kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
EMUI

EMUI är ett operativsystem baserat på Android OS. Det används av många mobiler av Huawei och mobiler som Honor har tillverkat mellan åren 2013-2019. Huawei lanserade 2012 EMUI 1 baserat på Android 4. EMUI hette tidigare "Emotion UI".

De flesta mobilerna som har EMUI har "Googleappar" och apparna "Huawei app gallery" och "Huawei Browser", som är en webbläsare som liknar de webbläsaren som finns i vissa mobiler från ZTE ("Browser" eller "Webbläs") och en app som heter "Themes" som liknar "Theme manager" eller ZTE themes" i mobiler från ZTE. Det finns mobiler från Huawei som har "Play store" och "Huawei app gallery". Vissa mobiler från Huawei har inte apparna Google, Play store, och Gmail.

Mobiler som har EMUI som operativsystem har apparna "Notepad", "Hicare" och en app som heter "Email".

Utgåvor
EMUI 1 hade en assistent (liknande Siri, Bixby eller Google Assistent) och det fanns en app för teman.

När EMUI 2 lanserades bytte Emotion UI namn till EMUI. I EMUI 2 introducerades "Huawei app gallery".

EMUI 4 och EMUI 4.4 har ikoner som såg olika ut än senare versioner av EMUI.

EMUI 5 har ikoner med olika former. Men appar som "Kamera", "kontakter", "telefon", "Notes" eller "email" hade alla samma form. Ikonerna är annorlunda än i EMUI 4.4, vissa ikoner ser tredimensionella ut.

EMUI 8: några visuella skillnader mellan EMUI 5 och EMUI 8 är att flera Googleappar har andra former. I EMUI 8 är flera ikoner runda som i Android 8.0, Android 8.1, Android 9, Android 10 och Android 11.

EMUI 9 har flera ikoner ett annat utseende. Flera systemikoner ser tvådimensionella ut. Systemikoner har samma form, medan andra ikoner kan ha en annan form. I EMUI 9.1 har fler ikoner fått ett annat utseende.

EMUI 11. Till skillnad från tidigare versioner av EMUI finns inga Google Play Services. Och istället för GMS så finns det HMS. Några appar som inte är tillgängliga i EMUI 11 är bland annat Play butik, Youtube, Google Messages och Gmail.

Källor 

Huawei shares the list of devices getting EMUI 12, 29 Oktober 2021. Läst 30 Oktober 2021
https://www.androidauthority.com/huawei-emui-12-release-3048371/

Mobiltelefoni
Kvarteret Silkesmassan

Kvarteret Silkesmassan ligger i Stureby på Vivstavarvsvägen 169–197 och består av 14 radhus i tre sammanhängande huskroppar. Tillsammans med Kvarteret Rispapperet och Kvarteret Blekeriet bildar de Vivstavarvsvägens radhusområde som är blåklassat av Stadsmuseet. En blåklassning av Stadsmuseet betyder att fastigheten har synnerligen högt kulturhistoriskt värde. Tillsammans med resten av radhusområdet är det den enda fastigheten i Stureby som är blåklassad.

Bebyggelse 
Ritningarna till radhusen utfördes av arkitekt Erik F. Dahl 1950 och inflytt skedde cirka ett år senare. I Kvarteret Silkesmassan utfördes radhusen i två variationer. De börjar på Vivstavarvsvägen 169 med en variation i en och en halv våning med garage i källarplan, därefter följer fyra hus i två våningar med tillhörande källare med garage. Fram- och baksida skiljer sig avsevärt från varandra med variationer i fönsterstorlek och utseende.

Då kvarteret ligger i en backe är de första två huskropparna, bestående av 10 radhus placerade med höjdskillnader mellan husen. Fram till den tredje huskroppen har vägen plattat till sig och radhusen ligger i fas med varandra. 

Husens entréer är indragna med varsin liten terrass med tillhörande balkong ovanför.

Noter

Externa länkar

Blåmärkta byggnader i Stockholm
Silkesmassan
Stureby
Jönköpings gamla flygfält

Jönköpings flygfält var ett kommunalt flygfält för kommersiell flygtrafik i Jönköping, som användes mellan 1935 och 1961. Det låg på sankmark mellan Munksjön och Rocksjön, ett par kilometer söder om stadens centrum, som numera industriområdena Gamla flygfältet och Ljungarum norra ligger.

Flygfältet var ett gräsfält med oregelbunden form, från början 500 meter i nord-sydlig riktning och 600 meter i öst-västlig riktning. Hangaren var 34 x 18 meter stor och 5 meter hög och låg nära Kämpevägen, med infart strax söder om nuvarande Bangårdsgatan.

Det ersattes 1961 av Axamo flygplats, numera Jönköpings flygplats, sydväst om staden.

Bakgrund
Som första flygfältet i Jönköping användes A 6 övningsfält i sydöstra utkanten av staden. Detta hade sedan 1911 abonnerats för flyguppvisningar. En första sådan ägde rum i maj 1913 med Jönköpings Roddsällskap som initiativtagare, där flygpionjären Hugo Sundstedt lockade ett stort antal åskådare. Fältet kom sedan att användas som flygfält för plan som behövde landa eller mellanlanda i Jönköping ända fram till invigningen av nya flygfältet 1935.

Flygfältet
Stadsfullmäktige i Jönköping beslöt 1932 att anlägga ett flygfält vid Ljungarum i närheten av det för industritomter reserverade området öster om Munksjön och söder om Rocksjön. 
Området var myrmark och krävde omfattande utfyllnad med sand och grus, vilket fraktades dit på en tillfällig industribana. Bygget genomfördes som ett AK-arbete.

Flygfältet förstorades, bland annat åt sydväst 1947, så att den längsta banan (Rwy 04/22) blev 1.150 meter lång. Flygfältet fick då formen av en klotglödlampa med lamphuvudet åt nordost över Rocksjön.
Dessförinnan var de använda banorna på gräsfältet 640 meter respektive 700 meter.

För att öka säkerheten för nattpostflyget mellan Stockholm och kontinenten, fanns en flygfyr i närheten på Ekeberg fyra kilometer sydost om flygplatsen. Den var, liksom flygplatsen, en del av flygstambanan  Stockholm–Malmö.
 ()

Källor
Åke Svenneborg: Gamla flygfältet i Jönköping Ur Jönköpings Hembygdsförening Gudmundsgillets årsbok 2009
Svensk Flygkalender 1938, faksimilerad på Jönköpings gamla flygplats 1935-1961. Utveckling visad med kartor och foton, privat webbplats, läst den 29 september 2020

Noter

Externa länkar
Jönköpings gamla flygplats 1935-1961. Utveckling visad med kartor och foton, privat webbplats

Flygplatser i Jönköpings län
Jönköpings historia
Flygplatser invigda 1935
Nedlagda flygplatser i Sverige
Spel Erik

Erik Eriksson, kallad Spel Erik, född 15 februari 1804 i Fränsta, död 25 januari 1881, var en svensk spelman på fiol från Medelpad.

Spel Erik i Viken utgjorde tillsammans med Spel Gulle och Spel Jöns de s.k. ”tre Spelen” – ett samlingsnamn på de tre största spelmännen i Medelpad under första delen av 1800-talet. Dessa tre har lämnat efter sig en stor repertoar av låtar till senare spelmän och har på så sätt varit viktiga för den medelpadska folkmusiken. I Svenska låtar (1928) beskrivs de tre Spelen som musikaliskt motsvarande Lapp-Nils i Jämtland, och att deras melodier karakteriseras av ”melodisk fägring” och ”originell karaktär”.

Spel Erik föddes i Fränsta i Torps socken, men familjen flyttade sedermera till Viken i slutet av 1819 eller början av 1820. Hans far var Erik Hansson (f. 1779) bonde i Fränsta, och hans mor var Kjerstin Ericksdotter och han hade två bröder. 1826 gifte han sig med pigan Gertrud Pehrsdotter, och de flyttade sedermera med sina barn till Naggen 1848. 1850 avled Gertrud och familjen hade då fem barn i livet.

Fem låtar av Spel Jöns framförda av Anton Högerberg, Gösta Smedberg, Göran Sjölén och Sven Englund finns utgivna på CD-utgåvan av skivan Spelmanslåtar från Medelpad (2001) i serien Sonet Folk Series.

Upptecknade låtar 
På sin resa till Medelpad 1957 upptecknade Matts Arnberg fyra låtar efter Spel Erik, framförda av Paulus ”Myrås-Pålle” Almgren och Anton Högerberg.

Referenser 
 
 

Svenska fiolspelmän
Medelpadsspelmän
Personer från Torps socken, Medelpad
Födda 1804
Avlidna 1881
Män
Svenska musiker under 1800-talet
Kvarteret Rispapperet

Kvarteret Rispapperet ligger i stadsdelen Stureby på Husumsgränd 2–14 och består av sju radhus. Tillsammans med Kvarteret Silkesmassan och Kvarteret Blekeriet bildar de Vivstavarvsvägens radhusområde som är blåklassat av Stadsmuseet. Radhusområdet tillsammans med Kvarteret Rispapperet är den enda fastigheten i Stureby som är blåklassad av Stadsmuseet, vilket tyder på arkitektur av exceptionellt kulturhistoriskt värde.

Bebyggelse 
Ritningarna till radhusen utfördes av arkitekten Erik F. Dahl 1950 och inflyttning skedde inom ett år. Byggmästare och beställare var Filip Falk som även planerade andra radhusområden som idag är uppmärksammade i Stockholm. 

Kvarteret Rispapperet gjordes den stora delen av radhuslängan, fem hus, i ett utförande och några av radhusen spegelvändes. Från början bestod längan av sex radhus och en kollektivanläggning med gemensam tvättstuga, panncentral och vaktmästarbostad. Kollektivanläggningens utseende skiljer sig avsevärt från resterande radhuslänga. Huset är i en våning med källare och ett högt tillhörande skorstenstorn, en del av den gamla panncentralen. Radhus nr 1, Kvarteret Rispapperet 3, är bredare än de andra radhusen med burspråk och källare, till skillnad från resterande av radhusen. Längan har kortsidor av gult tegel med långsidor av rödbrun puts med entrépartier i vit puts och blå träpanel.

Husens entréer är indragna med varsin liten terrass med tillhörande balkong ovanför.

Noter

Externa länkar

Blåmärkta byggnader i Stockholm
Rispapperet
Stureby
Oskar Rokkanen

Oskar Walter Rokkanen, född 14 juli 1882 i S:t Michels landskommun, död 24 augusti 1973 i Helsingfors, var en finländsk direktör och kommerseråd. 

När Rokkanen var liten flyttade familjen till Sankt Petersburg, där fadern bedrev affärsverksamhet. I Petersburg studerade Rokkanen elektroteknik och anställdes 1908 som elektroteknisk chef vid ryska statens järnvägar. På grund av ryska revolutionen 1917 flydde familjen till Finland, där Rokkanen 1918 grundade Pohjoismainen Sähkö Oy (PSO). Rokkanen kom att vara direktör för bolaget fram till sin bortgång. PSO blev inom kort ett av landets viktigaste elektricitetsbolag och var på 1930-talet Finlands största skivbolag, trots att musiken bara var en liten del av PSO:s verksamhet. Bolagets framgångar på den musikaliska fronten berodde till stor del på Rokkanens eget engagemang för den inhemska skivproduktionen. Efter Rokkanens bortgång övertog sonen Lauri ledarskapet och sedan denne avgick 1977 upplöstes bolaget och stora delar av dess musikverksamhet övertogs av Musiikki-Fazer, som i sin tur sålde verksamheten till Warner Music Group.

Referenser

Män
Födda 1882
Avlidna 1973
Finländska företagsledare
Personer från Sankt Michel
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Damsingel vid Western & Southern Open 2020

Madison Keysvar regerande mästare, men hon förlorade i den andra omgången mot Ons Jabeur.

Viktoryja Azaranka vann titeln genom walkover efter att Naomi Osaka dragit sig ur från finalen på grund av en skada. Det var Azarankas första singeltitel sedan hon vann Miami Open i mars 2016 och den första titeln sedan hon födde sin son Leo i december 2016.

Seedning

 Karolína Plíšková (Andra omgången)
 Sofia Kenin (Andra omgången)
 Serena Williams (Tredje omgången)
 Naomi Osaka (Final, drog sig ur)
 Aryna Sabalenka (Tredje omgången)
 Petra Kvitová (Andra omgången)
 Madison Keys (Andra omgången)
 Johanna Konta (Semifinal)
 Elena Rybakina (Första omgången)
 Markéta Vondroušová (Första omgången)
 Alison Riske (Första omgången)
 Anett Kontaveit (Kvartsfinal)
 Maria Sakkari (Kvartsfinal)
 Elise Mertens (Semifinal)
 Donna Vekić (Första omgången)
 Dayana Yastremska (Tredje omgången)

Lottning

Finaler

Övre halvan

Sektion 1

Sektion 2

Undre halvan

Sektion 3

Sektion 4

Kvalturnering

Seedning

  Jil Teichmann (Kvalificerad)
  Anna Blinkova (Första kvalomgången)
  Lauren Davis (Första kvalomgången)
  Zarina Diyas (Första kvalomgången)
  Laura Siegemund (Kvalificerad)
  Daria Kasatkina (Kvalificeringsmatch, Lucky loser)
  Arantxa Rus (Kvalificerad)
  Nao Hibino (Första kvalomgången)
  Taylor Townsend (Första kvalomgången)
  Sorana Cîrstea (Kvalificeringsmatch)
  Misaki Doi (Första kvalomgången)
  Kirsten Flipkens (Kvalificerad)
  Madison Brengle (Första kvalomgången)
  Jessica Pegula (Kvalificerad)
  Viktória Kužmová (Kvalificeringsmatch)
  Patricia Maria Țig (Första kvalomgången)
  Nina Stojanović (Kvalificeringsmatch)
  Christina McHale (Kvalificerad)
  Monica Puig (Första kvalomgången)
  Danka Kovinić (Första kvalomgången)
  Paula Badosa (Kvalificeringsmatch)
  Shelby Rogers (Kvalificeringsmatch)
  Jasmine Paolini (Första kvalomgången)
  Kristie Ahn (Kvalificeringsmatch)

Kvalificerade

  Jil Teichmann
  Leylah Annie Fernandez
  Jessica Pegula
  Ann Li
  Laura Siegemund
  Christina McHale
  Arantxa Rus
  Catherine Bellis
  Vera Zvonareva
  Anna Kalinskaya
  Océane Dodin
  Kirsten Flipkens

Lucky loser
  Daria Kasatkina

Kvallottning

Kval 1

Kval 2

Kval 3

Kval 4

Kval 5

Kval 6

Kval 7

Kval 8

Kval 9

Kval 10

Kval 11

Kval 12

Referenser
Lottning
Kvallottning

Western & Southern Open 2020 – Damsingel
Damsingel
8096 Emilezola

8096 Emilezola eller 1993 OW3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 juli 1993 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den franske författaren Émile Zola.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Se även 
 Zola (krater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1993
Émile Zola
Yvann Maçon

Yvann Maçon, född 1 oktober 1998, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Paris FC, på lån från Saint-Étienne.

Klubbkarriär
Den 31 januari 2020 värvades Maçon av Saint-Étienne, där han skrev på ett 3,5-årskontrakt. Maçon gjorde sin Ligue 1-debut den 9 februari 2020 i en 0–1-förlust mot Montpellier.

Den 8 december 2022 lånades Maçon ut till Paris FC på ett låneavtal över resten av säsongen 2022/2023.

Landslagskarriär
Maçon representerade Guadeloupes U20-landslag i kvalet till CONCACAF:s U20-mästerskap 2017, där han bland annat gjorde ett hattrick i den avslutande matchen.

Maçon debuterade för Frankrikes U21-landslag den 8 oktober 2020 i en 5–0-vinst över Liechtenstein, där han blev inbytt i den 75:e minuten.

Källor

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Paris FC
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i Championnat National
Spelare i Championnat National 3
Födda 1998
Levande personer
Män
Franska idrottare under 2000-talet
Personer från Guadeloupe
USS Constellation (FFG-62)

USS Constellation (FFG-62) är en kommande fregatt i USA:s flotta, som för tillfället (2020) är under utveckling. Hon kommer även att vara det första fartyget i  Constellation-klassen. Fartyget är namngivet efter flera tidigare fartyg i USA:s flotta, fartyg som i sin tur är namngivna efter stjärnsymbolerna i USA:s flagga.

Källor

Amerikanska fregatter
Nils Hellström (kemist)

Nils Egon Erik Hellström, född 10 december 1905 i Lund, död 15 maj 1981 i Uppsala, var en svensk kemist.

Nils Hellström var son till Nils Hellström. Efter studentexamen i Norrköping 1924 blev han 1927 filosofie kandidat vid Lunds universitet, 1931 filosofie magister vid Stockholms högskola och 1931 filosofie licentiat vid Lunds universitet och efter disputation 1935 1936 filosofie doktor där. Hellström var docent i organisk kemi vid Tekniska högskolan 1935–1938 och professor i träförädlingskemi vid Norges tekniska högskolan i Trondheim 1938–1940. 1940 återvände han till Stockholm och tillhörde Ingenjörvetenskapsakademiens motorbränsleutskott varav 1940–1942 som ordförande och var vetenskaplig medarbetare vid akademien, bland annat som föreståndare för dess tjärforskningslaboratorium 1940–1942. Hellström blev 1942 på nytt docent i organisk kemi vid Tekniska högskolan 1942, kallades till laborator i kemi där 1943 och var tillförordnad professor i organisk kemi 1943–1945. Han anlitades även av Statens industrikommission och Statens livsmedelskommission. I sin vetenskapliga produktion, ett fyrtiotal avhandlingar och uppsatser i in- och utländsk fackpress, har behandlat huvudsakligen organisk-kemiska men även teknisk-kemiska frågor som organiska halogen- och svavelföreningar, trätjära och träkemiska frågor. Hellström företog studieresor till bland annat Tyskland, Schweiz och Storbritannien. 1939 blev han ledamot av Norske videnskapers selskap.

Källor

Noter 

Svenska kemister under 1900-talet
Forskare från Lund
Födda 1905
Avlidna 1981
Män
Alvar Lenning

Karl Alvar Lenning, född 21 juni 1897 i Eskilstuna, död 6 augusti 1980 i Stockholm, var en svensk ingenjör och formgivare. 

Lenning, som var son till auktionsdirektör C.A. Larsson och Anna Jönsson, avlade studentexamen 1915 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1920. Han var ingenjör vid Älvkarleby kraftverk och Väg- och vattenbyggnadsstyrelsens laboratorium till 1924, Patent- och registreringsverket 1924–1925, Electrolux kyllaboratorium 1925–1926, chef för Electrolux-Servel kyllaboratorium i USA 1926–1930, överingenjör vid Hesselman Motor Corporation i Stockholm 1930–1932, laborator vid AB Electrolux 1933–1940, konsulterande kyltekniker (absorptionskylteknik) samt teknisk konstruktör och formgivare från 1941. 

Lenning innehade omkring 140 patent angående bland annat kylteknik. Han var teknisk redaktör för Svensk uppslagsboks andra upplaga, Nordisk familjeboks fjärde upplaga och Lilla uppslagsboken samt redaktör för "Problemhörnan" i Teknisk Tidskrift från 1940.

Bibliografi
Tekniken och framtiden: från ångkraft till atomenergi (redaktör, två volymer, 1945)
Praktisk handbok för ingenjörer (1949)
Problemboken (1951)
Kombinationsmåttsatsernas uppfinnare (1954)
Harp- och lyrik: spridda tankar av Jalmar Jämmerdal (1979)

Referenser

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska formgivare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1980
Män
Ingenjörer från Eskilstuna
Nils Olsson (spelman, född 1887)

Nils Olof Olsson, stundom kallad Snus Nisse eller Nisch Orsa, född 29 juli 1887 i Sundsvalls församling, Västernorrlands län, död 14 februari 1973 i Sundsvalls Gustav Adolfs församling, Västernorrlands län, var en svensk målare, spelman och upptecknare i Sundsvall.

Olsson var till en början en skicklig dragspelare, men började vid 38 års ålder intressera sig för fiol, även om han bara nödhjälpligt lärde det senare rent tekniskt. Hans folkmusiksintresse utmynnade även i ett intresse för uppteckning, och han har dokumenterat ett värdefullt notmaterial för framtiden, främst från Medelpad. För sina egna kompositioner och för sitt uppteckningsarbete förärades han Zornmärket i guld 1954, Kjellström-plaketten och Samfundet för hembygdsvårds plakett.

Olsson var något kontroversiell i spelmanskretsar, omtyckt för sitt uppteckningsarbete, men ibland ogillad för sina fräna uttalanden om spelmäns och låtars ”äkthet”.

Publikationer i urval 
 Olsson, Nils (red.) (1937?). Fiollåtar från Medelpad. Stockholm: Lundquist
 Olsson, Nils (1938). Folkmelodier från Medelpad.
 Olsson, Nils (1952). Spelmän i Tuna. Tunabygden (Matfors). 1952(4), s. 12-14
 Olsson, Nils (1959). Seder och bruk vid bröllop i Sättna, Medelpad, under senare delen av 1800-talet. Hembygden (Stockholm). 1959(38), s. 12-14
 Olsson, Nils & Andersson, Olof (red.) (1962). 12 fiollåtar från Medelpad. Stockholm: Abr. Lundquist

Referenser

Noter 

Svenska dragspelare under 1900-talet
Svenska fiolspelmän
Medelpadsspelmän
Födda 1887
Avlidna 1973
Män
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Sundsvall
Riksspelmän
Emil Hellman

Emil Hellman, född 20 april 2001 i Helsingborg, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Helsingborgs IF.

Karriär
I maj 2022 lånades Hellman ut till Ängelholms FF på ett låneavtal över resten av säsongen.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Högaborgs BK
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i Ängelholms FF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 2001
Levande personer
Män
Idrottare från Helsingborg
Svenska idrottare under 2000-talet
ASJA L1 Viking

ASJA L1 Viking var ett svensktillverkat enmotorigt passagerarflygplan, som utvecklades och tillverkades av AB Svenska Järnvägsverkstädernas Aeroplanavdelning i Linköping. Viking var företagets första egna flygplanskonstruktion och ritades av Sven Blomberg, med bakgrund hos Heinkel och Svenska Aero.

Flygplanskroppen var byggd i en svetsad stålrörskonstruktion klädd med tyg. Piloten satt framtill i mitten och bakom fanns en soffa för två passagerare. Vingarna var byggda i trä och klädda med duk.  

Det första exemplaret köptes 1931 av Stockholms-Tidningen som reportageflygplan och användes bland annat av Sveriges första flygande reporter Birger Brinck, signaturen Beson. 

Ett andra flygplan såldes i juli 1932 till direktören E. Witte i Stockholm och användes för firma Reklamflyg, bland annat med namnet Den flygande Draken med reklam för Bosch. Flygplanet blev påkört av S/S Apollo i hamnen i Västerås när det taxande ut för start i maj 1934. Vid kollisionen bröts bland annat ena vingen av och en flottör krossades

Se även 
ASJA Viking II
ASJA L2

Källor
Birger Brinck: Östersjöflygningen och Viking i Flygning 1931, sidorna 225–227, respektive sidan 228

Noter

Svensktillverkade flygplan
Christian Andrésen

Christian Andrésen, född 1860, död 1930, var en dansk-svensk målare och porslinsmålare.

Andrésen anställdes vid Rörstrands porslinsfabrik 1889 för att utföra dekormålning på företagets beställningsporslin,  han lämnade företaget 1901 för att tillträda en liknande befattning vid Göteborgs porslinsfabrik där han var verksam fram till 1926.

Källor
Svensk jugendkeramik, Bengt Nyström, 2003, sid 134 

Svenska porslinsmålare
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1860
Avlidna 1930
Män
Birger Brinck

Karl Birger Edvard  Brinck, född 22 oktober 1901 i Avesta, död 6 maj 1937 i Lakehurst i New Jersey i USA, var en svensk journalist, med pseudonymen Beson.

'Birger Brinck var son till brukskamrer Erik Adolf Eriksson och Therese Brinck. Han studerade konst på Der Sturm i Berlin i Tyskland 1921–1922. Han blev nattredaktör på Sörmlandsposten 1923 och var redaktionssekreterare på Västerviks-Tidningen från 1924. Han arbetade från 1931 på Svenska Dagbladet, Stockholms-Tidningen och Stockholms Dagblad i Stockholm och blev bland annat Stockholms-Tidningens och Sveriges första flygande reporter. Tidningen köpte 1931 en ASJA L1 Viking som reportageflygplan.

Han var från 1931 gift med Märta Råbock.

'Birger Brinck omkom på luftskeppet Hindenburg i Hindenburgkatastrofen i New Jersey 1937.

Källor
Om Birger Brinck i Publicistklubbens porträttmatrikel 1936

Noter

Externa länkar
Birger Brinck: Östersjöflygningen i Flygning 1931, sidorna 225–227

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1937
Män
Personer från Avesta
Horst Tappert

Horst Tappert, född 26 maj 1923 i Elberfeld, död 13 december 2008 i München, var en tysk skådespelare. Tappert är mest känd för att ha spelat huvudrollen i TV-serien Derrick under åren 1974-1998.

Källor 
filmportal.de

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Nordrhein-Westfalen
Personer från Elberfeld
Män
Födda 1923
Avlidna 2008
Emily St. John Mandel

Emily St. John Mandel, född 1979, är en kanadensisk roman- och essäförfattare. Hon har skrivit ett flertal essäer och sex romaner, inklusive Station elva (2014) och Glass Hotel (2020). En miniserie baserad på romanen Station elva hade premiär på HBO Max den 16 december 2021. Hennes senaste roman, Sea of Tranquility, publicerades i april 2022 och debuterade som nummer tre på The New York Times bästsäljarlista.

Bibliografi

Romaner 
 2009 – Last Night in Montreal
 2010 – The Singer's Gun
 2012 – The Lola Quartet
 2014 – Station Eleven
 2020 – Station elva, svensk översättning av Carl-Johan Lind (Trut publishing)
 2020 – Station Eleven, amerikansk miniserie av Patrick Somerville
 2020 – The Glass Hotel
 2022 – Sea of Tranquility

Källor 

Kanadensiska författare under 2000-talet
Kanadensiska science fiction-författare
Kvinnor
Födda 1979
Levande personer
Engelskspråkiga science fiction-författare