källor 
naturreservatet Bergöfjärden Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Bockön (naturreservat)

Bockön är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 2010 och är 6 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar ön Bockön och småöar och skär norr och öster om huvudön.

Källor 
naturreservatet Bockön Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Bådan (naturreservat)

Bådan är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 1997 och är 18,5 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar tre låglänta öar i Lule skärgård. Reservatet består av hällmarker, klapperstensfält och strandängar.

Källor 
naturreservatet Bådan Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län
William Boddington

William Westcott "Bill" Boddington, född 22 november 1910 i Jersey City i New Jersey, död 15 november 1996 i Colorado Springs i Colorado, var en amerikansk landhockeyspelare.
Boddington blev olympisk bronsmedaljör i landhockey vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

 

Amerikanska landhockeyspelare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från USA
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från USA
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1936
Födda 1910
Avlidna 1996
Män
Bränseln

Bränseln är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 2016 och är 1 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar två områden på Fällberget, det västra med västbranter och det östra med mindre våtmarker. Reservatet består av rikkärr och äldre barrskog.

Källor 
naturreservatet Bränseln Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 2016
Båtöfjärden (naturreservat)

Båtöfjärden är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 1997 och är 9,3 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar tre öar i Båöfjärden. Reservatet består av hällmarker, klapperstensfält och låga lövträd.

Källor 
naturreservatet Båtöfjärden Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Degeröholmen

Degeröholmen är ett kommunalt naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 2004 och är 0,4 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar södra delen av Degerön, i Lule skärgård. Reservatet består av granskog med inslag av lövträd och strandängar.

Källor 
naturreservatet Degeröholmen Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 2004
Furuholmen (naturreservat)

Furuholmen är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 1997 och är 0,3 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar ön med detta namn i Lule skärgård. Reservatet består av gles björkskog med inslag av gran.

Källor 
naturreservatet Furuholmen Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Gammelstadsviken (naturreservat)

Gammelstadsviken är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 1973 och är 4,4 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar viken med detta namn och dess omgivande våtmarker som utgör en god fågellokal.

Se även 
 Gammelstadsviken, Norrbotten

Källor 
naturreservatet Gammelstadsviken Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 1973
Natura 2000-områden i Norrbottens län
S Trianguli Australis

S Trianguli Australis är en pulserande variabel  av Delta Cephei-typ (DCEP) i stjärnbilden Södra triangeln.

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +6,01 och 6,77 med en period av 6,32351 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Södra triangeln
Klassiska cepheidvariabler
Gul-vita ljusstarka jättar
HD-objekt
Harufjärden

Harufjärden är ett naturreservat i Luleå kommun i Norrbottens län.

Området är naturskyddat sedan 1997 och är 28,8 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar 13 små öar och ett antal smågrund i Harufjärden i Lule skärgård. Reservatet består av hällmarker, klapperstensfält och strandängar.

Källor 
naturreservatet Harufjärden Länsstyrelsen i Norrbottens län

Naturreservat i Luleå kommun
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län