kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Have I Been Pwned?

Have I Been Pwned? (HIBP) är en webbtjänst som visar om användare av internettjänster fått sina användaruppgifter läckta. Tjänsten lanserades 4 december 2013 av den australiske säkerhetsexperten Troy Hunt. Han skapade tjänsten efter att ha insett hur vanligt det är att folk använder samma lösenord på flera olika tjänster och därför är sårbara för att bli hackade.

HIBP skapar sin databas med nästan 8 miljarder konton genom att samla in och analysera innehållet i databaser som återfinns på Darknet. På Darknet säljs mejladresser och lösenord och den största samlingen av mailadresser som upptäckts där bestod av 773 miljoner mejladresser. 

Användare av HIBP behöver ange sin mailadress varpå tjänsten kan ange om den förekommit i någon läcka. 

Namnet Have I Been Pwned? betyder ungefär Har jag blivit ägd? "Ägd" är i sammanhanget hackarjargong och innebär att man är bättre än någon annan på något datorrelaterat.

Källor

Externa länkar 

Officiell webbplats

Webbplatser med anknytning till teknologi
Australiska webbplatser
Jefferson Davis kabinett

Jefferson Davis kabinett var Amerikas konfedererade staters regering från 18 februari 1861 till 5 maj 1865. Jefferson Davis var konfederationens president under hela det amerikanska inbördeskriget och hans kabinett var därmed dess enda regering. Det sista kabinettsammanträdet hölls den 5 maj 1865 varpå hela sydstatsregeringen upplöstes.

Lista över kabinettmedlemmar

Källor 

Regeringar efter land
Amerikas konfedererade stater
Societetshuset i Öregrund

Societetshuset i Öregrund är ett societetshus i Öregrund, som öppnades 1894 som samlings- och sällskapslokaler för badortens badgäster.

Öregrund var en av de sista anlagda bad- och kurorterna från 1800-talsepoken i svenskt badliv. Öregrund Hafsbad AB öppnade 1885 ett varmbadhus vid stranden nedanför nuvarande Hasselbacken i Öregrund. Det innehöll också en societetssalong i den övre våningen, ovanför maskinrummet med pumpverk.

Den ursprungliga societetssalongen var obekväm att använda, då den kraftigt värmdes upp av utsläppt vattenånga, Därför togs initiativ 1893 till att bygga ett separat societetshus. Detta användes från 1919 också som biograf vintertid.

Badlivet i Öregrund minskade under 1930-talet. I slutet av andra världskriget användes Societetshuset som flyktingförläggning. Efter kriget anordnades dansaftnar, men från 1950-talet användes det bara som industri- och lagerlokal och fick förfalla. Östhammars kommun köpte senare Societetshuset. Det renoverades med hjälp av ideella krafter inom Bygdegårdsföreningen i Öregrund på 1990-talet och återinvigdes 1998.

Societetshuset drivs av Öregrunds bygdegårdsförening Societetshuset och används som samlingslokal och uthyrningslokal för privata fester.

Källor
Stig Sandelin: När Öregrund blev kurort –

Noter

Externa länkar
Öregrunds bygdegårdsförening Societetshusets webbplats 
Stig Sandelin: När Öregrund var kurort, en serie webbsidor

Societetshus i Sverige
Öregrund
Byggnader invigda under 1800-talet
Biografer i Öregrund
We Got This

We got this är en svensk komediserie från 2020. Serien är skapad av Schiaffino Musarra som också skrivit manus tillsammans Santiago Gil och Patrik Eklund. Eklund har också regisserat serien vars första säsong består av sex avsnitt om vardera 45 minuter.

Serien hade premiär 1 maj 2020 på SVT play och 3 maj 2020 på SVT 1.

Handling 
Serien handlar om George English. Han är amerikan men bosatt i Sverige, och sitter på en stor skatteskuld som snart kommer att behöva betalas. Han får reda på att det finns en belöning på 50 miljoner kronor för den som kan lämna sådan information att Palmemordet kan lösas. Nu gäller det bara att hitta mördaren och kassera in belöningen.

Rollista i urval 
 Schiaffino Musarra – George English
 Alexander Karim – Alex
 Anki Larsson – Eva
 Christian Svensson – Bosse
 Sandra Andreis – Sofia
 Ida Hedlund-Stenmarck – Isabella
 Hans Mosesson – Sture Norberg
 Gustav Berg – Sebastian
 Olle Sarri – Björn
 Lennart Jähkel – Ralf, ledare för Palmegruppen
 Judith Paris – Mindy Van der Graaf 
Pia Halvorsen – Harriet
Roshana Hoss – Veronica
Jimmy Lindström - Johan
Johanna Wilson - Anna
Gustav Berg - Sebastian
Björn Andersson - Einar
Léonore Ekstrand - Margareta Norlin
Mikael Almqvist - Martin Revisor
Tomas Norström - Som Sig själv
Tobias Thorwid - Reklamfilmsteam
Christer Käck - Bartender

Referenser

Externa länkar 
 Officiell hemsida, SVT Play
  

Mordet på Olof Palme i fiktion
Svenska TV-serier från 2020-talet
TV-program i SVT
TV-seriestarter 2020
Svenska komediserier på TV
Svenskspråkiga TV-serier
Hartland, Waukesha County, Wisconsin

Hartland är en ort i Waukesha County, Wisconsin. Den ligger vid Bark Rivers flodbank. Bark River är en biflod till Rock River som i sin tur en biflod till Mississippifloden. Hartland är en förort till Milwaukee. Enligt 2010 års census var befolkningen 9 110.

2010 folkräkning
Enligt folkräkningen 2010 bodde det 9 110 personer fördelade på 3 566 hushåll och 2 440 familjer i byn.

Av de 3 566 hushållen hade 37,3 % hemmaboende barn under 18 år. 54,4 % var sammanboende gifta par. 10,2 % var kvinnliga singelhushåll, 3,8 % manliga. Den genomsnittsliga hushållsstorleken var 2,55 personer och den genomsnittsliga familjestorleken var 3,12 personer. 

Byns medianålder var 37,5 år. 28 % av invånarna var under 18 år, 7,3 % var 18 till 24 år, 26,4 % var 25 till 44, 28,2 % var 45 till 64 och 10 % var 65 år eller äldre. Könsfördelningen var 47,4 % män och 52,6 % kvinnor.

Kända personer från Hartland
Ben Askren (f.d. MMA-utövare och olympisk brottare)

Noter

Orter i Wisconsin
Waukesha County
Hartland, Wisconsin

Hartland, Wisconsin kan syfta till olika platser i staten Wisconsin.

Hartland, Waukesha County, Wisconsin – en by i Waukesha County
Hartland, Pierce County, Wisconsin – en stad i Pierce County
Hartland, Shawano County, Wisconsin – en stad i Shawano County
Södra judiska begravningsplatsen i Stockholm

Södra judiska begravningsplatsen i Stockholm (även Judiska församlingens södra begravningsplats) ligger i östra delen av Gubbängen i Söderort. Begravningsplatsen började tas i bruk 1952 i ett område söder om Skogskyrkogården. Huvudentrén har adressen Bogårdsvägen 17-19.

Historik

Som en av fyra begravningsplatser för Judiska församlingen i Stockholm inrättades i början av 1950-talet församlingens nyaste begravningsplats i ett område söder om Skogskyrkogården. Marken, som tidigare nyttjades av en handelsträdgård, förvärvades av Mosaiska församlingen redan 1943. Meningen var att Södra judiska begravningsplatsen skulle efterlikna Skogskyrkogården med sina stora parkliknande grönytor inbäddade i det befintliga trädbeståndet.

De flesta judiska begravningar, ungefär två i veckan, sker på Södra judiska begravningsplatsen. Här finns också ett modernt tahara-rum där all tvagning och svepning sker.

Judiska kapellet
Begravningskapellet invigdes 1969. Byggnaden uppfördes av byggmästaren Olle Engkvist (Bygg-Oleba) efter ritningar av arkitekt Sven Ivar Lind. Byggherre var Mosaiska församlingen Stockholm. Sven Ivar Lind gestaltade byggnaden i en kraftfull arkitektur i mörkbränt tegel. Fyra hörnfönster ger rummet ett intressant släpljus.

Runt den högre mittdelen grupperar sig lägre byggnadskroppar och mot öster löper en mur ut på vilken plaketter som hedrar förintelsens offer är fästa. Vid huvudentrén i öster märks inskriptioner på hebreiska och en sjuarmad ljusstake ritsad i puts. Inskriptionen lyder: "Lovad vare du, evige, som kallar de hädangångna till liv".

Byggnaden är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att den representerar "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Bilder, kapellet

Se även
 Judiska begravningsplatsen Aronsberg på Kungsholmen.
 Judiska begravningsplatsen Kronoberg på Kungsholmen.
 Judiska församlingens begravningsplats vid Norra begravningsplatsen i Solna.

Noter

Källor
Judiska begravningsplatser I Stockholm.
RAÄ:s bebyggelseregister: GUBBÄNGEN 1:4 - husnr 5.

Externa länkar

Begravningsplatser i Stockholm
Sköndal
Söderort
Judiska begravningsplatser i Sverige
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Bildanden 1952
1952 i Sverige
Ericsson MD110

Ericsson MD110 (uttalas ett-ett-noll) var en abonnentväxel (PBX, private branch exchange) från Ericsson.

Föregångarna till MD110 var de mekaniska ASD551 (baserat på reed-reläer) som kunde hantera 300 anknytningar, ASB100 (baserat på tyristorer) som kunde hantera 100 anknytningar, och ASB900. Dessa hade utvecklats från 1970 och framåt. Ericsson hade redan under tidigt 1970-tal börjat studera en framtida abonnentväxel under arbetsnamnet IPR100.

År 1976 beslöt Televerket att köpa in Northern Telecoms helt digitala abonnentväxel SL-1. För att möta konkurrensen fördjupade Ericsson IPR100-studien, och Ellemtel fick i uppdrag att utveckla IPR100. Systemet introducerades under namnet MDS110 (Modular Digital System) år 1983 men då MDS var ett varumärke som ägdes av Mohawk Data Systems byttes namnet till MD110. Utvecklingen av MD110 förlades till en Ericsson-anläggning i Bollmora.

När telefonväxlarna introducerades ökade efterfrågan på anslutande informationsprodukter: back office-system i form av datorer, vilket ledde till att Ericsson skapade Ericsson Information Systems (EIS) för att även sälja datorer. Utvecklingen av MD110 blev en del av EIS och försäljningen av systemet började ta fart år 1985. När huvuddelen av EIS såldes till Nokia och Design Funktion A/S år 1988 fick verksamheten med MD110 vara kvar i Ericsson.

I slutet av 2000-talet arbetade ännu 630 personer på Ericsson med MD110 och försäljningen drog in 3 miljarder kronor. Verksamheten för företagsväxlar organiserades då in under affärsområdet Multimedia, där områdeschefen Urban Gillström fått i uppdrag att försöka få verksamheten att passa med Ericssons övriga verksamhet. Detta lyckades inte, mycket beroende på att växlarna såldes genom återförsäljare, och den 18 februari 2008 såldes Ericssons PBX-verksamhet inklusive produkten MD110 till det kanadensiska företaget Aastra Technologies för 650 miljoner kronor.

Tekniska data

MD110 kan konfigureras för att hantera mellan 40 och 10.000 användare på ett företag eller en organisation som delar på ett visst antal fasta telefonlinjer utåt.

År 1988 såldes växeln i två huvudsakliga varianter

 MD110/20 - en utpräglad företagsväxel som utformats som ett modulärt system där växeln kopplades samman med många digitala telefoner av typen Dialog 2500, eller vanliga analoga telefoner.
 MD110/FS (företagssystem) för banker och finansiella institut. Detta var en modifierad version av MD100/20 med ökad tillgänglighet för tidskritiska finansiella transaktioner. Till detta system gjorde Ericsson speciella telefoner med infällda paneler som hade dedikerade utåtgående linjer för gruppsamtal och kunde lagra viktiga telefonnummer.

Referenser

Ericsson
Telefonväxlar
Robert Blackwell

Robert Alexander "Bumps" Blackwell, född 23 maj 1918 i Seattle, Washington, död 9 mars 1985 i Hacienda Heights, Kalifornien, var en amerikansk låtskrivare, musikproducent och arrangör. Han är mest känd för att ha arbetat med artister och musiker som Little Richard, Ray Charles, Quincy Jones, Lloyd Price, Sam Cooke, Herb Alpert, Larry Williams och Sly and the Family Stone vid början av deras karriärer.

Diskografi (i urval)

Som låtskrivare och producent 
1956: "Long Tall Sally" (Blackwell, Johnson, Penniman)
1956: "Ready Teddy" (Blackwell, Marascalco)
1956: "Rip It Up" (Blackwell, Marascalco)
1958: "Good Golly, Miss Molly" (Blackwell, Marascalco)

Som producent 
1957: "You Send Me" (Sam Cooke)
1981: Shot of Love (Bob Dylan)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Amerikanska sångtextförfattare
Amerikanska musikproducenter
Amerikanska orkesterledare
Personer från Seattle
Födda 1918
Avlidna 1985
Män
Personer i USA under 1900-talet
Erik Norling

Erik Gustav Norling, född 19 september 1884 i Stockholm, död 10 augusti 1962, var svensk skriftställare och karikatyrtecknare.

Han var son till direktören Gustav Fredrik Paulus Norling och Augusta Adelaide Alma Hoffman. Norling avlade cand. phil-examen i München 1908. Han var medarbetare i Stockholms Dagblad 1906–1909 och litteraturrecensent i Afton-Tidningen 1910–1912 samt vid Aftonbladet 1913–1921. Som författare skrev han en samling noveller men är nog mest känd för sitt memoarverk Mänskligt, indiskreta memoarer om Levertin, Heidenstam, Henning Berger och Birger Mörner. Han var en skicklig karikatyrtecknare och utförde ett antal litteraturhistoriskt intressanta teckningar i anslutning till de litterära striderna på 1910- och 1920-talen. De mest frekventa avbildningarna är på Heidenstam, Levertin och Lundegård. Några av hans teckningar ingår i Kungliga bibliotekets samling och de visades offentligt i samband med Heidenstamutställningen 1959.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 265, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Karikatyrtecknare
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Stockholm
Konstnärer från Stockholm 
Födda 1884
Avlidna 1962
Män
Ascot Racecourse

Ascot Racecourse är en hästkapplöpningsbana i stadsdelen Ascot i grevskapet Berkshire i England. Banan används till galopptävlingar om sommaren, bland annat The Royal Ascot, och steeplechase och hinderlopp på vintern. Marken som Ascot Racecourse ligger på ägs av Crown Estate.

Bakgrund
Drottning Anna avsatte området till hästtävlingar år 1711 och den 11 augusti samma år reds det första loppet med en prispott på 100 Guineas. År 1813 avsatte det brittiska parlamentet området till hästsport för all framtid. Det användes dock bara en gång om året till "The Royal Meeting", en fyra dagars tävling. Först år 1945 utökades verksamheten.

I mer än 250 år var det bara galopptävlingar på Ascot, men från och med år 1965 har man också ridit hinderlopp och steeplechase här.

Galoppbanan stängdes år 2004 för renovering och när den öppnade 20 månader senare hade, bland annat, en helt ny åskådarläktare byggts.

Sedan 2000 körs Shergar Cup till minne av galopphästen Shergar, som kidnappades 1983.

The Royal Ascot 
Tävlingsveckan, som vanligen är i mitten av juni, har den brittiska kungafamiljen som värd och framträdande medlemmar av kungahuset anländer varje tävlingsdag i hästdragna vagnar. Drottning Elizabeth II var under sin regeringstid självskriven hedersgäst och tävlingarna började direkt efter hennes ankomst. Drottningen var frånvarande en enda gång och 22 av hennes hästar har vunnit lopp under tävlingarna.
The Royal Ascot är ett av världens mest formella event med en strikt klädkod. Kvinnor skall vara klädda i heltäcktackande klänningar och hatt, medan männen skall ha svart eller grå jackett med hatt.

Den totala prissumman under de fem tävlingsdagarna är (2020) £8 miljoner (BRP).

2020 års Royal Ascot hölls på grund av Coronaviruspandemin utan publik och i drottning Elizabeth II:s frånvaro.

Galleri

Referenser

Externa länkar
 www.ascot.co.uk

Galoppbanor i Storbritannien
Sportanläggningar invigda 1711
1711 i Storbritannien
Arthur Nordlander

Gustaf Arthur Emil Nordlander, född 23 mars 1864 i Grödinge socken, Stockholms län, död 31 januari 1898 i Gävle, var svensk målare, tecknare och teckningslärare.

Han var son till lantbrukaren Frans Gustaf Nordlander och Augusta Hammarberg samt från 1892 gift med Ester Katarina Bång och far till Gustaf Nordlander. Han utbildade sig till teckningslärare vid Tekniska skolan i Stockholm med examen 1884, därefter arbetade han som mönsterritare i Kalmar 1884-1886, han anställdes som ritlärare vid Borgarskolan i Gävle 1889 och var då även vikarierande teckningslärare vid Gävle högre allmänna läroverk. Hans stafflikonst består av oljemålade landskapsskildringar samt porträtt utförda i blyerts. Efter hans död arrangerades det en minnesutställning i Gävle som med inlånade verk kunde visa stora delar av hans produktion.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 242, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Personer från Grödinge socken
Födda 1864
Avlidna 1898
Män
Gustaf Nordlander

Gustaf Artur Nordlander, född 24 oktober 1893 i Gävle, död 24 maj 1975 i Mariefred, var en svensk teckningslärare och målare.

Han var son till teckningsläraren Arthur Nordlander och Ester Katarina Bång samt från 1919 gift med gymnastikdirektören Hildur Lovisa Ahlberg och far till Pär Nordlander. Han utbildade sig vid Tekniska skolan i Stockholm med en avslutande examen som teckningslärare 1919, varefter följde studieresor till bland annat Nederländerna, Belgien och Frankrike. Han arbetade under flera år som teckningslärare vid Nya elementarläroverket i Stockholm men övergick 1947 till en tjänst som facklärare i målning och linearritning vid Konstfackskolan. Som skapande konstnär debuterade han offentligt när han var i 55-årsåldern med en separatutställning på Welamsons konstgalleri i Stockholm där han även visade upp arbeten utförda under studieåren och arbeten utförda på sin fritid för att man skulle kunna se en tillbakablick i hans konst. Han motivval var brett och målningarna utfördes i olja eller akvarell. Som pedagog skrev han läroböcker i perspektivlära 1942 och i linearritning 1949. Senare kom han att skriva några läroböcker i teckning tillsammans med sin son.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV, sid 242, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Konstnärer från Gävle
Födda 1893
Avlidna 1975
Män
Marcelo Acosta

Marcelo Alberto Acosta Jiménez, född 11 juli 1996, är en salvadoransk simmare.

Acosta tävlade i tre grenar för El Salvador vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro. Han blev utslagen i försöksheatet på samtliga grenar (200, 400 och 1 500 meter frisim). Acosta tävlade i två grenar vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo. Han blev utslagen i försöksheatet i båda grenarna och slutade på 31:a plats på 800 meter frisim samt på 25:e plats på 1 500 meter frisim.

Källor

Noter

Salvadoranska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från El Salvador
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från El Salvador
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1996
Levande personer
Män
Salvadoranska idrottare under 2000-talet
Gut bürgerlich (polka)

Gut bürgerlich, op. 282, är en polka-française av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 26 januari 1864 i Redouten-Saal i Wien.

Historia
Bland de många tidningsartiklar som bevakade 1864 års karneval sticker särskilt en ut med ett innehåll som med tiden skulle få omvälvande betydelse för Wiens musikteater: Der Zwischen-Akt skrev den 13 januari: "Hovbalsmusikdirektören Johann Strauss är upptagen med komponerandet av en komisk enaktsoperett till vilken en lokal författare har bistått med texten". Trots att den aldrig fullbordades var detta spirande försök att skriva för scenen Johann Strauss första trevande försök på den stig som med tiden skulle resultera i hans första operett, Indigo und die 40 Räuber (1871).

Kanske på grund av arbetet med denna operett så bestod Johann Strauss bidrag till årets karneval endast av två valser och fyra polkor. Kommittén för Borgarnas bal fick nöja sig med polkan Gut bürgerlich istället för den vals de hade förväntat sig till sin karnevalsbal den 26 januari. Polkan uppmärksammades knappt alls i pressen, varken vid premiären eller vid det första publika framförandet i Volksgarten den 14 februari. Vid båda tillfällena dirigerades polkan av kompositören själv. Polkan gick inte bättre hem i Ryssland heller då Strauss hade den med på sina konsertprogram under sommarsäsongen i Pavlovsk. Under den fem månader långa turnén spelades polkan endast 17 gånger, jämfört med det årets stora slagnummer, Persischer Marsch (op. 289), som framfördes hela 65 gånger. Strauss ryske förläggare A. Büttner publicerade verket med den ändrade titeln La sérieuse.

Huvudtemat i polkan skulle bli odödlig 35 år senare som en del i operetten Wiener Blut (som bestod av sammansatt Straussmusik sammanställt av Adolf Müller) där den återfanns i akt II som duetten "Ich war ein echtes Wiener Blut" .

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 52 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Gut bürgerlich i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
João de Lucca

João Bevilaqua de Lucca, född 6 januari 1990, är en brasiliansk simmare.

de Lucca tävlade i tre grenar för Brasilien vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro. Han blev utslagen i försöksheatet på 200 meter frisim och var en del av Brasiliens lag som slutade på 5:e plats på 4x100 meter frisim samt blev utslagna i försöksheatet på 4x200 meter frisim.

Källor

Noter

Brasilianska simmare
Världsmästare i simning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1990
Levande personer
Män
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Rio de Janeiro
Sphere

Sphere kan syfta på:

 Sphere – farkosten – en amerikansk science fiction och äventyrsfilm från 1998 i regi av Barry Levinson
 The Sphere – en metallskulptur från 1971 av den tyske skulptören Fritz Koenig
 Odin Sphere – ett 2D-actionrollspel utvecklat av Vanillaware och utgivet av Atlus till Playstation 2 i maj 2007
 SPHEREx – ett framtida rymdobservatorium
Europeiska unionens grundläggande värden

Europeiska unionens grundläggande värden fastställs i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och innefattar
 respekt för människans värdighet,
 frihet,
 demokrati,
 jämlikhet,
 rättsstaten, och
 respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter.

Fördraget föreskriver att dessa värden ska ”vara gemensamma för medlemsstaterna i ett samhälle som kännetecknas av mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män”.

Varje europeiskt land som vill ansöka om medlemskap i Europeiska unionen måste respektera de grundläggande värdena och förbinda sig att främja dem. En medlemsstat som allvarligt och ihållande åsidosätter värdena kan bli föremål för sanktioner av unionens institutioner genom ett artikel 7-förfarande.

Se även 
 Europeiska unionens fördrag
 Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna
 Rättsstatens principer inom Europeiska unionen

Referenser 

Grundläggande värden
Wolfgang Lukschy

Wolfgang Lukschy, född 19 oktober 1905 i Berlin, Kejsardömet Tyskland, död 10 juli 1983 i Västberlin, var en tysk skådespelare. Han filmdebuterade 1940 och gjorde sin sista roll framför kameran i TV-produktioner 1979.

Filmografi, urval 

 (ej krediterad)

 (ej krediterad)

Källor 
filmportal.de

Noter

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1983
Män
Skådespelare från Berlin