kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lundin & Lindberg

Lundin & Lindberg AB, L&L, var ett metallvaruföretag i Eskilstuna. Företaget grundades som handelsbolaget Bröderna Lundin & Lindberg 1919 av bröderna K. A Lundin och Ernst Lundin tillsammans med S. J Lindberg. De tre grundarna hade tidigare arbetat på Nickelbolaget AB Gottfrid Carlsson och där blivit skickliga hantverkare. Ernst Lundin avled 1921 och företaget drevs därefter vidare av K. A Lundin och S. J Lindberg ensamma. Verksamheten tog sin början i en tvättstuga på Bergsgatan 17 men redan inom ett par år flyttade bolaget in i hyrda verkstadslokaler på Nygatan 22 och därifrån år 1931 till egna lokaler på Stenmansgatan 6. Företaget ombildades samma år till aktiebolag. 

Man inriktade sig från början på koppar för hushållsändamål och halvfabrikat. När kopparn började vika för aluminium i hushållens tjänst, följde man de nya signalerna och slog alltmer in på denna råvara. Under åren 1930-1942 bestod dock huvudparten av tillverkningen av prydnadssaker i tenn, som till stor del såldes i juveleraraffärerna runt om i landet och blev mycket uppskattade för sin förnäma formgivning överlägsna kvalitet. Lundin & Lindberg var tillsammans med K.E. Ericsson & Co Metallfabriks AB och O.H. Lagerstedt AB framträdande producenter av tennföremål i Eskilstuna. I slutet av 50-talet utgjordes tillverkningen till 50 procent av husgerådsartiklar i aluminium. Det övriga sortimentet bestod av askurnor i oxiderad koppar, diverse legotillverkningar, metalltryckning och verktygstillverkning, framför allt pressverktyg, jiggar och fixturer samt pressade massartiklar i järn och metall.

Efter hand knöts K. A Lundins son Börje och S. J Lindbergs son Gunnar till företaget som chefstjänstemän och 1959, samma år som sitt 40-årsjubileum förvärvades AB Carlsson & Westerberg, C&W, belägen på tomt som gränsar till AB Lundin & Lindbergs lokaler. C&W tillverkade gängtappar, gängsnitt, gängmätverktyg samt legoarbeten av olika slag. Dessutom tog tillverkade företaget excenterpressar och ansvarade för reservdelshållning för svarvar och excenterpressar tillverkade hos Bolinder Munktell.

Senare tillkom hålslag som en viktig egen produkt där företaget blev en ledande leverantör. 

Även Svea Karlsson, dotter till S. J Lindberg och Bengt Lundin, son till K. A Lundin knöts senare till företaget som chefstjänstemän.

Familjerna Lundin och Lindberg drev företagen vidare fram till 1987 då verksamheten avyttrades och senare ombildades och lades ner i olika delar.

Källor
Morgan Lundin
L&L / Lundin & Lindberg på macacke.com

Noter

Ej längre existerande svenska metallindustriföretag
Företag i Eskilstuna
Efternamnspar
Yi yi – ensam tillsammans

Yi yi – ensam tillsammans () är en taiwanesisk romantisk dramafilm från 2000. Filmen är regisserad av Edward Yang, som även har skrivit manuset. Filmen hade premiär vid filmfestivalen i Cannes och Yang belönades med festivalens pris för bästa regi.

Rollista (i urval) 
 Nien-Jen Wu – N.J.
 Elaine Jin – Min-Min
 Issei Ogata – Mr. Ota
 Kelly Lee – Ting-Ting
 Jonathan Chang – Yang-Yang
 Hsi-Sheng Chen – A-Di
 Su-Yun Ko – Sherry Chang-Breitner
 Chuan-cheng Tao – Dada
 Shu-shen Hsiao – Xiao-Yan
 Meng-chin 'Adriene' Lin – Lili

Referenser

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 2000
Mandarinspråkiga filmer
Taiwanesiska dramafilmer
Nordisk Kryssare 5½

Nordisk Kryssare 5½ är en segelbåtstyp vars konstruktionsregel antogs 1932 och var resultatet av ett samarbete mellan Göteborgs Kungliga Segelsällskap och Kongelig Dansk Yachtklub. Man ville ta fram en sjövärdig, bekväm, prisvärd och välseglande båt som ett alternativ till bland annat skärgårdskryssaren och R-sexan. Regelns antagande föregicks av livliga diskussioner, av vilka många publicerades i GKSS medlemstidning Seglarbladet.

Det byggdes ett femtiotal Nordiska Kryssare i Sverige och ungefär lika många i Danmark. Bland konstruktörerna kan nämnas Bertil Bothén, Gustav Estlander, Knud H. Reimers och Tore Holm.

Eftersom Nordisk Kryssare inte är en entypsbåt skiljer sig de olika konstruktionerna något, men begränsningar i regeln gör att dessa skillnader är relativt små. Typiska mått är 10,70 m LÖA och 2,10 m bred, med ett djupgående på 1,45 m. De tidiga kontruktionerna är ofta något smalare, framförallt i ändskeppet.

Segelarean på omkring 30 m2 räknas i krysstället, det vill säga den sammanlagda ytan av storseglet och 85% av förtriangeln. Storseglets förlik mäts från 0,8 meter över däck. Förtriangelns höjd mäts från däck längs förkanten av masten.

Båten får föra spinnaker.

Tillåtna träslag i skrovet är mahogny och furu. Rundhult ska vara av furu, gran eller oregonpine. Kölen ska vara av järn.

Siffrorna 5½ i klassbeteckningen kommer från mätningsformelns kvot, som ska bli 5,5.

Regelns mätningsformel 

Mätningsformel
 där L är den mätta längden i meter och S är segelarean i kvadratmeter.

Längden L är summan av tre mått:

MVL (mätvattenlinjen) är fartygets längd mätt på en höjd av 9 cm över konstruktionsvattenlinjen (KVL). MVL får ej överskrida 7,60 meter. Om likväl oavsiktligt så skulle inträffa, multipliceras överskottet med 3 och adderas till MVL. Om MVL mäter mindre än 7,30 meter, skrivs det oförändrat 7,30.

GDF är den förliga girthdifferensen mätt i tvärsektion vid MVL:s förliga ändpunkt och är omfånget från överkant däck till överkant däck minskat med 2 ggr den vertikala sidohöjden av samma sektion.

GDA är den akterliga girthdifferensen mätes på samma sätt vid MVL:s akterliga ändpunkt. Minimum siffror i formeln för GDF är 25 % och för GDA 110 % av respektive sektioners dubbla sidohöjder.

Den totala längden (LÖA), får ej överskrida 1,42 ggr MVL.

Bredden mätes i en tvärsektion på avståndet 55 % av MVL från dess förliga ändpunkt och skall, där sektionen är bredast, vara minst 2,08 meter, och där sektionen skär KVL-planet, minst 1,92 meter.

Externa länkar 
Svenska Förbundet för Nordisk Kryssare 5½
Nordiska Kryssarregeln i sin helhet

Källor

Noter 

Kölbåtar
Båtbyggarteknik
Mia Hermansson (judoutövare)

Mia Hermansson, född 12 december 1992 i Lund, är en svensk judoutövare. Hon började tävla för Lugi Judoklubb och tävlade även för Stockholmspolisens IF.

Hermansson tävlade för Sverige vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där hon blev utslagen i den första omgången i 63-kilosklassen mot Edwige Gwend.

Vid EM i Tel Aviv 2018 skadade Hermansson sig så pass allvarligt att hon blev tvungen att avsluta sin elitkarriär.

Källor

Noter

Svenska judoutövare
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Sverige
Födda 1992
Levande personer
Kvinnor
Svenska idrottare under 2000-talet
Montasola

är en ort och kommun i provinsen Rieti i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Rieti
Ulf Sundberg (historiker)

Ulf Eskil Erik Sundberg, född 29 september 1956, är en svensk ekonom, historiker och författare till ett flertal böcker och tidskriftsartiklar.

Sundberg föddes i Stockholm, avlade studenten på Whitlockska samskolan 1976, och blev 2014 filosofie magister. Han blev filosofie doktor vid Åbo Akademi 2018 på en avhandling om förlusten av det svenska stormaktsväldet i början av 1700-talet. Sundberg är i boken särskilt skeptisk mot de otillräckliga omständigheterna kring de många fortifikationerna som Sverige hade långt utanför landets nuvarande gränser, mot hur dessa hade placerats och underhållits och mot deras planering, konstruktion och ombyggnad av Erik Dahlbergh under kung Karl XI.

Han har tidigare främst behandlat de århundraden av krigföring som Sverige och närliggande områden varit inblandade i. På en bredare front har en av hans uppmärksammade böcker varit om svenska kungligheters familjer och släkter, inklusive frillor och utomäktenskapliga barn.

Bibliografi i urval 
 Svenska freder och stillestånd 1249-1814, Arete, Hargshamn 1997 
 Svenska krig 1521-1814, Hjalmarson & Högberg, Stockholm 1998 
 Medeltidens svenska krig, Hjalmarson & Högberg, Stockholm 1999 
 Kungliga släktband : kungar, drottningar, frillor och deras barn, Historiska media, Lund 2004 
 Stockholms blodbad, faktagranskad av Dick Harrison & Hans Gillingstam, Historiska media, Lund 2004 , 
 A short guide to British battleships in World War II, Sundberg & Co, Stockholm 2008  (på engelska)
 Kraftsamling i Gustav III:s krig 1788-1790, Ancile Design, Kristinehamn 2013 
 Utkast till svenska historieverk : Ericus Olai - 2008, Ancile Design, Kristinehamn 2014 
 Swedish defensive fortress warfare in the Great Northern War 1702-1710, Åbo Akademi University Press, Åbo 2018  (på engelska)

Källor

Externa länkar 

Män
Födda 1956
Levande personer
Personer från Stockholm
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska historiker under 1900-talet
Svenska historiker under 2000-talet
Räddningsstation Åhus

Räddningsstation Åhus är en sjöräddningsstation som tillhör Sjöräddningssällskapet. Den ligger i hamnen i Åhus och in sjöräddare.

Som stationshus används den tidigare räddningskryssaren Rescue Erik Collin, närmast tidigare i tjänst på Räddningsstation Arkösund. Motorrummet har byggts om till förråd.

Räddningsfarkoster
Rescue Sparbanken Skåne II av Gunnel Larssonklass, byggd 2019
Rescuerunner Käthe-Juliane, tillverkad 2017

Källor
Sjöräddningen flyttar till Åhus i Kristianstadsbladet den 3 mars 2019
Här är sjöräddningens nya toppmoderna båt – möjlig tack vare donationer i Lokaltidningen Kristianstad Bromölla Östra Göinge den 28 maj 2019

Externa länkar
Räddningsstation Åhus webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Transport i Åhus
Olof Lindeman

Carl Olof Lindeman, född 4 september 1911 i Helsingfors, död 26 oktober 1990 i Åbo, var en finländsk militär. 

Lindeman utexaminerades 1933 från Kadettskolan och studerade 1956–1958 vid Krigshögskolan. Han deltog i vinter- och fortsättningskriget i olika befattningar och i Lapplandskriget som chef för Jägarbrigadens andra bataljon. Efter kriget var han Gustaf Mannerheims adjutant från 1946 ända till marskalkens död 1951. Åren 1958–1965 var han kommendör för Nylands brigad och 1966 för 2. Divisionen, som då omorganiserades till Egentliga Finlands militärlän, vars kommendör han var till 1971, med generallöjtnants grad från 1969.

Källor

Noter

Finländska generaler
Militärer från Helsingfors
Födda 1911
Avlidna 1990
Män
Helena Lindegren

Sara Helena Lindegren, född 2 juli 1978 i Sankt Olovs församling, Skellefteå, är en svensk skådespelare.

Biografi
Lindegren är uppvuxen i Ålund i Byske i Skellefteå kommun. Hon inledde sin karriär vid Västerbottensteatern i Skellefteå, följt av ­Profilteatern i Umeå och Jämtlands läns­teater i Östersund. Hon har arbetat med improvisationsteater vid Stockholms improvisationsteater sedan 2008. År 2017 var hon en i ensemblen vid uppsättningen av Mattias Franssons pjäs Hålet vid Orionteatern och 2019 medverkade hon i Martina Montelius version av Hans och Greta på samma scen. Vid sidan av teaterengagemangen har Lindegren haft flera roller på film och TV.

Filmografi (i urval)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1978
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Skellefteå
Rescue Erik Collin

Rescue 14-03 Erik Collin är ett tidigare svenskt räddningsfartyg.

Rescue Erik Collin byggdes 1990 av Swede Ship Marine Composite. Den är drygt 14 meter lång, har ett deplacement på 23 ton och är halvplanande.

Erik Collin levererades till Räddningsstation Rörö, där den tjänstgjorde till 1998. Därefter tillhörde den Räddningsstation Arkösund till omkring 2017, då den utrangerades som räddningsfartyg. År 2019 togs Erik Collin i bruk som flytande stationshus för Räddningsstation Åhus efter att bland annat motorrummet byggts om till förråd.

Källor

Noter

Sjöräddningssällskapet
Svenska räddningsfartyg
Fartyg byggda i Sverige
Valo Nihtilä

Valo Konstantin Nihtilä, född 27 april 1896 i Kärkölä, död 24 oktober 1973 i Helsingfors, var en finländsk militär. 

Som bondson skulle Nihtilä egentligen utbilda sig till agronom, men finska inbördeskriget 1918 ledde honom in på den militära banan. Han genomgick 1918 en officerskurs i Markovilla nära Viborg, Kadettskolan 1921–1922 och Krigshögskolan 1927–1929. Som lärare i krigskonst vid Krigshögskolan 1930–1936 undervisade han en stor del av arméns högre befäl (bland andra Taavetti Laatikainen, Albert Puroma, Aarne Blick, Ruben Lagus och Adolf Ehrnrooth) i konsten att leda truppförband i krig.

Nihtilä blev 1938 chef för byrån för landstridskrafterna vid Generalstabens operativa avdelning och utsågs vid vinterkrigets utbrott till avdelningens chef. I denna egenskap sändes han ut för att bland annat sätta fart på operationerna norr om Ladoga, där mottistriderna planerades och igångsattes av honom. Han blev överste 1940 och var under fortsättningskriget först stabchef för IV armékåren, under generallöjtnant Lennart Oesch. Han planerade och delvis ledde de operationer som ledde till återerövringen av Viborg och krigets största inringningsseger, den så kallade Porlammi-mottin. Därefter var han på nytt chef för operativa avdelningen till krigets slut.

Nihtilä hade en från marskalk Gustaf Mannerheims och generalkvartermästaren Aksel Airos avvikande uppfattning om lägesbedömningen 1944 och de därav föranledda åtgärderna, men vann inte gehör för sina synpunkter. Han organiserade efter krigsslutet tillsammans med sin underlydande, överstelöjtnant Usko Sakari Haahti den så kallade vapensmusselaffären för vilken han anhölls i januari 1945 och dömdes till fem år tukthus 1948, men frigavs villkorligt eftersom han suttit anhållen i tre år. Han ströks ur försvarsmaktens rullor, förlorade både rätt till pension och att bära uniform. Han gick därefter i näringslivets tjänst och var 1951–1954 bosatt i Paris. Han var med om att skapa försvarsmaktens nya försvarssystem, det så kallade regionala systemet.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Finländska officerare
Personer från Päijänne-Tavastland
Födda 1896
Avlidna 1973
Män
Besa (1931)

Besa var en albansk dagstidning 1931-1936 med samhälleiga och kulturella teman. Den var regeringsvänlig och drevs av några ledamöter av Albaniens parlament vid den tiden. Den utkom med 1527 nummer.

Källor

 

Albanska tidningar
Dagstidningar startade 1931
Tidningar nedlagda 1936
Montopoli di Sabina

är en ort och kommun i provinsen Rieti i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Rieti
Morro Reatino

är en ort och kommun i provinsen Rieti i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Rieti
Slagnäs kraftstation

Slagnäs kraftstation är ett vattenkraftverk i Skellefte älv. Kraftstationen började byggas av Vattenfall och Skellefteå kraftverk 1987 och togs i drift 1989. I augusti 2000 köpte Skellefteå Kraft Vattenfalls andelar i Slagnäs och flera andra kraftverk.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor    

Vattenkraftverk i Skellefte älv
Byggnader och anläggningar i Arjeplogs kommun
Arkitekturåret 1989
Erik Göran Moberg

Erik Göran Moberg, född 3 oktober 1833 i Östersunds församling, död 9 december 1903 i Östersund. Han var en svensk musikinstrumentmakare och klaverbyggare verksam 1858-1860 i Stockholm och 1860-1903 i Östersund. Han blev riddare av Kungliga Vasaorden 1 december 1888. Moberg satt med från 1863 i stadsfullmäktige, Östersunds stad.

Biografi
Moberg föddes 3 oktober 1833 i Östersunds församling. Han var son till vagnmakaren Erik Peter Moberg och Beatha Christina Grip. 1842 blev han snickargesäll hos snickaren Olof Wilhelm Beckman i Norrköping. 1853 blev han snickarlärling hos organisten och klockaren Carl Petersson i Kullerstad. 1854 blev han gesäll hos snickaren Håkan Wilhelm Amnelius i Östersund. 1855 flyttade han till Sättna. 1857 bodde han på Stadssmedjegatan 14 i Sankt Nikolai församling, Stockholm. 1858 flyttade han till Regeringsgatan 54 i Jakob och Johannes församling, Stockholm. Moberg var sedan 1860 instrumentmakare i Östersund. Moberg avled 9 december 1803 i Östersund.

Moberg gifte sig första gången 3 november 1857 i Stockholm med Christina Carolina Selander (1829-1868). Hon var dotter till byggmästaren Salander i Örebro. De fick tillsammans barnen Carl (1858-1886), Laura Georgina Karolina (född 1860), Anna Beata Elvira (född 1862), Emilia (född 1863), Gustaf Roberg (1865-1865), Hulda Maria Charlotta (född 1866) och Pehr Gustaf (1868-1868). Moberg gifte sig andra gången 31 oktober 1869 med Jakobina Wilhelmina Dedering (1832-1880). Hon var dotter till bryggare Jakob Dedering i Norrköping. De fick tillsammans barnen Johanna (född 1870), Georg (född 1872) och Hulda (född 1876).

Medarbetare
1858 - Ekström (född 1834). Han var gesäll hos Moberg.
1860 - Carl Johan Oskar Jansson (född 1839). Han var lärling hos Moberg.
1860 - Otto Wilhelm Enström (född 1842). Han var lärling hos Moberg.
1864-1866 - Johan August Sjöberg (född 1835). Han var snickargesäll hos Moberg.
1862-1865 - Jonas Ångman (född 1837). Han var gesäll hos Moberg.
1861- - Mathias Leander Carlstrand (född 1840). Han ar svarvargesäll hos Moberg.
-1865 - Olof Hägg Törnberg (född 1843). Han var lärling och senare gesäll hos Moberg.
1863-1864 - Gustaf Wilhelm Ljungberg (född 1837). Han var tapetserargesäll hos Moberg.
-1866 - Johan Johansson (född 1843). Han var lärling och senare gesäll hos Moberg.
1863-1869 - Ole Kristoffersson Wicke (född 1841). Han var lärling hos Moberg.

Källor
Klaverens hus - Svenska pianobyggare och pianofabriker
Östersunds Stad Rådhusrätt och Magistrat (Z) AII:47 (1904) Sida: 345-347
Norrländska släkter. Sida: 168-169

Noter

 

Svenska musikinstrumentmakare
Svenska pianotillverkare
Födda 1833
Avlidna 1903
Män
Riddare av Vasaorden
David Nordström

David Fridolf Nordström, född 1 augusti 1897 i Stockholm, död 21 januari 1955 i Stockholm, var en svensk målare, tecknare och bokbindare.

Han var son till affärsmannen Johan Viktor Nordström och Maria Bernardina Pettersson samt från 1930 gift med Svea Anna Viktoria Joannesson. Han studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1915-1918 på fritiden studerade han skulptur för stuckatören Ross samtidigt som han var anställd som dekorationsmålare vid Carl Grabows ateljé. Han anställdes 1918 vid P. A. Norstedts & söners bokbinderi för att senare övergå till Esselte. Under ledig tid utförde han oljemålningar, akvareller och framför allt teckningar. Han fyllde ett flertal skissböcker med noggrant utförda tuschteckningar av olika Stockholmsmiljöer ofta med hus föreslagna till rivning eller ombyggnad samt byggnader med utsmyckade portaler och reliefer. Under 1948 vistades han i Visby för att avbilda miljöbilder från Gotland och 1949 tecknade han av miljöer i Skåne samt på Öland. Han reste 1952 till Italien där han utförde ett stort antal teckningar från Rom, Venedig, Florens och Neapel. Han tecknade cirka 2400 teckningar varav 800 skänkes till Stockholms stadsmuseum som ett monument över det Stockholm som gått. Samlingen har ett stort konst- och kulturhistoriskt värde och används i forskningen av Stockholms historia.

Tryckta källor
 Svenskt konstnärslexikon del IV sid 249, Allhems Förlag, Malmö.                             

Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1955
Män
Bengt-Olov Almstedt

Bengt-Olov Almstedt, född 4 april 1942 i Örebro, är en svensk simmare. Han tävlade för Örebro SS.

Almstedt tävlade i två grenar (100 meter ryggsim och 4 x 200 meter frisim) för Sverige vid olympiska sommarspelen 1960 i Rom. På 100 meter ryggsim simmade Almstedt på tiden 1.05,9, vilket var ett svenskt rekord. På 4 x 200 meter frisim simmade Almstedt i försöken tillsammans med Lars-Erik Bengtsson, Bengt Nordvall och Per-Ola Lindberg, där Sverige tog sig vidare till final. I finalen ersattes han av Sven-Göran Johansson och där slutade Sverige på sjätte plats.

1961 tilldelades han Stora grabbars märke. Almstedt tog SM-guld på 100 meter ryggsim (långbana) 1958 och 1960. Han tog SM-guld på 100 ryggsim (kortbana) 1961 och 1962. Almstedt tog SM-guld på 200 meter ryggsim (långbana) 1961 och 1962. På 200 meter ryggsim (kortbana) tog han SM-guld 1959, SM-silver 1958 och SM-brons 1960. Almstedt tog även ett SM-brons på 100 meter frisim (långbana) 1960.

Källor

Noter

Svenska simmare
Svenska mästare i simning
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Födda 1942
Levande personer
Män
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Dags att dö

Dags att dö (originaltitel: Tiempo de morir) är en colombiansk dramafilm från 1985. Filmen är regisserad av Jorge Alí Triana, med manus skrivet av Gabriel García Márquez.

Rollista (i urval) 

 Gustavo Angarita – Juan Sayago
 Sebastián Ospina – Julian Moscote
 Jorge Emilio Salazar – Pedro Moscote
 María Eugenia Dávila – Mariana
 Lina Botero – Sonia
 Enrique Almirante – Mayor
 Carlos Barbosa – Doctor

 Mónica Silva – Sonias mor
 Héctor Rivas – Don Tulio
 Luis Chiape – Frisör
 Reynaldo Miravalles – Casildo
 Lucy Martínez – Rosa
 Edgardo Román – Diego
 Nelly Moreno – Prostituta

Produktionen
Filmen samproducerades av Kubas filminstitut, ICAIC. Den föregicks året före av en 100 minuter lång TV-film, producerad för det nationella kolombianska TV-bolaget RTI. Både TV-filmen och den efterföljande biofilmen regisserades av Jorge Alí Trana, som studerat film och teater i Tjeckoslovakien och som här debuterade som långfilmsregissör.

García Márquez filmmanus hade redan 1965 blivit föremål för en första filmatisering. Den var på sin tid den första filmen efter ett originalmanus av García Márquez (och inte efter någon av dennes noveller eller romaner). Medan filmen 1965 spelats in som en västernfilm i svart/vitt (av Arturo Ripstein, senare en av Mexikos ledande filmregissörer), liknade den här produktionen mer 1981 års Krönika om ett förebådat dödsfall och liknande García Márquez-romaner.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Filmer 1985
Spanskspråkiga filmer
Colombianska dramafilmer
Diana Abla

Diana Monteiro Abla, född 29 juli 1995, är en brasiliansk vattenpolospelare.

Abla tävlade för Brasilien vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där hon var med i Brasiliens lag som slutade på åttonde plats i damernas turnering.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Diana Abla, Brasiliens olympiska kommite´.

Brasilianska vattenpolospelare
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Födda 1995
Levande personer
Kvinnor
Renzo Agresta

Renzo Pasquale Zeglio Agresta, född 27 juni 1985, är en brasiliansk fäktare.

Agresta har tävlat i sabel vid fyra olympiska spel: Aten 2004, Peking 2008, London 2012 och Rio de Janeiro 2016.

Källor

Brasilianska fäktare
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Brasilien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Brasilien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Brasilien
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Födda 1985
Levande personer
Män