kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europaparlamentsvalet i Finland 2019

Europaparlamentsvalet i Finland 2019 ägde rum söndagen den 26 maj 2019. Runt 4,5 miljoner personer var röstberättigade i valet om de mandat som Finland hade tilldelats i valet. I valet tillämpade landet ett valsystem med partilistor och d’Hondts metod, utan någon spärr för småpartier. Finland var inte uppdelat i några valkretsar, utan fungerade som en enda valkrets.

Med anledning av Storbritanniens utträde ur Europeiska unionen utökades Finlands mandat från 13 till 14. Den sist valda kandidaten kom dock inte att tillträda sin plats förrän utträdet fullt ut hade genomförts. Centern förlorade ett mandat medan de Gröna vann två nya mandat, bland annat det sista mandatet som tillträddes efter Storbritannien lämnade.

Samlingspartiet och de Gröna fick tre mandat. Socialdemokraterna, Sannfinländarna och Centern fick två mandat. Svenska folkpartiet och Vänsterförbundet fick varsitt mandat. Kristdemokraterna fick över fyra procent av rösterna, men blev utan mandat även denna gång.

Valda kandidater 
 Centern i Finland, Renew (2)
 Elsi Katainen
 Mauri Pekkarinen
 Samlingspartiet, EPP (3)
 Sirpa Pietikäinen
 Petri Sarvamaa
 Henna Virkkunen
 Socialdemokraterna, S&D (2)
 Eero Heinäluoma
 Miapetra Kumpula-Natri
 Sannfinländarna, ID (2)
 Teuvo Hakkarainen
 Laura Huhtasaari
 Vänsterförbundet, GUE/NGL (1)
 Silvia Modig
 Gröna förbundet, G/EFA (2+1)
 Heidi Hautala
 Ville Niinistö
 Alviina Alametsä (sedan Brexit 1 februari 2020)
 Svenska folkpartiet, Renew (1)
 Nils Torvalds

Referenser

Noter 

2019 i Finland
2019
Finland
Innfjorden

Innfjorden är en tätort i Rauma kommun i Møre og Romsdal fylke i västra Norge. Orten ligger vid Europaväg 136 och Romsdalsfjorden, cirka tio kilometer västerut från kommunens centralort Åndalsnes.

Referenser

Tätorter i Norge
Orter i Møre og Romsdal fylke
Rauma kommun
Rinns of Islay fyr

Rinns of Islay fyr är en fyr på Orsay Island på Inre Hebriderna i Skottland.

Fyren, som ritades av Robert Stevenson, byggdes av John Gibb från Aberdeen till en kostnad av på – pund. Fyrlyktan, som visade fast vitt sken med en blixt var tolfte sekund, tändes första gången år 1825. 

Fyren och fyrvaktarbostäderna omges av en vit mur och det vita  tornet har en svart lanternin på toppen. Fyrpersonalen arbetade tre och tre i fyraveckorsskift.

Förnödenheter och reservdelar transporterades till ön med båt från Islay av en fastanställd skeppare, som också stod för transport av fyrvaktarna vid skiftsbyte. Båttransporten ersattes så småningom med helikoptertransport från Oban, där personalen bodde med  sina familjer när de inte var på fyrplatsen.

Fyren elektrifierades år 1978 och automatiserades och avbemannades den 31 mars 1998.

Fyrplatsen kan endast nås med båt, men fyren kan också ses från hamnen i Portnahaven.

Källor

Externa länkar

Fyrar i Storbritannien
Adam Schulman

Adam Schulman, född okänt år, död mellan 1680–1687, var en svensk militär.

Biografi
Adam Schulman var son till överkommendanten Otto Schulman och Anna Catharina von Mörner. Schulman blev 21 april 1652 student vid Greifswalds universitet och började sedan i svensk krigstjänst i armén i Bremen. Han återvände hem 1666 och blev 1669 löjtnant vid Smålands kavalleriregemente. Schulman blev 10 juni 1675 överstelöjtnant vid överste Örneklous Hälsinge tremänningsinfanteriregemente. Han avled mellan 1680–1687.

Egendom
Schulman ägde Svärtinge säteri i Östra Eneby socken.

Familj
Schulman gifte sig 20 januari 1676 i Arboga med firherrinnan Christina Posse af Hedensund (1652–1724), dotter av presidenten Gustaf Posse af Hedensund och Maria Eleonora Banér. De fick tillsammans Anna Märta Schulman (död 1718) som var gift med översten Adolf Johan Hilchen.

Källor

Noter 

Födda okänt år
Män
Avlidna 1680-talet
Svenska militärer under 1600-talet
Corfitz Beck-Friis (1853–1911)

Corfitz Christian Beck-Friis, född den 26 maj 1853 i Jäders socken, Södermanlands län, död den 13 juni 1911 i Gustavs församling, Malmöhus län, var en svensk greve och godsägare. Han var son till Corfitz Beck-Friis och far till Corfitz, Lave och Hans Beck-Friis.

Beck-Friis blev student vid Lunds universitet 1871 och avlade juridisk-filosofisk examen där 1874. Han blev, efter att ha studerat lantbruk i Belgien 1876–1877 och i Danmark 1877–1878, disponent vid Fiholm i Södermanland 1878. Beck-Friis var innehavare av fideikommissegendomarna (grevskapet) Börringekloster och Fiholm från 1897. Han sålde Fiholm 1907 till förmån för ett fideikommisskapital. Beck-Friis var friherre till dess att han blev greve vid sin fars död 1897. Han var vice ordförande i styrelsen för Alnarps lantbruksinstitut från 1902. Beck-Friis invaldes som ledamot av Lantbruksakademien 1901. Han blev riddare av Vasaorden 1893 och av Nordstjärneorden 1898 samt kommendör av andra klassen av Vasaorden 1904.

Källor 

 Riddare af Kongl. Wasa-Orden i Sveriges statskalender 1899
 
 
 
 

Svenska fideikommissarier
Ledamöter av Lantbruksakademien
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska grevar under 1900-talet
Skånska godsägare under 1900-talet
Personer från Jäders socken
Corfitz
Födda 1853
Avlidna 1911
Män
13624 Abeosamu

13624 Abeosamu eller 1995 UO3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 oktober 1995 av den japanske amatörastronomen Tomimaru Okuni vid Nanyō-observatoriet. Den är uppkallad efter amatörastronomen Osamu Abe.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Tomimaru Okuni
Astronomiska upptäckter 1995
Otto Schulman

Otto Schulman, född 29 maj 1601 på Ösel, död 24 november 1653 i Stockholm, var en svensk militär.

Biografi
Otto Schulman föddes 1601 på Ösel. Han var son till lantrådet Henrik Schulman och Margareta von Bremen. Schulman blev 1618 pikenerare vid konung Gustaf II Adolfs livregemente och senare samma år fänrik vid nämnda regemente. Han blev 1619 hovjunkare hos kungen och 1621 kornett vid Östgöta kavalleriregemente. Schulman blev 1624 löjtnant vid regementet och 1626 ryttmästare efter slaget vid Wallhof. Han blev 1626 major vid regementet och 1627 överstelöjtnant. År 1634 blev han svensk adelsman under namnet Schulman och introducerades samma år i Sveriges Riddarhus som nummer 176. Han blev 1643 överkommendant i Leipzig och Pleitzenburg. Schulman blev 10 juni 1648 överkommendant i Stralsund och Vor-Pommern. Han avled 1653 i Stockholm och begravdes 23 april 1654 i S:t Johannes kyrka i Norrköping. Kroppen begravdes därefter i familjegraven i Östra Eneby kyrka, där hans vapen sattes upp.

Egendom
Schulman ägde Thomel, Ropacka, Brandsnäs i Torpa socken och Svärtinge säteri i Östra Eneby socken.

Familj
Schulman gifte sig 1630 med Anna Catharina von Mörner (död 1671), dotter till hovmarskalken Bernt Didrik von Mörner och Anna von der Grünau. De fick tillsammans barnen Beata Schulman (död 1706) som var gift med landshövdingen Hans Georg Mörner af Morlanda, överstelöjtnanten Adam Schulman och överstelöjtnanten Leonard Schulman (1644–1677).

Källor

Noter 

Födda 1601
Män
Avlidna 1653
Svenska militärer under 1600-talet
Torn Erik Andersson

Torn Erik Andersson, född 24 april 1843 i Åls socken, död 10 februari 1931 i Åls socken, var en svensk spelman, klockare och skomakare.

Biografi
Torn Erik föddes i Bäckebo efter Knippels Anders Andersson och Karin Ersdotter. Torn Erik är känd för eftervärlden som en spelman och som trakterat flera kända folkmelodier, bland annat Kringellek, Back Olles marsch och Stilla Sköna Aftontimma, även kallad Torn Eriks visa. Flera av Torn Eriks visor har tonsatts och arrangerats av musikern Oskar Lindberg och av musikern Nils Lindberg. 

Torn Erik är begravd på Åls kyrkas kyrkogård där en minnessten restes 2018 över hans minne. Den exakta gravplatsen är inte känd.

Referenser

Noter

Svenska fiolspelmän
födda 1843
Avlidna 1931
Män
Magnus Wilhelm Armfelt

Magnus Wilhelm Armfelt, född 25 juli 1725, död 14 maj 1795 på Åminne herrgård, i Halikko socken var en svensk friherre, militär och landshövding.

Magnus Wilhelm Armfelt var son till kapten Gustaf Armfelt och Anna Elisabet Wrangel. Han blev förare vid Karelska dragonregementet 1737, sergeant där 1741 och livdrabant 1742. 1745 blev Armfelt kapten vid Royal suédois i Frankrike, Kaptenlöjtnant vid Livdragonregementet 1751, kapten i armén 1752, stabskapten vid livdragonregementet 1753, kapten 1754, sekundmajor 1761, premiärmajor 1769, överstelöjtnant 1769 och överste i armén 1775. Han var överste och chef för Livdragonregementet 1776–1781 och landshövding i Åbo län 1781–1790. Han erhöll 1790 avsked från militärtjänsten med generalmajors namn, heder och värdighet. Armfelt inrättade Åminne som fideikommiss för äldste socken och dess manliga avkomlingar. Armfelt var fader till Gustaf Mauritz Armfelt (1757-1814).

Armfelt blev 1761 riddare av Svärdsorden.

Källor 
 Sveriges regementschefer 1700–2000, Rune Kjellander
 Den introducerade svenska adelns ättartavlor, Gustaf Elgenstierna

Svenska generaler
Landshövdingar i Finland
Svenska regementschefer
Födda 1725
Avlidna 1795
Män
Eloge (musikgrupp)

Eloge är ett dansband från Jämtland i Sverige, bildat i 2016

Historia 
Bandet bildades efter en sammanslagning mellan King Edwards och Bredbandet.

Nuvarande medlemmar 
Åke Henriksson - sång och  gitarr
Jonas Åström - bas och sång
Rolle Persson - trummor och sång
Nils Olsson - gitarr, sång och munspel
Janne Hill - klaviatur

Album

Singlar
Tro på kärleken - 2023

Referenser

Fotnoter

Externa länkar

Musikgrupper bildade 2016
Svenska dansband
George Turner (politiker)

Sir George Turner, född 8 augusti 1851, död 13 augusti 1916, var en australisk liberal politiker.

Turner var i två omgångar premiärminister i Victoria. Han blev sedermera det federala Australiens första finansminister, en post som han innehade mellan 1901 och 1905 med ett kortare avbrott 1904. Han drog sig tillbaka från politiken efter valet 1906.

Källor

Australiska politiker
Födda 1851
Avlidna 1916
Män
Politiker från Melbourne
Rue Baillet

Rue Baillet är en gata i Quartier Saint-Germain-l'Auxerrois i Paris första arrondissement. Gatans namn är av oklart ursprung. Rue Baillet börjar vid Rue de la Monnaie 21 och slutar vid Rue de l'Arbre-Sec 22.

Bilder

Omgivningar
Saint-Germain-l'Auxerrois
Louvren
Impasse des Provençaux
Rue de l'Arbre-Sec
Rue de la Monnaie
Rue des Prêtres-Saint-Germain-l'Auxerrois
Place de l'École
Fontaine de la Croix-du-Trahoir

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris första arrondissement
Quartier Saint-Germain-l'Auxerrois
Corfitz Beck-Friis (1881–1940)

Corfitz Hans Beck-Friis, född den 30 juli 1881 i i Jäders församling, Södermanlands län, död den 1 maj 1940 i Börringe församling, Malmöhus län, var en svensk greve och godsägare. Han var son till Corfitz Beck-Friis, måg till Sixten Lewenhaupt samt far till Corfitz och Sigvard  Beck-Friis.

Beck-Friis blev underlöjtnant vid Skånska dragonregementet 1903, löjtnant där 1905 och i regementets reserv 1911 samt ryttmästare i reserven 1915. Han blev tjänstgörande hovjägmästare 1923. Beck-Friis var ordförande i kommunalstämma och kommunalfullmäktige. Han var styrelseledamot i Börringe–Östratorps järnväg och i Skånska hypoteksföreningen. Beck-Friis var innehavare av fideikommissegendomen (grevskapet) Börringekloster från 1911. Han var friherre till dess att han blev greve vid sin fars död 1911. Beck-Friis blev riddare av Vasaorden 1925.

Källor 

 
 
 
 
 

Svenska fideikommissarier
Svenska ryttmästare
Svenska hovjägmästare
Svenska kommunalpolitiker
Riddare av Vasaorden
Svenska grevar under 1900-talet
Skånska godsägare under 1900-talet
Personer från Jäders socken
Corfitz
Födda 1881
Avlidna 1940
Män
Freddy Hansen

Freddy Sködt Hansen, född 19 augusti 1956 i Köpenhamn, död 25 september 2023 i Vollsjö i Tolånga distrikt,   var en svensk cirkusartist, mest känd för att köra motorcyklar och bilar i William Arnes Motorcirkus.

Bakgrund
Freddy Hansens mor var ensamstående och 16 år gammal när Hansen föddes i Köpenhamn. Hon fick ett arbete på en varieté som knivkastarmodell och där träffade hon motorcykelakrobaten Erik Hansen som blev sonens styvfar. Familjen turnerade på 1960-talet med motorcyklarna i Danmark, Norge och Sverige åtta månader om året på olika marknader.  Freddy Hansen började själv att köra i velodromen med en moped när han var nio år och uppträdde på Kiviks marknad redan som 13-åring.

På 1970-talet började man att samarbeta med William Arne och 1976 köpte man motorcirkusen och drev den vidare själva. När styvfadern dog, tog Freddy Hansen över cirkusen tillsammans med två bröder och kompanjonen Lee Trevor. Han turnerade med cirkusen i 35 år, och under åren råkade han ut för många skador (”drygt 50 fall och 36 benbrott”). Därefter trappade han ner och uppträde fram till sin död bara en gång om året, och då på Kiviks marknad, ofta med en dotter på styret.

Referenser

Externa länkar
Bild på Freddy Hansen och hans dotter Sanna 2020.

Cirkusartister under 2000-talet
Cirkusartister under 1900-talet
Svenska cirkusartister
Män
Födda 1956
Avlidna 2023
William Lyne

Sir William John Lyne, född 6 april 1844, död 3 augusti 1913, var en australisk politiker.

Lyne var premiärminister i New South Wales mellan 1899 och 1901 och innehade sedan olika ministerposter i den federala regeringen under premiärministrarna Edmund Barton och Alfred Deakin. Han är mest känd för den så kallade "Hopetoun-blundern", som handlade om att han oväntat blev tillfrågad om att bli Australiens första premiärminister, men visade sig vara oförmögen att bilda en regering. Benämningen av händelsen härrör från Lord Hopetoun, Australiens första generalguvernör, som i okunnighet om de politiska förhållandena erbjöd den federala premiärministerposten till premiärministern i den mest folkrika delstaten (detta efter kanadensisk förebild, då dess federativa stat bildades).

Som handelsminister var han delaktig i att genomdriva en protektionistisk linje, och 1908 antogs den så kallade "Lyne-tariffen", vilket blev ett slags slutpunkt för kampen mellan frihandel och protektionism i landet. Lyne har också tillskrivits ansvar för att genomdriva en politik med skottpengar på pungvarg, vilket ledde till dess utrotning.

Källor

Noter

Australiska politiker
Födda 1844
Avlidna 1913
Män
Roland Moser

Roland Moser, född 19 september 1962 i Vaduz, är en liechtensteinsk politiker och före detta fotbollsspelare.

Fotbollskarriär
Moser spelade för ett flertal schweiziska klubbar, kanske mest nämnvärt för St. Gallen. Han spelade även för hemstadens FC Vaduz vid fyra olika tillfällen. Han spelade elva landskamper för Liechtensteins landslag och utsågs till årets fotbollsspelare i Liechtenstein 1985, 1986 och 1995.

Karriär efter fotbollen
Moser har efter fotbollen varit aktiv som politiker för det konservativa partiet Fosterlandsunionen, för vilka han haft ett flertal olika politiska uppdrag. Moser har varit med i Vaduz kommunfullmäktige och kandiderade till Vaduz borgmästare 2011, utan att bli vald.

Moser är 2023 assistent till regeringschefen, premiärminister Daniel Risch.

Personligt
Han har arbetat som VD och har genomgått utbildningar på forskarnivå inom företagsekonomi. Moser är gift och har tre barn.

Referenser

Externa länkar
 Roland Mosers profil på Transfermarkt

Liechtensteinska fotbollsspelare
Födda 1962
Levande personer
Män
Liechtensteinska idrottare under 1900-talet
Liechtensteinska politiker
Företagsekonomer
Personer från Vaduz
Spelare i FC Vaduz
Spelare i FC St. Gallen
Fotbollsspelare i USV Eschen/Mauren
Fotbollsspelare i FC Altstätten
Gabriel Johan Stuart

Gabriel Johan Stuart, född 1 januari 1685, död 10 augusti 1733 på Åbylund, Strå socken, var en svensk militär och godsägare. 

Han var son till kammarherren Johan Robert Stuart (1643-1698) och Beata Gyllenanckar (död 1733), samt från 1715 gift med Margareta Ysing (1692-1742) som var dotter till brukspatronen på Valåsen Johan Ysing (1639-1715). Paret fick nio barn, varav fyra söner blev militärer.

Han blev volontär vid fortifikationen och konduktör där 1704. Stuart blev regementskvartermästare vid Skaraborgs regemente 1709 och erhöll avsked från armén 1711. Tillsammans med sin fru drev han gårdarna Åbylund säteri och Agnhammar säteri i Grums. Gabriel Johan Stuart är begravd på Strå kyrkogård.

Källor
Släkten Stuart på Adelsvapen

Svenska godsägare
Svenska militärer
Födda 1685
Avlidna 1733
Män
1995 UD4

1995 UD4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 20 oktober 1995 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1995
1995 UP3

1995 UP3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes 20 oktober 1995 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1995
Sven-Åke Asklander

Sven-Åke Asklander, född 1953 i Visby, är en svensk militär.

Sven-Åke Asklander är son till Owe Asklander och Ulla-Britt Olofsson. Han blev officer 1976, kapten vid Gotlands artilleriregemente 1979, major 1984, anställd vid generalstabskåren och knuten till försvarsstaben 1986, sektionschef vid Gotlands militärkommando, överstelöjtnant vid Gotlands artilleriregemente 1993 och chef för artilleristaben i Kristinehamn 1995. Asklander blev anställd vid högkvarteret 1997, överstelöjtnant med särskild tjänsteställning 1998, sektionschef vid Högkvarterets grundorganisation 1999 och var chef för Gotlands artilleriregemente 1999–2000. Han var anställd vid Västeuropeiska unionens militärstab 2000 och vid Europeiska försvarsbyrån i Bryssel 2001–2003.

Källor 
 Sveriges regementschefer 1700–2000, Rune Kjellander

Svenska regementschefer
Personer från Visby
Födda 1953
Levande personer
Män
Louis De Geer (1866–1925)

Louis De Geer af Leufsta, född 8 augusti 1866 på Frötuna gård, Uppsala län, död 30 november 1925 i Stockholm, var en svensk friherre, kammarherre och godsägare. Han var son till hovmarskalken friherre Louis De Geer och far till Marianne Wallenberg.

Biografi 
Louis De Geer avlade examen från Ultuna landtbruksinstitut 1890 och började året därpå att förvalta Frötuna gård. Han tillträde efter broderns död 1914 de De Geerska fideikommissen Leufsta, Frötuna och Stora Väsby. 1916 utsågs De Geer till kammarherre i Gustaf V:s hov. Han var hedersledamot av Uppsala läns hushållningssällskap.

Familj 
Louis De Geer tillhörde den friherrliga ätten De Geer af Leufsta nr 131. Han var son till hovmarskalken friherre Louis De Geer och Vendla von Wright. Han gifte sig den 20 oktober 1892 i Löfsta med friherrinnan Märta Cederström från vilken han blev skild 1905. De fick döttrarna Marianne, som var gift först med greve Oscar Bernadotte af Wisborg och senare med bankdirektören Marcus Wallenberg, och Märta, som var gift med en greve Wachtmeister af Johannishus.

Utmärkelser 

   Riddare av Kungl. Nordstjärneorden, 6 juni 1916.

Referenser 

Louis (1866–1925)
Svenska friherrar
Svenska kammarherrar
Svenska godsägare under 1900-talet
Riddare av Nordstjärneorden
Personer från Rasbo socken
Födda 1866
Avlidna 1925
Män
August Fredrik Axelson

August Fredrik Axelson, född 1810 i Arboga, död 1887 i Enköping, var en svensk överstelöjtnant.

August Fredrik Axelson var son till majoren Emanuel Axelson och Ulrika Aurora Lilliestierna. Han blev officer 1830, löjtnant vid Norrbottens fältjägarkår 1835, kapten i armén 1843, kompanichef 1851, stabsadjutant vid 6. (norra) militärdistriktet och major 1854. Axelson var överstelöjtnant och chef för Norrbottens fältjägarkår 1857–1864, och blev därefter postmästare i Karlshamn 1864 och i Enköping 1865–1876.

Källor 
 Sveriges regementschefer 1700–2000, Rune Kjellander

Svenska regementschefer
Personer från Arboga
Födda 1810
Avlidna 1887
Män
Keeper of the Privy Purse

Keeper of the Privy Purse, även kallad Privy Purse and Treasurer to the King/Queen eller Financial Secretary to the King/Queen är en brittisk hovtjänst. Det är den person som är ansvarig för finanserna för det brittiska hovet, Royal Household och den brittiska monarken, specifikt parlamentets underhåll till monarken, Sovereign Grant. Ämbetshavaren assisteras av Deputy Treasurer to the King/Queen. Innehavarna av ämbetet är kända från Henrik VIII:s regeringstid (1509-1547) och framåt.

Referenser 

Brittiska hovet
Historiska yrken
Engelska hovet
V sŭrtseto na mashinata

V sŭrtseto na mashinata (bulgariska: В сърцето на машината) är en bulgarisk dramathrillerfilm från 2022 i regi av Martin Makariev. Filmen belönades med "Gyllene rosen" på festivalen med Zlatna Roza i Varna 2021 vann även priset för bästa film vid Sofia Film Fest 2022.

Filmen är den bulgariska kandidaten till bästa utländska film vid Oscarsgalan 2023.

Handling 
Handlingen utspelar sig i augusti 1978 i centralfängelset i Sofia. Den unge fången "Bohemen" (Aleksandăr Sano) får möjligheten att förkorta sitt straff om han samlar ihop en besättning för att fördubbla produktionen under deras arbete på Kremikovtsi-fabriken. Han samlar ihop ett team, som inkluderar den hemska dubbelmördaren "Satra" (Igor Angelov), den problematiske brottslingen "Nålen" (Hristo Petkov), den äldre "Daskala" (Ivajlo Hristov) och zigenaren Krasi (Stojan Dojtjev). Problemen börjar då Satra vägrar att sätta sin svarv i arbetsläge eftersom en duva har fastnat i den. Trots order från vaktmästaren kapten Vekilski (Julian Vergov) att slå på svarven, vägrar Satra kategoriskt och tar nybörjarvaktmästaren Kovatjki (Vladimir Zombori) som gisslan och meddelar att han inte kommer att börja arbeta förrän duvan är räddad.

Situationen blir allt mer komplicerad efter att fler vakter anländer och "Daskala" (Ivajlo Hristov) dödas i ett försök att förhandla med dem. Gradvis inser fångarna att det enda sättet att hantera situationen är att rädda fågeln som Satra önskar.

Rollista 

 Aleksandăr Sano – Boris Radulov, "Bohemen"
 Hristo Sjopov – överste Radoev, chef för Sofias centralfängelse
 Igor Angelov – Koljo "Satra"
 Ivajlo Hristov – "Daskala"
 Hristo Petkov – Serafim Georgiev, "Nålen"
 Julian Vergov – kapten Vekilski
 Stojan Dojtjev – Krasi, "Zigenaren"
 Vladimir Zombori – juniorlöjtnant Kovatjki
 Basjar Rahal – kapten Kozarev

Musik 
Filmens musik, som skrevs av Viktor Stojanov, finns utgiven digitalt.

Källor

Externa länkar 

 Officiell hemsida (arkiverad)
 V sŭrtseto na mashinata på Cineuropa 
 V sŭrtseto na mashinata på Cinefish 
 
Bulgariska dramafilmer
Filmer 2022
Elizabeth Seymour, hertiginnan av Somerset

Elizabeth Seymour, hertiginnan av Somerset, född 1667, död 1722, var en engelsk hovfunktionär. Hon var gunstling åt drottning Anna av Storbritannien och utövade ett visst inflytande. 

Hon gifte sig 1682 med Charles Seymour, 6:e hertig av Somerset. Hon var Groom of the Stole, First Lady of the Bedchamber och Mistress of the Robes åt drottning Anna av Storbritannien 1711-1714. 

Hon beskrivs som observant och med ett lugnt sätt, och ska ha haft ett lugnande inflytande på drottningen och ska ha behållit sitt inflytande genom att i kontrast till den andra favoriten Abigail Masham aldrig pressat henne på tjänster. Hennes make använde henne dock för att utverka tjänster, vilket gjorde henne till en kontroversiell figur i offentligheten, och hon anklagades en gång för att ha planerat att förgifta drottningen, något Anna kraftigt tillbakavisade. Anna lät avskeda och förvisa hennes make 1712, men behöll henne i sin tjänst.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1667
Avlidna 1722
Brittiska hovdamer