kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bagghufvud

Bagghufvud (i Estland von Baggehufwudt, i Ryssland: ) var en svensk adelsätt, med ursprung från en släkt Bagge i Norge, vilken kom till Sverige 1556, men numera är utdöd i Sverige. Ätten är fortlevande i Estland (under namnet von Baggehufwudt) och Ryssland, Australien, Kanada, Tyskland och USA.

Nils Hansson, till Pungsund i Gryts socken, son till Hans Persson von Stockholm (Bagge) till Pungsund, hade fyra söner vilka nyadlades 1652 på Riddarhuset:
Johan Nilsson, kaptenlöjtnant, flyttade till Estland.
Jakob Nilsson, ryttmästare, död 1657 efter striden vid Lagan (Slaget vid Kattarp)
Samuel Nilsson, ryttmästare, hade två döttrar. Död 1669 och slöt ätten i Sverige.
Nils Nilsson, löjtnant, flyttade till Estland.

Ätten i Estland
 Harrich Frederik Vilhelm Bagghufvud och Charlotta Eleonora von Rosental av Pergel:
Anna Charlotta Juliana "Julia" Adlerberg, gift med Gustaf Fredrik Adlerberg, kejserlig guvernant för storfurstarna Nikolaj och Mikael. 1802 föreståndare för Smolnijinstitutet i Sankt Petersburg. 1824 dame d’honneur (statsfru) och mottog 1835 S:t Catharinas orden av andra graden. Parken framför Smolnijinstitutet fick sitt namn Adlerbergskogo efter henne.

Källor
 adelsvapen.com: Bagghufvud
 Anrep, G.: Svenska Adelns Ättar-taflot. Osa 1. Stockholm: P.A.Norstedt & Söner, 1858, sidan 108

Noter

Svenska adelsätter
Baltisk adel
Eilean nan Gabhar

Eilean nan Gabhar kan syfta på följande platser:

 Eilean nan Gabhar, Loch Craignish – en ö i Loch Craignish, Argyll and Bute, Skottland
 Eilean nan Gabhar, Small Isles – en ö i ögruppen Small Isles i Argyll and Bute, Skottland

Se även 
 Eilean nan Gobhar – en ö i Highland, Skottland
Sheldon Keefe

Sheldon Keefe, född 17 september 1980, är en kanadensisk ishockeytränare och före detta professionell ishockeyforward som är tränare för Toronto Maple Leafs i National Hockey League (NHL).

Han som ishockeyspelare tillbringade tre säsonger i NHL, där han spelade för ishockeyorganisationen Tampa Bay Lightning. Han producerade 24 poäng (tolv mål och tolv assists) samt drog på sig 78 utvisningsminuter på 125 grundspelsmatcher. Keefe spelade också för Springfield Falcons, Hershey Bears och Utah Grizzlies i American Hockey League (AHL); Detroit Vipers i International Hockey League (IHL) och Toronto St. Michael's Majors och Barrie Colts i Ontario Hockey League (OHL).

Han draftades av Tampa Bay Lightning i andra rundan i 1999 års draft som 47:e spelaren totalt.

2003 köpte Keefe juniorishockeylaget Pembroke Lumber Kings som spelade i Central Junior A Hockey League. 2005 avslutade han sin professionella ishockeykarriär och började arbetade på heltid med Lumber Kings, där var han assisterande tränare, general manager och tränare. 2012 blev han tränare för Sault Ste. Marie Greyhounds i Ontario Hockey League (OHL), året efter sålde Keefe Lumber Kings till den före detta ishockeyspelaren Dale McTavish. 2015 lämnade han Greyhounds för att ta sig an Toronto Marlies i American Hockey League (AHL). Säsongen 2017–2018 ledde han Marlies till att vinna Calder Cup. Den 20 november 2019 blev han befordrad till att leda Marlies moderorganisation Toronto Maple Leafs i NHL, efter att Maple Leafs president Brendan Shanahan meddelade att ishockeyorganisationen hade sparkat Mike Babcock.

Statistik

Spelare

Tränare

Referenser

Externa länkar
Sheldon Keefe NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Sheldon Keefe hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1980
Levande personer
Idrottare från Brampton
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Spelare i Toronto St. Michael's Majors
Spelare i Barrie Colts
Spelare valda i NHL Entry Draft 1999
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Tampa Bay Lightning
Spelare i Detroit Vipers
Spelare i Springfield Indians
Spelare i Hershey Bears
Spelare i Utah Grizzlies (2001–2005)
Kanadensiska ishockeytränare
Tränare i Sault Ste. Marie Greyhounds
Tränare i Toronto Marlies
Tränare i Toronto Maple Leafs
Spelare valda av Tampa Bay Lightning i NHL Entry Draft
Negrar di Valpolicella

innan den 22 februari 2019 Negrar är en ort och kommun i provinsen Verona i regionen Veneto i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Verona
Conor Coady

Conor David Coady, född 25 februari 1993, är en engelsk fotbollsspelare som spelar för Leicester City.

Karriär
Den 3 juli 2015 värvades Coady av Wolverhampton Wanderers, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 15 februari 2019 förlängde Coady sitt kontrakt i klubben fram till sommaren 2023. Den 8 augusti 2022 lånades Coady ut till Premier League-klubben Everton på ett säsongslån. 

Den 1 juli 2023 flyttade Coady till Leicester City för 7,5 miljoner euro och skrev på ett treårskontrakt.

Källor

Noter

Engelska fotbollsspelare
Engelska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Liverpool FC
Spelare i Sheffield United FC
Spelare i Huddersfield Town AFC
Spelare i Wolverhampton Wanderers FC
Spelare i Everton FC
Spelare i Leicester City FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1993
Levande personer
Män
Christopher Jullien

Christopher Jullien, född 22 mars 1993, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Montpellier.

Karriär
Den 28 juni 2019 värvades Jullien av Celtic, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Den 23 augusti 2022 värvades Jullien av Ligue 1-klubben Montpellier, där han skrev på ett treårskontrakt.

Källor

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i AJ Auxerre
Spelare i SC Freiburg
Spelare i Dijon FCO
Spelare i Toulouse FC
Spelare i Celtic FC
Fotbollsspelare i Montpellier HSC (herrar)
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i Scottish Professional Football League
Födda 1993
Levande personer
Män
60 Aquarii

60 Aquarii, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Vattumannen. Den har en skenbar magnitud på 5,89 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 8,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 375 ljusår (ca 115 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -8 km/s.

Egenskaper
60 Aquarii är en gul till vit jättestjärna av spektralklass G6 III. och befinner sig sannolikt på den horisontella grenen. Den har en massa som är ca 2,8 gånger större än solens massa, en radie som är ca 11 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 65 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 4 800 K.

En följeslagare av magnitud 11,54 är belägen med en vinkelseparation av 100,90 bågsekunder vid en positionsvinkel på 299° år 2013.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/60aquarii

		
Stjärnbilden Vattumannen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt	
Gula jättar
Jeremie Frimpong

Jeremie Frimpong, född 10 december 2000, är en nederländsk fotbollsspelare som spelar för Bayer Leverkusen.

Karriär
Frimpong kom till Manchester City som nioåring. Den 2 september 2019 värvades Frimpong av Celtic, där han skrev på ett fyraårskontrakt.

Den 27 januari 2021 värvades Frimpong av tyska Bayer Leverkusen, där han skrev på ett 4,5-årskontrakt.

Källor

Noter

Nederländska fotbollsspelare
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Celtic FC
Fotbollsspelare i Bayer Leverkusen
Spelare i Scottish Professional Football League
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 2000
Levande personer
Män
Vinícius Júnior

Vinícius José Paixão de Oliveira Júnior, född 12 juli 2000, mer känd som Vinícius Júnior eller Vini Jr., är en brasiliansk fotbollsspelare som spelar för Real Madrid i La Liga.

Landslagskarriär
Vinícius Júnior debuterade för Brasiliens landslag den 10 september 2019 i en 1–0-förlust mot Peru, där han blev inbytt i den 74:e minuten mot Richarlison.

I november 2022 blev Vinícius uttagen i Brasiliens trupp till VM 2022.

Meriter

Real Madrid 
 La Liga: 2019/2020, 2021/2022
 UEFA Champions League: 2021/2022
 Spanska cupen: 2022/2023
 Spanska supercupen: 2019, 2021
 UEFA Super Cup: 2022
 VM för klubblag: 2018, 2022

Källor

Noter

Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i CR Flamengo
Spelare i Real Madrid
Spelare i Real Madrid Castilla
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i La Liga
Spelare i Segunda División B
Spelare i Copa América 2021
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 2000
Levande personer
Män
Personer från Rio de Janeiro (delstat)
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Gustaf Norrmén

Gustaf Wilhelm Norrmén, född 27 maj 1914 i Helsingfors, död där 25 februari 2001, var en finländsk företagsledare, seglare och skriftställare.

Norrmén avlade högre rättsexamen 1937 och tjänstgjorde under krigsåren 1941–1944 som byråchef vid Huvudstabens fortifikationsbyrå. Han var 1945–1949 jurist vid A. Ahlström Ab och utnämndes 1949 till biträdande direktör vid Oy Huber Ab, där han som delägare verkade som arbetande styrelseordförande 1954–1986. År 1968 blev han juris doktor.

Som aktiv friluftsmänniska sysslade Norrmén med långfärdssegling, bergsbestigning, terrängskidning och jakt. Han var ordförande för Nyländska Jaktklubbens seglingsnämnd 1958–1973 och ansvarade för klubbens 100-årsregatta 1961. Inom NJK var han styrelsemedlem 1962–1973 och kommodor 1977–1982. Han besteg Kilimanjaro 1976 och Mont Blanc 1978.

Han författade Från Kilimanjaro till Jungfrau (1976), Hundra år med Huber Ab 1879–1979 (1979), Släkten Norrmén (1982) samt Vind i seglen – minnen från ett långt seglarliv (1989).

Gustaf Norrmén var sonson till bankmannen Alfred Norrmén, samt från 1945 make till Kajlis Rothe.

Källor

Noter

Finländska företagsledare
Finländska seglare
Finländska jurister
Finländska författare
Personer från Helsingfors
Avlidna 2001
Födda 1914
Män
Syriska köket

Med det syriska köket menas både matlagning i landet Syrien och i det forntida landskapet Syrien, som idag till stor del är identiskt med landets territorium väster om Eufrat. Syriska köket är ett regionalt arabiskt kök med påverkan från osmanska riket med dess turkiska och armeniska kultur i norr och köket från Levanten vid Medelhavskusten, med dess kulturella och religiösa mångfald.

Det syriska köket är en blandning av kulturerna i Syrien, särskilt i den arabiska världen. Umayyadsd erövring, sedan den eventuella persiska påverkade abbasiderna och slutar med turkiskt kök, på grund av de osmanska turkarna. Det syriska köket liknar på många sätt andra levantinska kök, främst libanesiska, palestinska, jordanska och irakiska.

I det syriska köket finns rätter som kibbeh, kebab halabi, waraq`inab, hummus, tabbouleh, fatoush, labneh, shawarma, mujaddara, shanklish, burma, sujuk och baklava. Vanligt vid måltider i Syrien är att det serveras aptitretare, kända som meze, före huvudrätten: za'atar, köttfärs och ostmanak som hors-d'œuvre. Tillsammans med meze severas alltid arabiskt plattbröd. Syrierna gör kakor som kallas "ka'ak", som vanligen äts tillsammans med ost. Manakishost är en strängost gjord av ostmassa; osten har dragits och tvinnats ihop. En kryddblandning som kallas "baharat mushakalah" är typisk för det syriska köket.

Beskrivning 
Människor från olika kulturer bosatta i Syrien har påverkat det syriska köket. Under och efter slutet av den islamiska eran, under Umayyaderna, var den arabiska påverkan stor. Senare blev det persiska inflytandet under Abbasidkalifatet viktigare. Sedan införde Ottomanerna mer av det turkiska köket i Syrien.

Det levantiska köket utmärks av ett aromatiskt, enkelt sätt att laga mat, och utmärks av mycket grönsaker och lite. Levantens påverkan på det syriska köket återspeglas i de aromatiska kryddorna, en mängd olika grönsaker och baljväxter.

Måltidsdryck 
I kustregionerna dricks ofta te gjort på mate (som extrakt) till måltiderna.

Frukost 
Som sen frukost på helgen äter många syriska familjer pizzaliknande plattbröd (manakish) toppade med timjan, ost eller köttfärs. Den formade degen finns i många bagerier i Levanten.

Lunch (brunch) 

Vid lunchtid finns det många matstånd som erbjuder så kallade fatayer, som är fyllda klimpar. Shawarma och kycklingspett, Shish Tavuk, är också vanliga.

Middag 

Huvudrätt till middagen är vanligtvis grillat kött, Mashawi, men också hackad kyckling eller nötkött, tillsammans med färsk lök, persilja eller grillade tomater som sidorätter; fyllda zucchini eller aubergine, gryta, köttbullar i tomatsås, Dawud Pasha. En annan maträtt som är typisk för det syriska köket är kokta okraskidor i tomatsås.

Kaffe 
Kaffe serveras vid många tillfällen, som när man besöker vänner, bröllop, affärsmöten eller begravningar, med kaffepulvret blandat med sötat vatten.

Vin 

Vin är en viktig beståndsdel för kulturerna kring Medelhavet, så även i Syrien.

Referenser

Noter 

Olika regioners kök i Asien
Mat och dryck i Syrien
Den enda vägen (film)

Den enda vägen är en svensk dramafilm som hade premiär i Sverige den 7 april 2017. Filmen är regisserad av Manuel Concha, som även har skrivit manus tillsammans med Claudia Galli Concha. Filmen har producerats av Börje Hansson, Carola Hansson och Claudia Galli Concha för Bright Moving Pictures Sweden AB.

Handling 
Filmen handlar om de två bröderna Alex och Michel som båda är knappa trettio år. Båda är av serbisk börd men födda i Sverige och har växt upp i Malmö. Efter att ha blivit utsatt för en skjutning blir Alex svårt skadad och rullstolsburen. Polisen anar att bröderna inte är helt oskyldiga utan insyltade i någon form av kriminell verksamhet. Dessa misstankar stärks när andra personer med utländsk bakgrund blir beskjutna i Malmö.

Rollista (i urval) 

 Daniel Cvetkovic – Michel
 Mikael Cvetkovic – Alex
 Miodrag Stojanovic – Ivo
 Kjell-Åke Andersson – Tulltjänsteman

 Said Bello – Said
 Håkan Bengtsson – Polis
 Li Brådhe – Polisreceptionisk
 Bill Hugg – Kimmo

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2017
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Manuel Concha
Svenskspråkiga filmer
Gullpennen

Gullpennen är ett norskt journalistpris som delas ut av Riksmålsforbundet. Det går till en medarbetare i dags- eller veckopress, och fokuserar på personlig stil och nyansrikedom. Det delades ut första gången 1985 och är ett av flera mediepriser som organisationen delar ut.

Vinnare 

 1985 — Arne Hestenes, Dagbladet
 1986 — Kjell Syversen, VG
 1987 — Gidske Anderson, Arbeiderbladet
 1988 — Mona Levin, Aftenposten
 1989 — Bengt Calmeyer, Arbeiderbladet
 1990 — Per Bang, Dagens Næringsliv
 1991 — Vetle Lid Larssen, Aftenposten
 1992 — Øyvind Thorsen, Aftenposten
 1993 — Per Egil Hegge, Aftenposten
 1994 — Halvor Seilø Torgersen, Nationen
 1995 — Niels Chr. Geelmuyden, frilans
 1996 — Sissel Benneche Osvold, Dagbladet
 1997 — Kåre Valebrokk, Dagens Næringsliv
 1998 — Yngve Ekern, Aftenposten
 1999 — Thor Hedberg, VG
 2000 — Jan E. Hansen, Aftenposten
 2001 — Gudleiv Forr, Dagbladet
 2002 — Andreas Viestad, Dagbladet
 2003 — Andreas Wiese, Dagbladet
 2004 — Cathrine Sandnes, Dagsavisen
 2005 — Anders Heger, Dagsavisen
 2006 — Harald Stanghelle, Aftenposten
 2007 — Linn Ullmann, Aftenposten
 2008 — John Olav Egeland, Dagbladet
 2009 — Sven Egil Omdal, Stavanger Aftenblad
 2010 — Kjetil B. Alstadheim, Dagens Næringsliv
 2011 — Bjørn Vassnes, Klassekampen
 2012 — Hanne Skartveit, VG
 2013 – Eskil Engdal, Dagens Næringsliv
 2014 – Inge D. Hanssen, Aftenposten
 2015 – Frithjof Jacobsen, VG
 2016 – Kjetil Rolness
 2017 – Audun Vinger
 2018 – Inger Merete Hobbelstad, Dagbladet
 2019 – Knut Olav Åmås

Källor

Externa länkar 

 riksmalsforbundet.no

Journalistpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1987
Priser i Norge
Marcia (vestal)

Marcia, död 113 f.Kr., var en romersk vestal. 

Marcia var en medlem av den romerska familjen Marcius och möjligen dotter till praetor Quintus Marcius Rex.  Hon var en av de åtalade i den berömda rättegången år 115 f.Kr., när tre vestaler, Marcia, Aemilia och Licinia, åtalades för att ha brutit mot sina kyskhetslöften. Eftersom de var vestaler uppfattades detta som ett mycket allvarligt religiöst brott: ett helgerån. 

Aemilia specifikt anklagades för att ha ingått ett flertal sexuella förbindelser, bland annat med den romerska riddaren Lucius Veturius, som var den som först hade förfört henne.  Hon ska sedan ha uppmuntrat och medverkat till att hennes kolleger Marcia och Licinia även de bröt sina löften och inledde sexuella förbindelser med män, vänner till hennes älskare.  Marcia ska endast ha haft en enda älskare, medan Aemilia och Licinia hade ett flertal vardera.  De åtalades efter anmälan av sin slav Manius, som hade hjälpt dem men inte fått den frigivning han hade utlovats i utbyte: Manius påstod också att deras förbindelser var både kända och tolererade av Roms aristokrati.  

Efter en sensationell rättegång dömdes Aemilia som skyldig av Pontifex Maximus Lucius Caecilius Metellus Dalmaticus och dömdes till döden.  Marcia och Licinia blev båda frikända i denna första rättegång, något som dock upprörde allmänheten efter Manius vittnesmål om att aristokratin hade känt till men ignorerat brotten.  Rättegången mot Marcia och Licinia öppnades därför på nytt året därpå av folktribunen Sextus Peducaeus, efter att folktribunen hade tagit det ovanliga steget att ha flyttat fallet från pontiffen till Lucius Cassius Longinus Ravilla, som var känd för sin stränghet. Licinia försvarades av oratorn L. Crassus. 

Ravilla rev upp den förra domen och dömde både Marcia och Licinia som skyldiga till att ha brutit sina kyskhetslöften.  Eftersom de var vestaler dömdes de därmed till att avrättas genom levande begravning. Ravilla dömde dessutom deras älskare och ett antal andra personer som medskyldiga.  Denna process har av senare forskare bedömts som politisk.  Bland de som drogs in i målet fanns oratorn M. Antonius, som dock frikändes. Fyra män avrättades också genom levande begravning på forum boarium. Ett antal åtgärder utfördes sedan för att rena Vestas eld från helgerånet.

Källor 

Födda 100-talet f.Kr.
Avlidna 113 f.Kr.
Kvinnor
Vestaler
Fünf Paragraphe aus dem Walzer-Codex

Fünf Paragraphe aus dem Walzer-Codex, op. 105, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 3 februari 1852 i Wien.

Bakgrund
Valsen Fünf Paragraphe aus dem Walzer-Codex var den första av totalt 14 kompositioner - 11 valser och 3 polkor - som Johann Strauss den yngre tillägnade "Herrar Juridikstudenter vid Wiens universitet". Med undantag för Johann Strauss III (1866-1939), brodern Eduard Strauss äldste son, tillägnade alla kompositörer i familjen Strauss verk till den juridiska fakulteten. Fadern Johann Strauss den äldre började traditionen 1842 med sin Egerien-Tänze (op. 134) och Eduard Strauss slutförde den 1887 med valsen Heimische Klänge (op. 252). Just valsen Fünf Paragraphe aus dem Walzer-Codex tillkom vintetn 1851/52 och komponerades till juridikstudenternas bal, som hölls den 3 februari 1852 i Sofienbad-Saal.

Historia
Trots det faktum att Wien fortfarande löd under krigslagar till följd av revolutionen 1848 blev 1852 års karneval delvis en återgång till forna dagars glädje. Juristernas bal omnämndes i pressen såsom "en av säsongens mest glansfyllda" och bland besökarna återfanns alla ministrar, flera ambassadörer - däribland den brittiske ambassadören earlen av Westmorland (1784-1859) - och furste Aloys II av Liechtenstein. En annan besökare var hertig Ernst II av Sachsen-Coburg-Gotha, och det var förmodligen vid denna bal som hertigen första gången blev bekant med Johann Strauss och dennes musik. 35 år senare, sommaren 1887, skulle hertigen spela en avgörande roll när det gällde för Strauss att få gifta sig med sin tredje hustru, Adèle.

Musikrecensenten i tidningen Die Presse skrev den 5 februari 1852 att Strauss melodiösa vals "hade en elektrisk effekt på den dansälskande hopen" och tidningen Wiener Allgemeine Theaterzeitung hade den 12 februari 1852 en notis om ett framförande från den 10 februari: "Vid kapellmästare Johann Strauss välgörenhetsbal, som avhölls två nätter tillbaka i Sofienbad-Saal, deltog mer än 2000 personer. Majoriteten av de närvarande uppehöll sig på dansgolvet som dock vid detta tillfälle föreföll för litet... Strauss framförde fem nya danser av vilka de två valserna 'Windsor-Klänge' och 'Fünf Paragraphe des Walzer-Codex' [sic!] fick spelas om fyra gånger till stormande applåder för deras charmfulla, melodiösa och pikanta teman. Inte förrän runt klockan fem på morgonen lämnade de sista gästerna balsalen".

Om valsen
Speltiden är ca 8 minuter och 46 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1852 med kommentarer om Fünf Paragraphe aus dem Walzer-Codex.
 Fünf Paragraphe aus dem Walzer-Codex i Naxos-utgåvan.

Referenser

Valser av Johann Strauss den yngre
Aemilia (vestal)

Aemilia, död 114 f.Kr., var en romersk vestal. 

Aemilia var en medlem av den romerska familjen Aemilii.  Hon var en av de åtalade i den berömda rättegången år 115 f.Kr., när tre vestaler, Aemilia, Marcia och Licinia, åtalades för att ha brutit mot sina kyskhetslöften. Eftersom de var vestaler uppfattades detta som ett mycket allvarligt religiöst brott: ett helgerån. 

Aemilia specifikt anklagades för att ha ingått ett flertal sexuella förbindelser, bland annat med den romerska riddaren Lucius Veturius, som var den som först hade förfört henne.  Hon ska sedan ha uppmuntrat och medverkat till att hennes kolleger Marcia och Licinia även de bröt sina löften och inledde sexuella förbindelser med män, vänner till hennes älskare.  Marcia ska endast ha haft en enda älskare, medan Aemilia och Licinia hade ett flertal vardera.  De åtalades efter anmälan av deras slav Manius, som hade hjälpt dem men inte fått den frigivning han hade utlovats i utbyte: Manius påstod också att deras förbindelser var både kända och tolererade av Roms aristokrati.  

Efter en sensationell rättegång dömdes Aemilia som skyldig av Pontifex Maximus Lucius Caecilius Metellus Dalmaticus och dömdes till döden genom levande begravning.  Marcia och Licinia blev båda frikända i denna första rättegång, något som dock upprörde allmänheten efter Manius vittnesmål om att aristokratin hade känt till men ignorerat brotten.  Rättegången mot Marcia och Licinia öppnades därför på nytt året därpå av folktribunen Sextus Peducaeus, efter att folktribunen hade tagit det ovanliga steget att ha flyttat fallet från pontiffen till Lucius Cassius Longinus Ravilla, varefter även de dömdes som skyldiga och avrättades.

Källor 

Födda 100-talet f.Kr.
Avlidna 114 f.Kr.
Kvinnor
Vestaler