kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
2013 i sydkoreansk musik

2013 i sydkoreansk musik innebär musikrelaterade händelser i Sydkorea under år 2013.

Det bäst säljande albumet i landet under året var Growl av pojkbandet EXO, medan den bäst säljande singeln var "Gentleman" av den manliga sångaren Psy. De artister som fick ta emot flest priser för årets artist vid sydkoreanska musikgalor var pojkbanden EXO och SHINee, medan de artister som fick ta emot flest priser för årets nya artist var pojkbandet Bangtan Boys och den kvinnliga sångerskan Lim Kim. Årets album gick flest gånger till XOXO av pojkbandet EXO, medan årets låt gick flest gånger till "Bounce" av den manliga sångaren Cho Yong-pil, "Growl" av pojkbandet EXO, samt "Gentleman" av den manliga sångaren Psy.

Under året hölls flera större musikevenemang. Noterbara debuterande musikgrupper under året som kom att ha framgångsrika framtida karriärer inkluderar tjejgrupper som Bestie och Ladies' Code, samt pojkband som Bangtan Boys.

Försäljning

Singlar 
Lista över singelettor på Gaon Chart 2013

Den mest sålda låten genom digital nedladdning var "Shower of Tears" av Baechigi ft. Ailee med fler än 1,8 miljoner nedladdningar, medan den mest sålda låten genom strömning var "NoNoNo" av Apink med fler än 41 miljoner spelningar.

Album 
Lista över albumettor på Gaon Chart 2013

Det mest sålda albumet var Growl av EXO med fler än 330 000 sålda skivor.

Utmärkelser

Händelser

Evenemang 
15-16 januari: Golden Disc Awards 2012 hålls i Sepang International Circuit i Kuala Lumpur (Malaysia).
31 januari: Seoul Music Awards 2012 hålls i SK Olympic Handball Gymnasium i Seoul.
13 februari: Gaon Chart Music Awards 2012 hålls i Olympic Hall i Seoul.
14 november: Melon Music Awards 2013 hålls i Olympic Gymnastics Arena i Seoul.
22 november: Mnet Asian Music Awards 2013 hålls i AsiaWorld-Arena i Hongkong (Kina).

Artister

Debuterande musikgrupper

Medlemsförändringar 
Apink: Yookyung lämnar gruppen.
Blady: Tina, Coco, Soojin och Yeji går med gruppen. Darae, Bunhong, Nahyun och Sunyeong lämnar gruppen.
Chocolat: Melanie lämnar gruppen.
Cross Gene: Seyoung går med gruppen. J.G lämnar gruppen.
D-Unit: JNey går med gruppen. UJin och JNey lämnar gruppen.
F-ve Dolls: Seunghee, Nayeon och Yeonkyung går med gruppen.
Nine Muses: Sungah går med gruppen.
Rania: Riko lämnar gruppen.
T-ara: Areum lämnar gruppen.
U-KISS: Dongho lämnar gruppen.
Wonder Girls: Sohee lämnar gruppen.

Albumsläpp

Första kvartalet

Andra kvartalet

Tredje kvartalet

Fjärde kvartalet

Se även 
2012 i sydkoreansk musik
2014 i sydkoreansk musik
Musik i Sydkorea
K-pop
Musikåret 2013

Referenser 

Musik i Sydkorea
2013 i Sydkorea
Musikåret 2013
Stäkror

För fågelsläktet Oenanthe, se Stenskvättor 

Stäkror (Oenanthe) är ett släkte inom familjen flockblommiga växter. De flesta arter inom släktet växer i mycket fuktig jord, våtmarker eller i vatten. Flera av dem är extremt giftiga, och det aktiva giftet är oenanthotoxin. Arten O. javanica är dock inte alls giftig utan odlas istället i flera länder i östra Asien, men även i Italien och Indien, där de späda skotten äts som grönsak.

Namn 
Oenanthe är också det vetenskapliga namnet på fågelsläktet stenskvättor. Namnet härstammar från grekiskans oenos (οίνος) "vin" och anthos (ανθός) "blomma" och refererar för stäkrorna till dess vinluktande blommor. För fågelsläktet refererar det till att stenskvättan (O. oenanthe) anländer till Grekland om våren just då vinrankorna blommar.

Arter 
 Oenanthe aquatica
 Oenanthe crocata
 Oenanthe fistulosa
 Oenanthe fluviatilis
 Oenanthe javanica
 Oenanthe lachenalii
 Oenanthe laciniata
 Oenanthe peucidanifolia
 Oenanthe pimpinelloides
 Oenanthe sarmentosa
 Oenanthe silaifolia

Noter 

Flockblommiga växter
Raadi herrgård

Raadi herrgård (estniska: Raadi mõis, tyska: Raadi Ratshof) är en herrgård i norra delen av staden Tartu i Estland.

Raadi herrgård kom från 1751 i familjen von Lipharts ägo. Den senaste, nu i huvudsak förstörda, anläggningen byggdes med början 1783 i omgångar på 1700-, 1800- och början av 1900-talen. Parkanläggningen är baserad på ritningar från mitten av 1700-talet av den franske landskapsarkitekten Peter Joseph Lenné.

Konstkännaren och -samlaren Karl Eduard von Liphart var ägare till godset vid mitten av 1800-talet. Efter konflikt med sonen, konstnären Ernst Friedrich von Liphart, gjorde han sonen arvlös, men andra medlemmar av familjen ägde det fram till efter den ryska revolutionen och Estlands självständighetsförklaring. Herrgården exproprierades 1919 av den nyblivna estländska regeringen och överlämnades 1922 till Tartu universitet, som delade Raadi herrgård med sig till Estlands nationalmuseum. På 1920- och 1930-talen användes herrgårdens huvudbyggnad som lokaler för Estlands nationalmuseum. 

Huvudbyggnaden totalförstördes under Slaget om Tartu 1944. Det neoklassiska porthuset från slutet av 1800-talet har restaurerats, liksom ishuset. Vissa byggnader användes efter andra världskriget som lagerlokaler av Estlands nationalmuseum.

Efter andra världskriget etablerades på herrgårdens ägor den sovjetiska bombflygbasen Raadi flygbas, som drevs fram till 1992. År 2016 invigdes en ny museibyggnad för Estlands nationalmuseum i närheten av den tidigare huvudbyggnaden och av herrgårdsparken.

Bildgalleri

Källor
 och Om Raadi herrgård på www.mois.ee
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Raadi Manor på engelskspråkiga Wikipedia.

Byggnader och anläggningar i Tartu
Herrgårdar i Estland
Tartu universitet
Torgil Magnuson

Torgil Tord August Magnuson, född 3 mars 1922 i Stockholm, död 12 november 2015 i Vallentuna församling, var en svensk konsthistoriker.

Magnuson avlade studentexamen i Eskilstuna 1941, filosofie kandidatexamen vid Uppsala universitet 1945 och filosofie licentiatexamen där 1950. Han disputerade 1958 med avhandlingen Studies in Roman Quattrocento Architecture. och promoverades till filosofie doktor i Uppsala samma år. Under en rad av år ledde Magnuson den konsthistoriska kursen vid Svenska institutet i Rom. Han erhöll professors namn 1979.

Bibliografi i urval
 1958 – Studies in Roman quattrocento architecture
 1982 – Rome in the Age of Bernini (vol. 1)
 1986 – Rome in the Age of Bernini (vol. 2)
 2001 – ”Konsthistoria vid Institutet”. Humanist vid Medelhavet: reflektioner och studier samlade med anledning av Svenska institutet i Roms 75-årsjubileum
 2004 – The Urban Transformation of Medieval Rome, 312–1420

Källor

Noter

Svenska konsthistoriker
Svenska innehavare av professors namn
Konsthistoriker under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Födda 1922
Avlidna 2015
Män
Kurjalasläkten

Kurjalasläkten är benämningen på en medeltida svensk-finländsk adelssläkt knuten till gården Kurjala i Lampis socken i landskapet Egentliga Tavastland i nuvarande Finland. Den är utdöd sedan 1500-talets slut. Något egentligt släktnamn är inte känt, dess vapensköld återger främre hälften av en oxe.

Historia
Den medeltida Kurjalasläkten är knuten till gården Kurjala i Lampis socken i nuvarande Tavastehus kommun i Finland. Karl Knutsson Bonde (Karl VIII) skall 16 augusti 1455 ha utfärdat ett frälsebrev åt Jöns Påvelsson på Kurjala gård. Hans hustru Margareta omnämns i ett dokument 1488.

Exakta släktband till senare medlemmar av släkten kan inte upprättas. En "hustru Karin av Kurjala" förde Kurjala med sig i boet då hon gifte sig  med Jöns Mikkelsson till Moisio i Lojo socken, som 1527 fick frälsebrev för Kurjala. Den senare förde efter sin far den med Kurjalasläkten förknippade vapenskölden, där den främre hälften av en oxe återges. Jöns Mikkelsson var dessförinnan gift med Anna Persdotter Ille (nr 60), och senare med Anna Engelbrektsdotter, som tidigare varit gift med borgmästaren i Åbo Erik Fleming (släkten Fleming). Karin av Kurjala i sin tur var tidigare gift med Hans (eller Johan) Viborg. Totalt hade Jöns Mikkelsson sju barn i sina tre äktenskap.

Man kan spekulera om sonen Mårten Jönsson egentligen var ett barn från Karin av Kurjalas första äktenskap med Hans Viborg, då han även kallas Mårten Viborg. Mårten finns uppförd i adelns rusttjänstregister för åren 1556 och 1562. Han anklagades av Erik XIV:s nämnd 1563 för att ha försummat att delta i Gustav Vasas begravning, Eriks kröning och dessutom för att ha underlåtit att följa med Erik XIV på hans resa till England "därtill han dock är vorden kallad till genom skrifvelser och andra bud". Han försvarade sig med att han inte tagit emot några sådana bud, på vilket flera andra finska adelsmän gick ed. Han levde ännu 1580 och var gift med Karin Nilsdotter, som var dotter till ståthållaren på Viborgs slott Nils Månsson Grabbe (uradel) och Kerstin Kurck (friherreliga ätten nr 16). Med Mårten Jönsson slöts släkten på svärdssidan.

Hans dotter Margareta Mårtensdotter till Kurjala var 1571 gift med ståthållaren på Nyslott och senare på Viborgs fästning Arvid Henriksson Tawast (n:r 64). Arvid Henriksson halshöggs 1599 i samband med Viborgs blodbad på grund av sin lojalitet med kung Sigismund i konflikten med hertig Karl, senare Karl IX. Margareta återfick 1614 av Karl IX de gods hon erhållit i morgongåva av sin make. Hon levde ännu 1615.

Källor
 Jully Ramsay, Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden, Helsingfors 1909-1916 s 250 f.

Noter

Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Medeltida svenska ätter
Graveyard Classics IV: The Number of the Priest

Graveyard Classics IV: The Number of the Priest är ett coveralbum av det amerikanska death metal-bandet Six Feet Under. Albumet släpptes i maj 2016 av skivbolaget Metal Blade Records och innehåller fem covers av Judas Priest-låtar och sex Iron Maiden-covers.

Låtlista 
Side A: Judas Priest
 "Night Crawler" – 4:27
 "Starbreaker" – 5:37	
 "Genocide" – 4:28	
 "Invader" – 4:08	
 "Never Satisfied" – 4:54

Side B: Iron Maiden
 "Murders in the Rue Morgue" – 4:23	
"Prowler" – 3:57
"Flash of the Blade" – 4:06	 
"The Evil That Men Do" – 4:35	
"Stranger in a Strange Land" – 5:47	
"Total Eclipse" – 4:18

Medverkande 
Musiker (Six Feet Under-medlemmar)
 Chris Barnes − sång

Bidragande musiker
 Ray Suhy − gitarr, basgitarr
 Josh Hall − trummor
 Ray Alder – bakgrundssång (spår 4)

Produktion
Chris Barnes – producent
Phil Hall – producent
Josh Hall – ljudtekniker (trummor)
Ray Suhy – ljudtekniker (gitarr, basgitarr)
Carson Lehman – ljudtekniker (sång)
Jesse Kirkbride – ljudmix
Alan Douches – mastering
Brian Ames – omslagsdesign
Mike Hrubovcak – omslagskonst

Referenser

Externa länkar
Graveyard Classics IV: The Number of the Priest på Encyclopaedia Metallum

Album av Six Feet Under
Musikalbum 2016
Ian Shaw

Ian Shaw, född 1961, är en brittisk egyptolog och universitetslektor i egyptisk arkeologi vid universitetet i Liverpool.

Hans fältarbete har i stort sett varit fokuserat i el-Amarna men på senare tid har han utfört större utgrävningar av gruv- och stenbrott från många varierande forntida egyptiska perioder. Hans senare arbete har generellt fokuserat på egyptiska hantverkare och arbetares metoder och mekanik. Han har emellertid skrivit flera verk som behandlar det forntida Egyptens krigföring, vilket länge varit ett ämne inte uppmärksammat av andra forskare. 

Förutom att bara skriva egna böcker har han även redigerat flera uppslagsverk för det forntida Egypten.

Bibliografi 
 Egyptian Warfare and Weapons, 1991.
 A History of Ancient Egypt, 1992 (översatt från fransk version av Nicholas Grimal).
 The British Museum Dictionary of Ancient Egypt, 1995 (med P. Nicholson).
 The Blackwell Dictionary of Archaeology (medredaktör, med R. Jameson), 1999.
 The Oxford History of Ancient Egypt, 2000 (Redaktör).
 Ancient Egyptian Materials and Technology, 2000 (Redaktör).
 Ancient Egypt: A Very Short Introduction, 2004.
 Hatnub: Quarrying Travertine in Ancient Egypt, 2010.
 Ancient Egyptian Technology and Innovation, 2012.

Se även 
 Egyptologi

Referenser 

Män
Födda 1961
Brittiska egyptologer
Levande personer
Tuula Gordon

Tuula Orvokki Gordon, född 24 maj 1952 i Pernå, död 21 augusti 2021 i Helsingfors, var en finländsk sociolog och professor. 

Gordon blev filosofie doktor 1985, var assistent i sociologi vid Helsingfors universitet 1989–1994, blev docent 1993, var professor i kvinnovetenskap vid Tammerfors universitet 1997–2001 har därefter varit verksam vid Helsingfors universitets forskarkollegium. 

För sitt jämlikhetsarbete belönades Gordon 2004 av Helsingfors universitetet med Maikki Fribergs jämlikhetspris.

Bibliografi i urval
Feminist Mothers (1990)
Single Women: On the Margins? (1994)
Making Spaces: Citizenship and Difference in Schools (tillsammans med Janet Holland och Elina Lahelma, 2000)
Koulun arkea tutkimassa (2003)

Källor

Finländska sociologer
Finländska professorer i kvinnoforskning
Personer verksamma vid Tammerfors universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1952
Kvinnor
Avlidna 2021
Simon Lindberg

Bror Göran Simon Lindberg, född 10 augusti 1983 i Norra Åsum, är en svensk politiker och sedan december 2015 ledare för den nynazistiska och högerextrema organisationen Nordiska motståndsrörelsen. Lindberg har av det oberoende forskningsinstitutet Counter Extremism Project bedömts vara en av världens farligaste män och utgöra ett av de största hoten mot internationell säkerhet.

Lindberg har en bakgrund i Nationalsocialistisk front (NSF) där han blev medlem i augusti 2000, och utsågs till länsledare för NSF i Skåne på partidagen i Trollhättan augusti 2005. I april 2006 presenterades han som NSF:s förstanamn på vallistan till kommunfullmäktige i Kristianstad. Lindberg har också varit aktiv i Folkfronten som senare bytte namn till Svenskarnas parti.

Politik 
Lindberg skriver frekvent på Nordfronts hemsida, och hävdar att han har samma grundideologi som Adolf Hitler. Gällande homosexuella kommenterade Lindberg i Sydsvenskan att de "verkar för en liberalisering i pedofilfrågan". Lindberg förnekar också Förintelsen och hävdar i samma artikel från Sydsvenskan att: "Den är irrelevant. Det var ju mer än sextio år sen. Och det finns bevis för att den inte var så omfattande".

Brottslighet 
Lindberg häktades och misstänktes för misshandel efter att tumult uppstod när några aktivister från RFSL delade ut kondomer och Lindberg och andra nazister sökte upp dem i deras lokal år 2006. När fallet prövades i domstol hävdade Lindberg att han agerat i självförsvar. Domaren gick på åklagarens linje och Lindberg dömdes till tre månaders fängelse. 2018 dömdes Lindberg, mot sitt nekande, för hets mot folkgrupp efter ett tal han hållit på Mynttorget i Gamla stan 2016, under vilket han höjt sin högra arm med knuten näve och flera gånger ropat ”Hell seger”. År 2017 greps Lindberg under en demonstration i Göteborg, under misstanke om våldsamt upplopp.

Referenser 

Födda 1983
Levande personer
Män
Personer inom svensk nazism
Politiker från Kristianstad
Förintelseförnekare
Nordiska motståndsrörelsen
Tartus rådhus

Tartus rådhus (estniska: Tartu raekoda) är Tartus stadshus, i Estland. 

Dagens rådhus är det fjärde rådhuset på samma tomt. Det äldsta rådhuset brann ned 1661 genom oförsiktighet av svenska soldater. Ett andra rådhus invigdes 1693.

Under Stora nordiska kriget förstördes stan av eld 1708. Omkring år 1730 uppfördes ett nytt rådhus av trä, som brann ned den 25 juni 1775 under Den stora stadsbranden i Tartu. För att återuppbygga staden togs en kollekt upp i hela guvernementet Livland och Estland, varefter grundstenen till ett nytt rådhus kunde läggas 1782. Rådhuset byggdes sedan fram till 1785, efter ritningar av den tyske arkitekten Johann Heinrich Bartholomäus Walter. Huset var ursprungligen ritat för att också rymma flera privatbostäder, ett stadsfängelse och lagerlokaler för vikter och mätinstrument. Rådhuset har från första början haft otillräckligt utrymme för offentliga ändamål, och än idag finns det ett apotek i byggnaden. Arkitekten och murarmästaren J. H. B. Walther arbetade också med Von Bock-huset, som uppfördes på andra sidan torget och som färdigställdes samtidigt som rådhuset.

Rådhuset är byggt i tidig nyklassicistisk stil med detaljer i rokoko och barock, till exempel klocktornet, som inhyser det klockspel, som spelar varje dag. Rådhuset visar många stilistiska likheter med det något tidigare byggda rådhuset i Narva.

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Rathaus (Tallinn) på tyskspråkiga Wikipedia.

Byggnader och anläggningar i Tartu
Gottne kraftverk

Gottne kraftverk är en kraftstation i Västernorrlands län.

Åren 1914–1915 byggde Gottne-Yttersels Elektriska Aktiebolag kraftstationen Kvarnfallet med effekten 100 kilowatt i Ytterselsforsen i Moälven. Det nuvarande vattenkraftverket uppfördes 1920–1921. Senare anslöts kraftverket till det framväxande nationella elnätet. Kraftverkets vattenvägar sträcker sig över Anundsjö och Mo socknar där den så kallade Grytstenen alltjämt markerar sockengränsen.

Mellan kraftverket och älven återfinns resterna av en så kallad tullkvarn. Kvarnen drevs av vattenturbiner fram till uppförandet av det nuvarande kraftverket då elektrisk motordrift infördes.

Ett bra år producerar kraftverket sex miljoner kilowattimmar el. Leveransen av el pågår sedan färdigställandet 1921 och dessförinnan från det äldre kraftverket från 1915.

I den statliga utredningen SOU 1924:17 om elektrifiering av landsbygden i Västernorrland kan läsas: ”Gottne-Yttersels Elektriska A.-B. är det största landsbygdsföretaget i länet, vad installerad maskineffekt beträffar, i det densamma utgör 1 000 kVA. Detta bolags 10 kV linjer och deras förgreningar hava framdragits genom Anundsjö, Mo, Själevads och Arnäs socknar, varjämte dessutom interimistiskt Örnsköldsviks stad förses med kraft." samt "Örnsköldsvik. Kraftfrågan är ännu icke definitivt ordnad. Tills vidare erhåller staden sin energi från egen värmekraftcentral för 2 X 110 volt likström, varjämte ett par hundra kilowatt provisoriskt förhyrts från Gottne-Yttersels 10 000 volts nät.”.

Företaget Mo och Domsjö AB har rötterna i platsen där det redan år 1759 anlades ett sågverk med stockfångstprivilegier i Moälven vid Söderåfors – ett annat namn för Ytterselsforsen. Söderåfors sågverk kom att byggas på den västra Söderåsidan. Sågverket flyttades 1779 till en  fors i Moliden några kilometer nedströms där vattnets naturkrafter nyttjades.

Referenser 

Vattenkraftverk i Sverige
Byggnader och anläggningar i Örnsköldsviks kommun
Moälvens avrinningsområde
August Heim

August Heim, född 13 mars 1904, död 8 maj 1976, var en tysk fäktare.
Heim blev olympisk bronsmedaljör i florett och i sabel vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Tyska fäktare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Tyskland
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1936
Födda 1904
Avlidna 1976
Män
Poetisk realism (litteratur)

Poetisk realism (), även kallad borgerlig realism (Bürgerlicher Realismus), var en litterär riktning som dominerade tyskspråkig litteratur åren efter Tyska revolutionen 1848–1849 fram till någon gång på 1880-talet.

Efter den misslyckade tyska revolutionen undvek man gärna inom den borgerliga klassen de stora samhällsfrågorna. Idealismen från Vormärz och romantiken från Biedermeier skulle överges för en mer realistisk skildring av tillvaron, samtidigt som man valde bort omgivande orosmoment. I centrum för litteraturen hamnade nu individen, den enskilda människan, som alltid kom ur borgarklassen, miljön var i allmänhet begränsad till en hemtrakt och man undvek alltför eländiga och osköna sidor av tillvaron. Realismen användes här som form, men det handlade inte om någon socialrealism; beteckningen "poetisk" realism speglar att författaren gjorde konstnärliga urval i beskrivningen av tillvaron. Eventuella motsättningar mellan individ och det större samhället behandlades gärna med ironi och satir. Mot slutet av perioden tillkom mer samhällskritik, men jämfört med den efterföljande naturalismen var den modest och den behandlade inte arbetarklassens situation.

Några betydande företrädare för den poetiska realismen var Theodor Fontane, Theodor Storm, Gottfried Keller, Conrad Ferdinand Meyer, Friedrich Hebbel, Gustav Freytag, Wilhelm Raabe, Adalbert Stifter, Otto Ludwig och Jeremias Gotthelf.

Referenser 

Tyskspråkig litteratur
Litterära riktningar
Poetisk realism (film)

Poetisk realism () var en stil inom fransk film under 1930- och början av 1940-talet.

Handlingen var realistiskt utformad, ofta med samhällskritiska inslag och vanligen kring människor ur arbetarklassen i en utsiktslös tillvaro. Filmens karaktärer var i det typiska fallet dömda att misslyckas, även om man kanske kunde ana något kvarstående litet hopp i bakgrunden, komik blandades med tragedi och ofta användes långa tagningar. Poetiska inslag i den filmiska framställningen medgav effektiv förmedling av karaktärernas känslor, ofta med tekniker utvecklade inom impressionistisk och surrealistisk film.

Några exempel på filmer inom den poetiska realismen är L'Atalante (1934) av Jean Vigo, Den stora illusionen (La Grande Illusion, 1937) av Jean Renoir, Pépé från Marseille (Pépé le Moko, 1937) av Julien Duvivier och Dimmornas kaj (Le Quai des brumes, 1938) av Marcel Carné.

Poetisk realism ses, tillsammans med tysk expressionism, som föregångare till film noir. Det händer därför ibland att poetisk realism klassificeras som fransk film noir.

Referenser 

Filmrörelser
Fransk film
Christopher Vang

Christopher Gabriel Vang, född 25 januari 1988, är en brittisk-svensk vattenpolospelare. 

Vang är fostrad i Linköpings Allmänna Simsällskap, senare Linköpings Simidrottsförening och har varit professionell vattenpolospelare i över tio år. Han blev proffs i Serbien när han var 19 år och blev kvar i fem år. Två år i Belgrad, ett år i Zrenjanin, ett år i Novi Sad ett år i Australien. Utöver det har han spelat i Slovakien, Tyskland, Malta och Australien och Gouda. I Australien blev han även bästa målskytt i Western Australia state league. Han har säsongen 2017/2018 spelat i Toronto och USA i två separata ligor. 

Vang studerar ekonomi på Linköpings universitet på distansutbildning. 

Vang har en engelsk mor och har spelat EM-kval för Storbritannien.

Källor 
”Lika tufft som rugby  i vattnet” – SVT Läst 23 april 2017.

Svenska vattenpolospelare
Idrottare från Linköping
Födda 1988
Levande personer
Män
Poetisk realism

Poetisk realism kan avse:
 Poetisk realism (litteratur) – en riktning inom tyskspråkig litteratur ca 1848–1890
 Poetisk realism (film) – en riktning inom fransk film ca 1930–1945
Erik Nyström (ishockeyspelare)

Erik Nyström, född 30 oktober 1993 i Stockholm, är en svensk professionell ishockeyspelare som spelar för Västerviks IK i Hockeyallsvenskan.

Externa länkar 

Män
Födda 1993
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Västerviks IK
Spelare valda i NHL Entry Draft 2012
Idrottare från Stockholm
Spelare valda av Montreal Canadiens i NHL Entry Draft
Svenska Futsalligan 2016/2017

Svenska Futsalligan 2016/2017 var den tredje säsongen av Svenska Futsalligan, ligan bestod av sexton lag uppdelat på två grupper med åtta lag i vardera grupp.

Tabeller

Norra

Poängtabell

Resultattabell

Södra

Poängtabell

Resultattabell

SM-slutspel

Semifinal
Örebro FC mot Borås AIK

8–8 sammanlagt, Borås AIK avancerade till final på fler gjorda bortamål.

Örebro SK mot IFK Uddevalla

IFK Uddevalla avancerade till final med det ackumulerade slutresultatet 12–6.

Final

Skytteligan

Norra

Södra

Kvalspel

Hammarby IF, Gais, Djurgårdens IF och Skövde United spelar i Svenska Futsalligan 2017/2018

Källor
Svenskfotboll.se (södra)
Svenskfotboll.se (norra)
Svenskfotboll.se (kval till SFL)

Referenser

Futsal i Sverige
Sport i Sverige 2016
Sport i Sverige 2017