kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christophorus (opera)

Christophorus, oder Die Vision einer Oper är en tysk opera i prolog, två akter och epilog med musik och libretto av Franz Schreker.

Historia
Der Schatzgräber från 1920 var den sista av Franz Schrekers operor som gjorde riktig succé. De nästföljande 12 åren skulle han skriva ytterligare fyra scenverk, men hans postromantiska musik var inte längre samtidens musik. Efter fiaskot med Irrelohe försökte han anamma tidens senaste musikstil, Zeitoper, med dess moderna inslag av vardagliga ting såsom telefon, bilar och jazzmusik. Schreker skrev själv librettot 1924 om en musikstudent som komponerar en opera om helgonet Kristoffer (grekiska:Christóforos). Schreker tillägnade opera Arnold Schönberg och beskrev det som "någonting mitt emellan drama, melodram och opera". På ett djupare plan handlar operan om konstnären som människa, konstnärens och konstnärskapets degeneration i samtidens tyska musikvärld. Verket går att ses autobiografiskt men kompositören Anselms världsbild är mer formad av Nietzsche och Thomas Mann än saker som kan tillskrivas Schreker själv.

Schreker fullbordade operan först 1928 men hans musikförlag Universal Edition var tveksamma till att anta verket och i den gryende antisemitismen i Tyskland hade Schreker svårigheter att finna ett förlag betydelsefyllt nog att kunna övertala ett operahus att iscensätta verket. 1931 skulle operan ha satts upp i Freiburg im Breisgau men premiären skedde först den 1 oktober 1978 i just Freiburg.

Personer
Mäster Johann (bas) 
Lisa, hans dotter (sopran) 
Christophorus (baryton) 
Anselm (tenor)

Handling
En musiklärare ber sina studenter att skriva en stråkkvartett om den helige Kristoffer. En av studenterna, Anselm, föredrar att komponera en opera över ämnet. I rollen som djävulen utser han Lisa som han är djupt förälskad i.

Referenser

Operor av Franz Schreker
Tyskspråkiga operor
Musikåret 1978
Teateråret 1978
Pansarbil fm/29

Pansarbil fm/29 var en pansarbil, framtagen som försöksmodell och i bruk inom svenska försvaret från 1930 till 1945.

Historia 
De tre pansarbilarna av modell 1925 och 1926 som tidigare fanns inom försvaret hade tagits fram som provisoriska lösningar och slets hårt under det att de användes i olika övningar. När försvaret i 27 juni 1927 beviljades anslag för utökade försök med pansarbilar var tanken att ta fram en "riktig" pansarbil. Man vände sig först till olika utländska tillverkare för att köpa en pansarbil där, men kunde inte hitta någon som var lämplig för de svenska kraven, och beslutade därför att utveckla en svensk pansarbil i stället. Den nya pansarbilen skulle till skillnad från de tidigare ha viss terrängframkomlighet. Artilleridepartementets konstruktionsavdelning vid Kungliga arméförvaltningen fick i uppdrag att rita ett pansarbilschassi och i juli 1930 var ritningen klar. Uppgiften att tillverka chassit gick till AB Landsverk och i slutet av juni 1931 var det klart. Samtidigt fortsatte artilleridepartementets konstruktionsavdelning tagit fram en ritning även på en pansrad överbyggnad och uppdraget att framställa denna gick till AB Bofors. Sommaren 1931 sammanmonterades chassi och överbyggnad vid Tygstationen i Stockholm och pansarbilen färdigställdes vid Oskarshamns varv i februari 1932. Den placerades vid Livgardet till häst. Pansarbilen fick hos Landsverk beteckningen L-170 men kom att få smeknamnet "Paddan" på grund av sitt utseende. Konstruktionen var mycket avancerad, fordonet hade fyrhjulsdrift och styrning på alla fyra hjulen. Därtill var det försett med två rattar, en i vardera änden och kunde ställas om till att köras åt båda håll. Pansarbilen hade ett extra hjulpar placerat högre än de övriga mellan fram- och bakaxeln. främst avsett att hjälpa till vid terrängkörning och hindra att pansarbilen blev hängande på karossen. Pansarbilen var beväpnad med en 37 mm kanon m/1898 i fronten och därtill två kulsprutor m/14-29, en i tornet och en i bakpansaret riktad bakåt.

Pansarbil fm/29 visade sig dock redan under produktionen att bli för dyr för att Sverige skulle ha råd att producera fler exemplar. Ganska snart blev också konstruktionen med en så stor och tung pansarbil. Den kom dock att användas under ett flertal år och från 1940 blev den använd som körskolebil vid K 1 för förare av Pansarbil m/39 och pansarbil m/40. Pansarbil fm/29 finns idag bevarad på Försvarsfordonsmuseet Arsenalen.

Referenser

Noter

Trycka källor

Externa länkar 

Svenska pansarfordon
Hub Karen

Hub Karen är ett shopping- och nöjescenter i stadsdelen Karen i Kenyas huvudstad Nairobi. Centret har en total yta på omkring 350 000 kvadratmeter, hyser 85 affärer och slog upp portarna för allmänheten den fjärde februari 2016.

Referenser 

Köpcentrum i Kenya
Herrdubbel vid Franska öppna 2018

Ryan Harrison och Michael Venus var regerande mästare men de valde att inte tävla tillsammans detta år. Harrison spelade tillsammans med Vasek Pospisil och förlorade i den första omgången mot Federico Delbonis och Benoît Paire. Venus spelade tillsammans med Raven Klaasen och förlorade i den tredje omgången mot Nikola Mektić och Alexander Peya.

Pierre-Hugues Herbert och Nicolas Mahut vann titeln efter att ha besegrat Oliver Marach och Mate Pavić med 6–2, 7–6(7–4) i finalen.

Seedning 

 Łukasz Kubot /  Marcelo Melo (tredje omgången)
 Oliver Marach /  Mate Pavić (final)
 Henri Kontinen /  John Peers (kvartsfinal)
 Jamie Murray /  Bruno Soares (andra omgången)
 Juan Sebastián Cabal /  Robert Farah (kvartsfinal)
 Pierre-Hugues Herbert /  Nicolas Mahut (segrare)
 Aisam-ul-Haq Qureshi /  Jean-Julien Rojer (första omgången)
 Nikola Mektić /  Alexander Peya (semifinal)
 Ivan Dodig /  Rajeev Ram (andra omgången)
 Raven Klaasen /  Michael Venus (tredje omgången)
 Pablo Cuevas /  Marcel Granollers (andra omgången)
 Feliciano López /  Marc López (semifinal)
 Rohan Bopanna /  Édouard Roger-Vasselin (kvartsfinal)
 Ben McLachlan /  Jan-Lennard Struff (första omgången)
 Julio Peralta /  Horacio Zeballos (andra omgången)
 Mike Bryan /  Sam Querrey (första omgången)

Matcher

Övre halvan

Sektion 1

Sektion 2

Nedre halvan

Sektion 3

Sektion 4

Slutspel

Se även 
 Herrdubbel vid Franska öppna 2011
 Herrdubbel vid Franska öppna 2013

Källor

Noter

Externa länkar 
  Roland Garros, matcher och resultat
 Roland Garros hemsida

Tennisturneringar 2018
Damdubbel vid Franska öppna 2018



Seedning 

 Tímea Babos /  Kristina Mladenovic (kvartsfinal)
 Andrea Sestini Hlaváčková /  Barbora Strýcová (semifinal)
 Andreja Klepač /  María José Martínez Sánchez (kvartsfinal)
 Latisha Chan /  Bethanie Mattek-Sands (andra omgången)
 Gabriela Dabrowski /  Xu Yifan (tredje omgången)
 Barbora Krejčíková /  Kateřina Siniaková (segrare)
 Ashleigh Barty /  CoCo Vandeweghe (första omgången)
 Chan Hao-ching /  Yang Zhaoxuan (semifinal)
 Kiki Bertens /  Johanna Larsson (tredje omgången)
 Jeļena Ostapenko /  Jelena Vesnina (första omgången)
 Raquel Atawo /  Anna-Lena Grönefeld (andra omgången)
 Elise Mertens /  Demi Schuurs (första omgången)
 Nicole Melichar /  Květa Peschke (tredje omgången)
 Shuko Aoyama /  Miyu Kato (första omgången)
 Alicja Rosolska /  Abigail Spears  (första omgången)
 Nadiia Kichenok /  Anastasia Rodionova (andra omgången)

Matcher

Övre halvan

Sektion 1

Sektion 2

Nedre halvan

Sektion 3

Sektion 4

Slutspel

Referenser 
  Roland Garros, matcher och resultat

Externa länkar 
 Roland Garros hemsida

Franska öppna 2018
Hadol du Vivier

Hadol du Vivier, född 1973 i Frankrike, död 1992 i Frankrike, var en fransk varmblodig travhäst. Han tränades av Henri Levesque och Jean-René Gougeon.

Karriär 
Hadol du Vivier var en av världens bästa travhästar under slutet av 1970-talet. Han tävlade åren 1976–1981 och sprang in motsvarande 5,5 miljoner kronor på 47 starter varav 26 segrar, 8 andraplatser och 3 tredjeplatser. Han tog karriärens största seger i Elitloppet (1978).

Han segrade även i stora lopp som Critérium des 3 ans (1976), Prix de l'Étoile (1976, 1977), Prix de Sélection (1977), Grosser Preis von Deutschland (1977), Gran Premio d'Europa (1977), Critérium des 4 ans (1977), Prix Phaeton (1977), Prix Marcel Laurent (1977), Critérium Continental (1977), Prix de Bourgogne (1978), Prix de Croix (1978), Prix René Ballière (1978), Elite-Rennen (1978), Prix de France (1979), Prix de l'Atlantique (1979), Prijs der Giganten (1979), Åby Stora Pris (1979) och Grand Critérium de Vitesse (1980). Han kom även på andraplats i Elitloppet (1979) och på tredjeplats i International Trot (1978).

Kidnappning 
1984 blev Hadol du Vivier kidnappad från ett stuteri i Normandie. Kidnapparna ringde upp Henri Levesque och ville ha 2 miljoner franc för att återlämna hästen. Hadol du Vivier hittades i närheten av stuteriet ett dygn senare. Ingen lösensumma betalades ut, och ingen greps för kidnappningen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Hästar födda 1973
Hästar avlidna 1992
Franska travhästar
Hästar som vunnit Elitloppet
Hästar som vunnit Prix de France
Kidnappade travhästar
Lista över Örjan Kihlströms större segrar

Lista över Örjan Kihlströms större segrar som travkusk.

Grupp 1-lopp

Grupp 2-lopp

Övriga större lopp 

Listor över större segrar inom travsport
Blödarfebervirus

Blödarfebervirus även kallat Alkhurmavirus (ALKV) tillhör virusfamiljen Flaviviridae, och orsakar blödarfeber hos människor. År 2018 upptäcktes viruset hos fästingar på flyttfåglar i Europa. Fästingen (Hyalomma) som sprider viruset överlever inte i Sverige.

Referenser

Virus
Frank Spellman

Frank Isaac Spellman, född 17 september 1922 i Malvern i Chester County, Pennsylvania, död 12 januari 2017, var en amerikansk tyngdlyftare.

Spellman blev olympisk guldmedaljör i 75-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Amerikanska tyngdlyftare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från USA
Födda 1922
Avlidna 2017
Män
Gerry Gratton

Gerry Gratton, född 29 augusti 1927 i Montréal, död 28 juli 1963 i Montréal, var en kanadensisk tyngdlyftare.

Gratton blev olympisk silvermedaljör i 75-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor 

Kanadensiska tyngdlyftare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Kanada
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Kanada
Födda 1927
Avlidna 1963
Män
Weare

Weare kan syfta på:

 Weare, England – en ort i Somerset, England
 Weare, New Hampshire – en kommun i Hillsborough County, New Hampshire, USA
 Weare Giffard – en ort och civil parish i Devon, England
 Weare Lake – en sjö i British Columbia, Kanada
 Tony Weare – var en brittisk serietecknare
Camerton

Camerton kan syfta på:

 Camerton, Cumbria – en ort i Allerdale, Cumbria, England
 Camerton, East Riding of Yorkshire – en ort i East Riding of Yorkshire, England
 Camerton, Somerset – en ort i Bath and North East Somerset, Somerset, England
Bradfield

Bradfield kan syfta på:

Geografi
 Bradfield, Berkshire – en ort i West Berkshire, Berkshire, England
 Bradfield, Devon – en ort i Devon, England
 Bradfield, Essex – en ort i Tendring, Essex, England
 Bradfield, Norfolk – en ort i Norfolk, England
 Bradfield, South Yorkshire – en civil parish i Sheffield, South Yorkshire, England
 Bradfield Combust – en ort i Suffolk, England 
 Bradfield Green – en ort i Cheshire, England 
 Bradfield St. Clare – en ort och civil parish i St Edmundsbury, Suffolk, England 
 Bradfield St. George – en ort och civil parish i St Edmundsbury, Suffolk, England

Personer
 James Dean Bradfield – en brittisk musiker
Judith (Serov)

Judith (ryska: Юдифь, Yudif) är en rysk opera i fem akter med musik av Aleksandr Serov. Librettot bygger på Judits bok, ett tillägg till Gamla testamentet.

Historia
Serov började sin musikbana på 1850-talet som musikkritiker och kompositör av enklare salongsstycken. Vid denna tid påbörjade han en opera baserad på Nikolaj Gogols novell Majnatten men förstörde verket då hans vän Vladimir Stasov (historiker och senare mentor för den ryska tonsättargruppen De fem) kritiserade den. De två blev med tiden oförsonliga fiender efter att Serov hade skrivit en kritisk artikel om den högt ärade Michail Glinkas opera Ruslan och Ludmila. Serov blev också fiende med Anton Rubinstein och lyckades därmed alienera sig från såväl den västerländskt sinnade falangen som den nationalistiska. 

Serov inspirerades av den italienska pjäsen Giuditta av Paolo Giacometti, som hade framförts i Sankt Petersburg 1860 av ett italienskt teatersällskap. Efter Serovs scenario skrev Ivan Antonovitj Giustiniani ett libretto på italienska, då det var tänkt att operan skulle uppföras an den italienska operatruppen i Sankt Petersburg. Då projektet gick om intet lät Serov översätta librettot till ryska av Konstantin Zvantsov och Dmitrij Lobanov med några verser av Apollon Majkov. Serov komponerade stor del av musiken utan att ha tillgång till den färdiga texten. 

Operan hade premiär den 28 maj 1863 på Mariinskijteatern i Sankt Petersburg och Serov överraskade såväl fiender som vänner, vilka aldrig hade sett prov på sådan musiktalang hos Serov tidigare, med sin genomkomponerade och succéartade opera.

Serov var ingen stor skapade av melodier, men standarden är högre i Judith än i hans senare operor. Det finns några likheter mellan Judiths bön i akt II och Boris död i Modest Musorgskijs opera Boris Godunov. Musorgskij var närvarande vid premiären tillsammans med Stasov och blev uppenbart förskrämd av den senares kritiska inställning till operan. Musorgskijs uppfattning var senare att Judith hade inspirerat honom till operan Salammbô. Balettmusiken i Judith har en lätthet som förebådar Pjotr Tjajkovskij, som för övrigt också var en stor beundrare av operan.

Personer
Judith (sopran)
Avra, hennes slavinna (mezzosopran)
Ozias, en äldste i Betylua (bas)
Charmis, en äldste i Betylua (bas)
Eliachim, överstepräst (bas)
Achior, ledare för ammoniterna (tenor)
Holofernes, assyrisk ledare (bas)
Asfaneses (bas)
Bagoas, chef för Holofernes harem (tenor)
Första odalisk (sopran)
Andra odalisk (mezzosopran)

Källor

Ryskspråkiga operor
Musikåret 1863
Ryska operor
Cotton

Cotton kan syfta på:

 Cotton (auktor) – en auktorsförkortning för flera personer
 Cotton (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet

Geografi
 Cotton, Staffordshire – en ort i Staffordshire, England
 Cotton, Suffolk – en ort i Mid Suffolk, Suffolk, England
 Cotton County – ett administrativt område i Oklahoma, USA
Silverdale

Silverdale kan syfta på:

 Silverdale, Lancashire – en ort i Lancaster, Lancashire, England
 Silverdale, Nottinghamshire – en ort i Nottingham, Nottinghamshire, England
 Silverdale, Staffordshire – en ort och civil parish i Staffordshire, England
 Silverdale, Pennsylvania – en ort i Bucks County, Pennsylvania, USA
 Silverdale, Washington – en ort i Kitsap County, Washington, USA
Locking

Locking kan syfta på:

 Locking (dans) – en komisk, energisk dansstil
 Locking, England – en ort och civil parish i North Somerset, Somerset, England
 Locking Creek – ett vattendrag i Ontario, Kanada
 Locking Lake –  en sjö i Ontario, Kanada
Jota Microscopii

Jota Microscopii (ι Microscopii, förkortat Jota Mic, ι Mic) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Mikroskopet. Den har en skenbar magnitud på 5,11 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 28,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 116 ljusår (ca 35 parsek) från solen.

Egenskaper 
Jota Microscopii är en gul till vit underjättestjärna av spektralklass F1 IV. Den har en massa som är omkring 70 procent större än solens massa, en radie som är ca 2,4 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 13 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 7 000 K.

Jota Microscopii har en visuell följeslagare med skenbar magnitud 15,5, första gången observerad 1932, separerad med 4,3 bågsekunder.

Källor

Referenser	
 

	
Stjärnbilden Mikroskopet
Bayerobjekt
Gul-vita underjättar
HD-objekt
Poul Jensen

Poul B. Jensen, är en dansk astronom.

Han var verksam vid Brorfelde-observatoriet.

Minor Planet Center listar honom som upptäckare av 98 asteroider.

Asteroiden 5900 Jensen är uppkallad efter honom och hans fru.

Lista över upptäckta mindre planeter och asteroider

Se även 
 Astronomiska upptäckter av P Jensen

Källor och referenser 

Danska astronomer
Män
Födda okänt år
Astronomer under 1900-talet
Leken (film)

Leken är en svensk kortfilm från 1995. Den är regisserad av Myriam Braniff och manus är skrivet av Birgitta Stenberg. Filmen handlar om Birgitta och hennes relationer till män. Hon upptäcker förförelseleken mellan kvinnor och män och går från att vara en inställsam 12-åring till en provokativ 15-åring som förför män på den dagliga tågturen.

Roller

Visningar 
Filmen visades på Filmens Dag (Göteborg Film Festival) 1995 och på SVT 1996.

Källor 

Svenska kortfilmer
Svenska filmer 1995
S.A.G. Swenson

Sven Anders Gunnar Svensson född 14 februari 1888 i Södertälje, död 26 februari 1972 i Stockholm, Oscars församling, var en svensk filmdirektör.

Han genomgick högre allmänt läroverk och därefter handelsskola i Stockholm, London och New York. Han vistades 4 år i England och 11 år i USA. I London inträdde han i filmbranschen 1914. Han var verksam som filmagent i New York 1919–1922, vid First National Pictures i New York 1923, direktör för Warner Bros.-First National Films svenska filial 1923–1935 och var verkställande direktör för AB Wivefilm i Stockholm sedan 1935. Som direktör denna firma gjorde han sig bemärkt som framgångsrik distributör av bland annat fransk film.

Referenser 
Södertälje kyrkoarkiv. Födelse- och dopböcker C1:8 sid 69
Svensk filmdatabas
Svenskt biograf- och filmfolk i ord och bild. Huvudredaktör Sven Nygren. Biografiskt galleri A.-B. Stockholm. 1940
Gunnar Tannefors: "Säg SAG!". Vecko-Journalen 1957 nr 52

Män
Födda 1888
Avlidna 1972
Personer från Södertälje
Svenska direktörer
Pirkko Nuolijärvi

Pirkko Sinikka Nuolijärvi, född 19 juli 1949 i Helsingfors, är en finländsk språkvetare. Hon företräder den sociolingvistiska inriktningen inom fennistiken i Finland.

Nuolijärvi disputerade för filosofie doktorsexamen 1986 på en avhandling om språklig anpassning bland inflyttare från Savolax och Södra Österbotten i Helsingfors, Kolmannen sukupolven kieli. Efter bland annat en tjänst som biträdande professor i finska språket vid Helsingfors finska handelshögskola 1989–1998 tillträdde hon 1998 tjänsten som direktör för Forskningscentralen för de inhemska språken. Bland förtroendeuppdragen kan nämnas att Nuolijärvi var medlem av Nordiska rådets språkpolitiska grupp 1999–2003 och att hon sedan 2004 är medlem av Nordens språkråd. Åren 1997–2003 var hon ordförande för Sällskapet för forskning i finska språket.

Källor 
 

Finländska lingvister
Födda 1949
Levande personer
Personer från Helsingfors
Kvinnor
Årets kulturtidskrift i Norden

Årets kulturtidskrift i Norden utdelas årligen sedan 2009 av organisationen Nordiska Kulturtidskriftsföreningen. Nominerade tidskrifter är tidskrifter som utsetts som årets kulturtidskrifter i respektive land.

Pristagare
2009 Vinduet, norsk litterär tidskrift
2010 Syn og Segn, norsk tidskrift om politik, litteratur och samhälle 
2011 Bokvennen, norsk litteraturtidskrift
2012 Standart, dansk litteraturtidskrift
2013 Den Blå Port, dansk tidskrift för litteratur och litteraturkritik
2014 Arkitektur DK, dansk arkitekturtidskrift
2015 Hemslöjd, svensk tidskrift om slöjd, hantverk och konsthantverk
2016 Fanfare, norsk allmänkulturtidskrift
2017 Inget pris utdelat
2018 Inget pris utdelat
2019 TulijaSavu, finsk lyriktidskrift
2020 Inget pris utdelat

Se även
Årets kulturtidskrift

Källor
Om Årets kulturtidskrift i Norden på Föreningen Svenska Kulturtidskrifters webbplats

Externa länkar
Föreningen för Sveriges Kulturtidskifters webbplats
Om Nordiska kulturtidskriftsföreningen

Kulturpriser
Tidskrifter
Norden
Lina Makboul

Lina Makboul, född 1973, är en svensk journalist. 

Lina Makboul är född i Sverige av palestinska föräldrar.

Makboul har arbetat som frilansjournalist, bland annat för Sveriges Radio. Hösten 1999 och våren 2000 var hon en av fem unga reportrar för SVT:s samhällsprogram Fittja Paradiso. Senare var hon reporter för Mediemagasinet. Våren 2002 gjorde hon ett reportage om invandrarrepresentationen vid svenska nyhetsredaktioner. Flera chefer inom SVT försökte förmå redaktionen att ta bort delar av en intervju med Eva Hamilton från detta reportage. Hon var kolumnist i Metro fram till februari 2003 när hon hoppade av efter att några av hennes kolumner stoppats.

År 2005 regisserade hon dokumentärfilmen Leila Khaled – flygkapare, som kretsar kring Makbouls ungdoms fascination för den palestinska flygkaparen Leila Khaled och hennes egen palestinska identitet. Filmen visades bland annat på SVT.

Från hösten 2007 arbetar hon som reporter Uppdrag granskning i Göteborg och från januari 2008 är hon även tillsvidareanställd vid SVT. Hennes första reportage, "SFI – Sveriges farstu", sändes den 12 september 2007. Bland andra uppmärksammade reportage för Uppdrag granskning finns:
"Den slutna cirkeln", gjort med Henrik Bergsten, sänt 25 mars 2015. Om bristen på bostäder för nyanlända flyktingar vilket lett till en misslyckad etableringsreform. Detta reportage ledde till en nominering till Prix Europa i kategorin "Current affairs" som utser Europas bästa TV-avslöjande.
"#metoo och Fredrik Virtanen", gjort tillsammans med Henrik Bergsten, sänt 30 maj 2018. Programmet väckte stor uppmärksamhet och blev bland annat anmält omkring 2200 gånger till Granskningsnämnden för radio och tv.

Våren 2023 kom hon ut med boken Revolutionens första offer (Mondial) som handlar om granskningen av #metoo och Fredrik Virtanen – och reaktionerna hon fick motta i samband med den. I en intervju i samband med att boken publicerades berättade hon om det förakt hon hyste för delar av sin yrkeskår, och ifrågasatte varför journalister inte förstår att de är makthavare eller varför de verkar ha svårt att erkänna när de gör fel.

Källor

Externa länkar 
 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1973
Svenska journalister under 2000-talet
Ny Microscopii

Ny Microscopii (ν Microscopii, förkortat Ny Mic, ν Mic) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en ensam stjärna belägen i den sydvästra delen av stjärnbilden Mikroskopet. Den har en skenbar magnitud på 5,13 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 234 ljusår (ca 72 parsek) från solen.

Egenskaper 
Ny Microscopii är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K0 III. Den har en massa som är ca 2,5 gånger större än solens massa, en radie som är ca 10 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 54 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 5 000 K.

Ny Microscopii var först katalogiserad som Ny Indi av den franske astronomen Nicolas Louis de Lacaille år 1756, innan den omklassificerades till Microscopium och gavs sin nuvarande Bayer-beteckning av den amerikanske astronomen Gould.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/numicroscopii

	
Stjärnbilden Mikroskopet
Bayerobjekt
Orangea jättar
HD-objekt