kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Barbara Bessola

Barbara Bessola, död efter 1690, var en fransk hovfunktionär. 

Hon anlände till Frankrike 1680 som en del av det tyska följet till landets nya kronprinsessa Victoria av Bayern, inför dennas bröllop med kronprinsen. Hon hade tjänsten som Première femme de Chambre och beskrivs som Victorias absoluta gunstling och nära förtrogna, och Victoria sade en gång om henne att Bessola var hennes enda svaghet. Paret tillbringade sin mesta tid i varandras sällskap och talade tyska med varandra. 

Bessola får av samtida memoarskrivare skulden för att Victoria inte lärde sig tala franska ordentligt, och för att hon isolerade sig från hovet på sina rum och inte deltog i hovlivet, något som blev ett allt större problem sedan drottningen dött 1683 och kronprinsessan förväntades ägna sig mer åt representationen. 

Elisabeth Charlotte av Pfalz hävdade, att Marguerite de Montchevreuil sådde split i kronprinsparets äktenskap genom att underlätta för kronprinsen att ha kärleksaffärer med kronprinsessans hovfröknar Marie-Armande de Rambures och Louise-Victoire de La Force, medan hans maka hölls isolerad av Barbara Bessola, och att Bessola mutades av Madame de Maintenon som ville förhindra att kronprinsessan fick inflytande vid hovet.

Barbara Bessola nämns i samtida memoarer, brev och dagböcker från Ludvig XIV:s hov. Efter kronprinsessans död 1690 återvände Bessola till Tyskland.

Referenser

 Bertière, Simone (1998). Les Femmes du Roi-Soleil. Fallois. 
 Memoirs of the Court of Louis XIV and of the Regency

Födda 1600-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Franskt hovfolk
Personer i Frankrike under 1600-talet
Solothurnertårta

Solothurnertårta (tyska Solothurner torte, franska Solothurn Gateau) är en schweizisk hasselnötstårta från staden Solothurn i kantonen Solothurn i nordvästra Schweiz.  

Tårtan är gjord av två tårtbottnar av hasselnötsmaräng (så kallad japonais) som beläggs med hasselnötssmörkräm och mellan dem placeras en hasselnötsgénoise (génoise är en fastare typ av sockerkaka). Kakans kant penslas med lite smörkräm och strös på med hyvlade, rostade hasselnötter.

Historien om Solothurner Torte börjar 1897, då den första konditorn flyttade in på Schmiedengasse 20 i Solothurn. Dennes verksamhet togs över av Albert Studer 1915, som anses vara uppfinnaren av Solothurnertårtan. Hans tårta blev en succé och många andra konditorer i staden Solothurn lade den till sitt sortiment. År 1928 lät Studers efterträdare Werner Suter varumärkesskydda kakan och originalreceptet under namnet "Echter Solothurnerkuchen" (svenska "Äkta solothurnerkakor", och småkakor med detta namn finns fortfarande i hela Solothurn-kantonen). Hans efterträdare Friedrich Flückiger fick receptet skyddat under samma namn 1949. Han ändrade receptet något från sin föregångare och gjorde tårtan lättare och mindre söt. Den nuvarande ägaren Manfred Suter tog över verksamheten 1975. Han optimerade tårtan igen genom att förfina krämen, göra den lättare och återigen minska sockerhalten och 1995 varumärkesskyddade han sin skapelse som "Suter Original Solothurnertorte". Confiserie Suteria i Solothurn gör denna traditionella specialitet dagligen än i dag.

Referenser 

Tårtor
Mat och dryck i Schweiz
1995 PV

1995 PV är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 augusti 1995 av de båda japanska astronomerna Takeshi Urata och Yoshisada Shimizu vid Nachi-Katsuura-observatoriet.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter av Y Shimizu
Astronomiska upptäckter 1995
Kalle Laanet

Kalle Laanet, född 25 september 1965 i Orissaare på Ösel i dåvarande Estniska SSR, är en estnisk liberal politiker och polisämbetsman. Fram till 2012 var han medlem av Centerpartiet, men kom efter två år som politisk vilde från 2014 att bli medlem av Reformpartiet. Han var från 2005 till 2007 Estlands inrikesminister i Andrus Ansips regering och från 2021 till 2022 Estlands försvarsminister i Kaja Kallas första regering. Sedan 17 april 2023 är han justitieminister i Kaja Kallas tredje regering.

Biografi

Utbildning och yrkeskarriär 
Laanet gick i skolan i Tagavere och Orissaare på Ösel från 1972 till 1979 och gick på en idrottsinternatskola i Tallinn från 1979 till 1983. Från 1986 till 1988 genomgick han den sovjetiska polisutbildningen i Tallinn och arbetade som polistjänsteman fram till 1993. Från 1993 till 1995 var han anställd vid Estlands kriminalpolis och var från 1995 till 2002 polischef i Saaremaas polisdistrikt, 2002–2003 i Tallinns polisdistrikt och 2004 till 2005 även i Läänemaas polisdistrikt. 2001 avlade han en juridikexamen vid den privata Concordiahögskolan i Tallinn.

Politisk karriär 
Laanet var inrikesminister i Andrus Ansips regering från april 2005 till april 2007, som medlem av Estniska centerpartiet. Efter att ha lämnat regeringen 2007 var han fortsatt medlem av Riigikogu för Centerpartiet fram till 2012. Under denna period var han en av de främsta kritikerna inom partiet av den egna partiledaren och Tallinnborgmästaren Edgar Savisaar.

Han lämnade Centerpartiet 2012 och satt kvar som politisk vilde fram till 2014. År 2014 blev han invald i Riigikogu för Estniska reformpartiet och återvaldes 2019. Från 2021 till 2022 var han försvarsminister i Kaja Kallas mittenregering, och sedan 17 april 2023 är han justitieminister i Kaja Kallas tredje regering.

Privatliv 
Laanet är gift och har en son och två döttrar.

Referenser 

Personer från Saaremaa
Estlands försvarsministrar
Estlands inrikesministrar
Estländska politiker under 2000-talet
Födda 1965
Levande personer
Män
Liberaler
1995 QG2

1995 QG2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 augusti 1995 av de båda japanska astronomerna Takeshi Urata och Yoshisada Shimizu vid Nachi-Katsuura-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter av Y Shimizu
Astronomiska upptäckter 1995
Tove (film)

Tove är en finlandssvensk biografisk film från 2020 i regi av Zaida Bergroth. I filmen, som hade premiär den 2 oktober 2020, porträtterar Alma Pöysti författaren Tove Jansson under 1940- och 1950-talet. För filmens manus står Eeva Putro.

Tove är Finlands bidrag till Oscarsgalan 2021.

Handling 
Filmen skildrar Tove Janssons förbjudna kärlekshistoria med teaterregissören Vivica Bandler i efterkrigstidens Helsingfors och hur den inspirerade henne till att skapa berättelserna om Mumintrollen.

Rollista 

 Alma Pöysti – Tove Jansson
 Krista Kosonen – Vivica Bandler
 Shanti Roney – Atos Wirtanen
 Joanna Haartti – Tuulikki Pietilä
 Kajsa Ernst – Signe "Ham" Jansson
 Robert Enckell – Viktor "Faffan" Jansson
 Jakob Öhrman – Sam Vanni
 Eeva Putro – Maya Vanni, s. London
 Wilhelm Enckell – Lars "Lasse" Jansson
 Liisi Tandefelt – hyresvärd
 Emma Klingenberg – Maj-Lis Wirtanen
 Juhana Ryynänen – Maj-Lis älskare
 Henrik Wolff – ordförande i bidragsnämnden
 Dick Idman – Erik von Frenckell
 Simon Häger – Kurt Bandler
 Kira-Emmi – Pohtokari neiti Poikolainen
 Sanna Langinkoski – hemhjälp
 Saga Sarkola – skådespelare på Studentteatern
 Jon Henriksen – skådespelare på Studentteatern
 Lidia Taavitsainen – Irja Koskinen
 Paavo Järvenpää – Göran Schildt
 Jan Korander – teaterchefsassistent
 Oskar Pöysti – Snusmumriken
 Iida Kuningas – Tofslan
 Heli Hyttinen – Vifslan
 Fabian Silén – Rådd-djuret
 Willehard Korander – Mumintrollet
 Andrea Reuter – kvinnlig reporter
 Tage Fredriksson – den skäggige journalisten
 Jonathan Hutchings – chefredaktör på Evening News
 Ingrid André – kvinna på ett franskt galleri
 Sara Soulié – Coco

Produktion 
Filmen producerades av Helsinki-filmi i samproduktion med Anagram Sverige med stöd från bland annat Yle, Sveriges Television, LevelK, Nordisk Film & TV Fond och Finlands Filmstiftelse. 

Den internationella distributionen av filmen sköts av danska LevelK, medan Nordisk film distribuerar filmen i Finland och NonStop Entertainment i Sverige. Filmen har även sålts till över 50 länder.

Filminspelningarna inleddes 17 januari 2020 och spelades huvudsakligen in i Helsingfors för att avslutas i februari samma år. Med en budget på 3,6 miljoner euro blev Tove den näst dyraste finländska filmen någonsin, efter Okänd soldat från 2017.

Mottagande 
Filmen sågs av över 156 000 biobesökare i Finland och är därmed den mest sedda finlandssvenska filmen på över 40.

Källor

Noter

Externa länkar 

 
 Tove på Elonet

Biografiska filmer om författare
Svenska filmer 2020
Finländska biografifilmer
Helsingfors på film
1940-talet på film
1950-talet på film
Tove Jansson
Svenskspråkiga filmer
HBTQ-relaterad film
Marie-Angélique Frémyn de Moras

Marie-Angélique Frémyn de Moras, duchesse de Villars Brancas, född 1676, död 1763, var en fransk hertiginna, hovfunktionär och memoarskrivare. 

Hon var dotter till Guillaume Frémyn, comte de Moras och Marie-Angélique Cadeau och gifte sig 17 december 1709 i kapellet i Sceaux med Louis-Antoine de Brancas, duc de Villars, pair de France (1682-1760). 

Hon var Première dame d'honneur (hovmästarinna) till Frankrikes kronprinsessa från 1744 till 1762; först till Maria Teresia Rafela av Spanien och därpå Maria Josefa av Sachsen (1731–1767).

I november 1744 skrev Luynes om henne i sin dagbok: 
”Drottningen avreste klockan två på eftermiddagen från Tuilerierna [...]; hon gick sedan till karmeliterna i rue de Grenelle och kom hit först en timme efter kungen. Så fort hon anlände såg hon M. de Maurepas, som talade med henne enskilt i salongen där hon brukar spela; han berättade för henne att kungen just hade utnämnt Madame la Duchesse de Brancas till hovmästarinna för Madame la Dauphine, och M. d'Argenson till senior utrikesminister för utrikesfrågor. Dessa två utnämningar var inte offentliga före denna tid; de blev det idag. Många kände dock till Madame la Duchesse de Brancas' utnämning i går kväll. Madame de Brancas är född de Moras: hon är sextioåtta år gammal; hon har mycket dålig hälsa och stora vanemässiga olägenheter, mycket from men romantisk och ett sätt att uttrycka sig som alltid är bombastiskt. M. le Duc de Brancas, hennes man, är yngre än hon, extremt döv och mycket besvärad. Mme de Brancas har alltid varit en nära vän till M. de Richelieu, och hon är svärmor till Mme de Lauraguais”. 
Hon avgick från sin post vid hovet 1762 till förmån för sin svärmor Louise-Diane de Clermont-Gallerande, änkehertiginna av Villars-Brancas, som sedan 1750 hade varit hennes ställföreträdare. 

Hon är känd för sina memoarer om livet vid det franska hovet: Mémoires de la duchesse de Brancas sur Louis XV et Mme de Châteauroux. Édition augmentée d’une préface et de notes par Louis Lacour, Paris, Jouaust, 1865.

Källor 

 Mémoires de la dsse. de Brancas: suivis de la correspondance de mme. de
 http://www.chateauversailles-recherche-ressources.fr/jlbweb/jlbWeb?html=notdictionnaire&ref=634
 Luynes (Charles-Philippe d’Albert, duc de), Mémoires du duc de Luynes sur la cour de Louis XV (1735-1758), publiés sous le patronage de M. le duc de Luynes par Louis Dussieux et Eudore Soulié, Paris, Firmin Didot, 1860-1865, 17 vol.
 Newton (William R.), La petite cour, Services et serviteurs à la Cour de Versailles au XVIIIe siècle, Fayard, 2006, p. 515.

Franska hovdamer
Födda 1676
Avlidna 1763
Kvinnor
Franska memoarskrivare under 1700-talet
Maria Molina

Maria Molina, död efter 1676, känd som La Molina, var en fransk hovfunktionär. 

Hon anlände till Frankrike 1660 tillsammans med Maria Teresia av Österrike (1638–1683) då denna gifte sig med Ludvig XIV och blev Frankrikes drottning. Hon var drottningens Première femme de Chambre (kammarjungfru) och omtalades av samtiden som dennas gunstling och förtrogna.

Källor
 Bertière, Simone (1998). Les Femmes du Roi-Soleil. Fallois. 

Födda 1600-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Franskt hovfolk
Personer i Frankrike under 1600-talet
Anne-Madeleine de Conty d'Argencourt

Anne-Madeleine de Conty d'Argencourt, född 1637, död 1718, var en fransk hovfunktionär. 

Hon var hovfröken hos änkedrottning Anna av Österrike 1657, och är känd för den romans hon hade med Ludvig XIV under år 1658. Hon avslutade sin anställning vid hovet då hon gifte sig med Gabriel de Grasset, seigneur de Farlet. 

Hon drogs in i Giftmordsaffären 1679 och flydde därför utomlands med Olympe Mancini.

Källor 

Födda 1637
Avlidna 1718
Kvinnor
Personer i Frankrike under 1600-talet
Franska hovdamer
Personer från Montpellier
Franska mätresser
Javier Echevarría Rodríguez

Javier Echevarría Rodríguez, född 14 juni 1932 i Madrid, död 12 december 2016 i Rom, var en spansk romersk-katolsk biskop. Han var Opus Deis prelat, det vill säga ledare, från 1994 till 2016. Han efterträdde biskop Álvaro del Portillo.

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar

Personer från Madrid
Spanska romersk-katolska biskopar
Födda 1932
Avlidna 2016
Män
Opus Dei
Alumner från Angelicum
Personer i Spanien under 1900-talet
Personer i Spanien under 2000-talet
Casablancatårta

Casablancatårta är en svensk klassisk tårta med banan. 

Tårtan är oftast fyrkantig och består av en spröd fransk marängtårtbotten som penslas med mörk choklad. Ovanpå tårtbottnen monteras en vaniljsmakande glasskräm, som omgärdas med rostad hyvlad mandel. Tårtans ovandel dekoreras sedan med vispad grädde och skivad banan. Det förekommer även att annan frukt används men banan ska ha varit valet i originalreceptet.

Tårtans historia går tillbaka till 1940-talet och bakades första gången 1945 när andra världskriget var slut och bananer kunde börja importeras till Sverige igen. Enligt Jan Hedh är det oklart vem, och vilket konditori som skapade receptet från början. Två konditorier i Stockholm står som troliga skapare, OGO Konditori eller Oskar Bergs Hovkonditori (eller Filips Hovkonditori) på Regeringsgatan 14.

Referenser

Tårtor
En runda till

En runda till, originaltitel  Druk, är en dansk film i regi av Thomas Vinterberg. Den hade internationell premiär på Toronto International Film Festival 12 oktober 2020 och biografpremiär i Sverige 9 april 2021. Filmen vann 2021 Oscar för bästa internationella långfilm 2020.

Om filmen 
Filmen handlar om fyra lärarkollegor som kastar sig ut i ett experiment för att kontrollera en teori från en norsk filosof som hävdar att människan borde ha en högre halt alkohol i blodet. Den utnämndes till Årets film vid European Film Awards 2020. Thomas Vinterberg fick pris för bästa regi och manus och Mads Mikkelsen som bästa manliga skådespelare. Filmen är Danmarks bidrag till Oscar 2021 och har nominerats till en Golden Globe för bästa utländska film. En runda till har nominerats till en Oscar för bästa utländska film och Thomas Vinterberg för bästa regi.

Vinterberg har tillägnat filmen sin dotter Ida Vinterberg som skulle ha haft en roll i filmen men omkom i en bilolycka samma vecka som inspelningarna startade.

Ledtema i filmen är låten What A Life av Scarlet Pleasure.

Källor

Noter

Övriga källor

Externa länkar 
En runda till i SDS. Läs 26 april 2021.
 Zentropa. 
2020 på film
Danskspråkiga filmer
Danska dramafilmer
Filmer i regi av Thomas Vinterberg
Malakofftårta

Malakofftårta (tyska Malakofftorte) är en tårta starkt förknippad med Wien och Österrike, gjord på biskotten (svenska savoiardikex) och grädde med rom.

Receptet har förändrats över tid när det gäller fyllningen. I tidiga recept fylldes Malakofftårtan med smörkräm, idag dock huvudsakligen med grädde. Olika val av spritsort förekommer också. Botten och kanten på en fjäderform fylls runt om med biskotten i lager (vanligen 2-3 st) med romsmaksatt grädde eller fromage däremellan.

Ursprunget till namnet Malakofftårta råder det delade meningar om. En teori gör gällande att det kommer från Belägringen av Sevastopol under Krimkriget, vid vilken fransmännen 1855 framgångsrikt stormade de ryska redutterna på Malakov-åsen. Deras härförare, marskalk Pelissier, blev senare adlad som Le Duc de Malakoff (hertig av Malakov). Ett recept för Gâteau Malakoff finns 1882 i den franske kockens Urbain Dubois kokbok Grand Livre des pâtissiers et des confiseurs från 1883, dock förekommer Malakofftårta sällan i Frankrike men den är vanlig i Wien. Det finns också en teori om att namnet härstammar från Böhmen och härrör från det tjeckiska ordet för mjölk (tjeckiska mléko).

Referenser

Tårtor
Mat och dryck i Österrike
Arvid Rudling

Arvid Edmund Rudling, född den 27 februari 1856 i Jönköping, död den 7 oktober 1925 i Stockholm, var en svensk militär. Han var svärfar till Sture Brück.

Rudling blev underlöjtnant vid Första livgrenadjärregementet 1876 och vid Svea artilleriregemente samma år. Han befordrades till löjtnant 1881 och var lärare vid krigsskolan på Karlberg 1886–1896. Rudling blev kapten vid Svea artilleriregemente 1892 och vid Andra Göta artilleriregemente 1897, major där 1903. Han blev överstelöjtnant vid sistnämnda regemente, som då bytt namn till Smålands artilleriregemente, 1907 och vid Wendes artilleriregemente samma år. Rudling var överste och chef för Norrlands artilleriregemente 1913–1916. Han blev riddare av  Svärdsorden 1896 och kommendör av andra klassen av samma orden 1917. Rudling vilar på Solna kyrkogård.

Källor 

 
 
 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1860–2017
 Arvid Edmund Rudling på Gravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av andra klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Jönköping
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1856
Avlidna 1925
Män
Rudling

Rudling är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Albert Rudling (1908–1985), svensk filmfotograf
 Arvid Rudling (1856–1925), svensk militär
 Ewa Rudling (född 1936), svensk porträttfotograf
 John Rudling (1907–1983), engelsk skådespelare 
 Per Anders Rudling (född 1974), svenskamerikansk historiker

Se även 
 Johann George Rüdling
Hugo Nordenfelt

Hugo Nordenfelt, född den 21 juli 1865 i Stockholm, död den 31 mars 1922 i Östersund, var en svensk militär.

Nordenfelt blev underlöjtnant vid Svea artilleriregemente 1885. Han genomgick artilleri- och ingenjörhögskolan 1888–1890 och blev löjtnant sistnämnda år. Nordenfelt befordrades till kapten 1900 och blev samma år adjutant hos hertigen av Västergötland. Han blev major vid Norrlands artilleriregemente 1909, var chef för detachementet vid Boden 1910–1913 och blev överstelöjtnant vid Upplands artilleriregemente 1913. Nordenfelt var överste och chef för Norrlands artilleriregemente från 1916. Han blev riddare av Svärdsorden 1905 och kommendör av andra klassen av samma orden 1919. 

Hugo Nordenfelt var dotterson till William Gibson och son till Leonard Nordenfelt. Han var från 1891 gift med friherrinnan Ebba Åkerhielm af Blombacka (1870–1963), som var dotter till kabinettskammarherren friherre Axel Åkerhielm af Blombacka och Augusta Brändström. Makarna var föräldrar till Torsten och Bertil Nordenfelt samt farföräldrar till Johan Nordenfelt. De vilar i den Nordenfeltska familjegraven på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 Nordenfelt, Hugo på Svenskagravar.se

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av andra klass av Svärdsorden
Svensk obetitlad adel
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Hugo
Födda 1865
Avlidna 1922
Män
Furulunds station

Furulunds station är en järnvägsstation i Furulund i Kävlinge kommun i Skåne län. Den ligger på Lommabanan och invigdes i december 2020.
Stationen trafikeras av Pågatågens linje Åstorp–Teckomatorp–Kävlinge–Furulund–Lomma–Malmö.

I samband med bygget av den nya stationen anlades ett nytt mötesspår i Stävie, en ny gång- och cykeltunnel och nya plattformar för persontåg. Några plankorsningar mellan väg och järnväg i Furulund stängdes helt (Solgatan och Kungsgatan). Trafikverket och Region Skåne finansierade mötesspåret i Stävie medan kommunen betalade för stationen med plattformar, planskilda gång- och cykelpassager, parkeringsplatser med mera.

Furulund hade även 1886-1983 en station med persontrafik. Mellan 1983 och 2020 trafikerades Lommabanan endast av godståg på Godsstråket genom Skåne och enstaka persontåg som inte gjorde några uppehåll i Furulund.

Referenser 

Järnvägsstationer i Skåne län
Transport i Kävlinge kommun
Järnvägsstationer invigda 2020
2020 i Sverige
Signe Riisalo

Signe Riisalo, född Signe Roos, i första äktenskapet Signe Kaplan, född 8 oktober 1968 i Tallinn i dåvarande Estniska SSR, är en estnisk liberal politiker tillhörande Estniska reformpartiet. Sedan den 26 januari 2021 är hon Estlands socialförsäkringsminister i regeringen Kaja Kallas.

Biografi 
Hon tog studentexamen från Tallinns 1:a gymnasieskola 1987 och studerade ekonomi vid Tallinns polytekniska institut under åren 1987 till 1989. Hon har även en juridikexamen från Tartu universitet 2008 och en socionomexamen från Tallinns universitet 2017, samt har studerat socialpedagogik vid Tallinns universitet.

Karriär 
Riisalo arbetade under åren mellan 1987 och 1990 som tekniker i Estlands landsbygdsbyggnationsprojekt och därefter på regeringskansliet. 1993 blev hon rådgivare till socialförsäkringsministern och arbetade från 1997 på socialförsäkringsmyndigheten, därefter från 1997 på socialdepartementet och blev 2010 rådgivare till barn- och familjeministern samt från 2016 chef för avdelningen för barnvälfärdspolitik.

Politiker 
Riisalo efterträdde Arto Aasa vid dennes avgång 20 maj 2019 som ledamot av Riigikogu. Hon var tidigare medlem av det Estniska liberaldemokratiska partiet 1990–1994 och blev därefter medlem av Estniska reformpartiet. I Riigikogu var hon medlem av utskottet för att lösa befolkningskrisen och socialutskottet.

Riisalo utsågs den 26 januari 2021 till Estlands socialminister i Kaja Kallas första regering, en roll som hon behöll även i Kallas andra och tredje regeringar.

Referenser 

Estlands socialministrar
Personer från Tallinn
Alumner från Tallinns universitet
Födda 1968
Levande personer
Liberaler
Alumner från Tallinns tekniska universitet
Estländska politiker under 2000-talet
Estländska jurister
Socionomer
Alumner från Tartu universitet
Kvinnor
Jessica Rosenholm

Jessica Rosenholm, född 1977 i Åbo, är en finlandssvensk professor i farmaci och läkemedelsutveckling vid Åbo Akademi.

Rosenholm blev student från Katedralskolan i Åbo år 1996. År 2002 blev hon diplomingenjör från dåvarande kemisk-tekniska fakulteten vid Åbo Akademi. Hon forskade i läkemedelsbärarsystem för sitt diplomarbete. År 2008 disputerade Rosenholm i fysikalisk kemi med en doktorsavhandling om läkemedelsbärardesign.

Rosenholm var postdoktoral forskare vid Shanghai Jiao Tong-universitetet åren 2009-2010. År 2015 blev hon professor i farmaci företrädesvis läkemedelsutveckling vid Åbo Akademi.

Rosenholm är också docent i biomedicinsk nanoteknologi vid Åbo Akademi och leder en internationell tvärvetenskaplig forskningsgrupp.

År 2017 tilldelades Rosenholm Per Brahe-priset av Stiftelsen för Åbo Akademi. Vid den tidpunkten hade hon redan publicerat omkring 100 vetenskapliga artiklar i internationella vetenskapliga tidskrifter, på förhållandevis kort tid.

Referenser

Vidare läsning 

 

Finlandssvenska professorer
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Kvinnor
Födda 1977
Personer från Åbo
Finländska forskare under 2000-talet
Finländska professorer
Levande personer
Steven Lorentz

Steven Lorentz, född 13 april 1996, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som spelar för San Jose Sharks i NHL. 

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för Carolina Hurricanes och på lägre nivåer för Charlotte Checkers i American Hockey League (AHL), Florida Everblades i ECHL och Peterborough Petes i Ontario Hockey League (OHL).

Lorentz draftades av Carolina Hurricanes i sjunde rundan i 2015 års draft som 186:e spelare totalt.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Steven Lorentz NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Steven Lorentz hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1996
Levande personer
Personer från Waterloo, Ontario
Idrottare från Ontario
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Peterborough Petes
Spelare valda i NHL Entry Draft 2015
Spelare valda av Carolina Hurricanes i NHL Entry Draft
Spelare i Charlotte Checkers (2010–)
Spelare i Florida Everblades
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i San Jose Sharks