kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Royal Society of Edinburgh

Royal Society of Edinburgh är Skottlands nationella vetenskapsakademi. Antalet ledamöter är begränsat till 1 400. Ledamotskap berättigar i Storbritannien till postnominalerna FRSE (Fellow of the Royal Society of Edinburgh).

Royal Society of Edinburgh grundades 1783. År 1785 utkom det första bandet av Transactions of the Royal Society of Edinburgh, i vilket bland annat James Huttons Theory of the Earth publicerades. År 1832 påbörjades utgivningen av Proceedings of the Royal Society of Edinburgh. Det lärda sällskapet delar ut ett antal priser, exempelvis Keithmedaljen.

Publikationer 
 Earth and Environmental Science Transactions of the Royal Society of Edinburgh (till 1980 under titeln Transactions of the Royal Society of Edinburgh: Earth Sciences) 
 Proceedings of the Royal Society of Edinburgh A: Mathematics
 Proceedings of the Royal Society of Edinburgh B: Biological Sciences (till 1996)
 Royal Society of Edinburgh Directory 
 Royal Society of Edinburgh Review

Presidenter 
 1783–1812: Henry Scott, 3:e hertig av Buccleuch 
 1812–1820: Sir James Hall
 1820–1832: Sir Walter Scott
 1832–1860: Sir Thomas Makdougall Brisbane
 1860–1864: George Campbell, 8:e hertig av Argyll
 1864–1868: Sir David Brewster 
 1869–1873: Sir Robert Christison
 1873–1878: Sir William Thomson 
 1878–1879: Philip Kelland
 1879–1884: Lord Moncreiff av Tullibole
 1884–1885: Thomas Stevenson
 1886–1890: Sir William Thomson
 1890–1895: Sir Andrew Douglas Maclagan
 1895–1907: Lord Kelvin
 1908–1913: Sir William Turner 
 1913–1915: James Geikie 
 1915–1919: John Horne 
 1919–1924: Frederick Orpen Bower 
 1924–1929: Sir James Alfred Ewing
 1929–1934: Sir Edward Albert Sharpey–Schafer
 1934–1939: Sir D'Arcy Wentworth Thompson
 1939–1944: Sir Edmund Whittaker
 1944–1949: Sir William Wright Smith
 1949–1954: James Kendall
 1954–1958: James Ritchie
 1958–1959: James Norman Davidson
 1959–1964: Sir Edmund Hirst
 1964–1967: James Norman Davidson
 1967–1970: Norman Feather 
 1970–1973: Sir Maurice Yonge
 1973–1976: John Cameron, lord Cameron
 1976–1979: Robert Allan Smith
 1979–1982: Sir Kenneth Lyon Blaxter
 1982–1985: Sir John Atwell
 1985–1988: Sir Alwyn Williams 
 1988–1991: Charles Kemball 
 1991–1993: Sir Alastair Currie
 1993–1996: Thomas L. Johnston 
 1996–1999: Malcolm Jeeves
 1999–2002: Sir William Stewart
 2002–2005: Stewart Sutherland, baron Sutherland av Houndwood
 2005–2008: Sir Michael Atiyah
 2008–2011: David Wilson, baron Wilson av Tillyorn
 2011–2014: John Arbuthnott
 2014–2017: Dame Jocelyn Bell

Källor

Externa länkar 
 Royal Societys of Edinburgh webbplats
 Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002, Del 1, A–J (PDF; 1,57 MB), Del 2, K–Z (PDF; 1,66 MB)

Vetenskap i Storbritannien
Vetenskapsakademier
Utbildning i Edinburgh
Organisationer bildade 1783
John Arbuthnot (olika betydelser)

John Arbuthnot eller John Arbuthnott kan syfta på bland andra:

 John Arbuthnott, 5:e viscount av Arbuthnott (1692–1756)
 John Arbuthnott, 6:e viscount av Arbuthnott (1703–1791)
 John Arbuthnott, 7:e viscount av Arbuthnott (1754–1800)
 John Arbuthnott, 8:e viscount av Arbuthnott (1778–1860)
 John Arbuthnott, 9:e viscount av Arbuthnott (1806–1891)
 John Arbuthnott, 10:e viscount av Arbuthnott (1843–1895)
 John Arbuthnott, 14:e viscount av Arbuthnott (1882–1960)
 John Arbuthnott, 16:e viscount av Arbuthnott (1924–2012)
 John Arbuthnot (1667–1735), skotsk läkare
 John Arbuthnot, (omkring 1729–1797), engelsk agronom
 Sir John Arbuthnot, 1:e baronet (1912–1992), brittisk parlamentsledamot 
 Sir John Arbuthnott (född 1939), skotsk mikrobiolog
Pi6 Orionis

Pi6 Orionis, eller 10 Orionis är en av stjärnorna som bildar asterismen Orions sköld, i stjärnbilden Orion.  Den är en variabel stjärna som varierar i magnituden 4,45-4,49.. Den är en orange stjärna av spektraltyp K0/1III.

Referenser 

Röda jättar
Stjärnbilden Orion
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Västergötlands Förenade Kalkindustrier

Västergötlands Förenade Kalkindustrier (VFK) var ett svenskt gruvbolag som drev ett antal kalkbruk i Västergötland, bolaget grundades 1918 och köptes upp av Yxhult 1951.

Historik 
Handelsblockaden under första världskriget innebar stopp för import av konstgödsel. Istället användes bränd kalk som jordförbättringsmedel och kalkindustrins avsättning ökade. Det såldes kalk som aldrig förr och kalkindustrins förtjänster sköt i höjden, speciellt för de kalkbruk som använde alunskiffer istället för importerad kol som bränsle. År 1918 bildades Västergötlands Förenade Kalkindustrier som snart köpte upp de största bruken i landskapet, däribland Övertorp och Ödegården. Bolaget hade stora planer för framtiden och i början gick det bra. Men på 1920-talet blev det kris inom kalkindustrin. Importen av konstgödsel hade kommit igång igen efter kriget och intresset för kalk sjönk. Lönsamheten inom kalkindustrin minskade därför drastiskt. 1938 övertog Gottfrid Nymberg aktiemajoriteten i VFK som han 1951 sålde till Yxhult.

Kalkbruk 
Bolaget köpte upp en rad kalkbruk i Västergötland:
 Övertorps kalkbruk köpt 1918 från Kavlås, nedlagt 1954.
 Ödegårdens kalkbruk köpt 1918, nedlagt 1927.
 Rössberga kalkbruk
 Berga kalkbruk
 Valtorps kalkbruk
 Ulunda kalkbruk
 Värnhems kalkbruk
 Hag-gårdens kalkbruk
 Kinnemalma kalkbruk
 Uddagårdens kalkbruk
 Stenåsens kalkbruk
 Smedsgårdens kalkbruk köpt 1919 från Kavlås, nedlagt 1944.
 Bredegårdens kalkbruk köpt 1934 från Värmlands Läns Lantmannaföreningars Centralförening, nedlagt 1944.

Källor

Vidare läsning

Falköpings kommun
Företag upplösta 1951
Ej längre existerande svenska gruvföretag
Gamla vattentornet, Lidköping

Lidköpings gamla vattentorn uppfördes 1899–1902 enligt ritningar av arkitekten Ernst Torulf.

Tornet är grundlagt på 1 156 träpålar som neddrevs till berget. Grundplattan göts av betong. Själva tornet är byggt av kinnekullekalksten från Råbäcks mekaniska stenhuggeri och var verksamhetens största beställning någonsin. Leveranserna omfattade 920 ton kalkstenkvadersten, 670 kvadratmeter nubbsten, solbänkar, lister, friser, valvsten samt en del finare stenhuggeriarbeten.

Tornet togs ur bruk 1967, då ett nytt vattentorn stod färdigt på Lidåkersområdet. Det intilliggande maskinhuset byggdes sedermera om till missionskyrka enligt arkitekt Janne Feldts ritningar.

Källor
Gamla vattentornet på www.vastsverige.com

Externa länkar

Vattentorn i Västra Götalands län
Byggnader ritade av Ernst Torulf
Byggnader och anläggningar i Lidköpings kommun
Karl Gustaf Atterling

Karl Gustaf Atterling, född 12 december 1896 i Stenstorps församling, Skaraborgs län, död 24 juli 1957 i Söderhamn, var en svensk ingenjör.

Efter realskolexamen 1916 blev Atterling elev vid Tekniska skolan i Örebro 1917 och erhöll avgångsexamen från avdelningen för elektroteknik 1920. Han var elev vid Elektriska motorfabriken Fenix i Jönköping 1916, blev ritare vid Asea i Västerås 1920, konstruktör vid Westinghouse Electric & Manufacturing Company i East Pittsburgh, Pennsylvania, 1923 och föreståndare för Söderhamns stads elektricitetsverk 1938.

Referenser 

Svenska elektroingenjörer
Kommunaltekniker i Söderhamn
Personer från Stenstorps socken
Födda 1896
Avlidna 1957
Män
Betoningstecken

Ett betoningstecken är ett tecken som med internationella fonetiska alfabetets skrift tydliggör vilka stavelser som ska betonas i ett ord, eller vilket ord som ska betonas i en sats.

Datateknik 
I datorer lagras de två varianterna av betoningstecken med följande nummer:

Se även
 Internationella fonetiska alfabetet
 Ordaccent
 Stavelse

Fonetik
Språktypologi
Plymouth, North Carolina

Plymouth är administrativ huvudort i Washington County i North Carolina. Orten har fått sitt namn efter Plymouth i Massachusetts. Enligt 2010 års folkräkning hade Plymouth 3 878 invånare.

Källor 

Orter i North Carolina
Washington County, North Carolina
Goldsboro

Goldsboro kan syfta på:

 Bobby Goldsboro
 Goldsboro, Florida
 Goldsboro, Maryland
 Goldsboro, North Carolina
 Goldsboro, Pennsylvania
Goldsboro, North Carolina

Goldsboro är administrativ huvudort i Wayne County i North Carolina. Orten har fått sitt namn efter järnvägsingenjören Matthew Goldsborough. Enligt 2010 års folkräkning hade Goldsboro 36 437 invånare.

Seymour Johnson Air Force Base är belägen i utkanten av staden.

Kända personer från Goldsboro 
 Curtis Hooks Brogden, politiker
 Mark O'Meara, golfspelare

Källor 

 
Orter i North Carolina
Smithfield, North Carolina

Smithfield är administrativ huvudort i Johnston County i North Carolina. Orten har fått sitt namn efter markägaren John Smith. Enligt 2010 års folkräkning hade Smithfield 10 966 invånare.

Källor 

Orter i North Carolina
Johnston County, North Carolina
Televerksorange

Televerksorange eller teleorange är ett populärnamn på den brandgula kulören som Televerket använde i slutet av 1950-talet på delar av sin utrustning. Färgen fanns bland annat på Televerkets telefonkiosker och servicebilar. Färgen blev så förknippad med Televerket att populärnamnet har levt kvar.

För Volvo Duett använde Volvo sin kulör med färgkod 74, vilket ungefär motsvarar RAL 2009 ”trafikorange”. Speciellt Televerkets brandgula Volvo P210 Duett med svart text ”TELE” på dörrarna var ett väl synligt inslag i Sveriges trafikmiljö på 1960-talet.

När Televerket bolagiserades och ombildades till Telia följde den brandgula färgen inledningsvis med och blev en av bolagets signaturfärger tillsammans med en mörkt marinblå nyans.

Källor

 Svenska Volvo PV klubben, färger på P 210.
 RAL-2009-Verkehrsorange (trafikorange).

 

Färgord
Henderson, North Carolina

Henderson är administrativ huvudort i Vance County i North Carolina. Orten har fått sitt namn efter domaren Leonard Henderson. Enligt 2010 års folkräkning hade Henderson 15 368 invånare.

Källor 

Orter i North Carolina
Vance County
Laxsjön, Ekerö kommun

Laxsjön är en konstgjord sjö i en nedlagd och efterbehandlad grustäkt.

Historik

Längs Munsöns östra strand mot Mälaren sträcker sig Uppsalaåsen, en av Sveriges mäktigaste rullstensåsar. Här har stora mängder grus brutits, framför allt vid torpet Löten, där åsen har en höjd på drygt 30 meter över Mälarens vatten. I grustäkten Löten hämtar Jehander grus sedan 1919. Täkten är sex kilometer lång och mellan 500 och 800 meter bred och därmed det största i sitt slag i Stockholms län, med ett uttag av cirka 500 000 ton grus årligen. Materialet som kommer ifrån Löten används framförallt i betongtillverkning.

Vid Löten gräver man inte bara bort de delar av åsen som ligger ovanför Mälarens noll-plan utan även under grundvattennivån.  Med hjälp av ny teknik började markägaren Sand & Grus AB Jehander 1971 med en försöksverksamhet som 1986 nådde full skala. Resultatet blev en sjö med ett djup av ungefär 25 meter.

Söder om Laxsjön fortsätter Jehanders verksamhet. Här planeras en hamnanläggning som skall stå färdig 2017 och ta emot bergmassor från tunnelarbetet med Förbifart Stockholm. Jehander vill bearbeta och sälja materialet vidare.

Sjön idag

Den största sjön vid Löten ligger längst i norr på den landtunga som sticker ut mot norr i Mälaren. Till en början fick den lilla konstgjorda sjön smeknamnet Pölen av dem som arbetade i täkten. Får att kunna ta in den flytande grävanläggningen i Pölen grävdes en kort kanal ut till Mälaren. Då passade Mälarens fiskar på att simma in och föröka sig under årens lopp.

När brytningen avslutades där hade Pölen blivit cirka 930 meter lång och som mest 260 meter bred samt upp till 25 meter djup. Vattnet är turkosfärgat, varför vet man inte. Jehanders efterbehandling innebar bland annat avetablering av byggnader och maskiner samt städning och sanering. Tanken var även att det skall synas att det har varit grustäkt, därför har man till exempel sparat rasbranter. 

Efter Jehander har fiskeföreningen Pliggen anlagt motionsspår samt rast- och badplatser. I augusti 1995 planterades den första regnbågen (totalt 200 kg) i sjön, som då fick namnet Laxsjön. Runt sjö sträcker sig en vandringsled som mellan sjön och Mälaren går på en smal ås. För att fiska i Laxsjön krävs medlemskap samt fiskekort liksom nyckel till bom som ligger några kilometers promenad från Laxsjön.

Det buller och damm som uppstår från schaktmassor som krossas för Förbifart Stockholm-tunneln har dock tyvärr reducerat sjöns lämplighet för bad och fiske.

Se även
 Blå lagunen, en annan tidigare grustäkt på Munsö.

Källor
 Informationstavla på platsen.
  Okänd storindustri visar upp sig av Eva Sahlström.
 Fiskeföreningen Pliggen.
 Jehander Löten - Förbifart Stockholm.

Externa länkar

Ekerö kommun
Konstgjorda sjöar i Sverige
Insjöar i Ekerö kommun
Katri Kulmuni

Katri Briitta Ilona Kulmuni, född 4 september 1987 i Torneå, är en finländsk politiker (Centern). Till utbildningen är hon magister i samhällsvetenskaper. Hon är ledamot av Finlands riksdag sedan 2015. 2019–2020 var hon ordförande för sitt parti och när regeringen Marin tillträdde den 10 december blev hon Finlands finansminister till hennes avgång i juni 2020.

Kulmuni avgick från posten som finansminister den 5 juni 2020. Några dagar tidigare hade tidningen Suomen Kuvalehti avslöjat att Kulmuni hade anlitat konsulttjänster för nästan 50 000 euro på ministeriernas bekostnad. Den 30 juli 2020 meddelade Annika Saarikko att hon utmanar Kulmuni i valet om ordförandeposten för Centern. Saarikko vann sedermera valet och Kulmuni avgick som partiordförande.

Strax efter utnämningen till finansminister 2019 orsakade Kulmuni kontrovers när hon publicerade en informell röstning på Instagram om regeringen borde tillåta finska kvinnor med länkar till Islamiska staten att återvända från Syrien, eller bara deras barn. Hon raderade senare Instagram-inlägget och  bad om ursäkt efter kritik från Human Rights Watch.

Kulmuni blev invald i riksdagen i riksdagsvalet 2015 med 9 702 röster från Lapplands valkrets. I regeringen Rinne var Kulmuni näringsminister och när hon i september blev Centerns partiledare blev hon också vice statsminister.

Noter

Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Finlands näringsministrar
Finlands finansministrar
Finländska politiker under 2000-talet
Finländska partiledare
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Björnvaktarens tomrum

Björnvaktarens tomrum eller det stora tomrumet  är en enorm och ungefär sfärisk region av rymden, som innehåller ytterst få galaxer. Tomrummet är beläget i närheten av stjärnbilden Björnvaktaren, därav dess namn. Dess centrum är ungefärligt lokaliserat på rektascensionen  och deklinationen 46°.

Beskrivning
Med en diameter på 330 miljoner ljusår 
(cirka 0,27% av det synliga Universum), eller närmare  236 000 Mpc3 är Björnvaktarens tomrum ett av de största kända tomrummen i Universum, och benämns därför supertomrum. Det upptäcktes 1981 av Robert Kirshner som en del av en undersökning av galaktiska rödförskjutningar. Björnvaktarens tomrums centrum är beläget omkring 700 miljoner ljusår ifrån Jorden.

Andra astronomer upptäckte snart att tomrummet innehåller ett par galaxer. År 1987 tillkännagav J. Moody, Robert Kirsgner, G. MacApine och S. Gregory sina upptäckter av åtta galaxer i tomrummet. M. Strauss och John Huchra kungjorde år 1988 om upptäckten av ytterligare tre galaxer, och år 1989 upptäcktes femton nya galaxer. Tills år 1997 har 60 galaxer upptäckts. 

Enligt astronomen Greg Aldering så är storleken på tomrummet såpass stort att: Ifall Vintergatan varit beläget i centrum av Björnvaktarens tomrum, så hade vi inte vetat att det funnits andra galaxer förrän på 1960-talet.

Hercules-superhoparna formas i närheten av kanten till tomrummet.

Ursprung
Det finns inget uppenbart sammanhang mellan existensen av tomrummet och lambda-CDM-modellen, och dess teori om kosmologiska evolutionen.
En teori är att Björnvaktarens tomrum har bildats genom sammanslagningen av flera mindre tomrum, precis såsom mindre såpbubblor slås samman till större. Detta skulle förklara det ringa antalet galaxer som finns i den sfärformade regionen mitt i tomrummet.

Se även
 Tomrum

Referenser

Stjärnbilden Björnvaktaren
Astronomi
Eeva-Maria Maijala

Eeva-Maria Kustaava Maijala, född 23 december 1967 i Sodankylä, är en finländsk politiker (Centern). Hon var ledamot av Finlands riksdag 2011–2019. Hon är agrolog och vicehäradshövding.

Maijala blev omvald i riksdagsvalet 2015 med 5 515 röster från Lapplands valkrets men lämnades som suppleant i valet 2019. 

Maijala hette ursprungligen officiellt Eeva Maria utan bindestreck. Enligt henne var namnformen med bindestreck föräldrarnas avsikt men bindestrecket glömdes av prästen. År 2012 ändrades namnet så att bindestrecket förekommer även i officiella dokument.

År 2015 valdes Eeva-Maria Maijala till ordförande för Centralförbundet för Fiskerihushållning.

Noter

Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Finländska politiker under 2000-talet
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Elof Bergbom

Elof Napoleon Bergbom, född 16 april 1893 i Piteå, Norrbottens län, död 29 april 1941 i Luleå, Norrbottens län, var en svensk dekorationsmålare.

Han var son till målarmästaren L.A. Bergbom och Maria Westerlund och från 1921 gift med Gertrud Wikström. Bergbom studerade konstmålning vid olika skolor i Tyskland 1922 och företog studieresor till Lofoten och Finland. Han medverkade i en utställning på Norrbottens museum i Luleå 1939 och var representerad där vid en utställning strax efter sin död 1941. Bergboms konst består förutom dekorationsmåleri av landskapsmålningar i olja eller akvarell.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 145-146, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1893
Avlidna 1941
Män
Konstnärer från Piteå
Svenska dekorationsmålare
Karl-Arvid Dahl

Karl-Arvid Sigurd Dal, född 14 april 1921 i Västra Broby församling, Kristianstads län, död 8 augusti 1997 i Ljungbyhed, Färingtofta församling, Skåne län,  var en svensk teckningslärare, metallgravör, litograf och tecknare.

Han var från 1944 gift med Kerstin Nilsson. Dahl studerade vid  Helsingborgs konstskola och avlade därefter en dansk teckningslärarexamen. Han studerade konsthistoria för Aron Borelius och var under en period gästelev vid danska konstakademien i Köpenhamn. Han medverkade i samlingsutställningar med Helsingborgs konstförening, Ängelholms konstförening och Åstorps konstförening. Hans konst består av stadsbilder och skånska landskapsstämningar utförda i olja eller akvarell. Dahl är representerad vid Helsingborgs museum och i ett antal kommuner.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 330, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 105,

Noter 

 
Svenska grafiker under 1900-talet
Födda 1921
Avlidna 1997
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska gravörer
Personer från Skåne
Gustav Berlin

Per Gustav Berlin, född 1905 i Södra Sandby, Skåne,  död 1988, var en svensk konsthantverkare.

Berlin studerade vid Skånska målarskolan i Malmö samt under studieresor till Danmark. Hans konst består av blomsterstilleben, hamnmiljöer med fiskebåtar, vyer från Blekinge skärgård och stadsmotiv i olja samt dekorativa målningsarbeten.

Källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 56,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1988
Män
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Olle Berlin

Olle Berlin, född 1932 död 2021, är en svensk målare och grafiker

Berlin debuterade som konstnär 1959 och har sedan dess varit mycket aktiv. Han har haft flera separatutställningar och medverkat i samlingsutställningar i Stockholm, Malmö, Landskrona och Kalmar. Under 1980-talet arbetade han mycket med inträngande skildringar från vårdinrättningar. Han gjorde också en serie med författarporträtt. Efter att ha arbetat med grafik har han sedan mitten på 1990-talet koncentrerat sig på måleri. Han tilldelades Malmö sparbanks stipendium för konstnärer 1966 och Ellen Trotzigs stipendium 1968. Berlin är representerad vid Kalmar konstmuseum, Malmö museum, Malmö kommun, Statens samlingar och Malmöhus läns landsting.

Källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 56,

Noter 

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1932
Levande personer
Män
Svenska grafiker under 1900-talet
Folke Berlinde

Folke Carl Evald Berlinde, född 23 juli 1887 i Stockholm, död 20 december 1974 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk skulptör.

Han var son till köpmannen Evald Johansson och skolföreståndaren Anna Holm och från 1915 gift med Agda Särenholm. Han avlade en filosofie licentiatexamen 1920 och studerade därefter måleri för Gustaf Theodor Wallén och skulptur för Antoine Bourdelle i Paris 1926. Han medverkade i Sveriges allmänna konstförenings utställningar. Hans konst består av skulpterade porträttbyster och porträtt och landskapsmålningar med motiv från stockholmstrakten. Han utgav skriften Den estetiska uppfattningen hos skolungdom 1920. Folke Berlinde är begravd på S:t Eskils kyrkogård vid Eskilstuna.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del I sid 164, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 56, 
 Berlinde, Folke Carl Evald på SvenskaGravar.se

 
Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1887
Avlidna 1974
Män
Hilding Berling

Karl Georg Hilding Berling, född 24 september 1885 i Skanör, Malmöhus län, död 25 mars 1950 i Slottsstaden, Malmöhus län, var en svensk skulptör. 

Han var son till mästerlotsen Carl Petter August Mårtensson Berling och Johanna Ek och gift med Marta Elvira Nilsson. Berling studerade konst i Tyskland, Frankrike, England och Italien. Bland hans offentliga arbeten märks en dopfunt i Skabersjö kyrka, en minnestavla vid Halmstads sjömanshus, figurer till Nässjö rådhus. Hans konst består av porträttreliefer, gravmonument och friskulpturer.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 56, 

 
Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1885
Avlidna 1950
Män
Christian Berling (1815–1897)

Christian Theodor Berling, född 16 december 1815 i Lund, död 21 februari 1897 i Lund, var en svensk vice häradshövding och tecknare.

Han var son till akademiritmästaren Carl Fredrik Berling och Elisabet Fredrika Palm. Bland Berlings efterlämnade arbeten märks ett tecknat porträtt av föräldrarna.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 164, Allhems Förlag, Malmö.

 
Svenska tecknare under 1800-talet
Födda 1815
Avlidna 1897
Män
Jurister från Lund
Karl-Erik Berme

Ivan Karl-Erik Berme, folkbokförd Bärme, född 21 januari 1897 i Göteborgs Masthuggs församling, död 25 april 1979, var en svensk tecknare.

Berme studerade vid Slöjdföreningens skola i Göteborg och vid Federal School i USA. Under sin tid i Amerika utförde han ett par dekorativa fasta dekorativa målningar. I Sverige medverkade han som tecknare i dagspressen och i utställningar på Göteborgs konsthall. Hans konst består förutom teckningar av figurmålningar i olja, interiörer och nakenstudier.

Källor

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1979
Män
Konstnärer från Göteborg
Svenska tecknare under 1900-talet
Sigurd Bernholm

Gustaf Sigurd Bernholm, född 28 december 1890 i Västerfärnebo, Västmanland, död 21 maj 1969, var en svensk konstnär.

Han var son till köpmannen J. Oskar Bernholm och Vilhelmina Karlsson och från 1928 gift med Anna Nita Carlson. Bernholm växte upp i Gävle där han studerade vid tekniska skolan. Han började studera måleri efter att han träffat Helmer Osslund som gav honom de grundläggande kunskaperna i målning. Därefter studerade han vid olika målarskolor i Stockholm fram till 1917. Han genomförde studieresor till Norge, Danmark, Tyskland, Frankrike och Italien. Han debuterade i en utställning på Nya konstgalleriet i Stockholm 1915 och medverkade därefter i talrika utställningar i Stockholm och på landsorten. Han byggde konstnärshemmet Märgården på Lerdalshöjden i Rättvik. Hans konst består av en vid motivkrets med bland annat blomsterstilleben, stadsbilder och mariner från Italien samt miljö- och landskapsbilder från Dalarna. Bernholm är representerad vid Gävle museum, Dalarnas museum och Linköpings museum.

Noter

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 166-167, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 57,

Noter

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1890
Avlidna 1969
Män