kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kontrollerad flygning in i terräng

Kontrollerad flygning in i terräng (engelska: Controlled flight into terrain, CFIT) är en olycka då ett luftvärdigt flygplan under pilotens kontroll oavsiktligt flyger in i terräng, vatten eller ett hinder. Ofta är orsaken dåligt väder tillsammans med navigationsfel, och olyckorna sker oftast vid landningsfasen av en flygning. Kontrollerad flygning in i terräng är den vanligaste typen av flygolyckor med dödlig utgång och i snitt sker 2 olyckor per år inom kommersiellt jetflyg, med många fler inom allmänflyg, kring 40 per år bara i USA. Förekomsten av olyckorna har dock minskat kraftigt

Referenser 

Flyg
Spelstinamedaljen

Spelstinamedaljen är ett musikpris som delas ut till kvinnliga spelmän sedan 2004. Priset är uppkallet efter spelmannen Anna-Kajsa Norman.

Pristagare
2004 – Nelly Östlund, Dalarna
2005 – Barbro Pettersson, Gästrikland
2006 – Åsa Andersson, Gästrikland
2007 – Carina Normansson, Västmanland
2008 – Kaisa Abrahamsson, Hälsingland
2009 – Lisa Rydberg, Uppland
2010 – Jeanette Evansson, Uppland
2014 – Tuva Modéer, Gästrikland
2015 – Sonia Sahlström, Uppland
2016 – Täpp Ida Almlöf, Dalarna
2017 – Samantha Ohlanders
2018 – Josefina Paulson
2020 – Erika Lindgren Liljenstolpe

Referenser 

Svenska musikpriser
Priser och utmärkelser instiftade 2004
Margareta Köhler

Margareta Köhler, född 6 mars 1901 i Stockholm, död därstädes 9 maj 1974, var en svensk möbel- och inredningsarkitekt.

Köhler läste i två år vid Tekniska skolan för kvinnliga lärjungar samt i tre år vid Högre Konstindustriella Skolan vid Tekniska skolan (bägge läroanstalterna har sedermera uppgått i Konstfack). Hon anställdes vid AB Auktionshallen med dotterbolaget AB Nordiska Galleriet på Nybrogatan i Stockholm 1933 för att senare öppna en egen inredningsfirma, Futurum, som hon drev tillsammans med Marie Louise Idestam 1934–1942.

Köhler skapade inredningar för privatpersoner och offentliga miljöer. Bland annat tog hon fram barnkammarmöbler och -interiörer till daghemmet i kollektivhuset av Sven Markelius på John Ericssonsgatan i Stockholm år 1935. Tillsammans med Marie Louise Idestam formgav hon fem interiörer och möbler för den moderna avdelningen vid AB Auktionshallen med dotterbolaget AB Nordiska Galleriet i Stockholm år 1933.

Köhler var även aktiv som skribent: hon skrev artiklar i tidningar, tidskrifter och i andra sammanhang kring möbel- och inredningsfrågor.

Hon var medlem i Konsthantverkarnas gille och gick 1933 med i Sveriges inrednings- och möbelarkitekters sammanslutning, sedermera Svenska inredningsarkitekters riksförbund.

Källor 

Födda 1901
Avlidna 1974
Svenska inredningsarkitekter
Kvinnor
Svenska formgivare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Pernilla Ohrstedt

Elin Pernilla Ohrstedt, född i december 1980 i Stockholm, är en svensk arkitekt baserad i London.

Uppväxt 
Pernilla Ohrstedts föräldrar är båda arkitekter. Hon läste grundkursen på den välkända Central Saint Martins College of Art and Design, och fortsatte sina studier på Bartlett School of Architecture.

Karriär 
Hon grundade Pernilla Ohrstedt Studio i London 2012.

Tidningen London Evening Standard inkluderade henne i ES Power 1000 i september 2013.

Ohrstedt, i samarbete med med arkitekten och formgivaren Asif Khan skapade Coca-Cola Beatbox, en interaktiv paviljong i Queen Elizabeth Olympic Park 2012. Coca-Cola Beatbox kan spelas som ett musikinstrument. I samarbete med Asif Khan designade hon Future Memory Pavilion för British Council och Royal Academy of Arts 2011 i Singapore. Future Memory var "en struktur med två koner tillverkad huvudsakligen av rep". 

Ohrstedt skapade Topshop Showspace 2014, "en inomhuscatwalk täckt av riktigt gräs". Till London Design Festival 2014 skapade hon en monter för MINI Frontiers-utställningen som visade hur förarlösa bilar kommer att visualisera 3D-data och så småningom producera en perfekt digital modell av en hel stad.

Andra kunder och samarbetspartners inkluderar The Architecture Foundation, Storefront for Art and Architecture, Mark Ronson, Canada Pavilion på Venedigs arkitektur biennale, DAKS och Antipodium.

Ohrstedt nominerades till årets Emerging Woman Architect av Architects' Journal, en Londontidning som produceras av Metropolis International.

Källor 

Kvinnor
Födda 1980
Svenska arkitekter under 2000-talet
Arkitekter från Stockholm
Levande personer
Noël Seiler

Noël Seiler, född 8 augusti 2001, är en schweizisk innebandyspelare som spelar för Grasshopper Club Zürich i Lidl Unihockey Prime League och Schweiz landslag.

Karriär

Klubblag
Seiler började spela innebandy i Unihockey Mittelland och gick därifrån till Floorball Köniz. 2018 flyttade han till Grasshopper Club Zürich och debuterade i högstaligan 2020.

Landslag
I november 2022 var Seiler en del av Schweiz trupp vid hemma-VM 2022.

Källor

Schweiziska innebandyspelare
Innebandyspelare i Grasshopper Club Zürich
Födda 2001
Levande personer
Män
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Vågskepp

Ett vågskepp är en liten skål- eller skedformad behållare som används vid noggrann uppvägning av en substans, främst med hjälp av analysvåg. Vågskepp är tillverkade av metall, glas, porslin eller polystyren  — tidigare även av horn.

Kortfattad metodbeskrivning (fingra inte på vågskeppet!):
1. Ställ vågskeppet på en snabbvåg och tarera ("nollställ") denna.
2. Väg upp "önskad mängd" av substansen i vågskeppet på snabbvågen.
3. Väg vågskepp med substans på analysvågen (i enlighet med vad som gäller för användande av en analysvåg).
4. Häll över substansen till sin destination.
5. Väg det "tomma" vågskeppet på analysvågen.
6. Skillnaden i vikt mellan steg fem och steg tre är vikten av den tillförda substansmängden.

Referenser
 Martin Jarenmark, 2013, KEMA02 Extramaterial - laboratorieteknik, Institutionen för kemi, Lunds universitet, sid. 13.
 Ruth Weber, 2015,  Arbeitstechnik im Chemielabor,, sid. 62-64. På tyska.

Noter

Laboratorieutrustning
Cecilia Österholm

Cecilia Marie Sörbom Österholm, tidigare Österholm, född 4 maj 1977 i Hofors församling, Gävleborgs län, är en svensk nyckelharpist. Hon är medlem i bandet Systerpolskan.

Diskografi
2000 – Zeke. Tillsammans med Kerstin Andersson.

2015 – Polska till Vendelsjön. Tillsammans med Erika Lindgren Liljenstolpe.

Siri Karlsson
2008 – Mellan träden.

2011 – Gran Fuego.

2022 – 100 DB.

Medverkar
2007 – Verklighet & Beat med Eric Malmberg.

2009 – La Voix Du Nord med Malena Ernman.

2011 – Ballad of This Land med Nicolai Dunger.

2011 – O klang och jubeltid med Benny Anderssons orkester.

2011 – Opera di Fiori med Malena Ernman.

2012 – Flora & Fauna.

2021 – The Wide, Wide River med James Yorkston and The Second Hand Orchestra.

Referenser

Noter 

Nyckelharpister
Födda 1977
Levande personer
Kvinnor
Personer från Hofors kommun
Svenska musiker under 2000-talet
Carl Johan Svanfeldt

Carl Johan Svanfeldt, född 23 augusti 1836 i Södra Sandsjö socken, död 7 januari 1908 i Söderköping, var en svensk nykterhetsman.

Carl Johan Svanfeldt var son till skolläraren Magnus Mattessson. Han drev färgerirörelse jämte garn- och vävnadshandel i Växjö samt från 1891 även i Söderköping, där han från samma år var bosatt. Båda rörelserna drev han till sin död. Svanfeldt uppnådde en inflytelserik ställning som industriman och var ordförande i Söderköpings fabriks- och hantverksförening. Han tillhörde stadsfullmäktige i Växjö 1885–1891 och i Söderköping 1897–1907. Svanfeldt var en av förgrundsfigurerna inom den svenska nykterhetsrörelsen under dess genombrottstid. Redan 1882 tog han initiativ till bildandet av en godtemplarloge i Växjö, de följande åren företog han på egen bekostnad agitationsturnéer i Växjö län. Moderat till sin allmänna åskådning hörde Svanfeldt till de som efter sammanslagningen 1887 av de Hickmanska och Malinsska ordensgrenarna ansåg den nya ordensledningen för radikal i religiöst hänseende. Han deltog därför 1888 i bildandet av Nationalgodtemplarorden, vars chef han var 1893–1907. Det var i hög grad Svanfeldts förtjänst, att den nya orden, som i början led hårt av splittingsandan, vann arbetsro och slagkraft. Han lade även stor energi på samarbetet mellan de olika nykterhetssällskapen.

Källor 
 

Personligheter inom svensk godtemplarrörelse
Svenska kommunalpolitiker
Personer från Södra Sandsjö socken
Födda 1836
Avlidna 1908
Män
Svenska aktivister under 1800-talet
Forneby Cementvaru

Forneby Cementvarufabrik startade år 1947 vid Olle Perssons snickerifabrik i Forneby. Initiativtagare var Erik Erixon och Erik Persson från Forneby. De drev rörelsen till 1952 då företaget flyttade till Norränge och fick en tomt avstyckad från Norränge 6:31. Den norr om fabriken befintliga grusgropen öppnades av Vägverket som där hämtade fyllnadsmaterial till riksväg 83 förbi Netsmans och Nytorp norrut. Största andelen av gropen gick åt till detta företag. En mindre del användes av fabriken, men de slutade med det då materialet var alltför finkornigt och de behövde grövre grus för sin tillverkning.

Tillverkning 
Tillverkningsprogrammet består mest av brunnsringar för avloppsanläggningar och inspektionsbrunnar i gatan. Storlekarna på brunnarna rör sig om 90 – 150 cm. De tillverkar också betonghålsten för husgrunder, gångplattor m.m.

Ägare 
Ägare efter Erik Erixon och Erik Persson blev Alf Eriksson från Flästa. Han drev rörelsen till 1968 då en anställd, Erik Lundström köpte rörelsen och fortfarande driver den. Under högsäsong har tre personer anställning, men under lågsäsong, höst och vinter, är det ägaren och en anställd som driver rörelsen, som är moderniserad.

Källor 
Boken Arbrå Industri- och samhällshistoria 1992, .

Företag i Bollnäs kommun
Företag bildade 1947
Kenneth Taylor (fotbollsspelare)

Kenneth Ina Dorothea Taylor, född 16 maj 2002 i Alkmaar, är en nederländsk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Ajax och Nederländernas landslag.

Landslagskarriär 
Taylor debuterade för Nederländernas landslag den 22 september 2022 i en 2–0-vinst över Polen. I november 2022 blev Taylor uttagen i Nederländernas trupp till VM 2022.

Meriter 
Ajax

 Eredivisie: 2020/2021, 2021/2022
 KNVB Cup: 2020/2021

Källor

Noter 

Nederländska fotbollsspelare
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Nederländska mästare i fotboll
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Jong Ajax
Spelare i Eredivisie
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 2002
Levande personer
Män
Personer från Alkmaar
Nederländska idrottare under 2000-talet
Justin Bijlow

Justin Bijlow, född 22 januari 1998 i Rotterdam, är en nederländsk fotbollsmålvakt som spelar för Feyenoord och Nederländernas landslag.

Landslagskarriär 
Bijlow debuterade för Nederländernas landslag den 1 september 2021 i 1–1-match mot Norge. I november 2022 blev Bijlow uttagen i Nederländernas trupp till VM 2022.

Meriter 
Feyenoord

 Eredivisie (1): 2016/2017
 KNVB Cup (1): 2017/2018
 Johan Cruijff Schaal (2): 2017, 2018

Källor

Noter 

Nederländska fotbollsmålvakter
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Nederländska mästare i fotboll
Spelare i Feyenoord
Spelare i Eredivisie
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1998
Levande personer
Män
Idrottare från Rotterdam
Nederländska idrottare under 2000-talet
Remko Pasveer

Remko Jurian Pasveer, född 8 november 1983 i Enschede, Nederländerna, är en nederländsk fotbollsmålvakt som spelar för Ajax och Nederländernas landslag.

Klubbkarriär 
Den 23 april 2021 värvades Pasveer på fri transfer av Ajax, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär 
Pasveer debuterade för Nederländernas landslag den 22 september 2022 i 2–0-vinst över Polen. Då han var 38 år vid tillfället blev han den näst äldsta spelaren någonsin att debutera för det nederländska landslaget, efter Sander Boschker 2010 (39 år gammal). I november 2022 blev Pasveer uttagen i Nederländernas trupp till VM 2022.

Meriter 
PSV

 Eredivisie: 2014/2015, 2015/2016
 Johan Cruijff Schaal: 2016, 2017

Ajax

 Eredivisie: 2021/2022

Källor

Noter 

Nederländska fotbollsmålvakter
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Nederländska mästare i fotboll
Spelare i FC Twente
Spelare i Heracles Almelo
Spelare i Go Ahead Eagles
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i Jong PSV
Spelare i Vitesse Arnhem
Spelare i AFC Ajax
Spelare i Eredivisie
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1983
Levande personer
Män
Personer från Enschede
Nederländska idrottare under 2000-talet
Andrej Kobyla

Andrej Kobyla, död efter 1347, var en rysk bojar som är den äldste säkert kände stamfadern till dynastin Romanov men också bland annat till den svenska bajorätten Zebotaioff. Traditionellt anges han med fadersnamnet Ivanovitj (”Ivans son”), men i den enda äldre källan som ger hans fadersnamn anges detta som Aleksandrovitj (”Aleksandrs son”).

Andrej Kobyla nämns endast en gång i ryska krönikor, under år 1347 då han sänds från Moskva till Tver för att hämta Moskvastorfursten Simeon den stoltes brud, furstinnan Maria Aleksandrovna. Enligt ryska ättartavlor hade han fem söner som i sin tur gav upphov till ett antal ryska adelsätter. En av dessa söner var Fjodor Kosjka (död 1407), stamfar till bland annat dynastin Romanov och ätterna Sjeremetev och Jakovlev.

Referenser 

Personer i Ryssland under 1300-talet
Män
Födda okänt år
Avlidna 1300-talet
Ole Mustad

Ole Hovelstad Mustad, född 12 mars 1810, död 24 februari 1884 i Vardal, var en norsk industripionjär, länsman och stortingsrepresentant 1854–1856. 

Ole Mustad var son till bonden Haavel Eriksen Kaas (1784–1849) och Kari Tollefsdatter Bjørnstad (1782–1858). Han växte upp i Vardal, där han också blev länsman vid 24 års ålder 1834. Han förblev länsman till 1857. Han bodde på gården Brusveen i Vardal från 1836 till sin död 1884.

År 1843 tog han som ensam ägare över Brusveen Spiger- og Staaltraadfabrikk vid Hunnselva i Vardal, som hade grundlagts 1832 av hans svärfar Hans Skikkelstad. Firman döptes om till O. Mustad. Ole Mustad utvecklade verksamheten till att omfatta både ett gjuteri och en spikfabrik. 

Ole Mustad var far till juristen och politikern Kristian Mauritz Mustad (1848–1913) och Hans Mustad. Sonen Hans blev medägare i Mustads företag 1874, varvid namnet ändrades till O. Mustad & Søn. Det utvecklades under slutet av 1800-talet till storexportör av fiskekrokar och hästskosöm.

Källor 
 Ole Mustad i Norsk biografisk leksikon

Externa länkar 
 «Ole Mustad» i Norsk biografisk leksikon

Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Födda 1810
Avlidna 1884
Mustad
Män
Henrik Svanfeldt

Henrik Sigfrid Svanfeldt, född 15 februari 1876 i Uppsala, död där 18 december 1964, var en svensk restaurangman.

Henrik Svanfeldt var son till källarmästaren Nils Peter Svanfeldt. Efter skolgång vid Uppsala högre allmänna läroverk började han omkring 1892 utlandspraktik i restaurangbranschen. Han övertog 1902 av fadern Uppsala stadshotell och kvarstod i ledningen för hotellet til 1949. 1912–1951 var han direktör i Upsala hotell AB. 1912–1946 deltog Svanfeldt i skötseln av den populära Rullan, som ägdes av nämnda bolag tills restaurangen 1946 brann ned. Svanfeldt drev även sommarrestaurangen Flustret. Tillsammans med F. Odén i Karlstad bildade Svanfeldt 1907 Mellersta Sveriges restauratörsförening, där han var ordförande 1907–1932. Svanfeldt var mycket musikintresserad och hedersledamot av Orphei Drängar

Källor 

 

Personer inom mat och dryck
Personer från Uppsala
Födda 1876
Avlidna 1964
Män
Personer i Sverige under 1900-talet
Sverige i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020

Denna artikel beskriver det svenska landslaget vid Europamästerskapet i fotboll 2020 som spelades mellan 11 juni och 11 juli 2021 på grund av covid-19-pandemin. Det var sjunde gången Sverige var med i EM.

Kvalet
Sverige spelade i kvalgrupp F som även bestod av Spanien, Norge, Rumänien, Färöarna och Malta.

Tabell

Spelartruppen
Sveriges trupp presenterades den 18 maj 2021 av förbundskaptenen Janne Andersson och bestod av 26 spelare. Den 31 maj ersattes Martin Olsson av Pierre Bengtsson i truppen på grund av en skada.

EM 2020
Sverige hade ansökt om att bli en av 13 värdstäder i EM 2020 med Friends Arena som arena, men blev inte utvald. I lottningen den 30 november 2019 var Sverige i seedningsgrupp 3 och lottades att möta Spanien och Polen. I november 2020 kvalificerade sig Slovakien som det sista laget i gruppen.

Gruppspel

Åttondelsfinal

Källor

Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Sport i Sverige 2020
Europamästerskapet 2020
AB O. Mustad & Son

AB O. Mustad & Son är ett svenskt företag, som tidigare var dotterbolag till norska O. Mustad & Søn AS.

Norska O. Mustad & Søn AS grundades 1832 av Hans Skikkelstad (1789-1843) som "Brusveen Spiger- og Staaltraadfabrikk" utanför Gjøvik i Norge. Bolaget fick namnet O. Mustad och senare O. Mustad & Søn AS efter Ole Mustad (1810-1884) och dennes son Hans Mustad (1837-1918).

Det norska bolaget började hästskosömtillverkning 1898 i dåvarande Katrineholms bruk (nuvarande Mustadfors bruk vid Dals Långed. År 1904 grundades det svenska dotterbolaget AB O. Mustad & Son samt Mustads margarinfabrik i Mölndal. 

År 1912 övertog AB O. Mustad & Son brittiska "United Horse Shoe and Nail Co":s hästskosömsfabrik i Örgryte i Göteborg. Omkring 1920 tog Mustad över Göteborgs Bult- & Nagelfabriks AB i Lundby i Göteborg och 1915 köptes hästskosömtillverkaren Bäckefors bruk i Dalsland, vars verksamhet lades ned 1918.

År 1961 blev det göteborgska företaget fristående och tog 1963 namnet Joh. Mustad AB. Företaget ägde då Göteborgs Bult- & Nagelfabriks AB, vilket såldes 1983 till Bulten AB. Namnet har senare ändrats tillbaka till AB O. Mustad & Son och ägs av Halfdan Mustad via Halfdan AS i Norge.

AB O. Mustad & Son är numera ett handels- och fastighetsföretag med 35 anställda.

Se även
O. Mustad & Søn AS
Mustad Hoofcare
Mustad Eiendom

Källor
O. Mustad & Son på www.gamlagoteborg.se

Svenska företag
Företag i Göteborg
Mustad
Triss Norlin

Triss Norlin (även kallad Triss 570) är en segelbåt som tillverkades under andra halvan av 1970-talet och fram till början av 1980-talet. Hon tillverkades av Jofa i Kungälv.

Båten har 4 kojplatser i en helt öppen ruff.

Källor 

Kölbåtar
Motus (spårsändare)

Motus (latin för rörelse) är ett nätverk av radiomottagare för spårning av signaler från sändare fästa på vilda djur. Motus använder radiotelemetri för spårning i realtid och lanserades 2014 i USA och Kanada. År 2022 har mer än 1 500 mottagarstationer installerats i 34 länder och över 40 000 olika djur har försetts med sändare, de flesta fåglar.  De flesta mottagarna är koncentrerade till USA och Kanada där nätverket skapades.

Motus nätverk har spridits snabbt eftersom det ger viktiga nyckeldata användbart för forskare och naturvårdare, både på nationell och internationell nivå. 

Motussändarens stora fördel är att den har så ringa storlek och vikt, de kan väga så lite som ett tiondels gram, och går därför att fästa på alla djur, även på små djur som insekter, t.ex. ett bi eller en fjäril.

När en forskare eller organisation fått statliga och federala tillstånd behöver de bara införskaffa lämplig sändare och fästa dem på sina studieobjekt, nuvarande sändares räkvidd (beroende på storlek) är upp till 16 mil.  I Sverige finns sedan 2020 ett 20-tal mottagare från Falsterbo till Umeå.

De sedan tidigare använda geolocators och GPS-loggarna är lätta och små men lagrar bara önskad data, de kan inte trådlöst överföra data vilket innebär att forskare måste infånga det sändarförsedda objektet för att kunna läsa av den lagrade informationen. Att återfånga ett vilt djur kan ta lång tid, och många gånger lyckas det inte.

Beroende på vilket djur som ska spåras, fästs sändaren på lämpligt sätt, antingen med en tråd eller ett lim. Efter en viss tid löses limmet och tråden upp och sändaren trillar av, och har under tiden sänt all data till mottagarna den passerat.

Referenser

Externa länkar
 Kort film om Motus.
 Schematisk bild över Motus-systemet.
 Bild på en svala försedd med en Motus-sändare.

Telekommunikation
Radioteknik
12473 Levi-Civita

12473 Levi-Civita eller 1997 CM19 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 10 februari 1997 av den italiensk-amerikanske astronomen Paul G. Comba vid Prescott-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienske matematiker Tullio Levi-Civita.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Paul G. Comba
Astronomiska upptäckter 1997
CEV Challenge Cup 2007–2008 (damer)

CEV Challenge Cup 2007–2008 spelades mellan 24 november 2007 och 16 mars 2008. Det var den 28:e upplagan av tävlingen (och den första under det nya namnet, tidigare kallades tävlingen CEV Cup, ett namn som togs över av en annan turnering) och 55 lag från CEV:s medlemsförbund deltog. Finalspelet genomfördes i Bursa, Turkiet. Vakıfbank GS vann tävlingen för första gången genom att besegra Vicenza Volley i finalen. Aysun Özbek utsågs till bästa spelare.

Formula
Tävlingen genomfördes i cupformat med två kvalificeringsrundor följt av åttondelsfinal, kvartsfinal, semifinal och final. Alla möten före finalspelet (semifinal och final) skedde genom att lagen möttes både hemma och borta, medan finalspelet genomfördes genom enkelmöten.

Deltagande lag

Turneringen

Första omgången

Match 1

Match 2

Kvalificerade lag

Andra omgången

Match 1

Match 2

Kvalificerade lag

Åttondelsfinaler

Match 1

Match 2

Kvalificerade lag

Kvartsfinaler

Match 1

Match 2

Kvalificerade lag

Finalspel
Finalspelet (semifinaler och framåt) spealdes i Bursa, Turkiet. Semifinalerna spelades 15 mars, medan match om tredjepris och final spelades 16 mars.

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Individuella utmärkelser

Referenser

Noter

Externa länkar

 2007–2008
Volleybollsäsongen 2007/2008
Sportåret 2007
Sportåret 2008
Tupolev Tu-141

Tupolev Tu-141 Strizj (, seglarfågel) är en spaningsrobot som tillverkades i Sovjetunionen under 1970- och 1980-talen.

Konstruktion
Tupolev Tu-141 är en spaningsrobot för medeldistansspaning. Med en räckvidd på  km kan den utföra spaningssvep flera hundra kilometer bakom frontlinjen. Trots sitt slanka utseende kan Tu-141 bara flyga i transsonisk fart och upp till  meters höjd. Flygkroppen är spolformad med en största diameter på 950 mm. Vingarna är deltaformade och sitter relativt långt bak på flygkroppen. Jetmotorn är monterad i flygkroppens bakre del med ett luftintag på ovansidan. På sidan om nosen sitter två canardvingar som fungerar som höjdroder. I nosen finns två fönster för kameror; en framåtriktad PA-4/90 låghöjdskamera och bakom den en A-86P panoramakamera. Enligt obekräftade källor ska den även ha samma IR-kamera och spaningsradar som spaningsversionen av Suchoj Su-24.

Roboten startas från en tvåhjulig ramp med hjälp av en fastbränsleraket och landar med fallskärm. Roboten har även ett landställ med det saknar hjul och kan inte fällas ut automatiskt utan används bara när roboten ska ställas på marken.

Historik
De första testflygningarna genomfördes 1974 och den togs i tjänst i Sovjetunionens väpnade styrkor 1979. Roboten serieproducerades från 1979 till 1989 och totalt 142 robotar tillverkades. Efter Sovjetunionens upplösning togs roboten ur tjänst. Ett antal byggdes om till målrobotar och andra bevarades på diverse museer. När Krimkrisen startade 2014 började Ukrainas försvarsmakt att reaktivera ett antal utrangerade men bevarade före detta sovjetiska vapensystem, bland annat Tu-141.

Det passerade till en början ganska obemärkt i västvärlden, men det ändrades 10 mars 2022 när en Tu-141 kom ur kurs och kraschade i sydvästra Zagreb. Haverikommissionens utredning visade att roboten i stället för kameror bar en flygbomb på 120 kg. Bomben visade sig inte vara skarpladdad.

Den 5 december 2022 angrep Ukraina flygbaserna Djagilevo och Engels i Ryssland med vad som förefaller vara Tu-141:or. Det var första gången sedan Rysk-ukrainska kriget startade som Ukraina anfallit strategiska mål flera hundra kilometer in i Ryssland.

Liknande robotar
Ryan BQM-34 Firebee

Bilder

Källor

Externa länkar

Flygplan tillverkade av Tupolev
Sovjetiska spaningsflygplan
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Ukrainsk militär utrustning
Obemannade flygplan