kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kometernas jul

Kometernas jul () är en dansk julkalender från TV 2, som visades julen 2021. Julkalendern producerades av Nordisk Film Series, TV 2 och Niels Bohr-institutet på Köpenhamns universitet med Trin Hjortkjær Thomsen som producent och Ask Hasselbalch som regissör efter ett manus av Jenny Lund Madsen.

Skaparna av julkalendern har hämtat inspiration från filmer som E.T. the Extra-Terrestrial, Grinchen – julen är stulen, Bigfoot och Hendersons och Star Wars.

Handling 
De fyra barnen Mie, Johannes, Noor och Elias deltar i en "Astro Camp", som är en två veckor lång naturvetenskaplig kurs med fokus på astrofysik. Men något blir fel, för vid en olycka blir Mie och Johannes teleporterade till en fjärran Planet 9.

Från varsitt håll i universum måste nu de fyra barnen kämpa mot klockan, naturlagarna och en listig tech-guru för att kunna återförenas innan det är försent.

Rollista 

 Søs Egelind – Bolette-Henriette
 Martin Greis – Panda-Søren
 Molly Blixt Egelind – Anna
 Shireen Rasool Elahi Panah – Noor
 Bertil Smith – Elias
 Anna Frederikke Heerulff Christiansen – Lille Mie
 Luca Reichardt Ben Coker – Lille Johannes
 Alice Finn Caspersen – Store Mie
 Oscar Dietz – Store Johannes
 Lotte Andersen – Mette
 Kurt Ravn – Viggo V.
 Laura Bro – Kirsten
 Kerstin Jannerup Gjesing – Mathilde
 Dan Jakobsen – Lille Tanja
 Nicklas Søderberg Lundstrøm – Store Tanja
 Adam Eld Rohweder – Tom
 Morten Hemmingsen – Laurids, Johannes pappa
 Janus Nabil Bakrawi – Karim, Noors pappa
 Özlem Sağlanmak – Agnete
 Marcuz Jess Petersen – Buster Båster
 Emma Grant-Rosendahl – Alba
 Marco Simphiwe Winther Almind – Pelle
 Arthur Ditlev Wadstrøm – Simon
 Petrine Agger – Karen
 Amira Jasmina Jensen – Ivanka
 Lars Bendix – äldre vakt
 Iris Mealor Olsen – Ella
 Mikkel Hilgart – Niels, Mettes son
 Mingus Hassing Hellemann – tonårig kille
 Anne Västar Høyer – kvinnlig polis
 Zaki Nobel Meabil – manlig polis

Svenska röster 

 Benthe Börjesson Liebert – Mie som yngre
 Albin Modin – Johannes som yngre
 Mikaela Tidermark Nelson – Mie som äldre
 Theodor Strid – Johannes som äldre
 Alexander Avre Carlsson – Elias
 Malva Goldmann – Noor
 Victor Segell – Panda-Sören
 Jennie Jahns – Bolette-Henriette
 Jennifer Sherwood – Mathilde
 Daniel Sjöberg – Tanja
 Anna Rydgren – Mette
 Beata Harryson – Kirsten
 Anton Olofson Raeder – Tom
 Elif Grahn – Anna
 Steve Kratz – Viggo V
 Melker Duberg – Buster
 Anton Olofson Raeder – Mo
 Leo Hallerstam – Karim
 Daniel Sjöberg – Laurids

 Övriga röster – Anders Öjebo, Axel Adelöw, Carla Abrahamsen, Frida Sandén, Folke Inghammar, Juni Kinell, Lizette Pålsson, Ludvig Johansson Wiborg, Malin Güettler, Oskar Nilsson, Pablo Cepeda, Patrik Berg Almkvisth, Rasmus Liljeholm Güettler, Thea Gotensjö
 Introsång – Oskar Nilsson
 Översättning – Eva Brise
 Regisserande tekniker – Jonne Wilkinson
 Mix – John Strandskov
 Svensk version producerad av Iyuno

Produktion 
Inspelningarna inleddes i slutet av 2020.

Avsnitt

Källor

Externa länkar 

 Kometernes jul på danskefilm.dk 

Danska TV-serier från 2020-talet
Jonas-Philip Hagerman

Jonas-Philip Hagerman, född 1774 i Vittskövle, död 4 november 1839 i Paris, var en svensk bankman och ses som grundaren av det Europeiska kvarteret i Paris.

Ursprungligen ska släkten Hagerman ha varit en dansk släkt som bosatte sig i Sverige någon gång på 1600-talet. Jonas-Philip Hagermans far var präst på Vittskövle prästgård och hans farfar hade arbetat i stallet på Vittskövle slott. Jonas-Philip Hagerman kom senare att bli Sveriges konsul i Genua mellan 1820 och 1826 och blev senare bankir i Paris. Hagerman, som föddes i närheten av Vittskövle slott, köpte slottet år 1826 av Christian Barnekow men sålde det vidare till sin bror Gustaf David Hagerman några år senare. Jonas-Philip Hagerman ägde även ett annat slott under sin livstid, nämligen Château de Malmaison, som tidigare varit i Napoleon I:s ägo. Hagerman köpte slottet av prinsessan Augusta av Bayern år 1828. År 1842 köptes slottet av Maria Kristina av Bägge Sicilierna. Hagerman var även delaktig i bygget av Canal de Bourgogne och Canal de Nivernais.

Skapandet av Europeiska kvarteret 
Hagerman, som bodde i Paris, köpte tillsammans med Sylvain Mignon mark i Paris där de senare skulle bygga upp det Europeiska kvarteret som en hyllning till europeiska städer. Det europeiska kvarteret ligger runt torget Place de l'Europe i det åttonde arrondissement och består av 24 gator vars namn är döpta efter europeiska städer. Exempel på gatunamn är: Rue de Stockholm, Rue de Vienne, Rue de Madrid och Rue de Londres. Det finns en tunnelbanestation på tunnelbanelinje 3 som ligger i närheten av Place de l'Europe som fått namnet "Europa". År 2017 döptes platsen om till "Place de l'Europe – Simone Veil" av borgmästaren i Paris.

Referenser 

Män
Födda 1774
Avlidna 1839
Svenska bankirer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personer från Vittskövle socken
Svenska diplomater under 1800-talet
Sante Rufina e Seconda a Selva Candida

Sante Rufina e Seconda a Selva Candida, även benämnd Sante Rufina e Seconda in Via Cornelia, var en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt de heliga jungfrumartyrerna Rufina och Secunda. Kyrkan var belägen i Selva Candida (”glänsande vita skogen”) vid Via Cornelia i zonen Casalotti.

Historia
De kristna jungfrurna, systrarna Rufina och Secunda, led martyrdöden i Selva Nera (”mörka skogen”; senare benämnd Selva Candida) under kejsar Valerianus förföljelse år 257 och begravdes vid Via Cornelia. Påve Julius I (337–352) lät över deras grav uppföra en basilika. Basilikan renoverades och byggdes till av påve Damasus I (366–384) och restaurerades av påve Hadrianus I (772–795). Påve Leo IV (847–855) donerade dyrbara utsmyckningar och inventarier till basilikan. Saracener skövlade senare kyrkobyggnaden och den återuppbyggdes under påve Sergius III (904–911).

I mitten av 1100-talet lät påve Anastasius IV föra jungfrumartyrernas reliker till Lateranbaptisteriet, där de vördas i Cappella delle Sante Rufina e Seconda. Basilikan omnämns i en bulla promulgerad av påve Gregorius IX år 1236. Den antas ha rivits under 1400-talet.

På 1700-talet uppfördes ett kapell – Sante Rufina e Seconda a Porcareccina – i närheten av den fornkristna basilikan.

Källor

Noter

Tryckta källor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (zone)
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt de heliga Rufina och Secunda
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Kyrkobyggnader invigda under 300-talet
Roma Z. XLVIII Casalotti
Romersk-katolska kyrkobyggnader rivna under 1400-talet
Angelica Ljungquist

Angelica Ljungquvist, född 20 december 1974 i Danderyd, är en svensk volleyboll- och beachvolleybollspelare och -tränare.

Ljungqvist började spela volleyboll med Vallentuna VBK. Hon började sedan studera på Hawaii och spela med Hawaii Rainbow Wahines volleybollag. Där hade hon en framträdande roll och lyckades även bli vald in i All-American laget i volleyball under de fyra år hon studerade där  (en karriär liknande Anna Vorwerks några år tidigare).

Inomhus har hon spelat för Dayvit (1997/1998), Vakıfbank SK (1998/1999), PVF Matera (1999/2000) och åter 2004/2005), Figurella Firenze (2000/2001), CSI Clai Imola (2001/2002), Volley 2002 Forlì (2002/2003), RC Cannes (2003/2004 och åter 2005/2006) och Toyota Auto Body Queenseis (2006/2007)
 Hon utsågs till bästa blockare vid European Champions League 2005–2006 där hon nådde finalen med RC Cannes

Hon spelade 58 landskamper med Sveriges damlandslag i volleyboll under åren 1992–2006 samt ingick i beachvolleylandslaget 2002–2003 och 2007–2010 Efter sin aktiva karriär har hon varit tränare för både Vallentuna VBK och Hawaii Rainbow Wahines volleybollag.

Sedan 2023 är hon sportchef för svenska volleybollförbundet. Hon är utbildad jurist.

Referenser

Kvinnor
Födda 1974
Levande personer

Idrottare från Danderyd

Volleybollspelare i Vallentuna VBK
Volleybollspelare i Hawaii Rainbow Wahine
Spelare i Aché Clube
Volleybollspelare i Vakıfbank SK
Volleybollspelare i PVF Matera
Volleybollspelare i Figurella Firenze
Volleybollspelare i Team Volley Imola
Spelare i Volley 2002 Forlì
Volleybollspelare i RC Cannes
Volleybollspelare i Toyota Auto Body Queenseis
Volleybolltränare i Vallentuna VBK

Svenska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Svenska idrottare under 2000-talet
Musse Pigg i Mexiko

Musse Pigg i Mexiko (engelska: The Cactus Kid) är en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1930.

Handling 
Musse Pigg går in på en krog där Mimmi Pigg dansar och Musse börjar själv dansa och spela piano. Svarte Petter kommer in och beter sig illa mot Mimmi. Musse försöker försvara henne, men Petter kidnappar henne. Musse tar sin ridhäst Klasse och följer efter Petter för att rädda Mimmi.

Om filmen 
Filmen är den 18:e Musse Pigg-kortfilmen som producerades och den tredje som lanserades år 1930.

Filmen är den första där Marcellite Garner gjorde rösten till Mimmi Pigg. Hon kom att inneha rollen fram till 1941, då hon lämnade Disney.

Detta är både första gången som Svarte Petter bär på ett träben och första gången som han talar på film.

Filmen är den sista Disney-film som tecknades av Ub Iwerks.

Musiken som spelas i filmen är rapsodin España av Emmanuel Chabrier och Cancan av Jacques Offenbach.

Animationen i en scen kommer från den tidigare Disney-filmen Sagebrush Sadie från 1928 med Kalle Kanin som stod som förebild för Musse Pigg.

Filmen hade svensk premiär den 7 maj 1933 på biografen Metropol-Palais i Stockholm.

Rollista 
 Walt Disney – Musse Pigg
 Marcellite Garner – Mimmi Pigg
 Billy Bletcher – Svarte Petter

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1930
Animerade filmer 1930
Disneys animerade kortfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Walt Disney
Svartvita filmer
Kortfilmer med Musse Pigg
Kortfilmer med Mimmi Pigg
Kortfilmer med Svarte Petter
Kortfilmer med Klasse
Animerade filmer med hästar
Comstocklagarna

Comstocklagarna (engelska: Comstock laws) är samlingsnamnet på ett antal federala lagar som infördes i USA 1873, samt de följande delstatslagar som infördes i association till dem. 

Den ursprungliga Comstocklagen infördes 3 mars 1873 med namnet "Act for the Suppression of Trade in, and Circulation of, Obscene Literature and Articles of Immoral Use". Den infördes efter framgångsrika påtryckningar från New York Society for the Suppression of Vice under ledning av Anthony Comstock, och fick därav sitt namn. Lagen förbjöd distribueringen av "osedligt material", vilket innefattade pornografi, sexleksaker, och information om preventivmedel och abort. I praktiken förbjöd lagen preventivmedel och abort i USA. En federal lag från 1909 kompletterade lagen med att förbjuda distribution av även andra distributörer än U.S. Post Office. De två federala lagarna kompletterades av ett antal delstatslagar. Bland annat förbjöds även import av sexuellt material från utlandet i Washington, D.C. 

Comstocklagarna ifrågasattes alltmer från sekelskiftet 1900 och framåt som juridiskt bristfälliga och osammanhängande. De ifrågasattes också av socialreformatorer som ville legalisera preventivmedel och abort, som inte uttryckligen förbjöds av Comstock Laws men i praktiken gjorde dem närmast omöjliga att utöva. Comstocklagarnas restriktioner kring preventivmedel och abort förklarades upphävda genom högsta domstolens precedensfall Griswold v. Connecticut (1965) och Eisenstadt v. Baird (1972).

Referenser 

1873 i USA
Abort i USA
Amerikansk rättshistoria
Aktivism mot pornografi och prostitution
Why (Annie Lennox)

Why är en sång av Annie Lennox, utgiven som singel i mars 1992. "Why", som finns med på Lennox debutalbum Diva, nådde tionde plats på Sverigetopplistan och femte plats på UK Singles Chart.

En strof ur låten lyder:

Musikvideo
Musikvideon regisserades av Sophie Muller och filmades i Venedig. Videon visar hur Annie Lennox betraktar sig själv i en sminkspegel och långsamt anlägger mascara, ögonskugga, foundation och knallrött läppstift. Framför betraktarens ögon förvandlas hon till en showgirl med tiara och huvudbonad med färgglada plymer samt ärmlös, glänsande paljettklänning, nätstrumpor och svarta operahandskar. Vid MTV Video Music Awards 1992 tilldelades Lennox priset för "Best female video".

Källor

Noter

Musiksinglar 1992
Sånger av Annie Lennox
Singlar utgivna på Arista Records
Musikvideor regisserade av Sophie Muller
Soulballader
Popballader
Olympiakos SFP

Olympiakos SFP (grekiska: Ολυμπιακός Σύνδεσμος Φιλάθλων Πειραιώς) är en sportklubb från Pireus, Grekland, grundad 10 mars 1925. Klubben är främst känd för fotbollssektionen (Olympiakos FC), men har verksamhet i många sporter. Förutom fotboll har den även nått internationella framgångar i basketboll, volleyboll, vattenpolo och brottning.

Sektioner

Fotboll

Bland fotbollssektionens meriter finns 47 ligatitlar i den Grekiska Superligan, 28 segrar i den grekiska cupen, 4 segrar i den grekiska supercupen samt en seger i den balkanska cupen, vilket är mer än något annat grekiskt lag. I europeiska sammanhang har laget ständigt figurerat i Champions League sedan säsongen 97-98. Man har tagit sig vidare från gruppspelet 3 gånger av vilka den ena till kvartsfinal mot Juventus 98-99.

Volleyboll
Lagets damvolleybollssektion grundades 1930. Den nådde länge inga större framgångar, men har sedan 2011 vunnit åtta grekiska mästerskap och nio grekiska cuper. Dessutom vann laget CEV Challenge Cup 2017–2018.

Externa länkar
Officiell webbsida 
Officiell webbsida

Referenser

Olympiakos SFP
Svenska Fyrverkerimuseet

Svenska Fyrverkerimuseet ligger i Ljungby (Kronobergs Län) och är Sveriges enda registrerade fyrverkerimusee. Museet är beläget i vid Fyrverkerifabriken i Ljungby och har hundratals objekt, alltifrån gamla smällare till raketer och bomber. Museet är medlem i Arbetsam Arbetslivsmuseernas samarbetsråd.

Grundaren till Fyrverkerimuseet Fredrik Bergkvist samlade under flera år svensksålda nöjesfyrverkerier och donerade hela samlingen till den förening som numera förvaltar och driver museet. Här kan man beskåda Sveriges sista använda Dragermaskin, tidigare ägd av PYRO Smålands Krutbruk AB och dessförinnan tillverkningsenhet på Falu Pyrotekniska. Dragermskinen är sedan vintern 2021 under renovering efter ett blixtnedslag som orsakade en brand den 14 maj 2021 och blev totalförstörd tillsammans med en stor del av museets objekt. En försäljningsväska från tidigt 1940-tal tillhörande Hanssons Pyrotekniska räddades från branden tack vare att den förvarats i ett dokumentskåp. Svenska Fyrverkerimuseet är en öppen förening för alla som fyllt 18 år.

Externa länkar
www.fyrverkerimuseet.se
www.fyrverkerifabriken.com

Museer i Kronobergs län
Byggnader och anläggningar i Ljungby
Kultur i Ljungby
Sven O. Svensson

Sven Olov Svenson, känd som Sven O. Svensson, född 9 mars 1925 i Brännkyrka församling i Stockholm, död 10 juni 2007 i Mikaels församling i Örebro, var en svensk pastor och författare.

Sven O. Svensson var son till lagerarbetare Bror Anders Svenson och Signe Elvira, ogift Solander.

Svensson var verksam som pastor i Filadelfiaförsamlingen i Stockholm, Elimförsamlingen i Västerås och Smyrnaförsamlingen i Göteborg. Under många år var han sedan pastor och föreståndare för Elimförsamlingen i Örebro. 

Han var långvarig skribent under rubriken Oss emellan i den kristna veckotidningen Hemmets vän. Han gav ut böckerna 50 år i ord och bild: Elimförsamlingen i Örebro 1916–1966 (1966), Ge mej ett svar!: Sven-O Svensson och Jack-Tommy Ardenfors svarar på frågor ur "Hampeveckans" frågelåda (1981) och Goda nyheter (1993). Han var ordförande för Riksförbundet Pensionärsgemenskap (RPG).

Från 1950 var han gift med Anne-Marie Möjbro (1930–2007) med vilken han fick sonen Sören (född 1951). Sven O. Svenson levde knappt två månader efter sin hustrus död under våren 2007.

Bibliografi i urval

Källor

Svenska pastorer
Svenska författare inom kristen litteratur
Personligheter i svensk frikyrkorörelse
Födda 1925
Avlidna 2007
Män
Svenska präster under 1900-talet
Präster från Stockholm
Hassane Kamara

Hassane Kamara, född 5 mars 1994 i Saint-Denis, Frankrike, är en ivoriansk fotbollsspelare som spelar för Udinese.

Klubbkarriär

Châteauroux
Kamara spelade som ung i Toulouse och gick därefter till Châteauroux, där han började sin seniorkarriär. Kamara gjorde sin Ligue 2-debut den 4 april 2014 i en 1–1-match mot Clermont, där han blev inbytt i den 77:e minuten mot Nasser Chamed. Den 2 maj 2014 gjorde Kamara sitt första mål i en 1–1-match mot Laval.

Reims
I augusti 2015 värvades Kamara av Reims, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Kamara gjorde sin Ligue 1-debut den 19 december 2015 i en 2–0-förlust mot Bastia, där han blev inbytt i den 72:a minuten mot Franck Signorino. Han gjorde ytterligare ett inhopp i januari 2016. Säsongen var olycklig för Reims och slutade med en degradering till Ligue 2.

Följande säsong spelade Kamara en match i Ligue 2 innan han i januari 2017 blev utlånad till US Créteil i National. Säsongen efter var Kamara tillbaka i Reims och spelade då 22 matcher och gjorde 1 mål, vilket hjälpte klubben till att bli mästare i Ligue 2 och uppflyttade till Ligue 1.

Nice
Den 25 juni 2020 värvades Kamara av Nice. Han debuterade den 23 augusti 2020 i en 2–1-vinst över Lens. Kamara gjorde sitt första mål för Nice den 3 december 2020 mot Bayer Leverkusen i Europa League, där de förlorade med 3–2 och blev utslagna ur tävlingen. Han gjorde sitt första ligamål den 9 maj 2021 mot Brest efter en assist från lagkamraten Alexis Claude-Maurice. Han avslutade sin första säsong i Nice med att göra mål i en 3–2-seger över Lyon i den sista omgången av Ligue 1.

Watford
Den 4 januari 2022 värvades Kamara av Watford, där han skrev på ett 3,5-årskontrakt. Kamara gjorde sin Premier League-debut den 15 januari 2022 i en 1–1-match mot Newcastle United.

Udinese
Den 23 augusti 2022 värvades Kamara av italienska Udinese, men lånades direkt tillbaka till Watford över säsongen 2022/2023.

Landslagskarriär
Kamara debuterade för  den 5 juni 2021 i en 2–1-vinst över .

Källor

Noter

Ivorianska fotbollsspelare
Ivorianska landslagsspelare i fotboll
Franska fotbollsspelare
Spelare i LB Châteauroux
Spelare i Stade de Reims
Spelare i US Créteil-Lusitanos
Spelare i OGC Nice
Spelare i Watford FC
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i Championnat National
Spelare i Championnat National 2
Spelare i Championnat National 3
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Serie A
Födda 1994
Levande personer
Män
Ivorianska idrottare under 2000-talet
Franska idrottare under 2000-talet
Personer från Saint-Denis
Haida (språk)

Haida (eget namn: Xaad Kíl) är ett isolatspråk som talas i Alaska, USA och i Kanada. Språket kan också anses som ett makrospråk som består av två andra språk: syd- och nordhaida.

Språket anses ha mindre än 100 talare, varav alla är över 50 år gamla och bor på Kanadas sida av gränsen. I dagens läge finns det många unga som lär sig språket av de äldre generationerna.

Språket skrivs med latinska alfabetet.

År 2014 erkändes språket, tillsammans med andra ursprungsspråk i Alaska, som officiella språk i delstaten. Dessutom är språket haidafolkets nations officiella språk.

Fonologi

Konsonanter 

Källa:

Vokaler 

Källa:

Källor 

Språk i USA
Språk i Kanada
Isolatspråk
The Gorilla Mystery

The Gorilla Mystery är en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1930.

Handling 
En gorilla har rymt från en djurpark, och Musse Pigg ringer till Mimmi Pigg för att varna henne. Hon är dock inte rädd, utan sjunger istället en sång. Men så kommer gorillan och kidnappar henne. Det är upp till Musse att rädda henne.

Om filmen 
Gorillan som medverkar i filmen är ungefär likadant ritad som gorillorna i Musse Piggs senare filmer Den mekaniske boxaren och King Kongs överman, båda från 1933.

Filmen är den 22:a Musse Pigg-kortfilmen som producerades och den sjunde som lanserades år 1930.

Rollista 
 Walt Disney – Musse Pigg
 Marcellite Garner – Mimmi Pigg

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1930
Animerade filmer 1930
Disneys animerade kortfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Burton Gillett
Svartvita filmer
Kortfilmer med Musse Pigg
Animerade filmer med fåglar
Samogonsjtjiki

Samogonsjtjiki (ryska: Самого́нщики) är en sovjetisk komedi- och äventyrskortfilm som filmades 1961 i Mosfilms studio och regisserades av Leonid Gajdaj. Tillsammans med filmen "Pjos Barbos i neobytjnyj kross" är detta det första verket om de tre skurkarna Trus, Balbes och Byvalyj. Filmen ingår i "Sbornika komedijnych filmov" (Mosfilm, 1961), som även inkluderade filmer som släppts separat ("Tjuzjoj bumazjnik", "Vodjanoj", "Bolsjije neprijatnosti").

Handling 
I en liten timmerstuga i skogen bränner de tre vännerna Trus, Balbes och Byvalyj hembränt. Allt går bra. Efter att ha jobbat ett tag provsmakar vännerna en alkoholhaltig produkt och bestämmer sig för att skämta genom att kasta socker doppat i drickan till hunden Barbos. Den kränkta hunden välter flaskor och behållare med dricka i, tar spolen från hembränningsapparaten och springer iväg med den in i skogen. Trion ger sig av i jakt på hunden, vilket leder hembrännarna till polisstationen, där de arresteras.

Rollista

Referenser

Externa länkar 

 Samogonsjtjiki på Mosfilms officiella Youtube-kanal

Sovjetiska komedifilmer
Sovjetiska kortfilmer
Sovjetiska äventyrsfilmer
Ryskspråkiga filmer
Armée des Émigrés

Armée des Émigrés var de kontrarevolutionära arméer som bildades utomlands av franska exilrojalister under franska revolutionen, och som deltog i krigshandlingar mot Frankrike från 1791 fram till Napoleon I:s fall 1814, med målet att återinföra den före detta kungafamiljen Bourbon på den franska tronen. 

De bildades av franska exilrojalister som hade flytt utomlands efter revolutionens utbrott, ofta men inte alltid av adlig bakgrund, vilka ofta hade militärträning, då detta tillhörde en adelsmans uppgifter. De understödde utländska arméer, men gjorde också interventioner på egen hand, så som under Lyons uppror mot Nationalkonventet. De finansierades av utländska makter, och fick också av kontrarevolutionärer inifrån Frankrike.

Armée des Émigrés var inte någon enhetlig armé utan var ett samlingsnamn på flera arméer av detta slag. En av de mest berömda var Armée de Condé ('Condés armé') som bildades och leddes av Louis Joseph av Bourbon, prins av Condé, och Armée des Princes ('Prinsarnas armé') som  stod under ledarskap av Ludvig XVI:s bröder, prinsarna prins Ludvig och prins Karl.

Referenser

Arméer
Franska revolutionskrigen
Napoleonkrigen
1791 i Europa
European Volleyball League 2004

European Volleyball League 2004 var den första upplagan av European Volleyball League för herrar, en volleybolltävling för landslag i Europa anordnad av europeiska volleybollförbundet. Slutspelet hölls i Opava, Tjeckien mellan den 10 och 11 juli 2004.

Deltagande nationer

Gruppspel

Grupp 1

|}

Omgång 1

|}

Omgång 2

|}

Omgång 3

|}

Omgång 4

|}

Omgång 5

|}

Omgång 6

|}

Grupp 2

|}

Omgång 1

|}

Omgång 2

|}

Omgång 3

|}

Omgång 4

|}

Omgång 5

|}

Omgång 6

|}

Slutspel

Semifinaler

|}

Bronsmatch

|}

Final

|}

Slutställning

Priser

Mest värdefulla spelare
  Petr Pláteník
Bästa poängvinnare
  Igor Omrčen
Bästa spiker
  Martin Lébl

Bästa blockare
  Mike van de Goor
Bästa servare
  Björn Andrae

Källor

2004
European Volleyball League
European Volleyball League
European Volleyball League
Oktoberrevolutionsön

Oktoberrevolutionsön (ryska: óстров Октя́брьской Револю́ции) är en obebodd rysk ö i ögruppen Severnaja Zemlja i Norra ishavet. 

Den upptäcktes av Boris Vilkitskij år 1913 under den hydrografiska expeditionen i Norra ishavet och är uppkallad efter oktoberrevolutionen. Ön är till mer än hälften täckt av fem kupolformade glaciärer åtskilda av tundra eller öken. Den högsta punkten, Karpinskijberget, är uppkallad efter den ryska geologen Aleksandr Karpinskij. Berggrunden domineras av paleozoikiska bergarter från tiden mellan kambrium och devon.

Öns topografi har undersökts i detalj från rymden med hjälp av satelliter från det tyska forskingsprogrammet TanDEM-X.

Källor

Öar i Norra ishavet