kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John Molloy

John Molloy, född 5 september 1786, död 6 oktober 1867, var en engelsk militär och senare nybyggare i Västaustralien och en av grundarna till staden Augusta. En tidig tradition angav att han var av kunglig börd, medan andra hävdar han var son till en affärsman inom skobranschen i London.

År 1807 hade han fänriks grad inom armén och 1809 var han löjtnant och lämnade då sitt regemente för att delta i Spanska självständighetskriget där han stred i de stora bataljerna. Senare blev han allvarligt skadad under slaget vid Waterloo. Under åren 1820-24 var han stationerad på Irland under bondeupproren där.

Molloy gifte sig år 1829 med den betydligt yngre Georgiana Kennedy och han emigrerade på hösten med henne och tjänstefolk till det nyetablerade Swan Riwer Colony som nåddes i mars 1830. All mark ägnad för jordbruk var redan upptagen vid deras ankomst. I april utsågs han till fredsdomare och i maj hade de förflyttat sig cirka 30 mil söderut och grundade staden Augusta tillsammans med följeslagare. 1839 flyttade familjen till Busselton vid Vasse river och tog i bruk ett 12 000 acres, knappt 5 000 hektar stort område, vilket utvecklades till ett välordnat jordbruk. Under långa tider befann sig Molloy i Perth och frun lämnades ensam, en tid hon kom att ägna åt botanik och hon betraktas numera som en av Australiens genom tiderna främsta amatörbotaniker. 

År 1850 besökte Molloy England och träffade hertigen av Wellington och andra kamrater från Napoleonkrigen. Året därpå utnämndes han till överstelöjtnant. Eftermälet blev gott, att han var en duglig jordbrukare, rättvis och ärlig som fredsdomare.

Källor

Män
Födda 1786
Avlidna 1867
Brittiska militärer
Deltagare i slaget vid Waterloo
Gustaf Werder

Gustaf Frits William Werder, född 26 augusti 1918 i Limhamn, Malmöhus län, död 2 oktober 1977 i Malmö, var en svensk målare och tecknare.

Han var son till handelsresanden Johan Fredrik Jeppsson Werder och Agda Maria Bilstén. Werder började studera konst i mitten av 1930-talet vid olika konstskolor i Sverige, han var bland annat elev vid Skånska målarskolan innan han fortsatte sina studier utomlands. Han räknade sig själv som autodidakt. Separat ställde han ut på bland annat Malmö rådhus, SDS-hallen i Malmö samt i Lund, Stockholm och Växjö. Han medverkade i ett flertal av Skånes konstförenings utställningar i Malmö och Lund sedan början av 1940-talet. Werder är representerad vid Malmö museum. Han är begravd på Gamla kyrkogården i Malmö.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 619, Allhems Förlag, Malmö. 
 Werder, Gustav på SvenskaGravar.se

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Malmö Gamla kyrkogård
Födda 1918
Avlidna 1977
Män
Henrik Werner (bildhuggare)

Henrik Werner (Heinrich), död efter 1701 sannolikt i Mo, Östergötland, var en svensk bildhuggare.

Han var son till konterfejaren Johan Johansson Werner (Jägerdorfer) och Kerstin Hansdotter samt bror till konterfejaren Johan Werner. Han utbildades troligen till bildhuggare av sin far och han var troligen medhjälpare till sin far vid de arbeten fadern utförde för Per Brahe. Han bosatte sig i Mo där han byggde upp sin egen verkstad. han utförde 1689 en predikstol till Sya kyrka som i dag finns bevarad som delar i kyrkans torn. Predikstolen är smyckad med figurframställningar i nischer samt ornamentik i form av änglahuvuden, blom- och fruktreliefer. Med hänsyn till predikstolens uppbyggnad och ornamentering antar man att han även har utfört predikstolen i Härberga kyrka omkring 1765. Av bevarade handlingar vet man att Werner restaurerade altartavlan i Östra Tollestad 1697 och att han levererade en predikstol till Nykils kyrka 1701.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 623-624, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska bildhuggare
Födda okänt år
Avlidna 1701
Män
Hilder Werner

Hilder Josef Yngve Werner, född 13 april 1841 i Örebro, död 27 maj 1913 i Lidköping, var en svensk teckningslärare, skriftställare, målare och tecknare.

Han var son till fanjunkaren Johan Werner och Margareta Schmidt. Efter studier vid Örebro läroverk arbetade han en tid som handelsbokhållare innan han 1861 öppnade en egen diversehandel i Falköping-Ranten. Han var elev vid Konstakademien 1869-1871 och tjänstgjorde som teckningslärare vid Lidköpings lägre allmänna läroverk 1876–1908. Under 1860- och 1870-talen reste han omkring i Falbygden och förtecknade samt ritade av fornminnen och arkeologiska föremål, dessa förteckningar och teckningar inlöstes av Statens historiska museum efter hans död. Han var sparsam med utställningar och det finns bara en notering om att han medverkade i en konstutställning i Linköping 1877. Som författare utgav han en rad skrifter om Västergötlands fornminnen som han själv illustrerade dessutom gjorde han sig känd som en kunnig numismatiker. Ett stort antal av hans planscher med fornminnen, västgötska kyrkor, kyrkoinventarier, gravstenar och jordfunna föremål förvaras vid Lidköpings museum. Som konstnär arbetade han med rödkrita, blyerts eller olja.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 624, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1800-talet
Födda 1841
Avlidna 1913
Män
Konstnärer från Örebro
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Jacob Werner

Jacob Werner, född 9 december 1718 i Gävle, död 15 februari 1767 i Stockholm, var en svensk juvelerare, gravör och ritlärare.

Han var son till handelsmannen Jacob Werner. Han var verksam som juvelerare och gravör i Stockholm. Han var anlitad som ritmästare vid Stora barnhuset i Stockholm. Vid hans bouppteckning räknas det upp åtskilliga kopparstycken, teckningar samt formar i gips för porträtt och medaljer. Flera av hans teckningar har ingått i privata samlingar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 624, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Födda 1718
Avlidna 1767
Män
Konstnärer från Gävle
Svenska gravörer
Svenska tecknare under 1700-talet
Franska sektionen av Arbetarinternationalen

Franska sektionen av Arbetarinternationalen (franska: Section française de l'Internationale ouvrière, SFIO) var ett franskt socialistiskt parti grundat 1905 i Paris som en sammanslagning mellan Franska socialistpartiet (PSF) och Frankrikes socialistiska parti (PSdF), i syfte att skapa Frankrikes sektion av Andra internationalen (arbetarinternationalen). Rörelsen betecknade sig som Arbetarrörelsens parti.

SFIO leddes av Jules Guesde, Jean Jaurès, Édouard Vaillant och Paul Lafargue och förenade arbetarrörelsens marxistiska tendens representerad genom Guesde och den socialdemokratiska tendensen representerad av Jaurès. Jean Jaurès kom snabbt att bli SFIO:s mest inflytelserika personlighet. SFIO motsatte sig kolonialismen och militarismen. Dock övergav SFIO sin antimilitaristiska hållning och anslöt sig till samlingsregeringen Union nationale när Tyskland förklarade krig mot Frankrike som av eftervärlden kom att kallas Första världskriget.

Efter att, som Andra internationalen, ha övergivit principerna om internationell klasskamp och ersatt den med patriotism samt motstridiga åsikter om den ryska revolutionen och den bolsjevikledda Tredje internationalen, kom SFIO att splittras i två grupper vid kongressen i Tours i december 1920. Majoriteten kom att skapa Franska sektionen av kommunistiska internationalen (Section française de l'Internationale communiste, SFIC) som anslöt sig till Tredje internationalen. SFIC blev senare Frankrikes kommunistiska parti. Minoriteten fortsatte inom SFIO, som 1969 ersattes av det nuvarande Socialistpartiet (PS).

Externa länkar 

Socialistiska partier i Frankrike
Socialdemokratiska partier i Europa
Politiska partier bildade 1905
Politiska partier upplösta 1969
Historiska politiska partier i Frankrike
Franska socialistpartiet (1902)

Franska socialistpartiet (Franska: Parti socialiste français, PSF) var ett politiskt parti grundat 1902 i Frankrike. Partiet grundades genom en sammanslagning av possibiliströrelsen Federationen av socialistiska arbetare i Frankrike (FTSF), Allemaniströrelsen Revolutionära socialistiska arbetarepartiet (POSR) och enskilda socialistiska politiker såsom Jean Jaurès. Ledaren för PSF blev Jean Jaurès.

Till skillnad från Frankrikes socialistiska parti (PSdF) som leddes av Jules Guesde, gav PSF sitt stöd till principen om samverkan med icke-socialister inom vänsterblocket Bloc des Gauches. Efter påtryckningar från Andra internationalen slogs PSF ihop med PSdF för att bilda Franska sektionen av Arbetarinternationalen (SFIO) 1905.

Socialistiska partier i Frankrike
Politiska partier bildade 1902
Politiska partier upplösta 1905
Historiska politiska partier i Frankrike
NXIVM

NXIVM (uttalas "Nexium") var en MLM-organisation som erbjöd kurser i personlig utveckling. Den låg i Albany County, New York och grundades 1998 av Keith Raniere. Nyhetsrapportering och tidigare medlemmar har beskrivit NXIVM som en sekt. Vissa av de kvinnliga medlemmarna ska tillhört en grupp som de kallade DOS och ska ha brännmärkts med Keith Ranieres initialer, och tvingats lämna ifrån sig nakenbilder, som skulle publiceras, om gruppen avslöjades.

Raniere arresterades i mars 2018 för trafficking.

Skådespelerskan Allison Mack var en av gruppens högst uppsatta individer.

Källor

Personlighetsutveckling
Företag bildade 1998
Trafikinspektör

Trafikinspektör var vid en järnväg förr, den tjänsteman, som inom en trafiksektion förde befälet över stationsföreståndare med dem underlydande personal samt över konduktörspersonalen på tågen och ordnade deras göromål. Han handlade och ansvarade för trafikavdelningens angelägenheter inom sin sektion såväl i dess förhållande till tågresenärerna som till högre myndigheter. Trafikinspektörens närmaste förman var vid Statens Järnvägar trafikdirektören.

Källor

Sveriges järnvägshistoria
Järnvägsyrken
Damettan i ishockey 2016/2017

Damettan i ishockey 2016/2017 är Sveriges näst högsta serie i ishockey för damer och består av fyra regionala serier med totalt 21 lag (olika antal lag i varje serie).

De fyra seriesegrarna går vidare till kval till Svenska Damhockeyligan. En förenings andralag och lag sammansatta av två föreningar får inte kvala till SDHL och en förening med lag i SDHL måste ange tio utespelare och en målvakt som inte får delta i Damettan.

Tabeller

Damettan Södra

Damettan Södra vår
Lagen behåller de poäng som man tagit mot varandra i grundserien.

Damettan Västra

Damettan Östra

Damettan Norra

Kval till SDHL 2017/2018

Referenser

Sport i Sverige 2016
Sport i Sverige 2017
2016/2017
Ishockeysäsongen 2016/2017
Frankrikes socialistiska parti (1902)

Frankrikes socialistiska parti eller Franska socialistiska partiet (Franska: Parti socialiste de France, PSdF) var ett politiskt parti grundat 1902 under kongressen i Commentry i Frankrike. Partiet grundades genom en sammanslagning av det marxistiska Franska arbetarepartiet (POF) som leddes av Jules Guesde och blanquistiska Revolutionära socialistpartiet (RSP) som leddes av Édouard Vaillant.

Till skillnad från Franska socialistpartiet (PSF) som leddes av Jean Jaurès, vägrade PSdF att ge sitt stöd till en "borgerlig regering" varför de inte deltog i vänsterblocket Bloc des gauches. Efter påtryckningar från Andra internationalen slogs PSdF ihop med PSF för att bilda Franska sektionen av Arbetarinternationalen (SFIO) 1905.

Socialistiska partier i Frankrike
Politiska partier bildade 1902
Politiska partier upplösta 1905
Historiska politiska partier i Frankrike
Kval till Svenska damhockeyligan 2017

Kval till Svenska Damhockeyligan 2017/2018 spelades mellan den 25 februari och den 19 mars 2017. Kvalificerade var segrarna i Damettans fyra regionala grupper samt lag 9 och 10 från SDHL. Lagen möttes i en serie med tio omgångar. De två främsta lagen i serien kvalificerade sig för SDHL säsongen 2017/2018.

Deltagande lag
Från Damettan deltog Göteborg HC, Färjestad BK, Haninge Anchors HC och IF Björklöven. Från SDHL deltog SDE HF och IF Sundsvall Hockey.

Poängtabell

När serien var färdigspelad hade Sundsvall och SDE kvalificerat sig för SDHL. Senare beslutade dock Svenska Ishockeyförbundet att tvångsnerflytta Sundsvall till Damettan av organisatoriska skäl. Damhockeyn i Sundsvall hade nämligen brutits ut och bildat en egen förening. I Sundsvalls ställe fick Göteborg en plats i SDHL.

Resultattabell

Referenser

Svenska damhockeyligan
Sport i Sverige 2017
Ishockeysäsongen 2016/2017
Trafikdirektör

Trafikdirektör var förr den högre järnvägstjänsteman, som – vid Statens Järnvägar inom ett distrikt, i övrigt vid järnvägen i fråga – förestod och ledde trafikavdelningens angelägenheter. Inom ett statsbanedistrikt var han ledamot av distriktsförvaltningen och föredrog där trafikavdelningens ärenden. 

Till trafikdirektörens handläggning hörde ärenden, som gällde person- och godstrafik, befordran på järnvägen av post och telegram samt ärenden angående trafikens befrämjande. Vidare ärenden rörande nedsättning i, befriande från och restitution av avgifter för person- och godstrafiken samt ärenden rörande trafikavdelningens personal med undantag av vissa bestraffningsärenden. Slutligen även ärenden rörande sjukvård, pensioner och understöd samt gratifikation och annan dylik extra ersättning åt personal.

Källor

Sveriges järnvägshistoria
Järnvägsyrken
Titlar i statsförvaltning
Peter Verbeeck

Peter Verbeeck (Petter, Vereek, Vereijk, Vrick), född 1631 eller 1632 troligen i Antwerpen, död troligen 1697 i Stockholm, var en nederländsk målare.

Han gifte sig 1677 med sidenvävaren Johan Reuters dotter Gertrud. Uppgifterna om Verbeeck härkomst och tidiga liv är knapphändiga men man vet med säkerhet att han var fadder till Martinus Mijtens sons dop 1682 och att han blev borgare i Stockholm 1693. Det har inte varit möjligt att koppla ihop något släktskap till någon av de många verksamma konstnärerna med namnet Verbeeck i Nederländerna eller Belgien under 1500- och 1600-talen men det ligger nära tillhands att koppla samman honom med en nederländsk handelsman som blev borgare i Stockholm 1654. Det finns inga svenska verk bevarade som man med säkerhet kan knyta till Verbeeck men man antar att han var medhjälpare till Mijtens och deltog som målare i Mijtens stora porträttproduktion med bakgrundsmålning. Bland de målningar som med säkerhet kan knytas till Verbeeck märks ett fiskstilleben som såldes på en auktion i Nederländerna på 1940-talet.

Referenser

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 618, Allhems Förlag, Malmö. >

 

Svenska konstnärer under 1600-talet
Nederländska konstnärer
Födda 1631
Avlidna 1697
Män
Konstnärer från Antwerpen
Ingrid von Werdenhoff

Ingrid (Inga) Minne Leontine von Werdenhoff, född Köhler 3 februari 1895 i Stockholm, död där 30 april 1969, var en svensk målare, tecknare, textilkonstnär, illustratör, poet och journalist.

Hon var dotter till kanslirådet Sven Köhler och kompositören Emmy Köhler (Welin) och gift 1918–1928 med Jost von Werdenhoff de fick sonen Jost. Moster till konstnären Magnus Wallin och kusin till konstnären Carl Köhler. 

Inga von Werdenhoff studerade konst vid Byam Shaw & Vicat Cole School of Arts and Crafts i London 1913–1914 och vid Figge Fredrikssons målarskola i Stockholm samt privatstudier för Maj Lindman 1923–1926 och genom självstudier under kortare perioder i Paris. Sedan mitten av 1950-talet tjänstgjorde hon som tecknare vid Etnografiska museet i Stockholm. 

Tillsammans med Edith Welinder ställde hon ut på Salon Cri i Stockholm 1932 och tillsammans med Eva Sandberg och Kalle Jansson i Gävle 1950. Separatutställning bland annat i Mönsterås och på Etnografiska museet. Hon var representerad i utställningen Målande skrivare och skrivande målare som visades på Lilla Paviljongen 1954. För Eastmaninstitutet i Stockholm utförde hon 1934–1936 en serie dekorativa textila kompositioner. Henne bildkonst består av abstrakta och naturalistiska målningar utförda i akvarell, pastell, gouache samt collage. Som tecknare medverkade hon med illustrationer i tidskrifterna  Vi och Perspektiv samt skapade affischer och jul- och påskkort. Hon är dock mest känd för sina textilapplikationer.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 618-619, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1969
Kvinnor
Konstnärer från Stockholm
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Privatiseringskommissionen

Privatiseringskommissionen var en svensk, statlig kommission under åren 1992–1994, vilken hade till uppgift att ge synpunkter på de förslag till försäljningar av statliga företag som förbereddes inom regeringskansliet och som överlämnades till kommissionen. Kommissionen avgav sina yttranden till regeringen för att ingå i regeringens beslutsunderlag.

Historik 
Regeringen Carl Bildt begärde i proposition 1991/92:69 om privatisering av statligt ägda företag, m.m. bland annat att få riksdagens bemyndigande att sälja aktier i 35 statligt ägda företag och också få rätt att minska statens andel i sådana företag på annat sätt än genom försäljning. Regeringen hade delvis ideologiska motiv för privatiseringarna då man menade att statens uppgift inte var att äga företag. Riksdagen beslöt den 18 december 1991 i enlighet med propositionens förslag, dock med den ändringen att bemyndigandet omfattade 34 företag. 

I propositionen 1991/92:69 konstaterades bland annat att förberedelser för försäljning av statliga företag bör skötas i samarbete med de enskilda företagens styrelser.

Försäljningarna bereddes i regeringskansliet och regeringen beslutade i varje enskilt försäljningsärende. En särskild kommission, privatiseringskommissionen, tillsattes för att bedöma vissa centrala ärenden, som överlämnats till kommissionen. Kommissionen lämnade utlåtande om bland annat pris och villkor till regeringen.

Efter riksdagsvalet 1994 kunde socialdemokraterna bilda regering. Då hade 19 av de 34 bolagen hunnit avyttras. Den nya regeringen trappade ner ville trappa ner takten i privatiseringarna. Näringsminister Sten Heckscher sade att ”några mer ideologiskt betingade privatiseringar blir det inte,” och menade att Privatiseringskommissionen därför inte längre behövdes. Kommissionen upphörde den 31 oktober 1994 efter beslut från regeringen.

Ledamöter 
Privatiseringskommissionen bestod av ordförande Curt Nicolin, ledamöterna Birgitta Blom, Jan Ekman, Lars-Erik Forsgårdh, Torbjörn Fälldin, Karl-Axel Linderoth, Lars Wohlin, Carl Johan Åberg, Karl-Erik Önnesjö, samt sekreterarna Thomas Rolén och Marie-Louise Brodin.

Referenser 

Kommissioner i Sverige
Organisationer bildade 1992
Organisationer upplösta 1994
Politik i Sverige 1992
Sveriges politiska historia
Trafikchef

Trafikchef är en tjänsteman vid järnväg eller spårväg, som har befäl över trafikpersonalen och närmast ansvarar för trafikens upprätthållande.

Vid Statens Järnvägar och vissa större enskilda järnvägar benämndes förr motsvarande befattningshavare trafikdirektör. Vid mindre järnvägsbolag var trafikchefstjänsten ofta förenad med befattningen som verkställande direktör; ibland var trafikchefen även ban- eller maskiningenjör eller bådadera.

Källor

Järnvägsyrken
Federationen av socialistiska arbetare i Frankrike

Federationen av socialistiska arbetare i Frankrike eller Franska socialistiska arbetarfederationen (franska: Fédération des travailleurs socialistes de France, FTSF) grundades 1879 och var Frankrikes första socialistiska parti. FTSF karaktäriserades av possibilism eftersom partiet förespråkade gradvisa reformer av samhället. Partiets ledare var Paul Brousse.

Formering efter Pariskommunen 
Efter att Pariskommunen hade misslyckats 1871 var socialismen i Frankrike så gott som död och dess ledare halshuggna eller landsförvisade, men 1879 samlades arbetarorganisationer till kongress i Marseille och grundade Federationen av socialistiska arbetare i Frankrike (FTSF). Bara ett år efter grundandet lämnade Jules Guesde och Paul Lafargue (Karl Marx svärson) federationen. De ansåg att FTSF var för moderat, tillbakahållet och revisionistiskt, och grundade därför Franska arbetarepartiet (POF). FTSF beskrivs som possibilistiskt eftersom partiet förespråkade gradvisa reformer, medan POF förespråkade marxistisk revolution.

Samtidigt grundade Édouard Vaillant och Louis Auguste Blanqui Centrala revolutionskommittén (CRC) som representerade den franska revolutionära traditionen.

Valframgångar och splittring 
På 1880-talet fick socialisterna sina första valframgångar och tog över några kommuner. Jean Allemane och andra FTSF-medlemmar kritiserade partiet för ensidigt fokus på valrörelser och parlamentariskt representationskap vilket ledde till att partiet splittrades 1890. Jean Allemane med flera lämnade FTSF och bildade Revolutionära socialistiska arbetarepartiet (POSR). Det nybildade partiet förespråkade revolutionär generalstrejk. 

Flera parlamentsledamöter identifierades som socialister utan att vara medlemmar i något parti. De flesta av dessa förespråkade moderat hållning och reformism.

Upplösning 
På 1890-talet, medan Dreyfusaffären bräserade och splittrade landet, debatterade socialistiska organisationer huruvida de skulle förena sig med andra vänsterkrafter för att försvara Alfred Dreyfus och stå upp mot nationalism och klerikalism. I motsats till Jean Jaurès ansåg Jules Guesde att socialister inte skulle samarbeta med grupper som stödde "borgerlig demokrati". År 1899 rasade en debatt bland socialistiska grupper om Alexandre Millerands deltagande i Pierre Waldeck-Rousseaus kabinett. Kabinettet innefattade nämligen även markis de Gallifet, utsedd som krigsminister, som var mest känd för att ha slagits mot och besegrat Pariskommunen.

År 1902 slogs FTSF, POSR och Jean Jaurès med anhängare samman och bildade Franska socialistpartiet (PSF). Det nybildade partiet slogs tre år senare samman med Frankrikes socialistiska parti (PSdF) och bildade Franska sektionen av Arbetarinternationalen (SFIO).

Socialistiska partier i Frankrike
Politiska partier bildade 1879
Politiska partier upplösta 1902
Historiska politiska partier i Frankrike
David Kaufman

David Kaufman född 23 juli 1961 i Saint Louis, Missouri, är en amerikansk skådespelare.

Externa länkar
 

Födda 1961
Levande personer
Män
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Missouri
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Bandirektör

Bandirektör var den högre tekniske järnvägstjänsteman, som – vid Statens Järnvägar inom ett distrikten, i övrigt vid järnvägen i fråga – förestod och ledde banavdelningens angelägenheter. Inom ett statsbanedistrikt var bandirektören ledamot av distriktsförvaltningen och föredrog där banavdelningens ärenden.

Källor

Sveriges järnvägshistoria
Titlar i statsförvaltning
Järnvägsyrken
Trafikavdelning

Trafikavdelning är i allmänhet den del av järnvägsadministrationen, som har hand om befordringen och taxeringen av transportföremålen samt dispositionen av vagnmaterielet. 

Inom Statens Järnvägar togs trafikavdelningens angelägenheter hand om av ett flertal byråer. Vid statsbanedistrikten förestods trafikavdelningen av en trafikdirektör. Föreståndaren för trafikavdelningen vid de enskilda järnvägarna benämndes trafikchef eller trafikdirektör.

Källor

Järnväg