kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dëshira

Dëshira är ett kvinnonamn av albanskan dëshirë ’önskan.’

3 kvinnor har Dëshira som tilltalsnamn i Sverige (enligt en sökning år 2018).

Referenser

Noter

Källor
 

Albanska namn
Programmerarens dag

Programmerarens dag är en internationell yrkesdag som firas den 256:e (hexadecimalt den 100:e eller den 28:e) dagen varje år (13 september på normalår och den 12 september på skottår). Den är officiellt erkänd i Argentina, Bangladesh, Chile, Brasilien, Mexiko, Österrike, Tyskland, Kanada, Kina, Kroatien, Tjeckien, Frankrike, Indien, Belgien, Polen, Rumänien, Irland, Italien, Serbien, Slovenien, Ukraina, Förenta staterna och Ryssland.

Siffran 256 (28) valdes eftersom det är antalet distinkta värden som kan representeras med en åttabitars byte, ett värde som är välkänt hos programmerare. 256 är även den högsta tvåpotensen som är mindre än 365, antalet dagar i ett normalår.

Officiellt erkännande 
Denna särskilda dag föreslogs av Valentin Balt och Michael Cherviakov (alias htonus), som var anställda på mjukvaruföretaget Parallel Technologies. Så tidigt som 2002 försökte de samla in signaturer åt en namnlista till Rysslands regering för att erkänna dagen som den officiella programmerarens dag.

Den 24 juli 2009 utfärdade ryska kommunikations- och massmediadepartementet en skiss för en verkställande order om en ny yrkeshelgdag, programmerarens dag.

Den 11 september 2009 signerade Rysslands dåvarande president Dmitry Medvedev förordningen.

Referenser 

 Президент Российской Федерации. Указ №1034 от 11 сентября 2009 г. «О дне программиста». Вступил в силу 11 сентября 2009 г.. Опубликован: "Российская Газета", №172, 15 сентября 2009 г.. (Rysslands president. Förordning nr. 1034 den 11 september 2009 På programmerarens dag. Giltig från och med 11 september 2009.).

Fotnoter

Temadagar i september
Programmering
Action Max

Action Max är en spelkonsol som lanserades 1987 av det amerikanska leksaksföretaget Worlds of Wonder.

Konsolen förlitar sig på att spelaren spelar upp medföljande VHS-kassetter i en separat videobandspelare och använder en ljuspistol för att spela spelen.

Referenser

Noter

Spelkonsoler
Produkter lanserade 1987
1980-talets leksaker
Frans De Haes

Frans De Haes, född 28 juli 1899, död 4 november 1923, var en belgisk tyngdlyftare.

Han blev olympisk guldmedaljör i 60-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Belgiska tyngdlyftare
Belgiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Belgien
Födda 1899
Avlidna 1923
Män
Södra Prästholm (norra delen)

Södra Prästholm (norra delen) var före 2015 en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Södra Prästholm i Luleå kommun. Vid 2015 års avgränsning klassades den inte längre som en småort.

Referenser

Ej längre existerande SCB-definierade orter i Luleå kommun
Tidigare småorter i Sverige
Pierino Gabetti

Pierino Gabetti, född 22 maj 1904 i Sestri Ponente, död 28 februari 1971, var en italiensk tyngdlyftare.

Gabetti blev olympisk guldmedaljör i 60-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Italienska tyngdlyftare
Italienska olympiska guldmedaljörer
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska silvermedaljörer 1928
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Italien
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Italien
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Italien
Födda 1904
Avlidna 1971
Män
Torstorp öster

Torstorp öster är en bebyggelse i Torstorp i Grimetons socken i Varbergs kommun. SCB avgränsade bebyggelsen här mellan 1990 oh 2010 till en småort och återigen från 2020.

Referenser

orter i Varbergs kommun
småorter i Sverige
Die Hamletmaschine

Die Hamletmaschine är en opera (musikteater) i fem delar med musik av Wolfgang Rihm. Librettot skrevs av Rihm efter Heiner Müllers pjäs med samma namn (1977).

Historia
Müllers pjäs bygger löst på William Shakespeares tragedi Hamlet men är oerhört koncentrerad till endast nio sidor. Rihm förkastade den berättande kontinuiteten till förmån för spontana svar på varje dramatisk situation. Han sade att Arnold Schönbergs Erwartung och Die glückliche Hand var hans inspirationer. Partituret innehåller ett stort spektrum av musikaliska, dramatiska och vokala effekter. Där finns anspelningar på förgången musikhistoria såsom en parodi på en aria av Händel och körklanger från Mauricio Kagel. Rihm arbetade på verket mellan 1983 och 1986. Operan hade premiär den 30 mars 1987 på Nationaltheater i Mannheim.

Personer
Hamlet I (äldre manlig skådespelare)
Hamlet II (yngre manlig skådespelare)
Hamlet III (baryton)
Ophelia (sopran)
Ophelias dubbelgångare: Marx (sopran), Lenin (sopran), Mao (mezzosopran)
3 nakna kvinnor, röster från kistan (sopran, sopran, mezzosopran)
4 skrattande människor (2 kvinnliga och 2 manliga skådespelare)
3 skrikande människor (3 manliga skådespelare)

Handling
Del I. Familienalbum (Familjealbum)

Skådespelaren som en gång spelade Hamlet blickar tillbaka på sin rolltolkning med blandade känslor då det finns tre Hamlet.

Del II. Das Europa der Frau (Kvinnans Europa)

Ophelia är arketypen för en kvinna: förtryckt, driven till självmord och galenskap. Hon river sönder fotografierna av de män hon en gång älskat.

Del III. Scherzo

Hamlet överöses av böcker av döda filosofer och döda kvinnor sliter av kläderna från hans kropp. Ophelia utför en striptease varpå Hamlet tar på sig hennes kläder.

Del IV. Pest in Buda, Schlacht um Grönland (Pest i Buda, Slaget på Grönland)

Skådespelaren Hamlet erkänner att han inte är karaktären Hamlet. Pjäsen sätts inte upp längre eftersom ingen är intresserad av den. Han tror att om den skulle sättas upp skulle det bli i en tid av revolution, då det skulle passa hans obeslutsamma karaktär. Han skulle förbli opartisk och befinna sig på båda sidorna om barrikaden. I stället går han hem för att titta på TV. I en "danse macabre" går de tre Hamlet in i varsin överdimensionerad TV-apparat för att uttrycka sin avsky för konsumtionssamhällets dårskap. Tre nakna kvinnor representerande Marx, Lenin och Mao uppenbarar sig. Hamlet klyver deras huvuden med en yxa och förstör därmed en viss utopisk vision.

Del V. Wildharrend, In der furchtbaren Rüstung, Jahrtausende (Förgäves väntan, I förfärlig rustning, Tusenårig)

Ophelia sitter i rullstol på havets botten medan lik och kroppar flyter förbi. Medan två läkare lindar bandage om henne fortsätter hon del II:s litania: "Länge leve hatet, missnöjet, upproret och döden! När de passerar igenom ditt sovrum bärande knivar kommer du inse sanningen."

Källor

Tyskspråkiga operor
Operor av Wolfgang Rihm
Erkki Hervo

Erkki Johannes Hervo, född 11 juni 1924 i Helsingfors, död 5 september 1994 i Esbo, var en finländsk grafiker och målare.

Hervo studerade vid Fria konstskolan 1942 och vid Finlands konstakademis skola 1946–1949. Han utbildades till målare men blev redan mot slutet av 1950-talet främst känd för sin grafik och inte minst sina stiliserade träsnitt. Han påverkades starkt av bland annat gamla kinesiska och japanska träsnitt, och hans stora abstrakta färgträsnitt (som han övergick till cirka 1960) från slutet av 1960-t. hörde till sin tids mest uppmärksammade i Finland. Hervo fick beröm för dem på många internationella utställningar. År 1974 belönades han med Pro Finlandia-medaljen.

Hervo tillhörde den 1955 grundade konstnärsgruppen X/10. Han undervisade i träsnittskonst vid Konstindustriella högskolan 1960–1987. Han tog aktiv del i konstnärernas olika organisationer på 1960- och 70-talen och var bland annat ordförande för Finlands konstgrafiker.

Källor 

 

Födda 1924
Avlidna 1994
Finländska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Helsingfors
Män
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska målare under 1900-talet
Franz Andrysek

Franz Josef Andrysek, född 8 februari 1906 i Wien, död 9 februari 1981 i Wien, var en österrikisk tyngdlyftare.

Andrysek blev olympisk guldmedaljör i 60-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1928 i Amsterdam.

Källor 

Österrikiska tyngdlyftare
Österrikiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1928
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Österrike
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Österrike
Födda 1906
Avlidna 1981
Män
Idrottare från Wien
Aimo Kairamo

Erjo Aimo Tapio Kairamo, född 23 augusti 1941 i Nivala, död 15 mars 2004 i Helsingfors, var en finländsk journalist.

Kairamo blev utbildad socionom 1967. Han arbetade 1970–1971 som politisk sekreterare för den socialdemokratiska ministergruppen och var 1971–1974 avdelningschef vid det socialdemokratiska partikansliet. Han var 1974–1984 chefredaktör för partiets huvudorgan Suomen Sosialidemokraatti och verkade därefter som kolumnist vid tidningen. Han utgav även flera böcker, bland annat Tärkeintä on liike (1989), om förutsättningarna för en demokratisk socialism.

Källor 

 

Födda 1941
Avlidna 2004
Finländska journalister
Män
Personer från Nivala
Elitloppet 1980

Elitloppet 1980 var den 29:e upplagan av Elitloppet, som gick av stapeln söndagen den  på Solvalla i Stockholm. Finalen vanns av den franska hästen Idéal du Gazeau, körd och tränad av Eugène Lefèvre.

Inför 1980 års Elitlopp stod Idéal du Gazeau högst upp på Solvallas önskelista, trots att denne misslyckats i bland annat Prix d'Amérique samma år. Efter att kretsen kring hästen tackat ja, såg årets upplaga av Elitloppet ut att bli något alldeles extra. Dock hoppade flera utländska hästar av innan loppet. Utöver vinnaren Idéal du Gazeau deltog bland annat svenskhästen Express Gaxe och amerikanska hästen Chiola Hanover. 

Även tröstloppet Elitloppet Consolation kördes detta år, för de hästar som deltagit i kvalheaten, men som inte lyckats kvala in till finalen.

Upplägg och genomförande 
Elitloppet är ett inbjudningslopp och varje år bjuds 16 hästar som utmärkt sig in till Elitloppet. Hästarna lottas in i två kvalheat, och de fyra bästa i varje försök går vidare till finalen som sker 2–3 timmar senare samma dag. Desto bättre placering i kvalheatet, desto tidigare får hästens tränare välja startspår inför finalen. Samtliga tre lopp travas sedan 1965 över sprinterdistansen  meter (engelska milen) med autostart (bilstart). I Elitloppet 1980 var förstapris i finalen  kronor, och  kronor i respektive kvalheat.

Kvalheat 1

Kvalheat 2

Finalheat

Referenser

Externa länkar 

Sport i Sverige 1980
1980
Alf Brenner

Alf Martin Brenner, född 27 december 1895 i Helsingfors, död där 2 juni 1948, var en finländsk skriftställare och genealog.

Biografi
Föräldrar var rektorn Mårten Magnus Vilhelm Brenner och Emilia Sofia Lindström. Han tog studentexamen 1913 och bedrev därefter universitetsstudier 1913-1917. Under 1920–1927 var Brenner lärare vid Västankvarns lantmannaskola och sedan en tid jordbrukare i Ingå, varefter han ägnade sig åt sitt huvudintresse, den bygdehistoriska forskningen. 

Han redigerade och författade till största delen Ingå, Fagervik och Degerby socknars historia, som utkom i två delar 1936 (tredje delen publicerades av brodern Ola 1976); postumt utgavs Sjundeå sockens historia i tre band (1953–1964). Vid hans död förelåg dessutom i manuskript Svidjas och Sigurdskårens historia.

Brenner ägnade sig även åt genealogi och utgav 1947 en handbok i släktforskning. Han verkade på 1940-talet som redaktör och redaktionssekreterare vid olika tidningar och tidskrifter och utgav även två skönlitterära arbeten.

Bibliografi

Varia

Redaktör

Källor 

 

Författare från Helsingfors
Finländska genealoger
Lokalhistoriker
Födda 1895
Avlidna 1948
Män
Finländska författare
Finländska lärare
Svenskspråkiga författare
Lärare från Helsingfors
Magnus Wallin (konstnär)

Magnus Vilhelm Gotthold Wallin, född 5 augusti 1926 i Fresta socken i Stockholms län, död 15 december 2017 i Stockholm, var en svensk ämneslärare och konstnär (målare).

Han var son till agronomen Gotthold Wallin och Emmy Berit Torborg Köhler som startade och förestod Vårsätra barnpensionat.  Dotterson till kompositören, textförfattaren och läraren Emmy Köhler (född Welin) samt systerson till konstnären Inga von Werdenhoff. Gift 1952 med Gunvor Irene Rislund, de fick fyra barn: Martin, Monika, Paul och Max. 

Wallin var som konstnär autodidakt. Han har medverkat bl.a. i Jämtlands läns museums Vår- och Höstsalonger, Östersund, Liljevalchs konsthalls Stockholmssalong, ett flertal samlings- och separatutställningar i Upplands Väsby och i Stockholm (Galerie Æsthetica). Hans konst består av djurstudier, träd, blommor och stilleben utförda i tempera, gouache, akvarell eller olja.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 583-584, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Fresta socken
Födda 1926
Avlidna 2017
Män
Helmer Wallin

Gustav Helmer Wallin, född 8 april 1906 i Steneby församling, Älvsborgs län, död där 17 augusti 2004, var en svensk målare.

Han var son till maskinställaren Anders Gustav Wallin och Selma Magnusson och från 1939 gift med Signe Linnéa Andersson. Wallin studerade konst för Per Lindekrantz i Göteborg och vid ABC-skolan samt genom självstudier under resor i de nordiska länderna. Han påverkades i sin konstutövning av dalslandskonstnären Alvar Lundin och Göteborgskoloristerna. Sedan 1951 medverkade han regelbundet i Dalslands konstförenings samlingsutställningar och han var representerad i utställningen Dalslandskonst genom 100 år som visades i Färgelanda 1953 samt samlingsutställningar på Lorensbergs konstsalong i Göteborg.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 582, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 2004
Män
Personer från Steneby socken
Gustaf Walles

Gustaf Georg Walles, född 8 maj 1892 i Sundsvall, död där 10 januari 1972, var en svensk yrkesmålare, tecknare och målare.

Han var son till målarmästaren Georg Walles och Sofia Möllerberg och från 1936 gift med Anna Elisabeth Nilsson. Samtidigt som han utbildade sig till yrkesmålare studerade han teckning och målning vid Sundsvalls stads yrkesskola. Han blev målargesäll 1919 och mästare i dekorationsmåleri 1924. Under 1920-talet företog han ett flertal studieresor i Europa. Han arbetade under 1920-talet som dekorationsmålare i Göteborg och Stockholm innan han anställdes som lärare i konstindustriell fackteckning och fackmålning vid Sundsvalls stads yrkesskola. I Stockholm ställde han ut separat på bland annat Konstsalong Rålambshof 1948 och Galerie Æsthetica 1959 samt ett tiotal gånger i Sundsvall. Tillsammans med S Blomqvist och S Wästerberg ställde han ut i Sundsvall 1950 och han medverkade i ett flertal samlingsutställningar med provinsiell konst i Sundsvall och i utställningar med västernorrländsk konst i Härnösand, Örnsköldsvik och Kramfors. För hantverksföreningen i Sundsvall utförde han en stor takmålning i al secco 1930 och på Sundsvalls luftvärnsregemente utförde han en al seccomålning 1945 samt ett flertal väggmålningar för Sundsvalls stad. Hans konst består av figurer, stilleben och landskapsbilder från Härjedalen och Bornholm utförda i olja, tempera, gouache, akvarell eller vaxkrita. Walles är representerad vid bland annat Sundsvalls museum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 573-574, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1892
Avlidna 1972
Män
Konstnärer från Sundsvall
Svenska tecknare under 1900-talet
Sven Wallqvist

Sven Elof Wallqvist, född 21 maj 1909 i Mariestad, död 2 maj 1991 i Partille, var en svensk målare.

Han var son till järnvägstjänstemannen Karl Wallqvist och hans hustru Tekla och från 1940 gift med Allyh Wilson. Wallqvist utbildade sig till yrkesmålare 1924–1929 och arbetade som målargesäll 1929–1938. Han studerade konst vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1929 och 1933–1937 samt vid Valands målarskola 1934–1937 och genom självstudier under resor till Paris, Danmark och Schweiz. Sedan 1941 arbetade han som färgkonsulent vid målningsuppdrag i industrier, kontor, kyrkor, skolor, ålderdomshem och sjukhus. Som konstnär utförde han en rad kyrkliga uppdrag bland annat för Mariestads missionsförsamling 1938, Södra Rådas missionsförsamling 1942–1943, Vänersborgs missionsförsamling 1952 och Mölnlyckes missionsförsamling 1959. För en fabrik i Malmö utförde han en vägg i glasmosaik och han utförde flera väggmålningar på olika industrier och kontor i Göteborg och Borås. Han har medverkat i ett antal samlingsutställningar med kyrkligt sammanhang bland annat i Värnamo, Alingsås och Borås. Hans stafflikonst består av figurer, stilleben, porträtt och landskap utförda i olja, pastell och akvarell.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 588, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1909
Avlidna 1991
Män
Personer från Mariestad
Elitloppet 1979

Elitloppet 1979 var den 28:e upplagan av Elitloppet, som gick av stapeln söndagen den  på Solvalla i Stockholm. Finalen vanns av den svenska hästen Pershing, körd och tränad av Berndt Lindstedt.

Inför 1979 års Elitlopp stod de franska hästarna High Echelon och Idéal du Gazeau högst upp på Solvallas önskelista, men båda hästarna tvingades att lämna återbud eftersom mul- och klövsjuka härjade i Normandie. I finalen så tog Pershing revansch för galoppen i Elitloppet 1978, och tog samtidigt en efterlängtad seger. Detta var Pershings sista tävlingssäsong, och det var bestämt sedan innan att han skulle bli avelshingst.  

Även tröstloppet Elitloppet Consolation kördes detta år, för de hästar som deltagit i kvalheaten, men som inte lyckats kvala in till finalen.

Upplägg och genomförande 
Elitloppet är ett inbjudningslopp och varje år bjuds 16 hästar som utmärkt sig in till Elitloppet. Hästarna lottas in i två kvalheat, och de fyra bästa i varje försök går vidare till finalen som sker 2–3 timmar senare samma dag. Desto bättre placering i kvalheatet, desto tidigare får hästens tränare välja startspår inför finalen. Samtliga tre lopp travas sedan 1965 över sprinterdistansen  meter (engelska milen) med autostart (bilstart). I Elitloppet 1979 var förstapris i finalen  kronor, och  kronor i respektive kvalheat.

Kvalheat 1

Kvalheat 2

Finalheat

Referenser

Externa länkar 

Sport i Sverige 1979
1979
Jacob Fredric Wallenberg

Jacob Fredric Wallenberg, född 1864 i Stockholm, död 1937, var en svensk underlöjtnant, godsägare, målare och tidningskorrespondent i London.

Han var son till polismästaren i Stockholm Jacob Adolph Wallenberg och Anna Fredrika Wilhelmina Wahlquist och gift första gången med Helen Elisabeth Marx Horton och andra gången med Ingeborg Emma Gustafva Wallenberg. Han blev underlöjtnant vid Första livgrenadjärregementet 1886 men begärde avsked 1892 för att arbeta som tidningsman i London och utöva sitt konstnärskap. Wallenberg är representerad vid Linköpings museum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 569, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska målare under 1900-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Födda 1864
Avlidna 1937
Män
Konstnärer från Stockholm
Frysmärkning

Frysmärkning är en metod för identitetsmärkning av djur som görs med en metallstämpel. 

Stämpeln som har formen av siffror, kyls ner i flytande kväve. Därefter trycks den mot djurets rakade hud i ungefär trettio sekunder. Pigmentet som ger pälsen dess färg kommer från färgfolliklar. När det kylda järnet placeras på skinnet förstörs färgfolliklarna vilket resulterar i att det växer ut vitt hår på märkningsplatsen. Färgfolliklarna ligger ytligare än tillväxtfolliklarna, vilket innebär att tillväxtfolliklarna inte skadas vid frysmärkningen. Därmed fortsätter således hårstråna att växa, dock utan pigment. Används på till exempel säl, delfiner och hästar.

Källor 
stud.epsilon.slu.se Läst 2017-03-17.

Djurskötsel
Elias Arrhenius

Karl Johan Ludvig Elias Arrhenius, född 26 augusti 1883 i Västerås, död 6 december 1923, var en svensk major. Han tjänstgjorde som kapten i den belgiska Kongoarmén från 1907. 

Arrhenius tog studentexamen 1905 i Västerås och påbörjade därefter sin militära karriär och blev reservlöjtnant. År 1906 studerade han juridik i Uppsala men 1907 reste han till Kongo i Kongostatens tjänst. Här tjänstgjorde han fram till 1915 och fick 1913 kaptensgrad. I december 1915 kom han hem till Sverige. Han hade blivit skadad i lungan och gjorde här hemma en föredragsturné men återvände till Kongo i april 1916.

Den svenska zoologiska expeditionen 
När Prins Wilhelm år 1921 genomkorsade den centralafrikanska kontinenten med den svenska zoologiska expeditionen, var det Elias Arrhenius som i egenskap av commendant lotsade expeditionen genom det belgiska territoriet. Utöver detta var han allmänt behjälplig med allt vad expeditionen behövde. Han dog 1923 i Rutshuru i Belgiska Kongo.

Samlingar från Arrhenius i svenska museer 
Han har donerat en samling från Belgiska Kongo till Etnografiska museet 1917, som vid denna tid var en avdelning till Riksmuseet, samt stora mängder zoologiska samlingar till den zoologiska avdelningen vid Riksmuseet. Bland samlingarna till den zoologiska avdelningen finns bland annat drygt 500 fåglar - nästan en fjärdedel av arterna kom från området kring Albert Edwardsjön - och en stor del däggdjur. Genom en släkting har en fotosamling från Elias och hans tid i Kongo skänkts till Etnografiska museet.

Familj 
Elias var son till v. häradshövding Carl Gustaf Arrhenius (1849-1922) och Thurinna Löwegren (1854-1907).

Referenser 

Män
Födda 1883
Avlidna 1923
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Västerås
Martin Severinson

Martin Severinson, född 29 augusti 1971, är en svensk konstnär. Han är född och uppvuxen i Helsingborg. Utbildad i konst på Sundsgårdens Folkhögskola och bildlärarlinjen, Umeå universitet. Studier i filosofi genomfördes vid Lunds och Umeå universitet. Han arbetar med många olika konstnärliga tekniker såsom textil, grafik, teckning, koncept, måleri och fotografi. Ett flertal publikationer där livet och konsten avhandlas har publicerats sedan 2009. Figurerat som "husfilosof" på Dunkers kulturhus i Helsingborg sedan 2015.

Utställningar i urval 
 Rossocinabro Gallery, Rom (2018)
 Affordable Art Fair, Stockholm (2018)
 Projektrum Hjärne, Helsingborg (2017, 2018)
 Artmoney, Nordens Institut, Åland (2018)
 Open Call, Landskrona Fotofestival (2017)
 Galleri Hera, Stockholm (2017)
 Falsterbo Konsthall (2015)
 Konstrundan (2008 - 2018)

Jurybedömda utställningar 
 Liljevalchs vårsalong
 Vikingsbergs vårsalong
 Krapperups höstsalong

Publikationer 
 Ansiktsboken (2018)
 En dag är en dag (2016)
 0 (2014)
 11 da:gar (2011) 
 När du är hemma (2009)

Källor

Noter

Externa länkar 
www.martinseverinson.se Läst 2018-03-17.

Män
Födda 1971
Levande personer
Konstnärer från Helsingborg
Jonathan Lundqvist

Jonathan Lundqvist är en svensk journalist som sedan 2013  fram till 2019 varit ordförande i Reportrar utan gränser.

Redan innan ordförandeskapet i Reportrar utan gränser deltog Lundqvist i debatten om frågor som rör Internetfrihet och yttrandefrihet.

Referenser 

Män
Svenska journalister under 2000-talet
Födelseår saknas
Levande personer