kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
IFK Göteborg 2020

Säsongen 2020 var IFK Göteborgs 115:e säsong, deras 88:e och 44:e raka i Allsvenskan. De tävlade i Allsvenskan 2020, Svenska cupen 2019/2020 och kvalet till Uefa Europa League 2020/2021. Tävlingssäsongen började med gruppspelet i Svenska cupen i februari och därefter ligaspelet som startade i juni och avslutades i december. Kvalet till Europa League påbörjades i september, i andra kvalomgången.

Spelare

Spelartruppen 2020

Utlånade spelare

Resultat

Träningsmatcher

Allsvenskan

Ligatabell

Matcher

Svenska cupen 2019/2020

Gruppspel

Kvartsfinal

Semifinal

Final

Svenska cupen 2020/2021

Kvalomgång 2

Uefa Europa League

Andra kvalomgången

Anmärkningar

Referenser 

Fotboll i Sverige 2020
Fotbollssäsongen 2020 efter lag
2020
HC Erlangen

Handballclub Erlangen (HC Erlangen) är en tysk handbollsklubb från Erlangen i Bayern, bildad 2001 genom en sammanslagning av CSG Erlangen och HG Erlangen.

Spelare i urval 
  Marcus Enström (2017)
  Vjatjeslav Gorpisjin (1995–2000, HG Erlangen)
  Steffen Weinhold (2003–2007)
 Simon Jeppsson (2020–)
 Hampus Olsson (2020–)

Tränare i urval 
  Robert "Knirr" Andersson (2015–2017)

Externa länkar 

  

Handbollsklubbar i Tyskland
Sportklubbar bildade 2001
Nötö kapell

Nötö kapell, eller Abrahams-kapellet, är en kapellkyrka i trä som ligger på Nötö i Nagu. Kapellet började byggas år 1756 och invigdes ett år senare, 2 juli 1757.

Historia

Innan det nuvarande kapellet byggdes har två andra kapell funnits på ön. Det första omnämnandet är ett vigselbevis från 1657, där det står att ett par har vigts i kapellet på Nötö. Det första kapellet lär ska ha varit en anspråkslös byggnad mitt i byn.

Följande kapell restes redan år 1664-1665 vid öns västra hamn på Eurholmen, nuvarande Kappalholmen. Kappalholmen ansågs dock var svårtillgänglig och därför bestämde man sig 90 år senare för att bygga ett nytt kapell på huvudön.

Det nuvarande kapellet började byggas den 10 augusti 1756 och invigdes den 2 juli 1757. Byggnaden har åtta kanter, högt valmtak och ett altarfönster som öppnar sig mot Österfjärdens vatten. Färgerna i kyrkorummet ger ett speciellt ljus som inger lugn. Byggnadsstilen var populär i Sverige på 1700-talet.

Kapellet fick namnet Abrahams kapell, efter kyrkoherde Abraham Miödh. Byggarbetet slutfördes år 1772 när målaren Gustaf Lucander färdigställde sina väggmålningar.

Till en början begravdes döda ortsbor under golvplankorna inne i kapellet. Varje gård tilldelades fyra löstagbara golvplankor. År 1774 byggdes den resta gravgården kring kapellet.

Nuvarande verksamhet
Under 2000-talet har skådespelaren och sångaren Riko Eklundh årligen ordnat en sommarkonsert i Nötö kapell. År 2019 ordnades evenemanget för tjugonde gången.

Nötö kapell har inte haft en egen präst sedan början av 1800-talet. Under somrarna ordnas gudstjänster som förrättas av en präst från Nagu eller Korpo.

Källor

Kyrkobyggnader i Pargas stad
Nagu
Nagus historia
Kyrkobyggnader invigda 1757
Kyrkobyggnader i Borgå stift
Träkyrkobyggnader i Finland
Kapell i Finland
Gunnar Kaasen

Gunnar E. Kaasen, född 11 mars 1882 i Burfjordendalen i Norge, död 27 november 1960 i Everett i delstaten Washington i USA, var en norsk-amerikansk hundförare i Alaska i USA.

Gunnar Kaasen är känd för att han var den siste hundförare i en berömd hundslädesstafett, som förde difteriserum till staden Nome i Alaska i januari 1925.

Gunnar Kaasen var son till Hans och Anna Kaasen i Kvænangen i Troms fylke i Norge. Han emigrerade till Alaska 1903 under guldrushen i Nome, efter att guld hade upptäckts i guldhaltiga sandområden utanför Nome. Han blev en erfaren hundslädeförare och bosatte sig i Nome. Hundsläde var vid denna tid och decennier framåt det enda transportmedlet till och från Nome under vintermånaderna.

Sista etappen av serumtransporten till Nome 
Serumtransporten till Nome
I januari 1925 utbröt en difteriepidemi i Nome. Hamnen var då infrusen, väg och järnväg fanns inte och flygtransporter var ännu inte möjliga under vinterklimatförhållanden. Nomes enda förbindelse med omvärlden var med hundsläde. En slädstafett för ett niokilospaket med 300 000 doser difteriserum arrangerades mellan järnvägsstationen Nenana och Nome, en sträcka på över 1 000 kilometer. Det rådde vid denna tidpunkt för Alaska extremt hårt vinterväder. 20 hundslädesförare med ekipage engagerades för att föra serumet utan uppehåll till Nome, varav Gunnar Kaasen var schemalagd för den näst sista etappen från Bluff till Point Safety. Han övertog serumförsändelsen i Bluff av kollegan Charlie Olson och lämnade Bluff med en hundsläde med 13 hundar som leddes av den sexårige siberian huskyn Balto. Kaasen färdades i mörker i hård vind och snöyra. Han kom fram till Port Safety klockan två på natten den 2 februari, före beräknad tid. På grund av en förestående snöstorm hade transportledningen beordrat ett tillfälligt uppehåll före slutetappen, men denna order hade inte nått Kaasen. Denne fann vid sin ankomst i Port Stanley att näste hundförare låg och sov och att dennes hundar inte var förberedda. Kaasen beslöt då att själv fortsätta trots väderläget de återstående 40 kilometer av stafetten till Nome. Dit nådde han klockan 05:30 på morgonen. Sammanlagt färdades hundslädeekipaget 87 kilometer i ett sträck.

Efter serumtransporten 
Gunnar Kaasen blev berömd genom sin insats i stafetten, som följdes i press och radio i USA. Han reste till Seattle med sina hundar i mars 1925 och var med i inspelningen av den 30 minuter långa filmen Balto's Race to Nome i Mount Rainier nationalpark om serumtransporten. Han turnerade med hundarna i USA och en bronsstaty av Balto restes i december 1925 i Central Park i New York i närvaro Balto och Kaasen. De framträdde i Madison Square Garden för 20 000 åskådare. 

Gunnar Kaasen bodde i Everett i delstaten Washington från 1952.

Källor
Balto och Togo – slädhundarna som räddade difterismittade barn på www.harligahund.se, läst den 30 oktober 2019. Artikeln är baserad på boken Historiska hundar – hur människans bästa vän har påverkat världen av Mats Carlbom, Langenskiöld, Stockholm 2017, .

Noter

Norskamerikaner
Personer inom hundhållning
Födda 1882
Avlidna 1960
Män
Nome
Hedea från Tralles

Hedea från Tralles, första århundradet, var en antik grekisk idrottare och musiker. 

Hon kom från staden Tralles. Hon blev offentligen firad genom en inskription i Delfi bredvid tre andra kvinnliga idrottare från Tralles. Hon vann en tävling i sång i Aten, där hon ackompanjerade sig på en cithara; en löpning i Nemea; och en hästkapplöpning med stridsvagn i Isthmia.  

Hedea betraktas som ett viktigt exempel och illustration av den förändrade idrottskulturen och kvinnans ställning i Grekland under hellenistisk och romersk tid, då kvinnor överallt i den grekiska världen tycks ha vunnit en större frihet i sina äktenskapskontrakt och tilläts agera rättsligt och ekonomiskt utan en manlig förmyndare, något som också visades i idrottsvärlden.  Under klassisk tid hade kvinnor, med undantag för Heras segregerade tävlingar i Elis och Olympia samt hästkapplöpningen i Olympia, inte tillåtits delta i offentliga tävlingar Grekland, men under hellenistisk och romersk tid blev det allt vanligare att kvinnor deltog i offentliga tävlingar och fick offentliga utmärkelser.

Källor 
 Pomeroy, Sarah B, Goddesses, whores, wives, and slaves: women in classical antiquity, Schocken Books, New York, 1995

Kvinnor
Kvinnor från antikens Grekland
Antikens grekiska musiker
Personer i Romerska riket under 000-talet
Antikens idrottare
Bardi, Emilia-Romagna

är en ort och kommun i provinsen Parma i regionen Emilia-Romagna i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Parma
Kug-bau

Kug-Bau, även kallad Kubaba, troligen död 2365 f.Kr., var en regerande sumerisk drottning i Kish.  Hon är den enda regerande drottning som nämns i den Sumeriska kungalistan , och blev efter sin död gudaförklarad och dyrkad som en gudinna. 

Hon var mor till kung Puzur-Suen och farmor till kung Ur-Zababa, som efterträdde henne på tronen. Kug-bau omnämns likt de andra i kungalistan som "lugal" alltså kung och verkar inte gå under annan beteckning på grund av sitt kön. Kug-bau verkar ha friat Kish från utomstående härskare (troligen genom revolt) och sedan styrt riket. Under hennes regenttid erövrades Kish senare av Akshak.  Efter sin död blev hon gudaförklarad av sin son, och tempel restes till hennes ära.  Hon påstås traditionellt ha regerat i hundra år. Hur länge hennes regeringstid i verkligheten varade är okänt, men hennes dödsår kan fastställas eftersom hennes son och sonsons regeringstider är av normallängd. Hennes sonson Ur-Zababa avsattes av Sargon av Akkad, år 2334 f.Kr., och då hennes sons och sonsons regeringstider sammanlagt räckte i 31 år, torde hon ha avlidit år 2365.  Sargon påstår att hon var krogvärd innan hon blev drottning.  Denna uppgift kan dock ha varit påhittad av Sargon av propagandaskäl, då han som usurpator hade anledning att legitimera sitt eget maktanspråk genom att misskreditera sina föregångares legitimitet.  

Kug-bau dyrkade som gudinna i norra Mesopotamien och av hettiterna fram till åtminstone 1100-talet f.Kr.

Källor 

 http://sumerianshakespeare.com/748301/769001.html

Kvinnor
Kvinnliga regenter
Födda okänt år
Avlidna 2300-talet f.Kr.
Sumeriska regenter
Gudaförklarade personer
Bore, Emilia-Romagna

Bore är en ort och kommun i provinsen Parma i regionen Emilia-Romagna i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Parma
Alberto Fernández (politiker)

Alberto Ángel Fernández, född 2 april 1959 i Buenos Aires, är en argentinsk center-vänster peronistisk politiker. Han vann 2019 års argentinska presidentval och tillträdde som Argentinas president den 10 december 2019. Före presidentskapet har han bland annat varit försteminister under Néstor Kirchners presidentskap, och även ett par månader då Cristina Fernández de Kirchner var president. Hans fasta tjänst som försteminister från 2003 till 2008 är den längsta period någon suttit, sedan skapandet 1994.

Källor

Externa länkar 
 

Argentinas presidenter
Födda 1959
Levande personer
Män
Argentinska advokater
Personer från Buenos Aires
Cavendishlaboratoriet

Cavendishlaboratoriet, på engelska Cavendish Laboratory, är namnet på fysikinstitutionen vid University of Cambridge. Laboratoriet stod klart 1874 och uppkallades efter den brittiske fysikern Henry Cavendish och dennes bror William (som var universitetskansler vid Cambridge och donerade de 6 300 pund som behövdes för laboratoriets byggande). 1974 flyttade laboratoriet till nya byggnader i West Cambridge och 2019 påbörjades byggandet av "Cavendish III".

Till och med 2019 har Cavendishlaboratoriet producerat 30 nobelpristagare och bland upptäckter gjorda vid laboratoriet som belönats med Nobelpriset märks elektronen, neutronen och strukturen hos DNA.

Nobelpristagare från Cavendishlaboratoriet 

Följande personer verksamma vid laboratoriet har fått nobelpriset:

 Lord Rayleigh (Fysik, 1904)
 J.J. Thomson (Fysik, 1906)
 Ernest Rutherford (Kemi, 1908)
 William Lawrence Bragg (Fysik, 1915)
 Charles Glover Barkla (Fysik, 1917)
 Francis William Aston (Kemi, 1922)
 Charles Thomson Rees Wilson (Fysik, 1927)
 Arthur Compton (Fysik, 1927)
 Owen Willans Richardson (Fysik, 1928)
 James Chadwick (Fysik, 1935)
 George Paget Thomson (Fysik, 1937)
 Edward Victor Appleton (Fysik, 1947)
 Patrick Blackett (Fysik, 1948)
 John Cockcroft  (Fysik, 1951)
 Ernest Walton (Fysik, 1951)
 Francis Crick (Fysiologi eller medicin, 1962)
 James Watson (Fysiologi eller medicin, 1962)
 Max Perutz (Kemi, 1962)
 John Kendrew (Kemi, 1962)
 Dorothy Hodgkin (Kemi, 1964)
 Brian Josephson (Fysik, 1973)
 Martin Ryle (Fysik, 1974)
 Antony Hewish (Fysik, 1974)
 Nevill Francis Mott (Fysik, 1977)
 Philip Warren Anderson (Fysik, 1977)
 Pyotr Kapitsa (Fysik, 1978)
 Allan McLeod Cormack (Fysiologi eller medicin, 1979)
 Abdus Salam (Fysik, 1979)
 Aaron Klug (Kemi, 1982)
 Didier Queloz (Fysik, 2019)

Cavendishprofessorer i fysik
Professorsstolen inrättades 1871 när laboratoriets byggande beställdes. Följande personer har varit professorer vid laboratoriet:

 James Clerk Maxwell 1871–1879
 Lord Rayleigh 1879–1884
 J.J. Thomson 1884–1919
 Ernest Rutherford 1919–1937
 William Lawrence Bragg 1938–1953
 Nevill Francis Mott 1954–1971
 Brian Pippard  1971–1984
 Sam Edwards 1984–1995
 Richard Friend  1995–

Referenser

Noter

Källor 
 The History of the Cavendish på Department of Physics vid University of Cambridge.

Vidare läsning
A history of the Cavendish laboratory 1871-1910, Longmans, Green & Co, London, 1910, 394 sidor.

Externa länkar 

Universitetet i Cambridge
Utbildningsinstitutioner bildade 1874
Finferries

Finferries eller Finlands Färjetrafik Ab (Suomen Lauttaliikenne Oy på finska) är ett aktiebolag som driver förbindelsebåts- och färjtrafik i Finland. Finferries inledde sin verksamhet 1.1.2010 och ägs i sin helhet av den Finska staten.

Verksamhet
Finferries sköter förbindelsebåts- och färjtrafiken i Finland på drygt 40 rutter. Rutterna varierar från små sund till mer krävande färder ute till havs. Den kortaste rutten är Kivimo i Houtskär, 169 meter. Den längsta rutten är 9,5 km, från Korpo till Houtskär. En del rutter trafikeras av frigående färjor medan andra sköts av vajerfärjor.

Verkställande direktör är Mats Rosin. Koncernen har omkring 330 anställda och huvudkontoret ligger i Åbo.

Historia

Färjetrafiken i Finland var tidigare en del av Destia, men bolaget separerades eftersom staten ville utveckla förbindelsebåts- och färjtrafiken och göra verksamheten mer effektiv.

År 2012 förvärvade Finlands Färjetrafik Ab Arctia Skärgårdsrederi Ab:s hela aktiestock. Genom köpet blev Finlands Färjetrafik den enda statsägda aktören som bedriver trafik med både förbindelsefartyg och färjor. Arctia Skärgårdsrederi blev Finlands Färjetrafiks dotterbolag och namnet byttes till Finlands Skärgårdsrederi Ab.

Referenser

Finländska färjor
Finländska transportföretag
Finländska företag med statligt ägande
Sorbolo Mezzani

är en kommun i provinsen Parma i regionen Emilia-Romagna i Italien. Kommunen hade  invånare (2019).

Kommunen bildades den 1 januari 2019 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Mezzani och Sorbolo.

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Parma
Protesterna i Chile 2019

Protesterna i Chile 2019 inleddes 18 oktober. Den utlösande faktorn var höjda priser i kollektivtrafiken, men en stor del av missnöjet beror också på pensionssystemet där privata fonder går med stora överskott samtidigt som många pensionärer i Chile är mycket fattiga. Protesterna, som har som mest har samlat över en miljon människor i samma demonstrationståg i Santiago, har alltmer kommit att handla om de allmänna levnadsvillkoren i landet. Protesterna riktar sig primärt mot den ekonomiska ojämlikheten som fortgått sedan Chiles konstitution skrevs om 1980 med nyliberala förtecken under diktatorn Augusto Pinochet som kom till makten via militärkuppen i Chile 1973. Landets socialistiska president Salvador Allende begick självmord under kuppen men höll innan dess ett radiotal till nationen där han talade om sin kärlek till Chile och hans hopp för framtiden

Demonstranterna kräver sociala reformer och sänkta kostnader för att köpa nödvändiga förnödenheter Ett flertal generalstrejker har genomförts. President Sebastián Piñera uttalade till en början att landet befann sig i en krigssituation genom det resoluta konstaterandet ''vi är i krig'', men han har senare tvingats backa och mycket drastiskt ombildat regeringen samt utlovat reformer som exempelvis höjda pensioner och lägre elkostnader. Till slut gick han med på att det skulle hållas en folkomröstning om en ny konstitution under våren 2020, vilken senare sköts upp till 25 oktober samma år på grund av coronapandemin.

Militären har gått brutalt fram, minst 29 människor har dött [Uppgift från den 28 december 2019] sedan protesterna började inklusive ett 4-årigt barn.Människorättsorganisationer har fått in flera rapporter angående brott som begåtts mot demonstranter, bland annat tortyr och sexuellt våld. nära 2500 människor har blivit skadade och 2840 har blivit gripna.

Kamplåtarna mot den forna diktaturen, El derecho de vivir en paz (Rätten till ett liv i fred) av Víctor Jara och El pueblo unido jamás será vencido (Ett enat folk kan aldrig trampas ner) av Quilapayún, har enat demonstranterna över hela landet i sång. Protester har även skett med kastruller, något som är återkommande för Chile.

Dricksvatten är 2019 fortfarande en handelsvara i Chile, i ett tillstånd med snabbt ökande ojämlikhet där priserna under de senaste decennierna har ökat mer än lönerna.

Referenser 

2019 i Chile
Politikåret 2019
Politik i Chile
Albion-Polka

Albion-Polka, op. 102, är en polka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången hösten 1851 i Wien.

Historia
1851 blev John Fane, 11:e earl av Westmorland (1784-1859), brittisk ambassadör i Wien. Förutom sina olika politiska och militära tjänster hade Fane, liksom hans fru, smak för musik. Bland annat var han också aktiv som kompositör. Åren innan hade de politiska förbindelserna mellan Österrike och Storbritannien varit mycket dåliga. Men nu var det viktigt att förbättra dessa relationer på båda sidor. För detta ändamål uppmanades Johann Strauss den yngre att spela på en bal hos ambassadören. Mot denna bakgrund skrevs valsen Windsor-Klänge (op. 104), tillägnad drottning Viktoria av Storbritannien. Albion-Polka tillägnades hennes make, prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha. Exakt när premiären ägde rum är inte känt. Det skedde antagligen hösten 1851 i den engelska ambassadörens hem Palais Coburg. Polka-namnet kommer från det keltiska ordet "albainn", ett tidigt namn på Storbritannien.

Om polkan
Speltiden är ca 3 minuter och 31 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1851 med kommentarer om Albion-Polka.
 Albion-Polka i Naxos-utgåvan.

Referenser

Polkor av Johann Strauss den yngre
Protesterna i Libanon 2019

Protesterna i Libanon 2019 inleddes den 17 oktober. Den utlösande faktorn var förslaget på en rad nya skatter på, bland annat, tobak, bensin och ljud- och videosamtal via sociala medier. Protesterna förknippades särskilt med mobilapplikationen Whatsapp, förslagen kallades "whatsappsskatt", och de mynnade ut i massdemonstrationer mot korruption och skattehöjningar. Kritik har också riktats mot Libanons speciella konstitution där makten fördelas mellan olika religiösa och etniska grupper. Premiärminister Saad Hariri utlovade ekonomiska reformer men då protesterna fortsatte valde han att tillkännage sin avgång 29 oktober. Protesterna har varit fredliga men de har lamslagit landet.

Källor

Politikåret 2019
Politik i Libanon
Bullimus gamay

Bullimus gamay är en gnagare i familjen råttdjur som förekommer i Filippinerna.

Arten blir med svans 3,5 till 4,0 cm lång, svanslängden är 1,2 till 1,8 cm och vikten varierar mellan 295 och 360 g. Den är mindre än andra släktmedlemmar vad som återspeglas i artepitet gamay, som betyder liten i språket av lokalbefolkningen. Ovansidan är täckt av mjuk och tjock rödbrun päls och på undersidan förekommer ljusare päls. Huvudet kännetecknas av flera mörkgråa hår vid nosens spets och vid kinderna samt av små öron som bär endast ett fåtal hår. Bullimus gamay har ganska stora framtassar och breda bakfötter. Den korta svansen är nästan naken.

Bullimus gamay lever endemisk på den filippinska ön Camiguin norr om Mindanao. Den vistas där i bergstrakter mellan 900 och 1470 meter över havet. Habitatet utgörs av fuktiga bergsskogar. På grund av vulkanism, jordskred och människans aktiviteter finns ingen gammal skog kvar.

Individerna letar på natten efter föda som utgörs av olika växtdelar. Bullimus gamay vistas främst på marken. För övrigt antas att levnadssättet är lika som hos andra släktmedlemmar.

I bergstrakternas lägre delar förekommer svedjebruk och andra delar av skogarna avverkas när landskapet omvandlas till samhällen eller till turistorter. Ett mindre skyddsområde existerar. IUCN listar arten som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar 
 Foto, ursprungligen från Arkive

Råttdjur
gamay
Däggdjur i orientaliska regionen
5718 Roykerr

5718 Roykerr eller 1983 PB är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 4 augusti 1983 av det nyzeeländska astronom paret Pamela M. Kilmartin och Alan C. Gilmore vid Mount John University Observatory. Den är uppkallad efter matematikern Roy Patrick Kerr.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av PM Kilmartin
Astronomiska upptäckter av AC Gilmore
Astronomiska upptäckter 1983
Campmobil

Campmobil var ett svenskt husbilsmärke tillverkat i Åkersberga mellan 1978 och 1992. 

Modellen Monaco baserad på den klassiska VW-bussen var den mest sålda. På samma bas tillverkades även modellen Casino under åren 1988 till 1990.  Bilarna uppfyllde de stränga svenska personbilskraven som bl.a. innefattade säkerhetsbälten även i bodelen och stötupptagande paneler för de åkande.

Baserad på den större VW LT tillverkades modellen Milano från 1985 till 1992. I samband med lanseringen av Volkswagen California 1991, som först tillverkades av tyska Westfalia för att senare bli en helt av Volkswagen producerad modell, avslutades tillverkningen.

Referenser

Ej längre existerande svenska företag
Företag bildade 1978
Företag upplösta 1992
Mike West

Michael "Mike" West, född 31 augusti 1964 i Kitchener i Ontario, är en kanadensisk före detta simmare.

West blev olympisk silvermedaljör på 4 x 100 meter medley vid sommarspelen 1984 i Los Angeles.

Källor 

Kanadensiska simmare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Kanadensiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1984
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Kanada
Födda 1964
Levande personer
Män
Moishe Postone

Moishe Postone, född 17 april 1942, död 19 mars 2018, var en kanadensisk professor och doktor i filosofi, västerländsk marxist, historiker och politisk ekonom på University of Chicago. Han var också med och ledde Chicago Center for Contemporary Theory. Postone tog sin doktorsgrad vid Johann Wolfgang Goethe-Universität Frankfurt am Main med avhandlingen The Present as Necessity: Toward a Reinterpretation of the Marxian Critique of Labor and Time 1983.

Han är känd bland annat för sin bok Time, Labor, and Social Domination: A Reinterpretation of Marx's Critical Theory. Där föreslog han en långtgående omtolkning av Karl Marx kritik av den politiska ekonomin, med fokus på Marx ursprungliga koncept av värde, kapital och arbete. Inspirerad av heterodoxa marxistiska tänkare som Isaak Rubin, Roman Rosdolsky, men även vissa tänkare inom Frankfurtskolan, exempelvis Alfred Sohn-Rethel som dock var marginellt inblandad i Frankfurtskolan. Postone visade att antagandena gjorda av Horkheimer var historiskt snarare än teoretiskt grundade. Han tolkade Marx ekonomisk-kritiska skrifter, speciellt volym 1 av Kapitalet och Grundrisse som utvecklingen av en socialt-medierande värdeteori.

Se även 
 Georg Lukács
 Robert Kurz
 Nicole Pepperell
 Guy Debord
 Roswitha Scholz

Referenser

Externa länkar 
Antisemitism och nazism - Moishe Postone
Rethinking Marx (in a Post-Marxist World) - Moishe Postone 1995
Time, Labor, and Social Domination: A Reinterpretation of Marx's Critical Theory eller för en introduktion Krigsmaskinens encyklopediartikel om boken.
The Present as Necessity: Toward a Reinterpretation of the Marxian Critique of Labor and Time

Män
födda 1942
Avlidna 2018
Kanadensiska filosofer
Kanadensiska sociologer
Kanadensiska historiker
Ekonomhistoriker
Personer verksamma vid University of Chicago