kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Murina harrisoni

Murina harrisoni är en fladdermus i familjen läderlappar som förekommer i Sydostasien. Fynd från Vietnam listades tidvis som självständig art (Murina tiensa) men senare undersökningar visade att alla exemplar tillhör Murina harrisoni trots vissa genetiska avvikelser. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar David Lakin Harrison som är ordförande för ett zoologiskt institut i sydöstra Asien.

Utseende 
Djuret är med 35,9 mm långa underarmar (mått från holotypen) en medelstor art inom släktet Murina. Kännetecknande är en lång skalle och flygmembranens konstruktion. Hos Murina harrisoni är vingen fäst på foten mellan fotens bas och stortåns bas (se bild). Arten har rödbrun päls på ovansidan och vit päls på strupen och buken. Den sista svanskotan ligger utanför svansflyghuden. Dessutom är svansflyghuden på ovansidan täckt med hår. Ett exemplar som undersöktes 2007 var något större.

Utbredning 
Arten hittades på flera från varandra skilda platser på Sydostasiens fastland i Myanmar, sydöstra Kina (provinserna Guangxi och Hainan), Laos, Thailand, Kambodja och Vietnam. Fladdermusen lever i ursprungliga regnskogar, i andra städsegröna skogar, i galleriskogar, i skogar med dipterokarpväxter samt i bergsskogar.

Status 
För Murina harrisoni är inga allvarliga hot kända. Den förekommer i olika naturskyddsområden. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Läderlappar
harrisoni
Däggdjur i orientaliska regionen
Handle with Care

Handle with Care är det första spåret från supergruppen Traveling Wilburys debutalbum Traveling Wilburys Vol. 1, och gruppens mest framgångsrika singel. Låten är skriven av alla fem bandmedlemmarna: George Harrison, Jeff Lynne, Roy Orbison, Tom Petty och Bob Dylan.

Ursprung 
Sången var ursprungligen avsedd som B-sidan till Harrisons låt "This Is Love". Harrison hade ännu inte skrivit en låt för B-sidan och ringde Bob Dylan för att låna hans studio i garaget, Då Harrisons vänner (som senare blev gruppen Traveling Wilburys) träffades för att hjälpa till med inspelningen, blev det istället en informell låtskrivning och jamsession. Harrison blev inspirerad när han såg en låda i Dylans garage som var märkt "Handle With Care". Lådan inspirerade också öppningslinjen: "been beat up and battered around" (blivit slagen och omkringkastad). Texten skrevs sedan klar snabbt, med de olika medlemmarna som bidrog med olika textrader. 

Harrisons skivbolag bestämde sig för att låten var för bra för att kunna släppas som "utfyllnad". Uppmuntrat av detta svar och den njutbara upplevelsen av inspelningen tillsammans, träffades gruppen igen för att spela in det första Wilburys-albumet, som innehöll "Handle With Care" som förstaspår.

Musikvideon för låten innehåller alla gruppmedlemmar som spelar låten i en övergiven byggnad medan de står runt en gammaldags bommikrofon, med trummisen Jim Keltner i bakgrunden. Det finns korta klipp i videon då stillbilder av sångarna som barn eller unga tonåringar visas.

Låten var den sista som släpptes innan Roy Orbisons död den 6 december 1988.

Låtlista

7" singel

10"/12" singel

CD singel

Medverkande
George Harrison – sång (verser), akustisk gitarr, elgitarr, slidegitarr, körsång
Roy Orbison – sång (brygga), akustisk gitarr, körsång
Jeff Lynne – akustisk gitarr, elgitarr, körsång
Bob Dylan –  akustisk gitarr, munspel, körsång
Tom Petty –  bas, kör
Jim Keltner – trummor
Ian Wallace – tom-toms

Källor

Externa länkar
Handle With Care at Discogs

Musiksinglar 1988
Sånger av Traveling Wilburys
Debutsinglar
Valmet RM 2

Valmet RM 2 var en typ spårvagnar med två boggier som var i trafik vid Åbo stads trafikverk. Denna spårvagnsklass var den sista som införskaffades för Åbo spårvägar och byggdes i åtta exemplar av Valmet 1956. 

Samtliga RM 2-spårvagnar avfördes i juni 1972 i och med nedläggandet av Linje 2. Samtliga har skrotats, de senaste på 1980-talet.

Konstruktion
Spårvagnarna var utvecklade från Karia HM IV- och Valmet RM 1-klasserna, som byggts för Helsingfors spårvägar. RM 2 var kortare och smalare än spårvagnarna i Helsingfors och saknade mittdörrar. RM 2-klassen hade ett säte på ömse sidor om mittgången för att ta fler passagerare totalt. Konstruktionen gjordes i samarbete med Tampella och Strömberg, vilka levererade boggier respektive elektrisk utrustning. Boggierna och gummidämpade hjul gjorde att spårvagnarna var mycket tystgående, vilket ledde till att de fick smeknamnet "spökspårvagnar" (finska: "aavevaunut"). 

Under tidigt 1950-tal, när Åbo stad gjorde sin beställning, pågick stridigheter inom beslutsfattande organ i Åbo om spårvägsnätet skulle uppgraderas till snabbspårvägsstandard ("light rail") alternativt läggas ned. RM 2-konstruktionen utformades därför med möjlighet att öka den högsta hastigheten till 90 km/h.

Drift
De åtta RM 2-spårvagnarna levererades 1956 och var inledningsvis i drift på alla Åbo spårvägars tre linjer. Det visade sig dock att de var för långa för att passa somliga kurvor på ringlinjen 3, och de användes därför senare enbart på linjerna 1 och 2.

Linje 1 lades ned 1967, Linje 3A 1971 och Linje 2 i juni 1972. Den återstående Linje 3B trafikerades av äldre spårvagnar från 1930-talet och tidigt 1950-tal.

Källor
TKL: Motor trams 48 - 55 på www.raitio.org

Åbospårvagnar
Sven Tidstrand

Sven Konrad Tidstrand, född 8 september 1899 i Bjursås församling i Kopparbergs län, död 3 maj 1991 i Bjursås församling, var en svensk företagsledare.

Sven Tidstrand var son till fabrikören Axel Tidstrand och Ellen Bergh samt farfars bror till nöjesentreprenörerna Johan Tidstrand och Helena Ek Tidstrand. Han var disponent vid Falu Yllefabrik AB i Sågmyra 1926–1947 och verkställande direktör vid Tidstrands Yllefabriker AB 1947–1963.

Han blev styrelseordförande i Tidstrands Yllefabriker 1964, ordförande i Smålands Yllefabrik AB (sedermera Lagans Textil AB), Ullspinneri- och väveriföreningen, Svenska filtfabriksföreningen, styrelseledamot av Svenska ylleindustriföreningen och Göteborgs bank. När det gäller utmärkelser, så var han riddare av både Vasaorden (RVO) och Finlands Lejons ordens första klass (RFinlLO1kl).

Sven Tidstrand gifte sig 1927 med Nan Hedlund (1905–1969), dotter till stationskarlen Per Erik Hedlund och Anna Pettersson. Därefter var han från 1970 till sin död gift med Eva Berger (född 1940) från Tyskland. I första äktenskapet fick han dottern Ann-Charlotte Giroud-Tidstrand (född 1934), som senare var VD för Tidstrands yllefabrik. 

Sven Tidstrand är begravd på Bjursås kyrkogård tillsammans med föräldrarna.

Källor

Externa länkar
Tidstrands Yllefabriker Sågmyra hembygdsförenings webbplats

Svenska företagsledare
Personer från Bjursås socken
Födda 1899
Avlidna 1991
Män
La Caverne

La Caverne (Grottan) är en fransk opera (drame lyrique) i tre akter med musik av Jean-François Lesueur och libretto av Alphonse François Palat-Dercy efter Alain-René Lesages roman Gil Blas de Santillane (1735).

Historia
La Caverne är ett representativt exempel på en så kallad räddningsopera från tiden runt franska revolutionen. Partituret specificerar att scenen skulle delas horisontellt; grottan under och en skog överst. På så sätt kunde två skeenden visas simultant. Musiken karakteriseras av våldsamma effekter, plötsliga dynamiska svängningar, oväntade harmonier, pulserande rytmer och stor användning av kören. Operan hade premiär den 16 februari 1793 på Théâtre Feydeau i Paris.

Personer 
Gil Blas (tenor)
Rolando (bas)
Séraphine (sopran)
Don Alphonse (tenor)
Léonarde (sopran)
Roustan (baryton)
Bernard (tenor)
Charles (tenor)

Handling
Gil Blas och adelskvinnan Séraphine hålls fångna av ett gäng rövare i en grotta. Gil Blas tänker ut en rymningsplan och lyckas fly men utan Séraphine som bli kvar. Séraphines make don Alphonse letar efter sin hustru i skogen men tas också till fånga. Rövarhövdingen Rolando ångrar vad han gjort och upptäcker att han är bror till Séraphine. Gil Blas dyker upp med sina män och de anfaller grottan, fritar fångarna och skjuter rövarna.

Källor

Franskspråkiga operor
Räddningsopera
Franska operor
Gunung Palung nationalpark

Gunung Palung nationalpark ligger vid västra kusten av Borneo i Indonesien. Nationalparken domineras av den slocknade vulkanen Gunung Palung.

Landskapet bildas vid kustlinjen av mangrove. I andra delar av nationalparken förekommer flera träskmarker och på resterna av vulkanen molnskogar. Typisk för skogarna är dipterokarpväxter och i molnskogarna är träden täckta av mossa. Under vissa delar av året mognar särskild många frukter på träden och regionens däggdjur har anpassad sitt fortplantningssätt efter denna väldiga tillgång till föda.

Nationalparken är främst känd för sitt bestånd av Borneoorangutanger som uppskattningsvis utgörs av 2500 exemplar. Här lever även andra primater som gibboner, spökdjur, tröglorier, näsapan eller Trachypithecus cristatus.

Nära vulkanens två toppar hittas gråstrupig timalia (Stachyris nigriceps) och Borneoyuhina (Yuhina everetti). Den senare lever egentligen i norra Borneos bergstrakter och finns i nationalparken bara som restpopulation.

Referenser

Externa länkar 

Nationalparker i Indonesien
Santa Maria in Vallicella (församling)

Santa Maria in Vallicella är en församling i Roms stift.

Till församlingen Santa Maria in Vallicella hör följande kyrkobyggnader: 

Santa Maria in Vallicella
San Tommaso in Parione
Santa Lucia del Gonfalone
Santi Nereo ed Achilleo alle Terme di Caracalla
Santo Spirito dei Napoletani

Referenser 

Församlingar i Roms stift
W Persei

W Persei är en röd superjätte och en variabel stjärna av halvregelbunden typ (SRC) i stjärnbilden Perseus. 

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +8,7 och 11,8 med en period av 485 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Perseus
Halvregelbundna variabler
Röda superjättar
Lena Svenaeus

Lena Kristina Svenaeus, född 2 januari 1943, är en svensk filosofie doktor, jurist och ämbetsman.

1983-1992 var hon jurist på SHSTF, där hon bland annat var offentlig försvarare vid det så kallade dialysmålet. Efter ett missöde 1983 på en teknikintensiv dialysavdelning som medförde att tre personer avled, blev 1985 en sjuksköterska dömd för vållande till annans död. Svenaeus hävdade att ansvar istället borde krävts ut bland de läkare och tekniker som hade ansvaret för den medicinska tekniken på dialysavdelningen, men så skedde ej medan möjlighet fanns innan preskriptionstiden gick ut 1988. Problematiken har ånyo beskrivits av Svenaeus i ett kapitel i boken "Patientsäkerhet: teori och praktik" som gavs ut 2013.

1980-1983 var Svenaeus ställföreträdande JämO bredvid Inga-Britt Törnell, och blev senare jämställdhetsombudsman (JämO) 1994-2000. Under sin tid som JämO drev hon flera uppmärksammade fall om lönediskriminering, bland annat det så kallade "Kumlamålet" där JämO för första gången drev ett sådant fall till arbetsdomstolen.

Svenaeus var generaldirektör för Statens Haverikommission 2002-2004.

Svenaeus är (2019) knuten som forskare till den rättssociologiska institutionen vid Lunds universitet och disputerade 2017 på en avhandling om rättsläget kring obefogade löneskillnader.

Bibliografi (urval)

Noter 

Svenska generaldirektörer
Svenska jurister
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1943
Levande personer
Kvinnor
Sveriges jämställdhetsombudsmän
Oscar Hemer

Lars Oscar Hemer, född 18 november 1954, en svensk är författare, översättare och konstnärlig professor vid Malmö universitet. 

Han är son till lektor Ove Hemer (1916–1998) och läraren Sigrid Hemer, född Markström (1917–2001), samt bror till bland andra Karin Broos och Barbro Hemer.

Bibliografi (urval) 
 Coyote (Nordan, 1983)
 Peninsula (Agora, 1989) – essäer
 Hennes mörka hjärta (Alfabeta bokförlag], 1989)
 Andra städer. 3 essäreportage från syd’’ (Ægis, 1993)
 Kuba & Kina. 2 postkommunistiska reportage’’ (Studiekamraten, 1996)
 Bortom regnbågen. Historien om Artur R’’ (Bokförlaget Atlantis, 1996)
 Cosmos & Aska (Atlantis, 2000) – del 1 i Argentinatrilogin
 Äventyraren vid världens ände (Atlantis, 2003)
 Santiago: Historien om Gerardo K (H:ström, 2007) – del 2 i Argentinatrilogin
 Writing transition: fiction and truth in South Africa and Argentina (avhandling, Oslo universitet, 2011)
 ’’Fiction and Truth in Transition. Writing the present past in South Africa and Argentina’’ (Lit Verlag, 2012)
 Misiones (Vulkan, 2014) – del 3 i Argentinatrilogin
 ‘’Contaminations and Ethnographic Fictions: Southern Crossings’’ (Palgrave Macmillan, 2020)
 Borgesiana (Tranan, 2021)
 ‘’Familj. En fiktion’’ (Bokförlaget Korpen, 2022)

 Översättningar (urval) 
 Ana L. Valdés: Albatrossernas krig (Nordan, 1984)
 Javier Tomeo: Älskade monster (Alfabeta, 1991)
 Enrique Vila-Matas: Exemplariska självmord (Ægis, 1995)
 Jan Kjærstad: Förföraren'' (Atlantis, 1997)
 ’’Borges I-III’’ (red. med Lasse Söderberg, Tranan, 2017, 2019, 2020)

Referenser

Svenska översättare under 1900-talet
Svenskspråkiga översättare
Översättare från spanska
Översättare från norska
Svenska författare under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Födda 1954
Levande personer
Män
Svenska professorer
Personer verksamma vid Malmö universitet
Författare från Linköping
Svenska översättare under 2000-talet
8062 Okhotsymskij

8062 Okhotsymskij eller 1977 EZ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Dmitrij Evgenievich Okhotsymskij.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
8321 Akim

8321 Akim eller 1977 EX är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Efraim Lazarevitj Akim.

Asteroiden har en diameter på ungefär 10 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
8449 Maslovets

8449 Maslovets eller 1977 EO1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Bogdan P. Maslovets.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
8783 Gopasyuk

8783 Gopasyuk eller 1977 EK1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den sovjetiske astrofysiken Stepan Hopasjuk (1930-2005).

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
8983 Rayakazakova

8983 Rayakazakova eller 1977 ED1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Raisa K. Kazakova.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
9148 Boriszaitsev

9148 Boriszaitsev eller 1977 EL1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den ukrainsk-sovjetiske sångaren Borys Petrovytj Zajtsev, ryska Boris Petrovitj Zajtsev (1925–2000).

Asteroiden har en diameter på ungefär tre kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
17354 Matrosov

17354 Matrosov eller 1977 EU1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 mars 1977 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Vladimir Mefodievich Matrosov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1977
Per Buckhøj

Per Buckhøj, född  10 februari 1902 i Århus, död 21 oktober 1964 i Frederiksberg i Köpenhamn, var en dansk skådespelare. Buckhøj var gift med skådespelaren Henny Lindorff (1902–1979) från 1933 och far till skådespelaren och teaterdirektören Jørgen Buckhøj. Han medverkade i 36 filmer mellan 1942 och 1958.

Filmografi i urval 

Flådens blå matroser (1937)
Flickor på villovägar (1944)
Mordets melodi (1944)
Fyra fula fiskar (1945)
De røde enge (1945)
Morfin (1946)
Oktoberroser (1946)
Ditte människobarn (1946)
Mani (1947)
Soldaten och Jenny (1947)
Ta', hvad du vil ha' (1947)
Familien Swedenhielm (1947)
Vi rackarungar (1947)
Med livet som insats (1948)
Hvor kunde og sælger mødes (1948)
Det gælder os alle (1949)
Blixtreportern (1950)
Flyg med i det blå (1951)
To minutter for sent (1952)
Kärlekskarusell (1953)
The Vikings (1958)

Externa länkar 

Danska skådespelare under 1900-talet
Män
Födda 1902
Avlidna 1964
Martin Roth

Martin Roth, född 16 januari 1955 i Stuttgart i Tyskland, död 6 augusti 2017 i Berlin, var en tysk museidirektör. 

Martin Roth växte upp i sydvästra Tyskland. Han studerade kulturvetenskap på Tübingens universitet och disputerade där 1987 på en avhandling om museer i Tyskland mellan 1871 och 1945. Han forskade därefter på Maison des sciences de l'homme i Paris med ansvar för en jämförande undersökning angående uppläggning av franska och tyska museer i samarbete med Deutsches Historisches Institut i Berlin. 
År 1992 var han gästforskare på Getty Research Institute i Los Angeles. Han var kurator på Deutsches Historisches Museum i Berlin 1989–1991 och därefter chef för Tysklands äldsta vetenskapsmuseum Deutsches Hygiene-Museum i Dresden 1991–2000.

Martin Roth var generaldirektör 2001–2011 för Staatliche Kunstsammlungen Dresden, som administrerar tolv museer och konstgallerier. Därefter var han chef för Victoria and Albert Museum 2011–2016.

År 2007 utnämndes han till riddare av den franska Ordre des Arts et des Lettres och 2010 fick han danska Dannebrogsorden. År 2013 fick han tyska Bundesverdienstkreuz.

Källor
Martin Roth, German Who Led Britain’s Victoria and Albert Museum, Dies at 62 i New York Times 7 augusti 2017

Noter

Tyskt museifolk
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1955
Avlidna 2017
Män
Sigurd Langberg

Sigurd Langberg, född 29 oktober 1897 i Köpenhamn, död 8 juli 1954 i Köpenhamn, var en dansk skådespelare. Sigurd Langberg var gift med skådespelaren Karna Langberg och var far till skådespelarna Ebbe Langberg och Jesper Langberg.

Filmografi i urval 

Glada gossars gästspel (1922)
Himmelens hämnd (1924)
Mor Annas malliga mjölnare (1924)
Københavns Sherlock Holmes (1925)
Klovnen (1926)
På Petterssonskans pensionat (1931)
Min hustru är husar (1935)
Mille, Marie og mig (1937)
En flicka hela da'n (1940)
Alla gå kring och förälska sig (1941)
Frk. Vildkat (1942)
Mellan fyra män (1942)
Nattexpress 903 (1942)
Biskoppen (1944)
Man älskar blott en gång (1945)
Op med lille Martha (1946)
När katten är borta (1947)
Tre år efter (1948)
Kampen mot orätten (1949)
Far till fyra (1953)

Externa länkar 
 
 

Danska skådespelare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1954
Män
Skådespelare från Köpenhamn
Milada Horáková

Milada Horáková, född 25 december 1901 i Prag, död 27 juni 1950 i Prag, var en tjeckisk politiker som tillhörde Tjeckoslovakiska nationella socialistiska partiet, Československá národně socialistická strana.

Biografi
Horáková studerade juridik vid Karlsuniversitetet i Prag. Hon var engagerad i samhällsfrågor, särskilt kvinnors rättigheter. År 1929 gick hon med i Tjeckoslovakiska nationella socialistiska partiet (på tjeckiska: Československá národně socialistická strana), som var ett närmast socialdemokratiskt eller vänsterliberalt parti, till höger om det marxistiska socialdemokratiska partiet. Partiet grundades 1897 och dess mest kände representant var Edvard Beneš, en av det fria Tjeckoslovakiens grundare. 

Efter Tredje rikets intåg i Tjeckoslovakien i mars 1939 blev hon aktiv i motståndsrörelsen. Tillsammans med sin man greps hon och tillbringade två år i Pankracfängelset i Prag, där hon förhördes av Gestapo. Efter mordet på Reinhard Heydrich sändes Horáková till "Kleine Festung", fängelset intill koncentrationslägret Theresienstadt. År 1944 ställdes hon inför rätta i Dresden och åklagaren yrkade på dödsstraff. Hon dömdes till åtta års fängelse, men blev fri vid krigsslutet 1945.

Horáková återvände till Prag och anslöt sig på nytt till det nationella socialistiska partiet. Året därpå blev hon ledamot av Nationalförsamlingen, men lämnade denna efter Pragkuppen 1948. Hennes vänner vädjade till henne att lämna landet, men hon vägrade. I september 1949 greps hon och anklagades för att leda ett kuppförsök mot den kommunistiska regimen.

Státní bezpečnost, Tjeckoslovakiens säkerhetspolis, försökte att förmå de förmenta kuppmakarna att erkänna sig skyldiga till högförräderi och använde sig av såväl fysisk som psykisk tortyr. Rättegången mot Horáková och tolv medåtalade inleddes den 31 maj 1950. I denna skådeprocess dömdes Horáková, Jan Buchal, Záviš Kalandra och Oldřich Pecl till döden genom hängning. Albert Einstein, Winston Churchill och Eleanor Roosevelt bad förgäves om nåd för Horáková. Den 27 juni 1950 avrättades Milada Horáková i Pankrácfängelset i Prag.

År 2017 hade den biografiska filmen Milada premiär.

Referenser

Webbkällor
Milada Horáková, Executed by the Communists

Externa länkar

Tjeckiska politiker
Politiker som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade av Tjeckoslovakien
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer från Prag
Kvinnor
Födda 1901
Avlidna 1950
Alumner från Karlsuniversitetet
Allmoge- och folkmuseet

Allmoge- och folkmuseet är Nya Kopparbergs bergslags hembygdsförenings museum i Kopparberg. 

Allmoge- och folkmuseet ligger i en byggnad vid Gruvstugetorget, som ursprungligen var ett 1756 uppfört sockenmagasin för spannmål. Magasinet har ett lås med tre nycklar, vilka under den tid som det användes som spannmålsmagasin handhades av de båda föreståndarna respektive magasinskrivaren. 

Byggnaden övertogs av Nya Kopparbergs bergslags hembygdsförening på 1920-talet.

Källor
Om museets historia på www.nkbh.se

Externa länkar
Nya Kopparbergs bergslags hembygdsförenings webbplats

Ljusnarsbergs kommun
Museer i Örebro län
Hembygdsmuseer i Sverige
Lokalhistoriska museer