kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Silje Solberg-Østhassel

Silje Margaretha Solberg-Østhassel, ogift Solberg, född 16 juni 1990 i Bærum, är en norsk handbollsmålvakt.

Karriär

Klubblagsspel 
Solberg började sin karriär i handbollsklubben Jar i Bærum på hemorten. Under ungdomsåren bytte hon klubb till Helset IF och stannade i klubben till 2008. Sitt sista juniorår spelade hon för norska klubben Stabæk Håndball i norska Postenligan. 2013/2014 blev hon utsedd till målvakt i ligans All Star Team. 2014 gick Solberg till Team Tvis-Holstebro i Danmark. Speciellt andra året i Danmark var bra och Solberg blev utsedd till målvakt i All Star Team. Hon vann också EHF-cupen 2015 med TTH Holstebro. Solberg spelade under 2 år  2016-2018 för Issy Paris Hand i Frankrike utan att vinna några större meriter. 2018 slöt hon ett kontrakt med ungerska klubben Siófok KC. Med den klubben vann hon sin andra klubblagstitel då man 2019 vann EHF-cupen.

Landslagsspel 
2006 till 2008 spelade hon 28 matcher (2 mål) för norska U19 landslaget, och 2008 till 2010 spelade hon 20 landskamper i U-21 landslaget som vann VM-guld 2010. 27 mars 2011 debuterade hon för norska landslaget mot Ryssland. Hun blev uttagen i bruttotroppen till VM i 2011, men var inte bland de 16 som fick spela mästerskapet. Hon spelade sedan i EM 2012 där hon tog sin första mästerskapsmedalj då Norge vann silver. Under EM 2014 var hon till att börja med andremålvakt, men då Kari Aalvik Grimsbø blev skadad var hon startspelare. Hon spelade en bra turnering och blev utsedd till mästerskapets målvakt i All Star Team. Norge tog hem guldet genom att besegra Spanien med 28–25 i finalen. Framgångarna fortsatte med VM-guld 2015 i Danmark, EM-guld 2016 i Sverige och VM-silver i Tyskland 2017 då Norge föll i finalen mot Frankrike. 2019 hade Norge haft skadeproblem och Solberg var naturlig förstemålvakt i VM 2019 i Japan. Hon var med och tog bronsmedalj i OS 2020 i Tokyo.

Meriter i klubblag 
  EHF Champions League 2022
  EHF-Cupen 2015 och 2019
  Ungerska ligan 2022 och 2023

Individuella utmärkelser 
 All-Star Målvakt i EM 2014
 All-Star Målvakt i Danska ligan 2015/2016
 All-Star Målvakt i Norska ligan 2013/2014

Privatliv 
Hon är tvillingsyster med Sanna Solberg-Isaksen, vänstersexa i norska landslaget.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1990
Levande personer
Världsmästare i handboll
Europamästare i handboll
Norska handbollsmålvakter
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Norge
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2020
Olympiska bronsmedaljörer 2020
Norska olympiska bronsmedaljörer
Mercedes-Benz H247

Mercedes-Benz H247 (eller Mercedes-Benz GLA-klass) är en CUV som den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz introducerade i december 2019.

I januari 2021 presenterades en helelektrisk variant under benämningen Mercedes-Benz EQA.

Versioner:

Referenser

Externa länkar
 Officiell pressrelease. 

H247
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Æthelred

Æthelred (även Aethelred eller Ethelred) kan syfta på:

 Æthelred av Mercia, kung av Mercia (675–709)
 Æthelred I av Östangeln, kung av Östangeln (omkring 760–790)
 Æthelred I av Northumbria, kung av Northumbria (762–796)
 Æthelred II av Northumbria, kung av Northumbria (fl. 854–862)
 Æthelred II av Östangeln, kung av Östangeln (870-talet)
 Æthelred av Wessex, kung av Wessex (865–871)
 Æthelred av Canterbury, ärkebiskop av Canterbury (870–888)
 Æthelred, lord av Mercia, lord av Mercia (881–911)
 Æthelred av Cornwall, biskop av Cornwall (omkring 1001)
 Æthelred den rådville, kung av England (978–1016)
 Ethelred av Skottland, skotsk prins (död omkring 1093)
 Aelred av Rievaulx, engelsk författare, helgon och abbot av Rievaulx (1110–1167)
C. H. Billbergs Pianofabrik

C. H. Billbergs Pianofabrik var ett företag grundat 1868 som tillverkade pianon i Göteborg. Firman övertogs 1928 av J. G. Malmsjös Pianofabrik.

Historia 
Företaget grundades den 27 november 1868 av Christian Håkan Billberg (1825-1879). Han var född i Billeberga och utlärd snickare och flyttade 1846 till Göteborg, där han fick plats vid den nystartade J. G. Malmsjös Pianofabrik som instrumentmakare. Efter att ha arbetat där i åtta år reste han till New York och fick anställning hos de stora pianofabrikanterna Steinway & Sons, Wallace Pianoforte Co och Chichring. Han återkom 1858 till Sverige med nya idéer och modeller och anställdes igen hos J. G. Malmsjö. 

Billberg var under en tid bolagsman med Malmsjö och firman bytte då namn till J. G. Malmsjö & C:o. men 1868 grundade han sitt eget företag C. H. Billbergs Pianofabrik. Han framställde goda produkter, men var ingen rutinerad affärsman och konkurrensen från importerade billiga instrument blev honom övermäktig. Han råkade i ekonomiska svårigheter och avled 1879. Hustrun fortsatte driften en tid men gjorde 1886 konkurs. 

Fabriken inlöstes och rekonstruerades av affärsmannen Wilhelm Nilsson, som sedan fick hjälp med lönsamheten av tullar införda 1888, vilka begränsade främst importen från Tyskland. Fabriken ingick från 1916 i AB Förenade Piano- och Orgelfabriker och överfördes till Malmsjö 1928.

Priser
Företaget erhöll åtskilliga priser, bland annat Silvermedalj i Stockholm 1897.

Källor

Archives Portal Europe - Värmlandsarkivet
Klaverens hus
Det gamla Göteborg - C. H. Billbergs Pianofabrik

Noter

Sveriges industrihistoria
Svenska pianotillverkare
Ej längre existerande svenska företag
Embraze

Embraze är ett finländsk gothic/doom metal-band från Kiminge (Uleåborg) som grundades år 1994. Hittills har bandet släppt fem studioalbum och år 2009 la dom av efter ett avskedsgig i hemstaden. Tio år senare återförenades bandet på nytt och offentliggjorde gigdatum.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 
 Lauri Tuohimaa – sång, gitarr  
 Ilkka Leskelä – trummor 
 Heidi Määttä – keyboard 
 Olli-Pekka Karvonen – basgitarr 
 Sami Siekkinen – gitarr

Tidigare medlemmar 
 Petri Henell – basgitarr 
 Mikko Aaltonen – gitarr 
 Juha Rytkönen – gitarr 
 Janne Regelin – gitarr 
 Janne Räsänen – basgitarr 
 Markus Uusitalo – gitarr 
 Toni Kaisto – basgitarr

Diskografi

Studioalbum 
LAEH (1998)
Intense (1999)
Endless Journey (2001)
Katharsis (2002)
The Last Embrace (2006)

Demo 
 Promo 2000 (2000)
 Demo '04 (2004)

Singlar 
 "Sin, Love and the Devil" (1999)
 "Branded" (2006)
 "One Moon, One Star (2019 version)" (2019)

Annat 
 Mastervox Metalsingle I (delad album med Afterworld, Black Swan, Myon och Agnus Dei) (1999)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Ebraze på Encyclopaedia Metallum

Finländska gothic metal-grupper
Musikgrupper bildade 1994
Agonist (fysiologi)

En agonist är inom fysiologi den muskel som utför den avsedda rörelsen. Om flera muskler är inblandade i en rörelse, är agonisten den muskel som gör det viktigaste arbetet. Ett exempel är vid utsträckning i armbågen, där triceps är agonist.

Se även
Antagonist (fysiologi)

Referenser 

Muskelsystemet
Fysioterapi
Unwrap and Blow Me!

Unwrap and Blow Me! är en EP av det amerikanska punkrockbandet Adolescents, släppt 2003. Endast 100 kopior av Unwrap and Blow Me! släpptes. Det var deras första släpp på sex år, då livealbumet Return to the Black Hole hade släppts 1997.

Låtlista
 "Hawks & Doves" (Tony Reflex, Rikk Agnew) - 2:03
 "Where the Children Play" (Reflex, Steve Soto) - 2:32
 "California Son" (Reflex, Soto) - 3:27
 "O.C. Confidential" (Reflex, R. Agnew) - 3:33
 "Pointless Teen Anthem" (Reflex, Soto) - 1:52
 "Within These Walls" (Reflex, Frank Agnew) - 3:17

Musiker
Tony Reflex - sång
Rikk Agnew - gitarr
Frank Agnew - gitarr
Steve Soto - bas
Derek O'Brien - trummor

Källor

Musikalbum 2003
Pianofabriks AB Gustafson & Ljungqvist

Pianofabriks AB Gustafson & Ljungqvist var ett företag mellan 1888 och 1950 som tillverkade pianon i Norrköping. Ingick från och med 1918 i AB Förenade Piano- och Orgelfabriker.

Företaget grundades 1 juni 1888 av Anders Gustafson och Magnus Ljungqvist. 1897 bildades företaget till ett aktiebolag. Företaget tillverkade fram till 1930 piano. Efter 1930 till 1950 tillverkades endast klaviaturer.

Pianon
1904 tillverkades 110 stycken instrument.

Källor
Archives Portal Europe - Värmlandsarkivet
Klaverens hus
Pianofabriks AB Gustafson & Ljungqvist

Noter

Sveriges industrihistoria
Svenska pianotillverkare
Ej längre existerande svenska företag
J. P. Nyströms orgel- & pianofabrik

J. P. Nyströms orgel- & pianofabrik var ett företag som tillverkade harmonier och pianon i Karlstad. Företaget grundades 1865 och lades ner 1962. År 1909 blev företaget kunglig hovleverantör.

Ägare
1865–1900 – Johan Petter Nyström (1839–1900), piano- och harmoniumfabrikör i Karlstad.
1900–1901 – Oscar Fredrik Nyström (1866–1901), äldsta sonen till J. P. Nyström.
1901–1937 – Carl Wilhelm Nyström (1871–1937), civilingenjör, piano- och harmoniumfabrikör i Karlstad.
1937–1962 – Boo Nyström (1900–1982), konsul, piano- och orgelfabrikör i Karlstad.

Historia
Johan Petter Nyström grundade företaget 1865. Han hade tidigare avlagt gesällprov som möbelsnickare. Nyström hade tidigare arbetat hos mästare i Stockholm och Norrland. Vid 20 års ålder bosatte han sig i Väse och började tillverka handklaver och ackordion.

1925 tillverkades cirka 600 orglar och 200 pianon.
1949 tillverkades cirka 2000 pianon.

Källor
Archives Portal Europe - Värmlandsarkivet
Klaverens hus

Externa länkar
 Aktiebolaget J P Nyströms Orgel- och Pianofabrik (1865–1962) på Riksarkivet

Sveriges industrihistoria
Svenska pianotillverkare
Svenska harmoniumtillverkare
Ej längre existerande svenska företag
Florence Baker

Florence Baker, född 6 augusti 1841 i Aiud i Rumänien, död 11 mars 1916 i Devon i Storbitannien, var en brittisk upptäcktsresande. Hon gifte sig med den brittiske upptäcktsresanden Samuel Baker och upptäckte tillsammans med honom Albertsjön 1864.

Hon ska ha fötts i en ungersk familj bosatt i Transsylvanien och tillfångatagits när hennes far och bröder mördades under den ungerska revolutionen 1848–1849. Hon såldes 1859 på slavmarknaden i Vidin i det då osmanska Bulgarien, där hon var menad att tillhöra den lokala pashan men istället köptes av Baker.

Källor 

Brittiska upptäcktsresande
Osmanska slavar
Födda 1841
Avlidna 1916
Kvinnor
Live at the House of Blues (album av Adolescents)

Live at the House of Blues är ett livealbum och musikfilm av det amerikanska punkrockbandet Adolescents, släppt den 24 februari 2004. Det är gruppens tredje livealbum. Konserten spelades in den 3 oktober 2003. DVD:n innehåller även en film av bandet när de spelar sju låtar live 1982.

Låtlista
 "No Way" (Rikk Agnew) - 2:34
 "Who Is Who" (Tony Reflex, Steve Soto, Frank Agnew) - 1:18
 "Self Destruct" (Reflex, Soto) - 0:53
 "Democracy" (Soto, Jim Housman) - 2:33
 "OC Confidential" (Reflex, Rikk Agnew, Frank Agnew, Jr.) - 3:29
 "Creatures" (R. Agnew) - 2:04
 "Welcome to Reality" (Reflex, Soto, F. Agnew) - 2:06
 "California Son" (Reflex, Soto) - 3:47
 "Wrecking Crew" (Reflex, Soto) - 2:10
 "Lockdown America" (Reflex, Derek O' Brien) - 3:11
 "L.A. Girl" (Reflex, F. Agnew) - 1:48
 "No Friends" (Reflex, Soto) - 2:34
 "Things Start Moving" (Reflex, F. Agnew, Steve Roberts) - 3:07
 "Rip It Up" (Reflex, R. Agnew) - 2:38
 "Hawks and Doves" (Reflex, R. Agnew) - 1:59
 "Within These Walls" (Reflex, F. Agnew) - 2:07
 "Word Attack" (Reflex, R. Agnew) - 3:02
 "Amoeba" (R. Agnew, Casey Royer) - 1:52
 "Kids of the Black Hole" (R. Agnew) - 3:15

Musiker
Tony Reflex - sång
Rikk Agnew - gitarr, bakgrundssång
Frank Agnew - gitarr, bakgrundssång
Steve Soto - bas, bakgrundssång
Derek O'Brien - trummor

Källor

Livealbum 2004
Margaret Himfi

Margaret Himfi, död efter 1408, var en ungersk adelskvinna och slav, som blev berömd för historien kring hennes kidnappning och liv i slaveri.  Hon tillhörde en ungersk adelsfamilj, och togs som slav under osmanska gränsräder under en inte exakt specificerad tidpunkt. Hennes familj efterlyste henne, och hon återfanns slutligen år 1405 som slav till den venetianske köpmannen Giorgio Darvasio på Kreta, som då tillhörde republiken Venedig; hon hade då två döttrar med honom. Han tvingades frige henne, och hon återvände då till Ungern. Hennes historia är berömd och har varit föremål för forskning.

Källor 

Kvinnor
Födda 1300-talet
Avlidna 1400-talet
Slavar
Personer i Ungern under 1400-talet
Osmanska slavar
White slave propaganda

White slave propaganda (vit slavpropaganda) var metod som användes av den amerikanska abolitionismrörelsen före och under det amerikanska inbördeskriget, då man förde fram exempel på slavar som såg ut att vara vita för att skapa opinion mot slaveriet hos en vidare publik.

Historik
I USA var slaveri starkt förknippat med "ras", och vita människor förutsattes vara fria medan svarta förutsattes vara slavar. På grund av den sexuella exploateringen av slavar, särskilt vita mäns sexuella exploatering av kvinnliga svarta slavar, blev det dock allt vanligare med slavar som generation efter generation såg allt vitare ut. I ett land där slaveriet associerades så starkt med "ras" var detta en känslig fråga i både Sydstaterna och Nordstaterna. 

Abolitioniströrelsen började under de sista åren före inbördeskriget alltmer uppmärksamma saken och använda den för att driva opinion. De använde sig av fotografier, skönlitteratur, föreläsningar och andra metoder för att föra fram dessa exempel. Särskilt kända är fotografier av utseendemässigt vita slavar eller före detta slavar. Det var då frågan om slavar som var av blandat ursprung och därför inte såg ut som afroamerikaner. Ofta fotograferades de tillsammans med personer med tydliga afro-amerikanska drag. De personer som deltog bestod ofta av före detta slavar som hade blivit frigivna eller rymt från slaveriet till Nordstaterna. 

Det gjordes för att skapa en chock hos publiken, och illustrera att mänskligheten var gemensam hos alla slavar och människor. Ett viktigt argument som användes i sammanhanget var också att om afroamerikaner kunde hållas i slaveri även om de såg ut som vita personer, skulle också helt vita personer i slutändan löpa risken att förslavas. Det var ett argument som väckte rädsla hos en vit publik i Nordstaterna under 1850-talet, när det var allmänt känt att slavjägare från Sydstaterna kom till Nordstaterna för att hämta tillbaka förrymda slavar, och det även förekom berömda fall när afroamerikaner som var födda fria och aldrig hade levt i slaveri greps och förslavades av slavjägarna. Under de sista åren före inbördeskriget började abolitionistpropagandan alltmer föra fram argumentet om den risk även vita människor löpte av att förslavas, när personer som såg vita ut redan levde i slaveri.  

Berömda exempel var Mary Mildred Williams, en frigiven flicka vars fotografi cirkulerade i pressen 1855-1856. Ett annat berömt exempel var en publicitetsturné som organiserades med stöd av National Freedman's Association och American Missionary Association under inbördeskriget 1863-1864, där en grupp på åtta före detta slavar från Louisiana (som ockuperats av nordstaterna 1863), tre vuxna och fem barn, av vilka fyra hade ett utpräglat "vitt" utseende, togs med på en turné till Philadelphia. Många fotografier togs av denna grupp, och de blev vida spridda och berömda på sin tid.

Se även
 Sally Miller
 Vit slavhandel

Källor 

 

Amerikanska inbördeskriget
Abolitionism i USA
Conrad Nagel

Conrad Nagel, född 16 mars 1897 i Keokuk, Iowa, död 24 februari 1970 i New York, var en amerikansk skådespelare. Nagel filmdebuterade 1918 och var särskilt under 1920-talet en populär Hollywoodstjärna. Han medverkade i långt över 100 filmer och gjorde på 1950-talet och 1960-talet även TV-roller. Han verkade även som teaterskådespelare på Broadway åren 1918–1962.

År 1927 var han en av medgrundarna till Amerikanska filmakademien och var även dess ordförande 1932–33. Nagel har förärats med tre stjärnor på Hollywood Walk of Fame. De är för film, TV och radio.

Filmografi (i urval)

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Födda 1897
Avlidna 1970
Män
Lois Wilson

Lois Wilson, född 28 juni 1894 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 3 mars 1988 i Reno, Nevada, var en amerikansk skådespelare.

Biografi
Wilson filmdebuterade 1915. Från 1919 var hon kontrakterad av Paramount Pictures och stannade hos bolaget till 1927. Hennes framgångsrikaste filmer under perioden var westernfilmen The Covered Wagon 1923, samt den första filmversionen av The Great Gatsby 1926. Den senare filmen anses numera vara förlorad, då ingen kopia har kunnat lokaliseras. Hennes popularitet avtog när stumfilmseran upphörde mot slutet av 1920-talet. Wilson gjorde även ett mindre antal ljudfilmer men lämnade Hollywood på 1940-talet. Hon hade då medverkat i långt över 100 filmer.

Wilson har en stjärna på Hollywood Walk of Fame för filminsatser. Den finns vid adressen 6933 Hollywood Blvd.

Filmografi  (i urval)

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 

  

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1894
Avlidna 1988
Kvinnor
Skådespelare från Pittsburgh
Robin Gosens

Robin Gosens, född 5 juli 1994, är en tysk fotbollsspelare som spelar för Union Berlin.

Klubbkarriär
Den 2 juni 2017 värvades Gosens av italienska Atalanta. Den 27 januari 2022 lånades Gosens ut till ligakonkurrenten Inter på ett låneavtal fram till sommaren samt med en tvingande köpoption om vissa kriterier möts. I augusti 2023 undertecknade han för den tyska klubben Union Berlin.

Landslagskarriär
Gosens har en dubbelt medborgarskap eftersom hans far är från Nederländerna och han hade således möjligheten att representera Nederländerna eller Tyskland. Gosens debuterade för Tysklands landslag den 3 september 2020 i en 1–1-match mot Spanien.

Källor

Noter

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Vitesse Arnhem
Spelare i FC Dordrecht
Spelare i Heracles Almelo
Spelare i Atalanta BC
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Eredivisie
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1994
Levande personer
Män
Pierluigi Gollini

Pierluigi Gollini, född 18 mars 1995, är en italiensk fotbollsmålvakt som spelar för Napoli, på lån från Atalanta.

Klubbkarriär
Den 8 juli 2016 värvades Gollini av Aston Villa, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Den 13 januari 2017 lånades Gollini ut till Atalanta på ett låneavtal över 18 månader. Den 10 juni 2018 blev det en permanent övergång till Atalanta för Gollini. 

Den 24 juli 2021 blev det officiellt att Gollini lånades ut till Tottenham Hotspur på ett säsongslån med en köpoption. Han spelade 10 tävlingsmatcher under säsongen 2021/2022, dock inga ligamatcher och återvände efter säsongen till Atalanta. Den 9 juli 2022 lånades Gollini ut till Fiorentina på ett säsongslån. Den 25 januari 2023 lånades han istället ut till Napoli.

Landslagskarriär
Gollini debuterade för Italiens landslag den 15 november 2019 i en 3–0-vinst över Bosnien och Hercegovina, där han blev inbytt i den 88:e minuten mot Gianluigi Donnarumma.

Källor

Noter

Italienska fotbollsmålvakter
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Atalanta BC
Spelare i Tottenham Hotspur FC
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i SSC Napoli
Spelare i Serie A
Spelare i English Football League
Födda 1995
Levande personer
Män
Mina Mangal

Mina Mangal, även Mena Mangal, född 1992, död 11 maj 2019 i Kabul, var en afghansk journalist, politisk rådgivare och kvinnosaksaktivist.

Biografi 
Mangal föddes som det äldsta av sex syskon i Afghanistan. Innan hennes journalistiska karriär tog fart, utbildade hon sig till barnmorska och studerade juridik, samt intresserade sig för poesi och skrivkonst. Hon kom senare att studera journalistik vid Mashaluniversitetet i Kabul. 

För att försörja sina syskon och ge dem möjlighet att utbilda sig hade Mangal flera olika arbeten. Bland annat fick hon arbete som TV-värd och blev populär under sin tid på TV-kanalerna Tolo TV, Shamshad TV, Lemar TV, och Ariana Television Network. Under denna tid blev hon känd som förespråkare för kvinnors rättigheter i Afghanistan, särskilt när det gäller utbildning och sysselsättning. 

Hennes make, som hon gifte sig med i ett arrangerat äktenskap, och hans familj såg Mangals arbete och frispråkighet i kvinnors frågor som ett hot mot deras heder, varför hon var tvungen att lämna sin första anställning efter att han misshandlat henne. En talesman för riksadvokatens kansli berättade för BBC att familjen hade lämnat in ett klagomål som hävdade att det förekom våld i hemmet vid den tiden. Makarna var gifta i tio år men skildes formellt efter en lång process. Appellationen godtogs då det fanns grund för att Mangals säkerhet inte kunde garanteras. Mangals före detta man och hans familj fortsatte dock att trakassera Mangal och uppmanade dem att gifta sig igen. Mangals familj hävdade att maken drogade Mangal och tog henne till Paktiya-provinsen, där maken torterade och slog henne. Mangals far meddelade att de så småningom fritog henne "med hjälp av några regeringstjänstemän och stamäldsten".

Död 
Enligt en talesman för inrikesministeriet sköts Mangal morgonen den 11 maj 2019 i sydöstra Kabul. Talesmannen sade att en eller flera förövare flydde från mordplatsen. Det är oklart om mordet var en terroristattack eller ett hedersmord. Familjen misstänker att Mangals före detta make eller hans familj var inblandade och anmälde den tidigare maken samt hans föräldrar. Mangal blev 26 år gammal.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1992
Avlidna 2019
Afghaner
Afghanska kvinnorättsaktivister
Personer i Afghanistan under 2000-talet
Eva Stenman Rotstein

Eva Stenman Rotstein, född 15 december 1942, är en svensk skådespelare, producent och regissör inom radioteater.

Karriär 
Stenman Rotstein var verksam som skådespelare på bland annat Göteborgs stadsteater under 1970-talet. Hon var verksam som regissör på Sveriges Radios ungdomsteater i P3 på 1990-talet och sedan inom barnteater och radioteatern. Hon var konstnärlig ledare för Sveriges Radios lovteater under 1990- och 2000-talet.

Hon regisserade dramaserien "Tack och adjö" i Sveriges Radio P3. En drift med agentgenren där Philip Zandén är agenten som inte riktigt håller måttet. "Tack och adjö" var en föregångare inom radiodramaturgi och används i undervisningen på Dramatiska Institutet.

Stenman Rotstein var en pionjär inom radioteater för unga i public service. Hon belönades med en Prix Europa-utmärkelse inom radiodrama i Berlin 1998 för regi av "Känguruflickan". Hon tilldelades första pris i litterära klassen vid den nordisk barnradiotävlingen Prix Nordica 2006 för regi och bearbetning av "Burkpojken", med motiveringen "För att ha skapat ett magiskt universum för barn i yppersta tekniska kvalitet", och hon vann även Prix Ex Aequos regipris 2007 för regi av "Burkpojken".

Verk i urval

Som regissör på Sveriges Radio 

 Och han den siste somnade, 1984
 Gravplundrarna, 1993
 Förlåtelsens vind, 1996
 En vän i nöden, 1996
 Väntan, 1997
 Dickie Harding, 1999
 Häxorna, 2001 skriven av Roald Dahl 
 Hungerbarnet, 2001
 Burkpojken, 2005
 Tintin, 2007
 Snövit, 2007
 Den röda mössan, 2010

Som producent 
 De sväljande männen, 1997
 När orkanen kom, 1997
 Hemliga möten, 1997
 Charlotte Löwensköld och Anna Svärd, 1998
 Spion mot sin vilja, 1998
 Vittnet, 1998
 Snödrottningen, 1998
 God natt mister Tom, 1999

Som dramaturg 
 Alice i underlandet 
 Kulla-Gulla, 2000
 Pojken i underjorden, 2000
 Ture Sventon, 2012

Referenser

Noter

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1942
Levande personer
Svenska skådespelare
Svenska radioproducenter
Svenska teaterregissörer
Personer inom Sveriges Radio
Våldtäkt i Egypten

Våldtäkt är ett av de vanligaste brotten i Egypten. Våldtäkt inom äktenskap är inte olagligt i Egypten. År 2008 presenterade FN Egyptens inrikesministeriets siffror om att 20 000 våldtäkter äger rum varje år, men enligt aktivisten Engy Ghozlan från ECWR är våldtäkt tio gånger högre än statistiken från inrikesministeriet, vilket gör det till 200 000 per år. Mona Eltahawy har också noterat samma siffra (200 000) och lagt till att detta var före revolutionen, och att antalet i dag faktiskt är högre.

Referenser

Brott i Egypten
Våldtäkter efter land
Sidor med ogranskade översättningar