kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Hallsthammar

Carl Emil Hallsthammar (ursprungligen Andersson), född 13 juni 1894 i Berg utanför Hallstahammar i Västmanland, död 12 februari 1977, var en svensk-amerikansk träsnidare.

Han var son till arrendatorn Karl Johan Andersson och Emma Kristina Olsson samt från 1930 gift med Märta Lundgren. Han började snida föremål redan som barn och hans arbeten uppmärksammades av Gunnar Pers och fick av honom både undervisning och uppmuntran att fortsätta sina studier och utveckla sina färdigheter. Under några års sommarmånader fick han ytterligare vägledning av Anders Zorn i Mora. Efter att han med framgång ställt ut sina trägubbar i Stockholm 1923 reste han till Amerika 1924 där han medverkade i de svensk-amerikanska utställningarna i Chicago. För den amerikanska publiken blev hans gubbar en helt ny Döderhultar-genre. Vid en amerikansk utställning 1926 prisbelönades han och fick positiva omnämnande i tidningsreferaten. Ett större genombrott kom när han utförde de sammanhängande figurgrupperna After-Dinner-Speaker, Veteraner från inbördeskriget, Kyrkokollekten samt Spirit of the West som köptes in av ett konstmuseum i Los Angeles. I stort format utförde han i rött körsbärsträ skulpturen Venus Playing Tennis som 1937 inbragte honom Frank Logan-priset och en guldmedalj. Hallsthammar är representerad vid ett dussintal amerikanska konstmuseer. I Chicago startade han 1934 en konstskola för träsnideri och träskulptur.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 33, Allhems förlag, Malmö.

Noter

Vidare läsning 
Mats Karlsson: "Emil och Karl tog snickerboa till Amerika" från matskarlsson.info

Svenska träsnidare
Amerikanska konstnärer
Svenskar utflyttade till USA
Personer från Bergs socken, Västmanland
Födda 1894
Avlidna 1977
Män
Svenskamerikaner
Mauritz af Huss

Olof Mauritz af Huss född 16 december 1806, död 30 september 1872 i Härnösand, var en svensk häradshövding, fotograf och silhuettklippare.

Han var son till ryttmästaren Fredrik Johan är Huss och Regina Elisabet Berndtsson. Huss blev student i Uppsala 1822 och avlade hovrättsexamen 1826. Efter studierna arbetade han som häradshövding i Härnösand. Vid sidan av sitt arbete var han verksam som silhuettklippare och från 1860-talet även som fotograf. De flesta klippen han utförde är på personer från bekantskapskretsen i Härnösand. Han var representerad i utställningen Skuggbilder, bildklipp och silhuetter som visades på Liljevalchs konsthall 1930. Huss är representerad med drygt 800 silhuettklipp vid Nordiska museet i Stockholm.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 202, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska silhuettklippare
Svenska fotografer under 1800-talet
Födda 1806
Avlidna 1872
Män
Hanna Olsen

Hanna Olsen, född 23 juni 1889 i  Karlskrona amiralitetsförsamling, Karlskrona, Blekinge län, död 10 juni 1990 i Visnums församling, Värmlands län, , var en svensk florettfäktare. 

Hanna Olsen vann SM 1918, 1919, 1923, 1925, 1926  och 1931. Hon blev också tvåa i en internationell tävling för damer i Paris 1922. Olsen var 1928-1938 ledamot i Svenska Fäktförbundet samt i Stockholms kvinnliga fäktklubb.

Referenser

Kvinnor
Födda 1889
Avlidna 1990
Svenska fäktare
Svenska mästare i fäktning
Svenska hundraåringar
Ulla Hagstrand

Ulla Hagstrand, född Söderborg 3 juli 1916, död 8 mars 2010 i Stockholm var en svensk kommunpolitiker. Hon var gift med arkitekten Rolf Hagstrand.

Biografi
Hagstrand var dotter till rektor Benkt Söderborg och Anna Mannerstråle. Under andra världskriget vistades Ulla Söderborg (som hon då hette) i Nazityskland. Efter krigets slut var hon en av de frivilliga som tog hand om offren från koncentrationslägren. Upplevelser och erfarenheter från den tiden kom sedan att prägla hennes vilja ett engagera sig politiskt.

Hemkommen till Sverige började hon med textilstudier vid Konstfack i Stockholm och fick anställning vid Nordiska Kompaniet:s textilkammare. Hon engagerade sig i Handarbetets vänner och deltog från 1946 i Slöjdföreningens utbildningsverksamhet. 1947 gifte hon sig med arkitekt Rolf Hagstrand. Paret fick tre barn: Benkt (född 1948), Olle (född 1949) och Lisa (född 1953).

Sedan början av 1950-talet var Ulla Hagstrand en av de ledande lokalpolitikerna inom Folkpartiet i Stockholms kommun. Mellan 1954 och 1976 satt hon i Stockholms kommunfullmäktige. Mellan 1973 och 1979 var hon även en av Stockholms överförmyndare och var 1980–1988 ordförande i Gode mans- och förmyndarföreningen. 1987 publicerade hon skriften Att vara god man.

Gällande hennes motioner i olika ämnen kan nämnas reaktionen vid rivningen av Klaragasverkets gasklocka vid Sabbatsberg 1970 där hon var den första att väcka frågan om att bevara Värtagasverkets gasklockor. Frågan blev aktuell över 30 år senare i samband med bygget av Norra Djurgårdsstaden och nedläggningen av gasverket i början av 2000-talet.

Ulla Hagstrand fann sin sista vila på Bromma kyrkogård där hon gravsattes den 4 maj 2010.

Källor
Vem är Vem? / Stor-Stockholm 1962 (Rolf Hagstrand).
Dagens Nyheter / Familj: Ulla Hagstrand, publicerad 1 april 2010.
Hitta graven: Ulla Hagstrand.

Födda 1916
Avlidna 2010
Kvinnor
Svenska politiker under 1900-talet
Politiker från Stockholm
Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Carl Gustaf Hjertsäll

Carl Gustaf Hjertsäll, född 17 juni 1804 i Säby, Jönköpings län, död 29 oktober 1874 i Kalmar, var en svensk handelsman och målare. 

Han var gift med Carolina Christina Harms. Han började som handlare i Karlskrona men flyttade senare sin verksamhet till Kalmar. Han var vid sidan av sin verksamhet verksam som amatörmålare och målade med den då rådande borgerliga empiretraditionens detaljrika teckning och karaktäristik. Han målade porträtt och miljöbilder. Han var representerad vid Karlskronas konstförenings utställning 1917. Hjertsäll är representerad vid Blekinge museum i Karlskrona.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 148, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1800-talet
Personer från Säby socken, Småland
Födda 1804
Avlidna 1874
Män
Ingvar Haraldson

Ingvar Alexander Haraldson, född 21 februari 1918 i Stockholm, död 5 januari 1975, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till Harald Haraldson och Emy Jacobsson samt från 1947 gift med Signe Alice Lindblom. Han studerade konst vid Otte Skölds målarskola 1938 och i Danmark 1946-1947. Tillsammans med Gunnar Sundberg ställde han ut i Stockholm och separat ställde han ut i Östersund 1948. Han medverkade i HSB-utställningen i Stockholm och Nationalmuseums utställning Unga tecknare 1946 samt i Folkskoledirektionens vandringsutställningar. Hans konst består av stilleben, landskap, figur- och porträttskildringar.

Referenser 
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 53, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1918
Avlidna 1975
Män
Sleepy Eye

Sleepy Eye är en stad i Brown County i Minnesota i norra USA. Sleepy Eye är uppkallat efter Sleepy Eye Lake, som i sin tur är uppkallad efter indianhövdingen Sleepy Eyes (1780–1859).

Sleepy Eye förekommer i TV-serien Lilla huset på prärien; Charles Ingalls gör emellanåt leveranser från Walnut Grove till Sleepy Eye. I Sleepy Eye förestår Mary Ingalls blindskolan tillsammans med sin fiktive make Adam Kendall.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Minnesota
Anna Helleberg

Anna Helleberg, född 6 februari 1874 i Holmsund, död 15 december 1964 i Stockholm, var en svensk målare och tecknare.

Hon var dotter till bruksförvaltaren Bernhard Helleberg och Amanda Catharina Edling. Helleberg var som konstnär autodidakt med en längre studieresa till Italien. Hon utförde ett känsligt måleri i flera olika inriktningar. Hon medverkade i ett flertal samlingsutställningar bland annat med Föreningen Svenska Konstnärinnor samt i gruppen Fem målarinnor. Hennes konst består av interiörer, stilleben, porträtt och landskapsskildringar.

Referenser 
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 94, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Holmsund
Födda 1874
Avlidna 1964
Kvinnor
August Högel

Per August Leonard Högel, född 10 september 1850 i Stockholm, död 24 mars 1922 i Stockholm, var en svensk skulptör, medalj- och sigillgravör.

Han var son till åkaren Per Erik Högel och Maria Catharina Petersson samt från 1883 gift med Emile Constantia Blomberg. Han studerade vid konstakademin där han bevistade antikskolan och anatomiskolan 1867 samt modellskolan 1868. Efter skoltiden vistades han en tid i Paris där han bedrev självstudier. Sin praktiska utbildning till gravör fick han som elev och medhjälpare till Lea Ahlborn. Under senare tid drev han en egen verkstad och  ateljé där han även tog emot elever. Han räknades som en skicklig gravör och utförde bland annat medaljer över Oscar II, Sveriges och Norges konung och för John Ericsson-logen samt ett stort antal skytte- och idrottsmedaljer. Som skulptör specialiserade han sig på porträttreliefer till gravvårdar. Högel var av sin samtid känd som en glad konstnärssjäl, tenorsångare och livligt intresserad medlem i Par Bricole.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del III, sid 225, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska gravörer
Konstnärer från Stockholm
Födda 1850
Avlidna 1922
Män
Sermide e Felonica

är kommun i provinsen Mantua i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Kommunen ändrade namn den 1 mars 2017 från Sermide till  i samband med att den tidigare kommunen Felonica uppgick i Sermide. Den tidigare kommunen hade  invånare (2016).

Referenser 

Kommuner i provinsen Mantua
Gonzaga, Lombardiet

Gonzaga är en ort och kommun i provinsen Mantua i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Mantua
Ap- och Bp-stjärnor

Ap- och Bp-stjärnor är kemiskt speciella stjärnor (därav "p") av typ A och B som visar överskott av vissa metaller, såsom strontium, krom och europium. Dessutom ses större överskott ofta av praseodym och neodym. Dessa stjärnor har en mycket långsammare rotation än normalt för stjärnor i A- och B-typ, även om vissa uppvisar rotationshastighet upp till ca 100 km/s.

Magnetiska fält
De har också starkare magnetfält än klassiska stjärnor av A- eller B-typ som till exempel HD 215441 och når 33,5 kGauss. Typiska magnetfältet för dessa stjärnor ligger vanligtvis i området från några kG till tiotals kG. I de flesta fall är ett fält som modelleras som en enkel dipol en bra approximation och ger en förklaring till varför det finns en tydlig periodisk variation i magnetfältet. I och med att ett sådant fält inte är i linje med rotationsaxeln kommer fältstyrkan att förändras när stjärnan roterar. Till stöd för denna teori har det noterats att variationerna i magnetfältet är omvänt korrelerade med rotationshastigheten. Denna modell av ett dipolärt fält, där den magnetiska axeln är förskjuten i förhållande till rotationsaxeln, är känd som den sneda rotatormodellen.

Ursprunget till sådana högmagnetiska fält i Ap-stjärnor är problematiskt och två teorier har föreslagits för att förklara dem. 

Den första är den fossila fälthypotesen, där fältet är en relik från det initiala fältet i det interstellära mediet (ISM). Det finns tillräckligt med magnetfält i ISM för att skapa så starka magnetfält - ja, så mycket att teorin om ambipolär diffusion måste tillämpas för att minska fältet i normala stjärnor. Denna teori kräver att fältet förblir stabilt under en längre tid, och det är oklart om ett sådant snett roterande fält skulle kunna klara det. Ett annat problem med denna teori är att förklara varför endast en liten del av stjärnor av A-typ uppvisar dessa höga fältstyrkor. 

Den andra generationens teori är dynamoeffekt inom roterande kärnor i Ap-stjärnor. Magnetfältets sneda natur kan emellertid ännu (2005) inte framställas så här av denna modell, eftersom man alltid kan komma till ett fält antingen i linje med rotationsaxeln eller i 90° vinkel till den. Det är också oklart om det är möjligt att generera så stora dipolfält enligt denna förklaring på grund av den långsamma rotationen av stjärnan. Även om detta kan förklaras genom att förutsätta en snabbt roterande kärna med en hög rotationsgradient till ytan, är det osannolikt att ett ordnat axisymmetriskt fält skulle bli resultatet.

Överskottspunkter
De rumsliga placeringen av de kemiska överskotten har visat sig vara kopplade till magnetfältets geometri. Vissa av dessa stjärnor har visat variationer i radiell hastighet som härrör från pulseringar på några minuter. För att studera dessa stjärnor används högupplöst spektroskopi tillsammans med Doppleravbildning som använder rotationen för att sammanställa en karta över stjärnans yta. Dessa fläckar av överskott kallas ofta överskottspunkter.

Snabbt oscillerande Ap-stjärnor
Se Snabbt pulserande Ap-stjärna

Se även
 Spektraltyp

Referenser

Noter

Ap-stjärnor
Bp-stjärnor
Stjärntyper
Hans Fredholm

Hans Ivar Axel Fredholm, född 22 april 1952 i Sundbybergs församling i Stockholms län, är en svensk konstnär.

Hans Fredholm är son till en major och kom under uppväxtåren till Jönköping. Han studerade konstvetenskap vid Stockholms högskola 1972, bild och miljö på Konstfack 1973−1975 samt måleri vid Kungliga Konsthögskolan 1976−1982. 

Han återtog 1997 studierna då han under ett år studerade belysningslära samt belysning i staden på bland annat på Konstfack. På Ingenjörshögskolan i Jönköping studerade han ljuskonst 1998 och året efter ljus i gröna rum på samma lärosäte. 2009 studerade han bebyggelsemiljöns gröna kulturarv vid Sveriges lantbruksuniversitet i Alnarp.

Han finns representerad vid Statens Konstråd, Smålands Konstarkiv, Jönköpings läns museum, kommuner och landsting samt fastighetsbolag. Tidigt inriktad på monumentalkonst har han utfört offentliga utsmyckningar som Rumlaborg vid infarten mot Huskvarna och Stenjätten i Abborraviksrondellen i Eksjö.

År 2014 gifte han sig med sin sambo sedan 35 år tillbaka, Ylva Ståhl (född 1954). De har en son (född 1981) och en dotter (född 1983) och är bosatta i Eksjö.

Källor

Svenska målare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1952
Levande personer
Män
Svenska målare under 2000-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Servant (TV-serie)

Servant är en amerikansk TV-serie skapad och skriven av Tony Basgallop. M. Night Shyamalan är producent. Den första säsongen består av 10 avsnitt och de tre första avsnitten visades i november 2019 på Apple TV+. En säsong två är planerad. Serien handlar om paret Dorothy och Sean Turner som har förlorat sin son i plötslig spädbarnsdöd. Sex veckor efter dödsfallet anställer de en barnflicka, Leanne Grayson, till deras terapi-docka.

Rollista (i urval) 
 Toby Kebbell – Sean Turner
 Lauren Ambrose – Dorothy Turner (född Pearce)
 Nell Tiger Free – Leanne Grayson
 Rupert Grint – Julian Pearce
 Mason och Julius Belford – Jericho
 Phillip James Brannon – Matthew Roscoe
 Tony Revolori – Tobe
 M. Night Shyamalan – Leveranskillen (cameo)
 Boris McGiver – George

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

TV-seriestarter 2019
Engelskspråkiga TV-serier
TV-program av Apple TV+
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Amerikanska thriller-TV-serier
Amerikanska TV-seriestarter 2019
Auroraball-Polka

Auroraball-Polka, op. 219, är en polka-française av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 22 februari 1859 i danssalongen Zum Sperl i Wien.

Historia
Döpt efter morgonrodnadens gudinna i den romerska mytologin, konstnärsföreningen 'Aurora' grundades 1824 och var föregångare till den mer bekanta 'Hersperus'. 'Aurora' blev en mötesplats för staden Wiens olika konstnärer, poeter, målare, arkitekter och musiker, och fastän den övervakades noga av statskansler Klemens von Metternichs hemliga polis blev dess möten aldrig bannlysta eller ens avbrutna. Bland konstnärerna återfanns bland andra författarna Franz Grillparzer och Ignaz Franz Castelli, målarna Carl Rahl och Joseph Anton Mahlknecht, samt musikerna J. Hoven (riktiga namn; Johann Vesque von Püttlingen) och Johann Herbeck. När det politiska klimatet lättade efter 1848 började medlemmarnas band så småningom lösas upp och föreningens syfte minskade.

Joseph Lanner och Johann Strauss den äldre skrev båda danser till 'Aurora', och Johann Strauss den yngre bidrog med inte mindre än fyra specialskrivna stycken till föreningens fester, inklusive valsen Aurora-Ball-Tänze (op. 87) och polkorna Aurora-Polka (op. 165) och Une Bagatelle-Polka (op. 187). Som ett erkännande för sina tjänster skänkte föreningen Strauss en värdefull ring med namnet "Aurora" ingraverat med diamanter. Polkan spelades första gången den 22 februari 1859.

Om polkan
Speltiden är ca 3 minuter och 30 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Auroraball-Polka i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Nikolaj Novosiltsev

Nikolaj Nikolajevitj Novosiltsev (ryska: Николай Николаевич Новосильцев), född 1761, död den 8 april 1838, var en rysk statsman.

Källor 

 

Ryska politiker under 1800-talet
Födda 1761
Avlidna 1838
Män
Ugglan
Arthur Noyes

Arthur Noyes kan syfta på:

* Arthur Amos Noyes (1866–1936), amerikansk kemist
 Arthur Charles Noyes (1862–1929), australisk organist
 Arthur H. Noyes (1853-1915), amerikansk domare
 Arthur Percy Noyes (1880–1963), amerikansk psykiater
Scandinavian Star (TV-serie)

Scandinavian Star är en dokumentärserie som hade premiär på TV4 och C More den 2 april 2020. Serien är en samproduktion mellan danska DR, norska NRK och TV4. Det första avsnittet (av sex) visades i Norge och Danmark den 8 mars 2020 och där fick den bra recensioner.

Handling 
Serien handlar om en av Skandinaviens största olösta mordgåta, nämligen de anlagda bränderna på M/S Scandinavian Star som ägde rum natten till den 7 april 1990. Sammanlagt var det 159 passagerare, huvudsakligen norska och danska medborgare, som miste livet i branden. Serien skildrar såväl bränderna som händelserna därefter där man aldrig kunnat säkerställa vem eller vilka som låg bakom bränderna.

Prisad 
Sommaren 2020 vann serien norska tv-priset Gullruten för Årets dokumentär 2020 och dokumentärserien nominerades också till Cavlingpriset i januari 2021.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell hemsida, TV4

Svenska TV-serier från 2020-talet
TV-program i TV4
TV-seriestarter 2020
Svenskspråkiga TV-serier
Svenska dokumentär-TV-serier
Alormyzomela

Alormyzomela (Myzomela prawiradilagae) är en nyligen beskriven fågelart i familjen honungsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Alor i Små Sundaöarna. Den beskrevs som ny art så sent som 2019.

Status 
IUCN kategoriserar den som sårbar.

Noter

Externa länkar 

Honungsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Elsa Jakobson

Elsa Vivian Marianne Jakobson, ogift Pettersson, född 7 september 1930 i Lyse församling i dåvarande Göteborgs och Bohus län, död 22 februari 2019 i Solna, var en svensk entreprenör och medgrundare av Babybjörn.

Tillsammans med Björn Jakobson grundade Elsa Jakobson tillverkningsföretaget Babybjörn 1961. Företaget lanserade babysittern i Sverige men producerar även andra babyprodukter. Hon verkade i företaget fram till slutet av 1970-talet då hon sålde sin del.

Elsa Jakobson gifte sig 1951 med Sten Jakobson (1926–2017), produktutvecklare för Babybjörn, son till Nils Jakobson och bror till Björn Jakobson. Makarna har fem barn.

Källor

Svenska entreprenörer
Personer från Lyse socken
Födda 1930
Avlidna 2019
Kvinnor
Atlaskattuggla

Atlaskattuggla (Strix mauritanica) är en fågel i familjen  ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer i nordvästra Afrika, där den är rätt vanlig i många olika typer av miljöer. Den behandlades fram tills nyligen som underart till kattugglan, men urskiljs numera vanligen som egen art.

Utseende och läte 
Atlaskattugglan är en rätt stor, rundhuvad uggla med mörka ögon och genomgående mörk och kraftigt tecknad grå till gråbrun fjäderdräkt. Ovansidan är mörkt svartgrå med tydliga mörka tvärband på fjädrarna. Även undersidan är kraftigt tvärbandad. Näbben är ljust gulaktig, tårna ljust hudfärgade och klorna mörkgrå till svarta. Jämfört med närbesläktade kattugglan är den cirka 20 % större, mörkare och mer kraftigt tecknad. Den saknar även kattugglans röda fas.

Lätena liknar kattugglans, men drillande lätet tydligt mörkare och längre, liksom sången som dessutom har en snabbt dubblerad andra ton, hos honan upp till tre väl åtskilda.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden i nordvästra Afrika. Den behandlas traditionellt som underart till kattugglan, men urskiljs allt oftare som egen art, sedan 2020 av tongivande International Ornithological Congress (IOC) och svenska BirdLife Sverige, 2021 även av eBird/Clements. Genetiska studier bekräftar att den står kattugglan närmast, men att den skilde sig från kattugglan för cirka en halv miljon år sedan. Orientkattugglan är vidare artparets närmaste släkting.

Levnadssätt 
Atlaskattugglan hittas i en lång rad olika typer av miljöer, i skogsområden med ek, ceder, tall och ask, men även eukalyptusodlingar, palmer, mullbärsträd, fruktträdgårdar, apelsinlundar och till och med inne i trädgårdar och städer bara det finns skuggande träd. Den ses från åtminstone 50 meters höjd till i alla fall 1700 meter. Liksom kattugglan håller den sig dold i lövverket under dagen och avslöjas enbart av lätena från mobbande småfåglar. På natten kommer den fram för att jaga i gläntor och mer öppna områden. Födan består mestadels av små ryggradsdjur upp till råttors och Streptopelia-duvors storlek, men mestadels mindre gnagare, fåglar och geckoödlor. Häckningsvanorna är dåligt studerade, men liknar troligen kattugglans.

Status 
Atlaskattugglan är relativt vanlig i sitt något begränsade utbredningsområde. IUCN erkänner den dock ännu inte som egen art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i palearktiska regionen
Deutsche (vals)

Deutsche, op. 220, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 7 mars 1859 i danssalongen Zum Sperl i Wien.

Bakgrund: Andra italienska frihetskriget
Efter revolutionerna 1848 styrdes de italienska hertigdömena Toscana och Modena av habsburgska ärkehertigar. Inom Italien sågs denna ockupation inte med blida ögon. Krimkriget gjorde att Österrike gick i allians med Frankrike och Storbritannien mot Ryssland, men Österrike förklarade aldrig krig mot Ryssland. När Ryssland tvingades till en förödmjukande fred i Paris svarade landet med att forma allians med Österrikes forna allierade, medan Frankrike och Storbritannien var besvikna över att Österrike aldrig tog till vapen i kriget och stödde Italiens enande. Italiens starke man, premiärminister Camillo Benso Cavour av Kungariket Sardinien, insåg att en fortsatt österrikisk dominans i landet var det största hotet mot ett nationellt enande och gick i union med Napoleon III av Frankrike, som var angelägen om att försvaga Österrike. När Sardinien i april 1859 ignorerade ett österrikiskt ultimatum att rusta ned fann sig Österrike i krig med Frankrike och Sardinien. Samma sommar besegrades den österrikiska armén i slagen vid Slaget vid Magenta och Slaget vid Solferino. Österrike tvingades ge upp alla anspråk på sina besättningar i Italien, förutom Venetia, medan Toscana och Modena gick upp i Kungariket Sardinien.

Historia
Innan kriget bröt ut 1859 anade det österrikiska folket att en konflikt med Frankrike och Sardinien var nära, och många hoppades på hjälp från Tyskland. Hoppet om ett tyskt bistånd letade sig även in i balsalarna under 1859 års karneval. Johann Strauss valde att ge en välgörenhetskonsert i danssalongen Zum Sperl den 7 mars under parollen "Tyska sympatier i dansvärlden (Valsens seger)" och komponerade för detta valsen Deutsche. Det var tänkt att Johann och brodern Josef Strauss gemensamt skulle dela på dirigeringen men de psykiska påfrestningarna blev för mycket för Johann Strauss och i hans ställe fick brodern Josef ensam dirigera.

Om valsen
Speltiden är ca 7 minuter och 14 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Deutsche i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Valser av Johann Strauss den yngre