kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torstein Raaby

Torstein Pettersen Raaby, född 6 oktober 1918 i Dverberg på Andøya i Vesterålen i Norge, död 23 mars 1964, var en norsk radiotelegrafist, som var känd som motståndsman under andra världskriget och som deltagare i Kontiki-expeditionen.

Under andra världskriget blev han efter utbildning 1943 underrättelseofficer i Secret Intelligence Service. Han tillbringade tio månader gömd i Alta vid Altafjorden, och skickade under den tiden till sin bas i Storbritannien detaljerade observationer om tyska krigsfartyg och radarinstallationer med en gömd radiosändare, som var ansluten till en tysk officers radioantenn. Hans rapporter var avgörande för att möjliggöra för Royal Air Force att hitta och oskadliggöra det tyska slagskeppet Tirpitz. För denna insats, och andra uppdrag som hemlig agent under kriget, fick Torstein Raaby Norges förnämsta militära utmärkelse, Krigskorset med svärd 1944. Hans militära rang var fänrik.

Kontiki-expeditionen 
År 1947 deltog han i Thor Heyerdahls Kontiki-expedition från Peru till Polynesien som radiotelegrafist, under vilken han hade omfattande kommunikation med radioamatörer i Chile, USA, och till och med Norge, med hjälp av en liten 6-wattsändare.
Efter expeditionen återvände han till Nord-Norge och tog senare, åter som radiotelegrafist, arbete på Björnön i Norra Ishavet.

Torstein Raaby dog nära Alert på Grönland av hjärtproblem under en expedition för att nå Nordpolen på skidor.

Utmärkelser
 Krigskorset med svärd (Norge)
 Distinguished Service Order (Storbritannien)
 King's Medal for Courage in the Cause of Freedom (Storbritannien)
 Croix de Guerre (Frankrike)

Källor
Om Torstein Raaby på www.vesteraalen.info
Om Torstein Raaby i Nordlands fylkesleksikon

Noter

Norska militärer
Födda 1918
Avlidna 1964
Män
La Naissance d'Osiris

La Naissance d'Osiris, ou La Fête Pamilie (Osiris födelse eller Pamylias fest) är en opera (acte de ballet) med musik av Jean-Philippe Rameau och libretto av Louis de Cahusac.

Historia
Med stor säkerhet var Rameaus och Cahusacs tanke att La Naissance d'Osiris skulle bli en del av en opéra-ballet i tre akter med titeln Les beaux jours de l'Amour. De andra akterna skulle ha varit Nélée et Myrthis (ofullbordad och uppförd först på 1900-talet) och Anacréon (framförd separat den 23 oktober 1754 på slottet i Fontainebleau). 

La Naissance d'Osiris hade premiär den 12 oktober 1754 i Fontainebleau och var en del av firandet av prins Ludvig (den blivande Ludvig XVI av Frankrike) där den nyfödde prinsen fick symbolisera guden Osiris. Operan framfördes tillsammans med Rameaus Pigmalion och Les Incas de Pérou (andra akten av opéra-balleten Les Indes galantes).

Personer
Pamilie (sopran)
Un berger (en herde) (haute-contre)
Le grand prêtre de Jupiter (Jupiters överstepräst) (basbaryton)
Jupiter (baryton)
Une bergère (en herdinna) (sopran)

Handling
Jupiter stiger ned till sitt tempel för att förkunna för Pamilie och herdarna om Osiris födelse. Herdarna anordnar en fest.

Källor

Operor av Jean-Philippe Rameau
Franskspråkiga operor
Anacréon (Rameau, 1754)

För Rameaus opera med samma namn från 1757, se Anacréon.
Anacréon är en opera (acte de ballet) med musik av Jean-Philippe Rameau och libretto av Louis de Cahusac.

Historia
En av två actes de ballets som förvirrande nog har samma titel. Båda handlar om den åldrande poeten Anakreon men förutom det så är det helt fristående från varandra. Rameaus och Cahusacs tanke var att Anacréon skulle bli en del av en opéra-ballet i tre akter med titeln Les Beaux Jours de l'Amour. De andra akterna skulle ha varit Nélée et Myrthis (ofullbordad och uppförd först på 1900-talet) och La Naissance d'Osiris. Rameau hade svårt att färdigställa verket och övergav idén. Anacréon hade premiär den 23 oktober 1754 på slottet i Fontainebleau. 1757 komponerade Rameau ytterligare en opera med titeln Anacréon, som blev en akt i hans opéra-ballet Les Surprises de l'amour.

Personer
Anacreon (bas
Chloë (sopran)
Batile (eller Bathylle) (haute-contre)

Handling
Anacréon förbereder ett bröllop mellan sina två skyddslingar Cloé och Batile. Men han lurar i dem att bröllopet ska stå mellan honom själv och Cloé. Till slut avslöjar han sanningen och viger sina skyddslingar.

Källor

Operor av Jean-Philippe Rameau
Franskspråkiga operor
Tom Davies

Thomas "Tom" Davies, född 30 juni 1998 i Liverpool, är en engelsk fotbollsspelare som spelar för Premier League-klubben Sheffield United.

Karriär
Davies debuterade i Premier League den 16 april 2016, i en 1–1-match mot Southampton i vilken han blev inbytt i den 83:e minuten mot Darron Gibson. Den 3 augusti 2016 förlängde Davies sitt kontrakt med Everton med fem år. Den 3 april 2017 förlängde han återigen sitt kontrakt med klubben med fem år.

Den 16 augusti 2023 blev Davies klar för Sheffield United, där han skrev på ett treårskontrakt.

Källor

Landslagsstatistik på thefa.com

Noter

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Everton FC
Spelare i Sheffield United FC
Spelare i Premier League
Födda 1998
Levande personer
Män
Personer från Liverpool
Brittiska idrottare under 2000-talet
Trøndergruva

Trøndergruva är en tidigare gruva i Platåberget nära Longyearbyen på västsidan av Adventfjorden, vilken anlades år 1903. Den ligger något öster om den senare öppnade Gruve 3. Trøndergruva har en fortfarande synlig öppning öster om Svalbard globale frøhvelv. Gruvan var i drift mellan 1903 och 1906 och var den första egentliga kolgruvan i Svalbard.

Sommaren 1899 bröt ishavsskepparen Søren Zachariassen från Tromsø 600 hektoliter kol från Bohemanneset, Heerodden och Festningsodden vid Isfjorden. På väg ned mot fastlandet omnämnde han sitt kolfynd för, och gav kolprover till, ishavsskepparen Henrik Næss från Trondheim. Tillsammans med tre andra intressenter sände Næss åtta man till ögruppen för att ta "ett eller annat kolfält i besittning". De gjorde så vid Hotellneset på Trondhjem-Spitsbergen Kulkompanis vägnar, och Trøndergruva anlades 1903 med amerikansk finansiering.

Insamlingar av kolprover från provområden i Blomsterdalen några hundra meter öster om Trøndergruva fortsatte, och senare också i bergssluttningen ovanför Hotellneset. Amerikanen John Munroe Longyear hade 1901 sett kolbrott vid Calypsobyen som turist och kom i kontakt med gruvbolaget från Trondheim. Kolprover, som han tog med hem till USA, visade god kvalitet på kolet. De amerikanska gruvägare, som gått i Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani, bildade så småningom Arctic Coal Company, och 1906 sålde Henrik Næss och hans kompanjoner Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani, inklusive Trøndergruva, till detta företag.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Trøndergruva på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Longyearbyen
Gruvor i Svalbard
Själevads Bryggeri

Själevads Bryggeri var ett bryggeri som grundades 1880 i Själevad utanför Örnsköldsvik, och lades ner 1970.

Historia 

Bryggeriet grundades 1880 av Kristian Fredrik Madlung från Tyskland och grosshandlaren Perman från Fränsta. En fabriksbyggnad uppfördes på en udde vid Själevadsfjärden, varifrån vattnet togs till en början. Detta vatten ansågs dock otjänligt och man byggde istället en ledning från Svarttjärn från vilken man tog vattnet. År 1890 anlade firman även ett bryggeri i Åsele, som senare köptes upp av AB Östersunds Ångbryggeri och lades ner 1949.

År 1892 ombildades rörelsen till Örnsköldsviks Ångbryggeri AB, med Fredrik Madlung som disponent tills han efterträddes av Lars Olof Gradin 1896. Ernst Nikanor Hörnblad efterträdde i sin tur Gradin år 1920.

Redan det andra produktionsåret låg den årliga produktionen på cirka 26 000 liter. 1906 började man även att tillverka mineralvatten och läskedrycker, efter att enbart ha tillverkat maltdrycker sedan starten. År 1921 ombildades bolaget och fick det nya namnet Ångbryggeri AB i Själevad (från 1959 Själevads Bryggeri AB). 

År 1939 hade bolaget drygt 30 anställda i Själevad, plus ytterligare drygt 20 anställda vid filialen i Åsele, och när verksamheten lades ned år 1970 fanns det drygt 40 anställda i bolaget. Byggnaden revs sedermera och på platsen vid Själevadsfjärden finns numera ett bostadsområde.

Källor
 Själevads bryggeri är redan glömt

Referenser 

Ej längre existerande företag i Örnsköldsviks kommun
Ej längre existerande svenska bryggeriföretag
Företag bildade 1880
Företag upplösta 1970
Charlie Weberg

Hans Charlie Weberg, född 22 maj 1998 i Billeberga, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Helsingborgs IF. Säsongen 2017 etablerade han sig i HIF:s seniorlag och fanns även med i truppen till U19-EM.

Klubbkarriär
Efter att ha inlett karriären i Asmundtorps IF som treåring gick Weberg via Billeberga GIF och Häljarps IF till Helsingborgs IF när han var tolv år. Väl i Helsingborg flyttade han ner från sin innermittfältsroll till mittback, positionen som han sedan kom att slå sig in i A-laget på.

Seniordebuten i Helsingborgs IF kom i en träningsmatch mot norska Vålerengen den 23 juni 2016. Det var dock först säsongen efter som Weberg slog sig i seniorlaget på allvar. Efter att ha fått speltid i träningsmatcher och Svenska Cupen debuterade han i Superettan mot GAIS (0-0) den 22 april. Bara timmar innan Superettandebuten hade Weberg skrivit på sitt första seniorkontrakt med Helsingborg. Efter inhoppet mot GAIS etablerade sig Weberg i HIF. Under debutsäsongen blev det till slut 19 framträdanden i Superettan, varav 17 stycken från start. 

I februari 2020 lånades Weberg ut till GAIS på ett låneavtal över säsongen 2020.

Landslagskarriär
Genombrottet i HIF 2017 innebar att Weberg, som tidigare saknade landslagsmeriter, under sommaren 2017 tog en plats i Sveriges trupp till U19-EM. Väl i EM-slutspelet uteblev dock speltiden för honom.

Personligt 
Charlie Weberg är supporter till engelska Chelsea.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1998
Levande personer
Män
Personer från Svalövs kommun
Svenska idrottare under 2000-talet
Wyoming (skepp)

Wyoming var en sex-mastad skonare i trä, den största träskonert som någonsin byggts. Hon byggdes och slutfördes 1909 av företaget Percy & Small i Bath, Maine. Wyoming var också det största träfartyget som någonsin byggts, 140 meter från klyvarbommens spets till gaffelseglets aktersta spets, och hon var den sista sex-mastade skonare som byggdes på USA:s ostkust.

Wyoming byggdes av sex tums tallvirke och  försågs med 90 korslagda förstärkningar av järn på varje sida. Hon kunde lasta  ton och var försedd med en ångdriven vinsch.

På grund av sin extrema längd och sin konstruktion, så tenderade hon att gunga i grov sjö, vilket kunde leda till långa plankor vred sig och spändes, vilket möjliggjorde för  havsvatten att tränga in i lastrummet. Wyoming var tvungen att använda pumpar för att hålla lastutrymmet relativt fritt från vatten. Den 11 mars 1924 gick hon på grund med en last av kol i svårt väder och sjönk. Hela besättningen på 14 man dog. År 2003 hittades vraket av Wyoming utanför ön Monomoy.

En skulptur som visar storleken på skonaren Wyoming finns på sjöfartsmuseet i Bath, Maine.

Källor

Noter

Segelfartyg
Fartyg byggda i USA
Carl Thulin (fotbollsspelare)

Carl Thulin, född 5 juli 1999, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Åtvidabergs FF.

Karriär 
Som 14-åring lämnade Thulin moderklubben Svalövs BK för spel med Helsingborgs IF. Efter att HIF trillat ned i Superettan fick Thulin chansen i seniorlaget. I de två sista matcherna av säsongen 2017 fick nämligen mittbacken göra sina första tävlingsframträdanden.

Debuten i Superettan kom mot Örgryte IS den 29 oktober, då Thulin bytte av Peter Larsson i den 70:e matchminuten. I den efterföljande matchen, mot Östers IF i den sista omgången, fanns Carl Thulin med i startelvan för första gången. I april 2018 skrev han på ett nytt treårskontrakt med Helsingborgs IF.

I juli 2018 lånades Thulin ut till division 1-klubben Ängelholms FF. I januari 2019 lånades Thulin ut till Eskilsminne IF på låneavtal fram till sommaren 2019. I januari 2020 lånades han ut på nytt till Eskilsminne IF. I december 2020 meddelade Helsingborgs IF att de inte valt förlänga Thulins kontrakt och att han lämnade klubben.

I januari 2021 värvades Thulin av Lunds BK. I februari 2022 gick han till Åtvidabergs FF.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i Ängelholms FF
Fotbollsspelare i Eskilsminne IF
Spelare i Lunds BK
Spelare i Åtvidabergs FF
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1999
Levande personer
Män
Marguerite Patouillet

Marguerite Patouillet, född 13 juni 1899 i Paris, död där 8 maj 1950, var en fransk friidrottare  med hoppgrenar som huvudgren. Patouillet var flerfaldig fransk mästare och blev silvermedaljör vid Damolympiaden 1924 och var en pionjär inom damidrotten.

Biografi 
Marguerite Patouillet föddes 1899 i norra Frankrike. Under ungdomstiden var hon aktiv friidrottare. 1924 gick hon med i kvinnoidrottsföreningen "Olympique" i Paris, senare bytte hon till klubben "Cadettes de Gascogne" och därefter gick hon med i "La Clodo" (Union Athlétique Clodoaldienne) i Saint-Cloud. Hon tävlade främst i höjdhopp men även i längdhopp.

1924 deltog hon i sina första franska mästerskap (Championnats de France d'Athlétisme - CFA) då hon blev fransk mästare när hon tog guldmedalj både i höjdhopp och i längdhopp vid tävlingar 14 juli på Pershingstadion i Paris. Senare samma år deltog hon vid Damolympiaden 1924 den 4 augusti på Stamford Bridge i London. Under tävlingen tog hon silvermedalj i höjdhopp efter Elise Van Truyen.

1925 försvarade hon sin mästartitel i höjdhopp vid mästerskapen 12 juli på Stade du Métropolitan i Colombes, hon tog även guldmedalj längdhopp utan ansats samt silvermedalj i längdhopp efter Georgette Gagneux.

1926 tog hon silvermedalj i höjdhopp efter Hélène Bons och bronsmedalj i längdhopp utan ansats vid mästerskapen 14 juli i Bry-sur-Marne.

1929 tog hon åter (delad) silvermedalj i höjdhopp vid tävlingar 29-30 juni i Saint-Maur-des-Fossés.

1930 slutade hon på en 5.e plats i höjdhopp vid tävlingar 3 augusti i Paris. Därefter drog hon sig tillbaka från tävlingslivet.

Referenser

Externa länkar 
 Kort om Marguerite Patouillet (L'Athlétisme No 348, Février 1992, s 28, Bibliothèque National de France – BNF)

Franska idrottare under 1900-talet
Franska höjdhoppare
Franska längdhoppare
Idrottare från Paris
Födda 1899
Avlidna 1950
Kvinnor
Lilith (roman)

Lilith är en roman från 1895 av den skotske författaren George MacDonald. Den handlar om en man som hamnar i en annan värld där han träffar Adam och hans första hustru Lilith, och där målet är att få sova till världens slut.

Bokens allegoriska och mystiska innehåll är vida avhandlat. Exempelvis finns en diskussion kring huruvida "de sju dimensionernas region", som huvudpersonen hamnar i, är en anspelning på Jacob Böhmes kristna mystik eller Dante Alighieris Den gudomliga komedin.

Boken gavs ut på svenska 2006 i översättning av Arthur Isfelt.

Källor

Externa länkar
 
 Lilith som ljudbok hos Librivox 

Brittisk fantasylitteratur
Brittiska romaner
Engelskspråkig skönlitteratur
Kristen litteratur
Parallella universum i skönlitteratur
Skönlitteratur 1895
Expedition 55

Expedition 55 var den 55:e expeditionen till Internationella rymdstationen (ISS). Expeditionen började den 27 februari 2018 då delar av Expedition 54s besättning återvände till jorden med Sojuz MS-06.

Oleg Artemyev, Andrew J. Feustel och Richard R. Arnold anlände till stationen med Sojuz MS-08 den 23 mars 2018.

Expeditionen avslutades den 3 juni 2018, då Anton N. Sjkaplerov, Scott D. Tingle och Norishige Kanai återvände till jorden med Sojuz MS-07.

Besättning

Referenser

Externa länkar
NASA's Space Station Expeditions page

Internationella rymdstationen
Rymdfartsåret 2018
2018 i Kazakstan
2018 i Ryssland
Chile i olympiska vinterspelen 2018

Chile deltog i de olympiska vinterspelen 2018 i Pyeongchang, Sydkorea, med en trupp på sju atleter (tre män, fyra kvinnor) fördelat på tre sporter.

Vid invigningsceremonin bars Chiles flagga av alpina skidåkaren Henrik Von Appen.

Referenser

2018 i Chile
2018
Nationer i olympiska vinterspelen 2018
The Blue Hearts

The Blue Hearts var ett japanskt punkband, aktivt från 1985 till 1995.

Senaste medlemmar 
Hiroto Kōmoto – sång, munspel
Masatoshi Mashima – gitarr, bakgrundssång
Junnosuke Kawaguchi – elbas, bakgrundssång
Tetsuya Kajiwara – trummor

Diskografi 
 1987 – The Blue Hearts
 1987 – Young And Pretty
 1988 – Train-Train
 1990 – Bust Waste Hip
 1991 – High Kicks
 1993 – Stick Out
 1993 – Dug Out
 1995 – Pan

Källor 
Generasia

Japanska punkband
Musikgrupper bildade 1985
Musikgrupper upplösta 1995
Linda Linda Linda (film)

Linda Linda Linda är en japansk film från 2005, regisserad av Nobuhiro Yamashita. Filmens titel kommer från låten med samma namn av punkbandet The Blue Hearts. Den handlar om en grupp skolflickor som bildar ett band för att uppträda på skolans kulturfestival, och har tre dagar på sig att öva.

Källor 
IMDB
Japanska filmer
Filmer 2005
Gruve 5

Gruve 5, eller Kong Olavs gruve, var en kolgruva utanför Longyearbyen i Svalbard. Gruvan ligger på 260 meters höjd i berget Bayfjelinosa och var den första Longyearbyengruvan som låg utanför Longyeardalen. Den låg i Endalen, ett stycke in från Adventdalen, omkring 10 kilometer från Longyearbyen. Tillredningen började 1956, och driften pågick 1959–1972. 

Förberedelsearbetena innefattade vägbyggnad och framdragning av kraftledning och telefonledning. Vägen från utlastningskajen till gruvans öppning var färdig att tas i bruk hösten 1957, och samma år började tillredningen. Linbanan till gruvan färdigställdes sommaren 1958. Flötsen är 70–80 centimeter tjock. Brytningen skedde enligt en metod med retirerande brytning, innebärande att det från huvudorten vinkelrätt drevs två orter med 300–400 meter emellan, så kallade tvärslag. Tvärslagen förbands med en ort som var parallell med huvudorten, varifrån man i brytningen arbetade sig "retirerande" tillbaka mot huvudorten.

Kolet lastades ut på en linbana som drogs ned via en vinkelstation, där den sammankopplades med linbanan från Gruve 6, 7,5 kilometer till en silo. Den drevs med en hastighet 2,5 meter per sekund och hade en kapacitet på 125 ton om dagen. Avstånden mellan hinkarna skulle vara 48,5 meter, och detta justerades vid varje station.

Fotogalleri

Källor
Per Kyrre Reymert: Longyearbyen. Fra comapany town til moderne by Sysselmannen på Svalbard 2013, , sidan 22
Om Gruve 5 på Norsk Polarinstitutts webbplats
Gruve 5 Mine, Adventdalen, Longyearbyen, Spitsbergen, Svalbard, Norway på www.mindat.org

Noter

Externa länkar
Per Kyrre Reymert: Longyearbyen. Fra comapany town til moderne by Sysselmannen på Svalbard 2013, , sidan 20, Karta över bland annat Gruve 5

Longyearbyen
Gruvor i Svalbard
Österrikisk-ungerska marinen

Österrikisk-ungerska marinen var Österrike-Ungerns örlogsflotta. Dess officiella namn på tyska var kaiserliche und königliche Kriegsmarine (K.u.k Kriegsmarine) och på ungerska Császári és Királyi Haditengerészet Cs. és Kir. Haditengerészet).

Historia 
Den österrikisk-ungerska flottan uppstod med dubbelmonarkin 1867, men dess anor som den österrikiska flottan går tillbaka till den sedan 1500-talet bestående Donauflottiljen och den sedan 1700-talet bestående Medelhavsflottan. Efter slaget vid Lissa 1866 och den österrikisk-ungerska förlikningen följande år, hamnade flottan i förfall och sågs snart som omodern i jämförelse med de övriga stormakterna. Detta skulle dock förändras i slutet av seklet då åtgärder vidtogs för dess modernisering. Resultatet av detta blev bland annat tillförandet av 13 pansar- och slagskepp under åren 1893–1915. Efter krigsslutet 1918 upplöstes flottan och flera av fartygen gavs som krigsskadestånd till Slovenernas, kroaternas och serbernas stat och Italien.

Storlek och etnicitet 
Vid första världskrigets utbrott var den österrikisk-ungerska flottan världens sjätte största flotta. De viktigaste örlogshamnarna var Trieste i nuvarande Italien och Pula i nuvarande Kroatien. Viktiga Donauhamnar var Linz och Klosterneuburg. 1915 tjänstgjorde totalt 33 735 sjömän i flottan. År 1902 talade 46 % av manskapet kroatiska, 27 % italienska, 10 % tyska, 7 % ungerska, 5 % tjeckiska, 4 % slovenska och 1 % polska. Kommando- och tjänstespråk var tyska.

Fartygsbestånd

Beteckningen av fartyg från K.u.K Kriegsmarine var SMS, för "Seiner Majestät Schiff" (svenska: Hans Majestäts skepp).

Flottan hade 1893 två pansrade tornfartyg (med 43 kanoner), åtta pansrade kasemattskepp (212 kanoner), en pansarfregatt (29 kanoner), två fregatter (48 kanoner), sju korvetter (73 kanoner), sex kanonbåtar (29 kanoner), sjutton kryssare (200 kanoner), 65 torpedbåtar (96 kanoner), fem trängfartyg (4 kanoner), fyra Donaumonitorer (4 kanoner), fem ångfartyg för kustbevakningen (15 kanoner), sex fartyg för hamn- och kusttjänst (13 kanoner); sammanlagt 128 fartyg, om 126 123 ton, samt 12 080 mans besättning. Dessutom fanns nio skolfartyg (37 kanoner, 637 man), fem hulkar (335 man) och två kuttrar.

Militära grader

Referenser

Noter

Österrike-Ungerns militär
Uza Josselyn

Uza Josselyn, född 8 mars 2011 i Danmark, är en dansk varmblodig travhäst. Hon tränas av René Aebischer i Schweiz och körs oftast av svensken Erik Adielsson eller fransmannen Alexandre Abrivard.

Uza Josselyn började tävla i april 2014. I debuten kom hon på andraplats och därefter följde fem raka segrar under sommaren 2014. Hon har till augusti 2019 sprungit in 12,8 miljoner kronor på 68 starter varav 31 segrar, 10 andraplatser och 3 tredjeplatser. Hon har tagit karriärens hittills största segrar i Gran Premio delle Nazioni (2017), Prix Jean Dumouch (2017), Prix du Plateau de Gravelle (2018), Prix de Washington (2018), Årjängs Stora Sprinterlopp (2019) och Sto-EM (2019).

Hon har även kommit på andraplats i Oslo Grand Prix (2018) och Prix de France (2019) samt på tredjeplats i Prix du Luxembourg (2018).

Elitloppet 
Efter segern i Prix du Plateau de Gravelle den 3 mars 2018, blev hon den andra hästen att bjudas in till 2018 års upplaga av Elitloppet på Solvalla. I Elitloppet kördes hon av Erik Adielsson. Ekipaget kom på femteplats i sitt försökslopp (efter fyran Pastore Bob, slagen på målfoto av denne), och kvalificerade sig därmed inte bland de fyra som gick vidare till final.

Den 23 april 2019 blev hon den sjunde hästen att bjudas in till 2019 års upplaga av Elitloppet efter prestationen i bland annat Prix de l’Atlantique den 20 april.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Uza Josselyn's profil hos Le Trot
 Uza Josselyn's profil hos Dansk Travsport

Hästar födda 2011
Danska travhästar
Avkommor efter Love You
Argentina i olympiska vinterspelen 2018

Argentina deltog i de olympiska vinterspelen 2018 i Pyeongchang, Sydkorea, med en trupp på sju atleter (fyra män, tre kvinnor) fördelat på fyra sporter.

Vid invigningsceremonin bars Argentinas flagga av alpina skidåkaren Sebastiano Gastaldi.

Referenser

2018 i Argentina
2018
Nationer i olympiska vinterspelen 2018
Vasaloppet 2018

Vasaloppet 2018 avgjordes söndagen den 4 mars 2018 mellan Berga by i Sälen och Mora och var det 94:e Vasaloppet. Totalt hade 15 800 deltagare anmält sig till tävlingen varav 15 043 kom till start. Starten gick klockan 08:00 (UTC+1). Vinnare på herrsidan blev Andreas Nygaard från Norge på tiden 04:24:36. På damsidan vann Lina Korsgren från Sverige på tiden 04:41:50.

Slutresultat, herrar 
Not: Pl = Placering, Nr = Startnummer, Tid = Sluttid

Slutresultat, damer 
Not: Pl = Placering, Nr = Startnummer, Tid = Sluttid

Spurtpriser

Herrar

Damer

Referenser

Externa länkar 
Vasaloppets webbplats

Sport i Sverige 2018
Längdskidåkningssäsongen 2017/2018
2018
Gruve 4

Gruve 4 var en kolgruva i Longyearbyen i Svalbard. Gruvan ligger på 160 meters höjd innerst i Longyeardalen under Longyearbreen.  Tillredningen pågick 1954–1960 och driften pågick 1966–1970. 

Under hela produktionsperioden var gruvans lönsamhet svag. Flötsen är 70–80 centimeter tjock. 

Kolet lastades ut på en gruvbana till Gruve 2b:s kabelbana.

Källor
Per Kyrre Reymert: Longyearbyen. Fra comapany town til moderne by Sysselmannen på Svalbard 2013, , sidan 19

Externa länkar
Per Kyrre Reymert: Longyearbyen. Fra comapany town til moderne by Sysselmannen på Svalbard 2013, , sidan 20, Karta över bland annat Gruve 4

Longyearbyen
Gruvor i Svalbard