kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Alexandersson Tamsten

Thomas Alexandersson Thamsten, död 8 september 1693 i Skänninge, han var rådman i Skänninge stad.

Biografi
Tamsten blev 1636 student i Linköping. 1648 blev han byfogde. 1649 blev han handelsman och rådman i Skänninge. 1651 blev han borgare och sexman. 1654 arbetade han som hästekrögare. Tamsten var även gästgivare. Tamsten avled 8 september 1693 i Skänninge.

Tamsten var riksdagsman för borgarståndet i Skänninge stad vid riksdagen 1675.

Familj
Tamsten gifte sig med Karin Claesdotter. De fick tillsammans barnet Margareta (död 1690).

Källor
Småstadens dynamik Skänninges och Vadstenas befolkning och kontaktfält ca 1630–1660 Claes Westling
Schenbeck från Skänninge på Biografiska anteckningar

Män
Avlidna 1693
Skänninges rådmän
Födda 1600-talet
Borgarståndets riksdagsledamöter
Stefan Jansson (militär)

Erik Stefan Jansson, född 13 september 1967 i Säffle, Värmland, är en svensk militär.

Biografi
Stefan Jansson avlade officersexamen vid officershögskolan 1991 och utnämndes samma år till officer i armén.

Före tillträdandet som förbandschef på Totalförsvarets skyddscentrum har Jansson i huvudsak arbetat med operativ planering och ledning både på Högkvarterets insatsstab och på Natos operativa högkvarter i Kabul. Som förbandschef har fokus legat på produktion- och förvaltningsområdet och inom ramen för CBRN-tjänsten har Jansson deltagit i bland annat arbetsgruppen MCDC, Multinational Capability Development Campain och projektet CWMD, Countering Weapons of Mass Destruction. Sommaren 2022 tillträdde Jansson, sedan 2016 utnämnd överste, befattningen som arméstabschef och chef för Arméstaben. 

Jansson bor i Enköping med sin hustru och två barn. Han har gjort tio svenska klassiker på tio raka år och åkt 29 olika vasalopp och öppet spår under 20 år.

Militär karriär

 1994 – Löjtnant 
 1996 – Kapten
 2000 – Major
 2007 – Överstelöjtnant
 2016 – Överste

Befattningar
1987: Instruktör Idrottspluton vid Värmlands regemente, Karlstad
1990: Trupptjänst, plutonchef, instruktör vid Värmlands regemente/Värmlandsbrigaden Karlstad/Kristinehamn och Stridsskola Mitt, Kvarn
2000: Ställföreträdande kurschef för fackprogram vid Stridsskola Syd.
2001: Kompanichef, Artilleriregementet, Kristinehamn
2005: Stabsofficer Insatsstaben, Högkvarteret
2008: Deputy chief CJ35, HQ ISAF, Kabul Afghanistan
2009: Chef Operations och taktikavdelningen, Försvarsmaktens ledningsträningsanläggning, Ledningsregementet
2010: Stabsofficer CJ35, Nordic Battlegroup 11 Force HQ
2012: Stabsofficer vid ACO SHAPE CCOMC, Task Force ASIA, Mons, Belgien
2015: Bataljonchef 11. ledningsplatsbataljon, Ledningsregementet
2016: Stabschef FMLOG stab
2018: Chef Totalförsvarets skyddscentrum och Umeå garnison
2022: Chef Arméstaben

Utmärkelser

 För nit och redlighet i rikets tjänst
 Försvarsmaktens värnpliktsmedalj
 Försvarsmaktens medalj för internationella insatser
 Värmlandsbrigadens minnesmedalj 
 Artilleriregementets minnesmedalj
 NATO Non-Article 5 medalj ISAF
 5 Juli 1809 medaljen
 Västerbottensgruppens förtjänstmedalj

Referenser

  
Överstar i svenska armén
Födda 1967
Män
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska regementschefer
Sjunne Amilon

Sjunne Olof Amilon, född 11 mars 1847 i Torrlösa socken, Malmöhus län, död 24 november 1920 i Stockholm, var en svensk ingenjör och motorpionjär.

Sjunne Amilon var son till lantbrukaren Ola Jönsson. Efter teknisk utbildning och studieresor utomlands, främst i Tyskland arbetade han som ingenjör vid Avesta Järnverk 1874-1877 och vid Surahammars bruk 1877-1889. Vid Surahammars bruk byggde han och startade upp en av de första svenska martinugnarna. 1889-1892 var han delägare i maskinfirman Zacco, Bruhn & Co i Stockholm, och tog här initiativet att importera en bensindriven personbil från Panhard et Levassor för firmans räkning. Amilon tog även initiativet till att 1890-1891 låta tillverka den första svenska motorbåten vid Mekaniska verkstaden Vulcan. Han var själv förare av både bilen och motorbåten vid Göteborgsutställningen 1891. 1892-1893 var Amilon disponent vid Granefors bruk och därefter 1893-1915 vid Bultfabriks AB i Hallstahammar. Han var även speciallärare i järnets manufakturering 1916-1920 och i industriell ekonomi 1918-1920 vid Tekniska högskolan i Stockholm.

Källor 
 

Svenska ingenjörer under 1800-talet
Personer från Torrlösa socken
Födda 1847
Avlidna 1920
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Magnus Jönsson Hane

Magnus Jönsson Hane, född omkring 1630, död 20 februari 1687 i Skänninge. Han var befallningsman på Vadstena slott.

Biografi
Hane blev i maj 1650 befallningsman på Vadstena slott efter en rekommendation av Gustaf Rosenhane. Hane avled 20 februari 1687 i Skänninge.

Familj
Hane var gift med Maria Hacke (död 1687). Hon var dotter till myntmästaren Mikael Hack.

Källor
Magnus Jönsson Hane på Geni.com
Småstadens dynamik Skänninges och Vadstenas befolkning och kontaktfält ca 1630–1660 Claes Westling

Män
Svenska befallningsmän
Avlidna 1687
Johan-Anders Amilon

Johan-Anders Amilon, född 24 juli 1885 i Tryde socken, död 7 juni 1930 på Lidingö, var en svensk jägmästare.

Johan-Anders Amilon var son till godsägaren Johan Amilon. Han avlade studentexamen i Ystad 1904, utexaminerades från Skogsinstitutet 1908 och blev därefter 1909 extraordinarie tjänsteman i Domänstyrelsen och extra jägmästare i Gävle-Dala distrikt. 1910 var han assistent i Degerfors revir, 1911 tillförordnad jägmästare och assistent i Ängelholms revir, 1912 assistent i Jokkmokks revir och blev i slutet av året överjägmästareassistent i Södra distriktet. Amilon förordnades 1914 till tillförordnad lektor vid Skogsinstitutet och blev 1915 lektor vid den nybildade Skogshögskolan. 

Amilon författade ett flertal avhandlingar inom skogsvetenskapen. Det mest välkända torde vara Skogsskötseln och dess förutsättningar (1923). Han fick även uppdraget att genomföra en undersökning av häradsallmänningar i Sverige vilket resulterade i avhandlingen Sveriges häradsallmänningar (1918). 1918 blev han även sekreterare och ombudsman för Sveriges häradsallmänningsförbund. Hans sista större avhandlingar blev Hyggesskötseln och föryngringen inom mossrika skogar till vacciniumtypen inom Örå revir (1929) och Wallmoblädningen å Högsjö (1930). Han omkom vid en bilolycka vid Kyrkviken. Amilon är begravd på Lidingö kyrkogård.

Källor

Noter 

Svenska skogsvetare
Personer från Tryde socken
Personer som omkommit i trafikolyckor
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1885
Avlidna 1930
Män
Önnestads konstskola

Önnestads konstskola är en tvåårig förberedande konstutbildning. Ursprungligen var Kristianstads Konstskola ett samarbete mellan Önnestads Folkhögskola och Folkuniversitetet. År 2006 flyttade skolan från Kristianstad och blev en del av Önnestads folkhögskola. 

Första året är uppgiftsbaserad och syftar till att öva seendet, ge kunskaper i olika tekniker och ge en bred kännedom om konstens värld.  Andra året läggs fokus på att utveckla det individuella uttrycket. Kursdeltagarna får då arbeta mer i projektform.

Externa länkar 
 Webbplats

Källor 

Konstskolor i Sverige
Soiano del Lago

är en ort och kommun i provinsen Brescia i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Brescia
Funhouse (film)

Funhouse är en svensk-kanadensisk skräckfilm från 2019. Filmen är regisserad av Jason William Lee som även skrivit manuset. Filmen är producerad av Henrik Santesson och Michael Gyori.

Filmen hade svensk biopremiär den 25 september 2020, utgiven av SF Studios. Filmen gick upp på 74 biografer och 196 föreställningar under premiärhelgen. Den svenska biopremiären hade skjutits upp på grund av covid-19-pandemin, och när filmen hade biopremiär i Sverige hade den redan släppts i Ryssland, Japan, Belgien, Taiwan och Nederländerna. 2023 har filmen sålts till 30 länder, däribland USA, Sydkorea, Spanien och Italien.

Handling 
Filmen handlar om den slitna körsångaren Kasper (Valter Skarsgård). Han bjuds in att, tillsammans med sju andra c-kändisar från runt om världen, tävla i programmet Funhouse. Funhouse är ett webbsänt realityprogram där vinnaren kammar hem prisumman på 5 miljoner dollar. Den första utmaningen slutar dock inte med inte att en person blir enbart utröstad utan mördad.

Rollista (i urval) 
 Valter Skarsgård – Kasper Nordin
 Khamisa Wilsher – Lonni Byrne
 Christopher Gerard – James Malone
 Karolina Benefield – Ula La More
 Amanda Howells – Cat Zim
 Gigi Saul Guerrero – Ximena Torres
 Mathias Retamal – Dex Souza

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2019
Engelskspråkiga filmer
Svenska skräckfilmer
Kanadensiska skräckfilmer
Kanadensiska filmer 2019
Salman Pak

Salman Pak är namnet på en bok som den franske islamologen Louis Massignon skrivit. Denna bok handlar om den första iranska muslimen Salman persern och hans prestationer efter att han blivit bekant med den islamiske profeten Muhammed. Massignon har nämnt fyra böcker som härstammar från Salman persern. En av de böckerna är Historian om Katholikos.

Källor 

Litteratur inom religion
Funhouse (olika betydelser)

Funhouse kan syfta på:

 Funhouse – TV-spelsprogram från 1993
 Funhouse (musikalbum) – studioalbum från 2008 av popsångerskan Pink
 Funhouse (film) – svensk-kanadensisk skräckfilm från 2019

Se även
 Fun House – den amerikanska rockgruppen The Stooges andra album från 1970
De tolv imamerna

De tolv imamerna (arabiska: ٱلَأَئِمَّة ٱلْٱثْنَا عَشَر, 'al-ʾAʾimmah al-ʾIthnā ʿAšar') är de andliga och politiska efterträdarna till den islamiske profeten Muhammed i den tolv-shiitiska grenen av shiaislam, inklusive den alawitiska och aleviska inriktningen. Man anser att de tolv imamerna måste vara utvalda av Gud och profeten, och därmed måste det finnas stöd i Koranen och hadither för deras legitimitet. Eftersom de ska vara goda förebilder för mänskligheten, som profeterna, måste de vara felfria. Den första shiaimamen var Ali ibn Abi Talib, och den sista och tolfte är imam Mahdi. Det har återberättats från profeten att han sagt att det ska komma tolv kalifer efter honom.

Imamiterna har jämfört och jämställt de tolv imamerna med de tolv hövdingarna som nämns i 1 Mos 17:20 i Bibeln.

De tolv imamernas namn 

 Ali ibn Abi Talib
 Hasan ibn Ali
 Husayn ibn Ali
 Ali Zayn al-Abidin ibn Husayn
 Muhammad al-Baqir
 Jafar as-Sadiq
 Musa al-Kazim
 Ali ar-Rida
 Muhammad Jawad at-Taqi
 Ali an-Naqi al-Hadi
 Hasan al-Askari
 Muhammad al-Mahdi al-Muntazar

Se även 

 Hadithen om De tolv efterträdarna
 Ahl al-Bayt
 Efterträdandet av Muhammed

Källor 

Imamiter
Tolvtal
Shiaimamer
Ali
Tignale

är en ort och kommun i provinsen Brescia i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Brescia
Bob Samuelson

Robert Lewis "Bob" Samuelson, född 30 juli 1966 i Port Jefferson i New York, är en amerikansk före detta volleybollspelare.
Samuelson blev olympisk bronsmedaljör i volleyboll vid sommarspelen 1992 i Barcelona.

Källor 

Amerikanska volleybollspelare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från USA
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 1992
Födda 1966
Levande personer
Män
Alumner från California State University, Northridge
Tremosine sul Garda

är en kommun i provinsen Brescia i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Brescia
31 Crateris

31 Crateris, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna, belägen i den östra delen av stjärnbilden Korpen och har även variabelbeteckningen TY Corvi. Den har en kombinerad skenbar magnitud som varierar 5,19 – 5,23 med en period av 1,48 dygn och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 3,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 3 000 ljusår (ca 1 000 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 3 km/s. Primärstjärnan är möjligen en blå överlöpare från Hyaderna.

31 Crateris infördes i Korpen i samband med det formella beslutet om stjärnbildernas gränser år 1922.

Egenskaper
Primärstjärnan 31 Crateris A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B1.5 V. Den har en massa som är ca 16 solmassor, en radie som är ca 10 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 52 000 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 23 700 K. 

31 Crateris än dubbelstjärna där de två stjärnorna kretsar kring varandra med en period av 2,9631 dygn. Litet är känt om följeslagaren. Den 27 mars 1974 upptäckte Mariner 10-sonden ultraviolett strålning från en avlägsen källa. Denna antogs ursprungligen vara Merkurius måne innan källan visade sig vara 31 Crateris.

Se även
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/31crateris

		
Stjärnbilden Korpen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Ellipsoidiska variabler
Słupsks vojvodskap

Słupsks vojvodskap (polska Województwo słupskie) var åren 1975–1998 ett vojvodskap i nordvästra Polen. Huvudstad var Słupsk.

Städer
  Słupsk – 102 370
  Lębork – 37 026
  Bytów – 17 670
  Ustka – 17 256
  Człuchów – 15 249
  Sławno – 14 344
  Miastko – 11 931
  Czarne – 6 445
  Debrzno – 5 126
  Łeba – 4 198
  Kępice – 3 939

Referenser

Tidigare polska vojvodskap
Treviso Bresciano

är en ort och kommun i provinsen Brescia i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Brescia
Albert Kivikas

Albert Kivikas, född 18 januari 1898 i Suure-Jaani, Guvernementet Livland i Kejsardömet Ryssland, död 19 maj 1978 i Lund, var en estländsk författare och journalist, mest känd för romanen Namnen på marmortavlan (), som utspelar sig under Estniska frihetskriget.

Biografi
Albert Kivikas föddes i Suure-Jaani, som vid den tiden var en del av Kejsardömet Ryssland. Hans mor Anu Kivikas var vävare. 

I sin ungdom publicerade han några av sina verk under pseudonymerna  A. Pedajas och Mart Karus. Efter det estniska frihetskriget, i vilket han deltog som frivillig, blev Kivikas en av Estlands få författare som experimenterade med futurism, men hans mest kända alster är noveller och kortare berättelser om kriget och sociala problem i stadsmiljöer.

Från 1941 till 1944 var han ordförande för estländska författarförbundet. På våren 1944, flydde Kivikas till exil i Finland och därifrån hösten 1944 till Sverige, där han i Lund bodde fram till sin död 1978.

Albert Kivikas är far till ingenjören Töive Kivikas och farfar till låtskrivaren  Lo Kivikas.

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar

Män
Estländska författare
Avlidna 1978
Födda 1898
Personer från Viljandimaa
Alumner från Tartu universitet
Lockheed Martin RQ-170 Sentinel

Lockheed Martin RQ-170 Sentinel, arbetsnamn: Wraith UAV; smeknamn: Beast of Kandahar, är en amerikansk sekretessbelagd obemannad luftfarkost (UAV) med smygteknik som är speciellt tillverkad för flygspaning på hög höjd (50 000 fot eller 15 240 meter) av Lockheed Martin Advanced Development Programs (Skunk Works). De används främst av den amerikanska underrättelsetjänsten Central Intelligence Agency (CIA) medan själva flygningarna av de obemannade luftfarkosterna sköts dock av USA:s flygvapen via Creech Air Force Base, Clark County och Tonopah Test Range, Nye County i Nevada. I december 2012 uppskattades det att omkring 20 RQ-170 Sentinel hade byggts till och med det året.

2009 var det första gången som den obemannade luftfarkosten kom till kännedom när de franska Air & Cosmos och Libération publicerade bilder på en från 2007. En av bilderna visade hur den flög och andra visade när den var på en landningsbana på en militär flygplats i Kandahar i Afghanistan. Bara tre dagar efter att Libération publicerade, tillkännagav USA:s flygvapen RQ-170 Sentinels existens och att flygplanstypen flögs av den 30:e spaningsskvadronen på Tonopah Test Range, dock avslöjades det inga närmare detaljer runt den.

I maj 2011 deltog minst en RQ-170 Sentinel vid upptakten och under USA:s tillslag mot Usama bin Ladens tillhåll i Abbottabad i Pakistan, som resulterade i bin Ladens död.

Den 4 december samma år meddelade Irans armé att deras enhet för elektronisk krigföring hade tagit kontrollen över en obemannad luftfarkost som hade flugit nära Irans östra gräns mot Afghanistan. Den 6 december meddelade USA att den tillhörde CIA och inte USA:s flygvapen och medgav att de hade tappat kontrollen över den och den hade sen flugit in i iranskt luftrum och förmodligen kraschat. Den 8 december släppte Iran bilder på den beslagtagna RQ-170 Sentinel och USA bekräftade senare att bilderna var genuina. Den 24 december rapporterade iransk media att både Kina och Ryssland hade begärt få inspektera den obemannade luftfarkosten. Den 22 april 2012 meddelade befälhavaren av Islamiska revolutionsgardets flygvapen, general Amir-Ali Hajizadeh att man skulle utföra baklängeskonstruktion av RQ-170 Sentinel medan i november 2014 meddelade iranska media att en hade byggts och börjat flyga. Den fick namnet Shahed 171. I oktober 2016 rapporterade iransk media att det hade byggts en attackvariant av RQ-170 Sentinel som fick namnet Saegheh. 2018 blev en Shahed 171 nerskjuten av en israelisk Apachehelikopter, där Israels försvarsmakt bekräftade att Shahed 171 är en kopia av RQ-170 Sentinel.

Galleri

Referenser

Lockheed Martin
Obemannade luftfarkoster
CIA
Sjnasjkasjávrre

Sjnasjkasjávrre är en mindre sjö med en area på  km2 som ligger 698 m.ö.h. i Hamarøy kommun i Norge. Sjön ligger en kilometer från riksgränsen mot Sverige i en u-dal i bergsmassivet Boartte. Området är kargt, ligger avsides och besöks endast av ett fåtal vandrare.

Avrinningsområdet uppströms Sjnasjkasjávrre är  km2 stort och tillflöde sker från mindre vattendrag som rinner nedför de omgivande bergen i norr, väster och söder. Sjön avvattnas av Sjnasjkasjåhkå som rinner österut där den förenas med Slahpejåhkå vid riksgränsen och bildar Moalkkomjåhkå. Vattendragen nedströms Moalkkomjåhkå är Miehtjerjåhkå, Varggá, Vuojatädno och Lule älv.

Ett särdrag för Sjnasjkasjávrre är att den har ovanligt många öar.

Se även 

 Lulesamiska naturobjekt på kartorna

Källor

Noter 

Insjöar med lulesamiska namn
Insjöar i Nordland fylke
Insjöar i Hamarøy kommun
Ödegårdens kalkbruk

Ödegårdens kalkbruk är en tidigare industrianläggning sydväst om samhället Ekedalen i Tidaholms kommun. 

Ekedalens kalkbrott, som användes för råvaran, breder ut sig som en stor grop i ett annars flackt landskap. Tidigare brännugnar går fortfarande att avläsa. Framför ugnarna finns rester av lastbryggor.

Historik 
Ödegårdens kalkbruk fick sitt namn efter den gård där det anlades, Ödegården i Varvs socken. Förmodligen startade driften i mitten av 1800-talet. Från Ekedalens station anlades 1878 ett stickspår till kalkbrottet. Åren 1881-1885 expanderade verksamheten. Då producerades årligen 36 000 kubikfot kalk till ett värde av 4 300 kronor. Därefter saknas under en rad år uppgifter om driften. Nästa gång Ödegården redovisas är år 1890, som en verksamhet under närbelägna Kavlås/Övertorps kalkbruk.

År 1908 övertogs driften av Ödegårdens kalkbruks AB, med Alfred von Essen som en av huvudägarna. Bolaget hade stora planer. Bruket byggdes ut och ett flertal lok köptes in för att rationalisera driften. Förut användes järnvägen bara för att transportera bränd kalk och köra ut bränd skiffer på rödfyrtipparna. Nu kom järnvägen att nyttjas även för att frakta bruten skiffer och kalksten fram till ugnarna (hade tidigare skett med skottkärror). Första året efter von Essens övertagande sysselsattes ett 70-tal arbetare. Följande år växte arbetsstyrkan, i takt med att driften expanderade. Ett 20-tal nya brännugnar anlades. Järnvägen underlättade transporterna och ökade avsättningsområdet. Åren 1910-1919 producerades årligen 200 000-250 000 hektoliter bränd kalk. Omkring 135 arbetare var sysselsatta.

År 1919 övertogs Ödegårdens kalkbruk av Västergötlands Förenade Kalkindustrier, VFK. Därpå minskade produktionen till 94 000 hektoliter kalk årligen 1920-1924. Antalet anställda arbetare sjönk till ett 60-tal. Ytterligare tre år drevs produktionen, som stadigt minskade. 

Sedan driften vid Ödegårdens kalkbruk lades ner 1927 revs järnvägsspåren. Loken överfördes till närbelägna Kavlås/Övertorps kalkbruk.

Referenser

Noter

Källor 

Byggnader och anläggningar i Tidaholms kommun
Företag upplösta 1927
Ej längre existerande svenska gruvföretag
Veronica Swift

Veronica Swift, född 14 maj 1994 i Charlottesville, Virginia, är en amerikansk jazz- och bebopsångare.

Karriär 
Hennes karriär inleddes redan när hon som nioåring spelade  in sitt första album med Richie Cole och turnerade sedan med sina föräldrar, pianisten Hod O'Brien och sångerskan Stephanie Nakasian. Efter studier vid University of Miami's Frost School of Music fick hon sin examen 2016. Därefter flyttade Swift till New York, där hon spelade på jazzklubbarna Birdland, Blue Note, och Dizzy's Club Coca Cola. Hon uppträdde också med Wynton Marsalis, Chris Botti, Michael Feinstein, Benny Green och Paquito D'Rivera. Hon har också medverkat på flera jazzfestivaler i bland annat Monterey, Montreal, London, Bern och Shanghai. 2019 turnerade hon med pianisten  Benny Greens trio. I februari 2020 gästade hon Sverige tillsammans med saxofonisten Jim Snidero och uppträdde på jazzklubbar i Nynäshamn, Uppsala, Kalmar, Eskilstuna och Vallentuna, då med svensk rytmsektion bestående av pianisten Claes Crona, basisten  Hans Backenroth och trumslagaren Bengt Stark.

Priser & utmärkelser 

 2019 - Bästa nya artist och Bästa album i tidskriften JazzTimes''' Readers’ Poll 

 Diskografi 

 Under eget namn 
2004 - Veronica's House of Jazz (SNOB, 2004), with Richie Cole, Hod O'Brien, Pete Spaar, Ronnie Free, Stephanie Nakasian
2007 - It's Great to Be Alive! (SNOB, 2007), with Harry Allen, Hod O'Brien, Lee Hudson, Neal Miner, Jeff Brillinger, Stephanie Nakasian
2015 - Lonely Woman (2015), with Emmet Cohen, Benny Bennack III, Daryl Johns, Matt Wigler, Scott Lowrie
2019 - Confessions (Mack Avenue Records) with  Emmet Cohen Trio: Emmet Cohen, piano; Russell Hall, bass; Kyle Poole, drums (1, 2, 4-6, 9-12); Benny Green Trio: Benny Green: piano; David Wong: bass; Carl Allen: drums (3, 7-8).

 Tillsammans med andra 
2017 - Jeff Rupert with Veronica Swift Let's Sail Away (Rupe, 2017), with Dan Miller, Christian Herrera, Saul Dautch, Richard Drexler, Charlie Silva, Marty Morell
2018 - Benny Green: Then and Now'' (2018), with Anne Drummond, David Wong, Kenny Washington, Josh Jones

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kvinnor
Födda 1994
Levande personer
Amerikanska jazzsångare
1 Cancri

1 Cancri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna, belägen i den västra delen av stjärnbilden Kräftan. Den har en  skenbar magnitud av 5,97 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 454 ljusår (ca 139 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 14 km/s.

Egenskaper
1 Cancri är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K3- III och är specificerad som spektralstandard för denna typ. Den har en radie som, baserat på uppmätt vinkeldiameter vid ockultation med månen på 2,1 ± 0,6 mas, är ca 31 solradier och utsänder från dess fotosfär ca 137 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 500 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/1cancri

		
Stjärnbilden Kräftan
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar