kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kry

Kry, i Storbritannien och Frankrike marknadsfört under varumärket Livi, är  ett privat svenskt vårdföretag som erbjuder vård inom psykologi och medicin via fysiska vårdcentraler och digitalt via mobilapplikationer. Sedan april 2020 är Kry Europas största plattform för nätläkare och vid en finansieringsrunda 2021 värderades bolaget till 17 miljarder kronor.

Kry är verksamma i Sverige, Norge, Frankrike och Storbritannien.

Historia
Kry grundades i juli 2014 av Johannes Schildt, Fredrik Jung Abbou, Josefin Landgård och Joachim Hedenius. Idén till Kry kom från grundarnas egna erfarenheter med vården med långa köer och bristande patientfokus. Initialt var affärsidén att hjälpa befintliga vårdgivare att introducera vård via videolänk, men efter att intresset visade vara svalt, ändrade man inriktning till att själva erbjuda vård. Första patienten togs emot i mars 2015, vilket gjorde Kry till Sveriges första digitala vårdcentral. 

I december 2016 rekryterades Izettles produktchef Peder Stahle och i september 2017 rekryterade man även Spotifys tidigare teknikchef Andreas Mattsson till motsvarande roller på Kry.

2019 döptes aktiebolaget om från Webbhälsa AB till Kry International AB, efter att tidigare ha blivit nekade av Bolagsverket med hänvisning till att Kry ansågs vara för likt andra redan registrerade bolag.

I juni 2020 köpte Kry vårdkoncernen Helsa och dess 14 fysiska vårdcentraler. I maj samma år öppnades två nya vårdcentraler i Stockholm, från att Kry tidigare haft vårdcentraler i Nyköping, Lund och Malmö.

Även om Kry varit aktiva tidigare, fick Kry liksom digital sjukvård i allmänhet, sitt stora genomslag under covid-19-pandemin. Genom att själva subventionera sjukvården lyckades man öppna upp verksamheter i länder som dittills inte haft någon offentlig ersättning för digital vård. Baserat på tillväxt i omsättning mellan 2017 och 2020, rankades Kry som Europas 217:e (9:e i Sverige) snabbast växande bolag i Financial Times i 2022 års upplaga av FT 1000.

2021 gjorde bolaget en förlust på en miljard kronor, och i samband med räntehöjningarna under 2022, gjorde Kry personalnedskärningar i två omgångar. Man valde samtidigt att avveckla sin satsning i Tyskland.

Kry Connect
I samband med coronaviruspandemin 2019 lanserades Kry Connect som en separat gratistjänst som möjliggjorde krypterade videosamtal mellan läkare och patienter. Till skillnad från huvudtjänsten valde man även att lansera Kry Connect i USA. 

I maj 2022 avslöjade Sveriges radio Ekot att tjänsten läckte patientuppgifter till Facebook, trots att tjänsten marknadsförts med betoning på säkerhet.

Ägare 
Kry ägs till stor del av olika riskkapitalbolag, däribland Creandum, Accel, Index Ventures och Fidelity Management & Research.

Referenser

Svenska IT-företag
Svenska vårdföretag
Företag bildade 2014
Aston Martin F1

Aston Martin F1 Team, tävlar som Aston Martin Aramco Cognizant F1 Team, är ett brittiskt formel 1-stall som tävlar i Formel 1 sedan  års säsong. De är en direkt efterföljare till Racing Point och ägs av samma konsortium bestående av bland andra Lawrence Stroll, Silas Chou och John McCaw Jr. Konsortiet köpte 16,7% av biltillverkaren Aston Martin för 182 miljoner brittiska pund och meddelade att Aston Martin skulle återvända till F1 och vara ett fabriksstall.

Aston Martin som bilmärke har dock redan tävlat i F1, det var säsongerna  och  tillsammans med David Brown Corporation.

Den 7 januari 2021 tillkännagav Aston Martin att Cognizant kom till att bli en titelsponsor. I februari meddelade Aston Martin att BWT kom till att stanna kvar som partner med stallet. Den 3 februari 2022 blev det känt att stallet hade signerat ett avtal med den saudiska petroleumbolaget Saudi Aramco om att bland annat ha Aramco som en del av tävlingsnamnet från och med 2022 års säsong.

Historik

F1-säsonger

Organisation

Ledande befattningar
Ett urval av de ledande positionerna inom stallet.

Referenser
Åhus rådhus

Åhus rådhus är en delvis medeltida byggnad belägen vid torget i Åhus.

Vid en byggnadsarkeologisk undersökning år 1975 konstaterades det att byggnadens mittparti innehöll medeltida tegelmurar till en höjd av två våningar medan den tredje våningen förmodligen tillkommit under renässansen. På grund av den medeltida tegelbyggnadens storlek och karaktär, samt det dominerande läget vid stadens kyrka och torg, kunde man vid undersökningen dra slutsatsen att det med största sannolikhet rör sig om stadens medeltida rådhus, vilket omnämns första gången i skrift år 1431. Dock tyder vissa byggnadsdetaljer på att byggnaden kan vara uppförd redan under 1300-talet. 

De äldsta delarna av rådhuset i Åhus har därmed kunnat konstateras vara äldre än Vadstena rådhus, vilket brukar räknas som Sveriges äldsta bevarade rådhus. Dock var Åhus liksom övriga Skåne danskt under större delen av medeltiden.

Efter att Åhus upphört att vara stad 1617 övergick rådhuset förmodligen i privat ägo. År 1923 köptes det av Åhus köping och omgestaltades efter ritningar utförda 1925 av stadsarkitekten i Kristianstad Per Lennart Håkanson till kommunalhus. Bland annat revs byggnadens lägre sidopartier och nya uppfördes. Under 1950- talet blev byggnaden köpingens lånebibliotek. Sedan 1974 inrymmer byggnaden Åhus museum, en filial till Regionmuseet i Kristianstad.

Framför Åhus rådhus står den vikingatida runstenen Älleköpingestenen.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Åhus
Anna Borg

Anna Borg och liknande namn kan syfta på

 Anna Borg (skådespelare) (1903–1963), dansk-isländsk skådespelare
 Anna Borg (företagsledare) (född 1971), svensk ekonom och företagsledare
Søren Pape Poulsen

Søren Pape Poulsen, född 31 december 1971 i Bjerringbro, är en dansk politiker och partiledare för De Konservative. Han är ledamot av Folketinget och före detta justitieminister i Danmark. 

Pape Poulsen lade fram "Bandepakke 3", när han var justitieminister 2017. Bakgrunden var att gängvåldet i Köpenhamn ökat markant under 2015 och 2016.

Statsministerkandidat 
På en presskonferens den 15 augusti 2022 annonserade Pape Poulsen, att han gärna ville vara statsminister efter det kommande val til Folketinget. Meddelandet kom efter en längre period efter  Folketingsvalet 2019 med bra opinionssmätningar för Det Konservative Folkeparti, där de ofta hade fler sympatisörer än Venstre.

Källor 

Levande personer
Män
Födda 1971
Personer från Viborg, Danmark
Folketingsledamöter från Det Konservative Folkeparti
Danmarks justitieministrar
Danska ministrar från Det Konservative Folkeparti
Danska politiker under 2000-talet
Lili Dehn

Lili Dehn, född 9 augusti 1888, död 8 oktober 1963 i Rom, var en rysk memoarskrivare. Hon var personlig vän och förtrogen till Rysslands tsaritsa Alexandra av Hessen. Hon utgav biografin The Real Tsaritsa. 

Hon var dotter till den ryske godsägaren Ismail Selim Bek Smolskij och Catherine Horvat, och gifte sig 1907 med officeren Karl von Dehn. Liksom för många ur den ryska adeln under denna tid, var franska hennes förstaspråk. Hennes make var anställd vid det kejserliga hushållet, och hon kom genom hans anställning att bli vän med kejsarinnan. Hon förhöll sig skeptisk till Rasputin, även om denne botade hennes son. 

Under första världskriget tjänstgjorde hon liksom kejsarinnan som sjuksköterska. Under ryska revolutionen befann hon sig hos tsarfamiljen i Alexanderpalatset i Tsarskoje Selo. Hon följde med Anna Vyrubova till Sankt Petersburg när denna arresterades, och vid framkomsten blev hon även själv gripen. Hon släpptes snart, men tilläts inte återvända till tsarfamiljen. Hon lyckades lämna Ryssland med sin familj.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1888
Avlidna 1963
Ryska memoarskrivare
Personer under ryska revolutionen
Memoarskrivare under 1900-talet
Nikolaj II:s hov
Necronomidol

Necronomidol (även stavat NECRONOMIDOL) är en japansk idol-grupp som bildades år 2014. Även om gruppen tillhör underground genren alt-idol har de flera gånger turnerat genom Europa och USA. Därmed anses de vara en ledande och framgångsrik grupp i genren. Sommaren 2019 och 2022 spelade de bland annat på NärCon Sommar i Linköping på den stora utomhusscenen. Oktober 2021 spelade de som första grupp sedan corona-pandemin på Fryshuset i Stockholm . Gruppens fjärde studioalbum har det svenska ordet Vämjelseriter som titel.

Musikstilen 
Necronomidols musik har kallats för en ovanlig kombination av J-pop med genrer som industrial, punk rock,  dark wave, shoegazing och främst heavy metal,, mer specifikt black metal. Tematiskt drar gruppen inspiration från H.P. Lovecrafts verk inom  Cthulhu-mytologin och mytologins magiska bok Necronomicon.

Diskografi 
Flera av Necronomidols skivor har även släppts genom det franska skivbolaget Specific, oftast på vinyl

 Studioalbum

 Nemesis (2016)
 Deathless (2017)
 Voidhymn (2018)
Vämjelseriter (2021)

 EP

 From Chaos Born (2016)
 Dawn Slayer (2017)
 Strange Aeons (2018)
 Scions of the Blasted Heath (2019)
 Cursebreaker (2021)
 l'Appel du vide (2022) 

 Singlar

 Ikotsu Moufubuki (2015)
 Reikon Shoumetsu (2015)
 Etranger (2015)
 Exitum (2015)
 TUPILAQ (2020)

Medlemmar 
När gruppen lanserades år 2014 fanns det 8 medlemmar på marknadsföringsmaterialet. Vid första spelningen på scenen några veckor senare fanns det dock bara 4 medlemmar kvar. Senare under 2014 utökades antalet medlemmar till 5, ett antal som var konstant till oktober 2019 även om flera olika medlemmar har byts ut. Sedan oktober 2019 har gruppen 4 medlemmar, förutom en kort tid under mars-april 2021 när de var 5 igen och november 2021 när de var 3. Efter europaturnén l'Appèl du vide slutade tre medlemmar och gör gruppen nu ett uppehåll.

 Aktiva

 Himari Tsukishiro (2017 – nutiden)

Tidigare medlemmar

 Kaede (2014)
 Kagura Nagata (2014)
 Aisa Miyano (2014)
 Rio Maeda (2014)
 Setsuko Henmei (2014–2015)
 Rū Tachibana (2014–2015)
 Karen Kusaka (2015–2016)
 Hotaru Tsukumo (2014–2016)
 Sari (2014–2019)
 Hina Yotsuyu (2015–2019)
 Kunogi Kenbishi (2019)
 Risaki Kakizaki (2014-2020)
 Rei Imaizumi (2016–2020)
 Michelle (2019–2020)
 Shiki Rukawa (2020-2021)
 Roa Toda (2020-2021)
 Maria Hoshizora (2021)
 Nana Kamino (2020-2021)
 Towa Amou (2021–2022)
 Hisui Kurogane (2022)
 Meica Mochinaga (mars 2021 – 2022)
 Malin Kozakura  (mars 2021 – 2022)

Referenser 

Japanska idolgrupper
Johan Kristian Engelhardt

Johan Kristian Engelhardt var en svensk domkyrkoorganist.

Biografi
Johan Kristian Engelhardt var son till stadsmusikanten Johan Melchior Engelhardt i Karlskrona. Engelhardt blev 1 januari 1723 domkyrkoorganist och musikant i Kalmar domkyrkoförsamling, Kalmar. 1724 blev han också ställföreträdande kantor i församlingen och 1728 blev han ordinarie kantor. Han flyttade 1737 till Stockholm. 

Engelhardt var eventuellt basist mellan 1707 och 1709 i Mariakyrkan, Danzig.

Referenser

Noter 

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Arvid Hagström

Karl Arvid Hagström, född 29 november 1874 i Skinnskattebergs socken, död 2 juni 1949 i Uppsala, var en svensk skolledare, redaktör och kommunalpolitiker.

Arvid Hagström var son till snickaren Johan Gustaf Hagström. Under ungdomsåren utbildade han sig under sin fars ledning till möbelsnickare, genomgick 1891–1895 folkskollärarseminariet i Uppsala och var sedan under ett par år övningsskollärare vid samma seminarium och 1917–1937 rektor för Uppsala stads yrkesskolor. Där gjorde Hagström en betydande insats för en förbättrad modern yrkesutbildning. 

Han var ledamot av styrelsen för Sveriges yrkesskolförening 1927–1933. Hagström var livligt kommunalt verksam i Uppsala, bland annat ledamot av stadsfullmäktige 1913–1938 och av drätselkammaren 1930–1935. 1924–1935 var han ordförande i styrelsen för de högre folkskolorna och 1931–1933 ledamot av folkskolestyrelsen. Som lärarkårens representant tillhörde han folkskoledirektionen 1911–1921, och under många år fungerade han som ordförande i Uppsalakretsen av Sveriges allmänna folkskollärarförening. Från 1905 var han redaktör för barntidningen Sveriges vår. 1912 utsågs han till föreståndare för J.A. Lindblads förlags skolboksavdelning, och från 1926 var Hagström ordförande i styrelsen för förlaget. Frisinnad till sin politiska åskådning och länge aktiv nykterhetsman, särskilt inom Sveriges studerande ungdoms helnykterhetsförbund. Han tog verksam del i Folkpartiets tillkomst 1934 och tillhörde Uppsalaavdelningen styrelse. Hagström utgav Lärobok i handelsräkning. 

Hagström blev far till Sten Hagström. Arvid Hagström är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor 
 
 Hagström, Karl Arvid på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska kommunalpolitiker
Svenska skolledare under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Skinnskattebergs socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1874
Avlidna 1949
Män
Nils-Olof Tillberg

Nils-Olof Christer Tillberg, född 3 oktober 1938, i Skeppsholms församling, Stockholm, död 20 oktober 2004 i Solna församling, Stockholms län, var en svensk militär.

Biografi
Tillberg avlade studentexamen i Solna 1957. Han avlade sjöofficersexamen vid Sjökrigsskolan 1960 och utnämndes samma år till fänrik i flottan, där han befordrades till löjtnant 1962. I början av sin karriär tjänstgjorde han främst i artilleribefattningar på jagarna Småland, Gästrikland och Hälsingland samt på kryssaren Göta Lejon och på minfartygen Älvsnabben och Carlskrona. Han gick Tekniska kursen vid Militärhögskolan 1967–1969, befordrades till kapten 1968, gick kontrollofficersutbildning vid Tekniska högskolan i Stockholm 1969–1971, befordrades till örlogskapten 1972, var chef för Mekaniska kontrollen i Kontrollavdelningen i Huvudavdelningen för marinmateriel vid Försvarets materielverk (FMV) från 1972 och befordrades till kommendörkapten 1975. Därefter var han lärare vid Marinlinjen på Militärhögskolan 1977–1979 och chef för Planeringssektionen vid Sydkustens örlogsbas 1979–1983. År 1982 var han fartygschef på jagaren Halland under dess långresa till Medelhavet. Efter studier vid Försvarshögskolan tjänstgjorde han 1983–1993 som överingenjör åter vid FMV: till chefens förfogande i Kvalitetsavdelningen i Huvudavdelningen för kommersiell verksamhet 1983–1986, som chef för Vapen- och robotkontrollbyrån i Kvalitetsavdelningen i Huvudavdelningen för kommersiell verksamhet 1986–1989 och som chef för Pjäsbyrån 1989–1993. Han befordrades till kommendör 1984. År 1993 valde Tillberg att i förtid pensionera sig från försvarsmakten för att som egen företagare arbeta med kvalitetsrevision. Som kvalitetsrevisor var han underleverantör till certifieringsföretaget Semko-Dekra, med vilket han samarbetade från 1995 till sin död.

Nils-Olof Tillberg invaldes 1979 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Referenser

Vidare läsning

Män
Födda 1938
Avlidna 2004
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska sjöofficerare
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Karlsruhe (1927)

Karlsruhe var en tysk lätt Königsberg-klass kryssare. Den byggdes för Reichsmarine under Weimarrepubliken 1927 och blev senare en del av Kriegsmarine:s flotta. Fartyget fick sitt namn efter den tyska staden Karlsruhe.  Under de tidiga åren fungerade Karlsruhe som skolfartyg och besökte avlägsna hamnar som Brisbane i Australien och San Diego i Kalifornien. Vid utbrottet av andra världskriget uppgraderades krigsfartyget och hon återvände inte till tjänst förrän den 13 november 1939. Den 4 januari 1940 sändes Karlsruhe och ett minfartyg ut för att uppbringade det svenska passagerarfartyget  som transporterade polska flyktingar från Riga till Sverige, den 19 januari uppbringades det svenska fartyget som togs som pris.

Kriget i Norge 
Karlsruhe deltog i det tyska angreppet på Norge under Operation Weserübung som ledarfartyg i stridsgrupp 4. Fartyget fick i uppdrag att transportera soldater och säkra den tyska passagen över Skagerrak på natten och tidigt på morgonen den 9 april 1940. Karlsruhe kom i strid med kanonbatterierna på Odderøya fort, vid ingången till hamnstaden Kristiansand. Kryssaren vände sig för att sätta skeppet i full bredd. Artilleriduellen varade i ungefär två timmar innan kraftig dimma åter täckte hamnen och tvingade båda sidor att upphöra med eld. Tre gånger försökte de tyska styrkorna tränga in i Kristiansandfjorden och sätta trupper i land, men valde att återvända på grund av kraftig beskjutning de första två gångerna. Under striden kom det civila tyska lastfartyget M/S Seattle in i skjutområdet. Detta fartyg fattade eld och senare sjönk. Det tredje attackförsöket lyckades. Detta berodde troligen på att en tysk signalflagga var förväxlad av norrmännen med den franska nationella flaggan. När missförståndet upptäcktes var den tyska attackstyrkan redan inne i hamnen.

Undergång 

Krigsfartyget lämnade en skadad stad för att återvända till Tyskland samma eftermiddag, efter att uppdraget slutförts. Tre tyska torpedobåtar var följeslagare. Den brittiska ubåten HMS Truant var belägen utanför fjorden, och när hennes besättning upptäckte de tyska fartygen, sköt ubåten torpeder.  Karlsruhe började ta in vatten och tappade gradvis kontrollen.  Klockan 21.00 gick besättningen på Karlsruhe över till torpedbåtarna Luchs och Seeadler. När fartyget låg djupt i havet beordrade kapten Friedrich Rieve torpedbåten Greif att sjunka skeppet. Klockan 22:50 fick Karslruhe nådens slag i form av två torpeder.

Vrakfynd 
Vrakets exakta position förblev okänd i mer än 80 år. En sonarsökning i april 2017 lokaliserade vraket men identifierade det inte. Fartyget står på kölen på havsbotten, nära en nedsänkt elkabel mellan Norge och Danmark, som drivs av Statnett. Vraket hittades i Norska rännan, runt om 11 nautiska mil sydost om Kristiansand, på ungefär 490 meters djup. En senare expedition för att identifiera vraket, bekräftade i juni 2020 att det var Karlsruhe.

Referenser 

Tyska kryssare under andra världskriget
Fartyg sänkta av ubåtar
Norge under andra världskriget
Skeppsvrak i Norge
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg sjösatta 1927
Sjöolyckor 1940
Fartyg byggda i Kiel
Jacqueline de Rohan-Gyé

Jacqueline de Rohan-Gyé, född 1520, död 1587, var en fransk hovfunktionär.  Hon var hovdam hos Frankrikes drottning Eleonora av Österrike; som fille d'honneur 1531–1536 och som Dame d'honneur 1538–1543.  

Som änka konverterade hon 1548 till kalvinismen under inflytande av Guillaume Farel och Jean Calvin, och hennes slott Blandy i Brie blev därefter en tillflyktsort för hugenotterna under hugenottkrigen, då hon spelade en viktig roll som beskyddare av protestanterna, något som gjorde att hon år 1567 fängslades i Louvren.

Referenser

kvinnor
Födda 1520
Avlidna 1587
Personer under hugenottkrigen
Franska hovdamer
Guyonne de Laval

Guyonne de Laval, född Renée de Rieux 1524, död 13 december 1567, var en fransk hovfunktionär, magnat och vasall, och deltagare i de franska hugenottkrigen.

Biografi

Hon var dotter till Rene de Rieux och Catherine de Laval. Hon gifte sig 1540 med Louis I av Bourbon. 

Hon var hovdam hos Frankrikes drottning Eleonora av Österrike: som fille d'honneur de 1533–1543 och som Dame d'honneur 1546–1547.

Hon ärvde år 1547 grevedömet Laval och titeln grevinna av Laval av sin morbror. Hennes make delade titeln med henne och rätten över grevedömet i egenskap av hennes make. Eftersom alla innehavare av titeln och domänen hetat Guy, antog maken namnet och Guy och hon namnet Guyonne. 

Äktenskapet var olyckligt, och paret befann sig i ständig konflikt, levde separerade och upphävde varandras order angående Laval, vilket gjorde att domänen inte kunde styras. Maken tog henne tillfånga och spärrade in henne. Då hon år 1557 lyckats fly, utverkade han ett parlamentsbeslut som tvingade henne att återvända till äktenskapet. Då hon vägrade, utverkade maken en bannlysning av påven. Som svar konverterade hon till kalvinismen och sökte skydd hos svågern François d'Andelot. 

Hon, tillsammans med Louis de Condé, Admiral de Coligny och François d'Andelot, utpekas som initiativtagarna till Surprise de Meaux 1567, ett protestantiskt försök att tillfångata kungafamiljen. Hon dömdes till döden och konfiskation av egendom, men på grund av påstådd sinnesförvirring utfördes inte domen, och hon fängslades därefter i sitt eget slott i Laval, där hon samma år avled.

Referenser

Personer under hugenottkrigen
Franska hovdamer
Födda 1524
Avlidna 1567
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1500-talet
Pavlovskpalatset

Pavlovskpalatset är ett palats i Ryssland, känt som ett före detta kejserligt residens. Det ligger i Pavlovsk utanför Sankt Petersburg. Palatset uppfördes 1781-86 på order av Katarina den stora åt den senare Paul I av Ryssland.

Historik
Katarina den stora gav palatset i gåva åt sin son och tronarvinge, storfurst Paul, och dennes maka Maria Fjodorovna (Sofia Dorotea av Württemberg). Paret bodde dock aldrig permanent i palatset utan använde det istället som förvaringsplats för den stora samling dyrbara föremål och antikviteter de hade köpt under sin rundresa i Europa. Vid sin död 1828 testamenterade Maria Fjodorovna palatset till sin son med förbehållet att palatset skulle bevaras i sitt dåvarande skick, som ett familjemuseum. Det fungerade också som ett sådant fram till ryska revolutionen 1917, även om furst Ivan Konstantinovitj av Ryssland då bodde i en av flyglarna. 

Palatset blev ett statligt museum 1917. Under andra världskriget glömdes eller evakuerades framgångsrikt palatsets inventarier innan det ockuperades av tyskarna. Tyskarna förstörde palatset under sitt återtåg, men det har sedan dess restaurerats.

Referenser

Slott i Ryssland
Kungliga residens i Ryssland
Stora Kremlpalatset

Stora Kremlpalatset (ryska: Большой Кремлёвский дворец, Bolshoy Kremlyovskiy dvorets) är ett palats i Ryssland, som är känt som ett före detta kejserligt residens. Det ligger i Kreml i Moskva.  Palatset uppfördes 1837-1849 för att ersätta det som brann 1812. Det var bostad åt tsarfamiljen under kröningarna i Moskva.

Historik
Innanför Kremls fästningsmurar låg sedan 1100-talet en rad olika träbyggnader som tjänade som bostad för storfurstarna av Moskva och sedan tsarerna av Ryssland och deras hov. 1499-1508 uppfördes ett stenpalats som 1635-36 byggdes om till Terempalatset, och som var huvudresidens för tsarhovet fram till att det flyttades till Sankt Petersburg 1703.

Åren 1749-1753 lät kejsarinnan Elisabet riva några av träbyggnaderna och uppföra ett nytt palats av Bartolomeo Rastrelli innanför Kreml, som ersatte Terempalatset som hovets huvudbostad när det vistades i Moskva; denna kallades Vinterpalatset. Rastrellis Vinterpalats brann ned under Moskvas brand 1812, men hade restaurerats fem år senare. Tsaren lät dock snart döma ut det restaurerade palatset av stilmässiga skäl, och 1837-1849 uppfördes det nuvarande Stora Kremlpalatset i klassisk stil av Konstantin Thon för en kostnad av 12 miljoner rubel. Palatset var tsarens officiella bostad i Moskva, men då tsarerna sällan vistades i Moskva användes det främst för större officiella högtidsceremonier, framför allt kröningen, som alltid ägde rum i Moskva.

Efter ryska revolutionen 1917 fortsatte palatset att användas för större officiella ceremonier. Under Sovjetunionen användes det som konferenslokal för bland annat Kominterns kongresser och, fram till 1961, för partikongresser, och andra större fester och högtidligheter.

Referenser

Slott i Ryssland
Kungliga residens i Ryssland
1849 i Ryssland
Oranienbaumpalatset

Oranienbaum () är ett palats i Ryssland, som är känt som ett före detta kejserligt residens. Det ligger väster om Sankt Petersburg i Lomonosov (, tidigare Oranienbaum. Palatset uppfördes 1727 av Aleksandr Mensjikov och blev ett kejserligt sommarslott 1743.  

Det användes som jaktpalats och sommarslott av Peter III av Ryssland 1744-1762. Det tillföll 1796 tronföljaren, Alexander I, och 1831 hans bror storfurst Michael Pavlovitj; slottet gick sedan i arv i hans familj, en sidogren av tsarfamiljen, och hamnade genom hans dotter Katharina Michailovnas giftermål med Georg August av Mecklenburg-Strelitz hos hertigarna av Mecklenburg-Strelitz. 

Slottet förstatligades efter ryska revolutionen. Det undgick förstörelse under andra världskriget och tillhör därför ett av de mest välbevarade kejserliga slotten.

Referenser

Slott i Ryssland
Kungliga residens i Ryssland