kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cayon

Cayon är en parishhuvudort i Saint Kitts och Nevis.   Den ligger i parishen Saint Mary Cayon, i den centrala delen av landet,  km norr om huvudstaden Basseterre. Cayon ligger  meter över havet och antalet invånare är . Den ligger på ön Saint Christopher.

Källor 

Orter i Saint Kitts och Nevis
Canada Hills

Canada Hills är kullar i Saint Kitts och Nevis. De ligger i den centrala delen av landet,  km norr om huvudstaden Basseterre. Canada Hills ligger på ön Saint Christopher.

Kullar i Saint Kitts och Nevis
Cades Point

Cades Point är en udde i Saint Kitts och Nevis. Den ligger i parishen Saint Thomas Lowland, i den sydöstra delen av landet,  km sydost om huvudstaden Basseterre. Cades Point ligger på ön Nevis.

Halvöar i Saint Kitts och Nevis
Boyd's

Boyd's är en ort i Saint Kitts och Nevis.   Den ligger i parishen Trinity Palmetto Point, i den centrala delen av landet,  km väster om huvudstaden Basseterre. Boyd's ligger  meter över havet och antalet invånare är . Den ligger på ön Saint Christopher.

Källor 

Orter i Saint Kitts och Nevis
Booby Island (ö i Saint Kitts och Nevis)

Booby Island är en ö i Saint Kitts och Nevis. Den ligger i parishen Saint George Basseterre, i den sydöstra delen av landet,  km sydost om huvudstaden Basseterre.

Saint Kitts och Nevis öar
Bloody Point

Bloody Point är en udde i Saint Kitts och Nevis.  Den ligger i parishen Trinity Palmetto Point, i den centrala delen av landet,  km väster om huvudstaden Basseterre. Bloody Point ligger på ön Saint Christopher.

Halvöar i Saint Kitts och Nevis
Donald Scott

Donald E. "Don" Scott, född 23 juli 1928 i Derby, död 13 februari 2013 i Derby, var en brittisk boxare.

Scott blev olympisk silvermedaljör i lätt tungvikt i boxning vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Brittiska boxare
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1948
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Storbritannien
Födda 1928
Avlidna 2013
Män
Spartaco Bandinelli

Spartaco Bandinelli, född 27 mars 1921 i Velletri, död 17 februari 1997 i Velletri, var en italiensk boxare.

Bandinelli blev olympisk silvermedaljör i flugvikt i boxning vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Italienska boxare
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1948
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Italien
Födda 1921
Avlidna 1997
Män
Peromyscus beatae

Peromyscus beatae är en gnagare i släktet hjortråttor som förekommer i Centralamerika. Den listades en tid som synonym till Peromyscus levipes men sedan slutet av 1900-talet godkänns den som art.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av 70 till 170 mm och en svanslängd av 40 till 205 mm. Vikten varierar mycket mellan 15 och 110 g.

Denna hjortråtta har flera från varandra skilda populationer från södra Mexiko till Honduras och El Salvador. Arten saknas i Belize och på Yucatanhalvön. Den lever i bergstrakter eller på högplatå som är täckta av buskskogar öppna skogar. Peromyscus beatae hittas ofta vid skogens kanter eller på gläntor.

Individerna är aktiva på natten och äter främst leddjur som kompletteras med några frön och gröna växtdelar. Honor kan para sig hela året och har två eller tre ungar per kull.

Det är inga hot för beståndet kända. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 
 Foto, The American Society of Mammalogists.

Hjortråttor
beatae
Däggdjur i neotropiska regionen
Heikki Peltola

Heikki Olavi Peltola, född 26 december 1943 i Angola, är en finländsk läkare, specialist i pediatrik, i pediatriska infektionssjukdomar och i kirurgi.

Peltola blev medicine och kirurgie doktor 1978, utnämndes 1978 till docent och 1998 till professor i infektionssjukdomar vid Helsingfors universitet. Han verkar som överläkare vid Barn- och ungdomssjukhuset vid Helsingfors universitetscentralsjukhus. År 2004 utnämndes han till ledamot av Finska Vetenskapsakademien. 

Peltolas forskning och publicistik som spänner över ett brett område har gällt infektionssjukdomar hos barn, vaccinationer, antimikrobiella läkemedel och u-landsmedicin. Han har skrivit böckerna Etelänmatkaajan lääkärikirja (1974) och Rokotukset ja muut immuuniprofylaksit (1982) samt varit redaktör för Kehitysmaiden terveys ja sairaus (1990).

Källor

Finländska professorer i medicin
Finländska barnläkare
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1943
Män
Levande personer
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Anders Jacob Hellstenius

Anders Jacob Hellstenius, född 30 november 1777 i Skara, död 7 april 1844, var en svensk professor i teologi.

Biografi

Hellstenius var son till rådmannen i Skara Jacob Hellstenius, och gick därför i Skara skola innan han 1799 skrevs in vid Uppsala universitet, där han disputerade under doktor Fant. År 1801 bytte han dock studieort till Lund, där han snabbt blev filologie kandidat, filosofie magister och slutligen teologie kandidat år 1804.

Efter avlagd kandidatexamen blev Hellstenius docent i teologi 1804 och licentiat nästföljande år, varefter han föreläste vid teologiska fakulteten. Sedan han 1812 blivit adjunkt vid teologiska seminariet i Lund utnämndes han även adjunkt vid universitetets teologiska fakultet 1814, samt pastor och kyrkoherde i Husie och Södra Sallerups församlingar.

1818 promoverades Hellstenius till teologie doktor vid Uppsala universitet, och han erhöll professors namn, heder och värdighet år 1828. Året innan hade han utnämnts till ständig ledamot av Svenska bibelsällskapet. 1832 blev han professor primarius i teologi vid Lunds universitet och domprost i samma stad. Som professor tjänstgjorde han som universitetets rektor 1835–1836. År 1837 blev han ledamot av nordstjärneorden.

Han var fars kusin till Johan Hellstenius. Anders Jacob Hellstenius är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Ståhl, Magnus Laurentius, Biographiske underrättelser om professorer vid kongl. universitetet i Lund, ifrån dess inrättning till närvarande tid. Kristianstad: L. Littorin, 1834 (Länk)
 "Hellstenius, släkt" i Svenskt biografiskt lexikon, band 18, s. 591 (Länk)
 Fredrik Tersmeden, "Rektoratet vid Lunds universitet - några historiska glimtar". I C. Brenner (red.), Rektorsinstallation Lunds universitet 28 januari 2015. Lund: Akademiintendenturen vid Lunds universitet, 2015, ss. 10-26 (Länk)
 Martin Weibull & Elof Tegnér, Lunds universitets historia 1668-1868, band 2. Lund: C.W.K. Gleerups förlag, 1868 (Länk)

Födda 1777
Avlidna 1844
Svenska professorer i teologi
Rektorer vid Lunds universitet
Domprostar i Lund
Personer från Skara
Ledamöter av Nordstjärneorden
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Män
Mauinuifink

Mauinuifink (Telespiza ypsilon) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Förekomst och utdöende 
Mauinuifinken förekom tidigare i Hawaiiöarna på öarna Molokai och Maui. När havsnivån var dessa två öar och Lanai del av en och samma ö som kallas för Maui-nui, därav fågelns svenska namn. Den är endast känd från subfossila lämningar och dog troligen ut innan européerna kom till ögruppen 1778. Det verkar som att den började försvinna när de första polynesierna kom till öarna. De röjde skog för att kunna odla och förde med sig främmande arter som de inhemska fåglarna inte hade något försvar mot.

Egenskaper 
Mauinuifinken hade minst näbb av finkarna i sitt släkte. Dess ben är mycket vanliga i fossilerade spybollar från molokaiugglan. Ugglan levde i arida områden, vilket tyder på att även finken var anpassningsbar till de miljöerna. Fynd har dock gjorts på andra delar av Molokai, vid grottor på cirka 305 meters höjd. En liknande fågel men med mycket mindre näbb, troligen en egen art i släktet Telespiza, har hittats högre upp på ön vid 808 meters höjd.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Referenser 
Artikeln bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Maui Nui finch, läst 2016-06-03

Noter

Externa länkar 

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Kauai-palila

{{Taxobox
| name = Kauai-palila
| status = Förhistorisk
| status_ref = 
| image = 
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Tättingar
| ordo = Passeriformes
| familia_sv = Finkar
| familia = Fringillidae
| genus_sv = 
| genus = Loxioides
| species_sv = Kauai-palila
| species = L. kikuchi
| taxon =  † Loxioides kikuchi
| taxon_authority = (James och Olson, 2006)<ref>James, Helen F, Olson, Storrs L (2006) "A new species of Hawaiian finch (Drepanidini: Loxioides) from Makauwahi Cave. " Auk 123(2): 335–344</ref>
}}

Kauai-palila (Loxioides kikuchi) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den var endemisk för ön Kauai i Hawaiiöarna. 

 Tidigare förekomst och utdöende 
Fågeln är känd från subfossila lämningar funna i Makauwahigrottan på ön Kauais södra kust i Hawaiiöarna. Kauai-palilan var en av många endemiska fågelarter i Hawaiiöarna som påverkades starkt av miljöförändringar när polynesierna kom till ögruppen. För att skapa odlingsmark högg de ner skog och anordnade bevattning från åar och bäckar. Ekosystemet blev mycket blötare och de återstående naioträden började ruttna. Det spekuleras i att arten kan ha överlevt tills rätt nyligen, men har förbisetts under tidiga ornitologiska inventeringar. 

 Kännetecken 
Kauai-palilan var större än närbesläktade palila och saknade dennas krökta näbb, vilket tyder på att den troligen levde av annan föda. Dess fjäderdräkt var troligen färggrann i rött, guld, vitt och svart.

 Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

 Namn 
Det är okänt om kauai-palilan hade ett hawaiianskt namn eftersom den verkar ha försvunnit innan européerna kom till ögruppen. Dess vetenskapliga artnamn hedrar familjen Kikuchi på Kauai, framför allt William (eller "Pila"), som hjälpte till under utgrävningarna.

 Referenser Artikeln bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Kauai palila, läst 2016-06-03''

Noter

Externa länkar 

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Román Torres

Román Aureliano Torres Morcillo, född 20 mars 1986 i Panama City, är en panamansk fotbollsspelare som sedan 2021 spelar för panamanska Universitario. Han spelar även för Panamas landslag.

Karriär

Klubblag
Román Torres startade sin karriär i Chepo som han debuterade för 2004. Han spelade senare i San Francisco och Cortuluá innan han 2007 skrev på för La Equidad. I Equidad utvecklades han till en mycket kompetent mittback och det visades intresse för honom från både Blackpool och Swansea City. Övergången till England blev dock aldrig av och istället följdes utlåningar till först Atlético Junior och senare Atlético Nacional.

Torres blev 2012 utlånad till Millonarios innan han 2015 skrev på för MLS-klubben Seattle Sounders.

Landslag
Román Torres gjorde debut för Panamas landslag 17 juli 2005 mot Sydafrika i Gold Cup, där Panama vann silvret. I Gold Cup vann han silver även 2013 och ett brons 2015.

Internationella mål

Meriter

Klubblag
San Francisco
Panamanska ligan: 2005 Clausura

La Equidad
Copa Colombia: 2008

Atlético Junior
Colombianska ligan: 2010 Apertura

Atlético Nacional
Colombianska ligan: 2011 Apertura

Millonarios
Colombianska ligan: 2012 Finalización

Landslag
Panama
CONCACAF Gold Cup
Silver: 2005, 2013
Brons: 2015
Copa Centroamericana
Guld: 2009
Silver: 2007

Referenser

Externa länkar
Román Torres på National-Football-Teams.com
Román Torres på transfermarkt.co.uk

Levande personer
Födda 1986
Män
Personer från Panama City
Panamanska fotbollsspelare
Panamanska landslagsspelare i fotboll
Panamanska idrottare under 2000-talet
Spelare i Equidad Club Deportivo
Spelare i Junior Barranquilla
Spelare i Atlético Nacional
Spelare i CD Los Millonarios
Spelare i Seattle Sounders
Spelare i Inter Miami CF
Spelare i Categoría Primera A
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Concacaf Gold Cup 2005
Spelare i Concacaf Gold Cup 2007
Spelare i Concacaf Gold Cup 2009
Spelare i Concacaf Gold Cup 2011
Spelare i Concacaf Gold Cup 2013
Spelare i Concacaf Gold Cup 2015
Spelare i Concacaf Gold Cup 2019
Spelare i VM i fotboll 2018
1492 Pictures

1492 Pictures är ett amerikanskt filmproduktionsbolag som grundades av Chris Columbus 1995.

Produktioner

Externa länkar 
 

Amerikanska filmbolag
Företag bildade 1995
Puertoricokråka

Puertoricokråka (Corvus pumilis) är en utdöd fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den är endast känd från benlämningar funna på Puerto Rico och ön Saint Croix i Amerikanska Jungfruöarna. Den var tydligt mindre än hispaniolakråka som den en gång var sympatrisk med på Puerto Rico. Den förra är även den utdöd på ön. Puertoricokråkan ockuperade troligen en annan ekologisk nisch, levde till skillnad från hispaniolakråkan i låglänta områden och hade en annorlunda näbb. Med största sannolikhet dog den ut kort efter att människan kom till ön.

Noter

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Lev Ochotin

Lev Pavlovitj Ochotin (ryska: Лев Павлович Охотин), född 1911 i Tjita, Sibirien, Kejsardömet Ryssland,  
död 1948, var en medlem av Högsta rådet för det Ryska fascistiska partiet, som grundades av ryssar i exil i Manchuriet.

Biografi
Ochotin föddes i Tjita, i en militärfamilj. Hans far, porutjik P. Ochotin dog 1916 och hans mor, Nadezjda, gifte 1919 om sig med Melnikov Aleksandr Petrovitj, en sektionschef vid polisen i Tjita. I augusti 1920 emigrerade familjen från Sovjetunionen till Manchuriet. Ochotin träffade då Konstantin Rodzajevskij, grundare av Ryska fascistiska partiet, i Harbin 1932. I slutet av 1933 gick Ochotin , som elev vid Lärarinstitutet i Harbin, med i partiet och förblev medlem där fram till 1943. Från och med 1935 hade Ochotin rollen som ekonomiskt ansvarig och sedan som lokal stabschef i det ryska fascistpartiet. I slutet av 1936 utsågs han till chef för partiets organisationsavdelning. Från 1937 till 1943 var han medlem av Högsta rådet i partiet.

Arrestering och rättegång
Okhotin greps den 7 september 1945 av SMERSJ, den ryska kontraspionageavdelning. Under nästan ett år utredde SMERSJ:s organ och Ministeriet för statssäkerhet hans organisation. Bland de tilltalade fanns i samma fall Grigorij Semjonov, Konstantin Rodzaevsky, general Lev Vlasyevsky,  general Alexey Baksheev, Ivan A. Mikhailov (finansminister i amiral Aleksandr Koltjaks regering), Lev Okhotin, prins Nikolay Ukhtomsky, och Boris Shepunov.

Rättegången inleddes den 26 augusti 1946 och fick stor uppmärksamhet i den sovjetiska pressen. Förhören inleddes av Vasilij Ulrikh, ordförande i militärkollegiet inom Högsta domstolen i Sovjetunionen. De tilltalade anklagades för antisovjetisk agitation och propaganda, spionage mot Sovjetunionen, sabotage och terrorism. Alla de åtalade erkände sig skyldiga. Den 30 augusti 1946 fann militärkollegiet de tilltalade skyldiga, och Okhotin, tillsammans med prins Ukhtomsky "med tanke på deras relativt sett mindre roll i de antisovjetiska aktiviteterna", dömdes till 15 respektive 20 år i arbetsläger där Okhotin senare dog 1948.

Den 26 mars 1998 gjorde Högsta domstolens militärkollegium i Ryssland ett tillägg, Nr 043/46, till brottsfallet gällande alla de tilltalade, förutom Semenov. Enligt artikel 58-10 Del 2 (antisovjetisk agitation och propaganda) i strafflagen i RSFSR avfärdades målen mot alla svarande i brist på bevis.

Källor

Födda 1911
Avlidna 1948
Män
Ryska politiker
Personer från Tjita
Jermaine Taylor

Jermaine Taylor, född 14 januari 1985 i Portland, är en jamaicansk fotbollsspelare som spelar för amerikanska Austin Bold. Han har även spelat för Jamaicas landslag.

Karriär
Jermaine Taylor startade sin karriär i Harbour View, där han var med om att vinna ligan 2007. Under 2009 flyttade han med sin bror Ricardo för spel med St. George's.

I februari 2011 skrev Taylor på för MLS-klubben Houston Dynamo. Efter säsongen 2015 förlängdes inte hans kontrakt och då blev Taylor tillgänglig för MLS Re-Entry Draft, där han blev vald som 20:e spelare av Portland Timbers.

För Jamaicas landslag gjorde Taylor debut 2004 och han har bland annat spelat i Copa América 2015 och Copa América 2016. Han var även med och vann silver i CONCACAF Gold Cup 2015.

Meriter
Harbour View
National Premier League: 2007

Jamaica
Karibiska mästerskapet: 2005, 2010, 2014
CONCACAF Gold Cup
Silver: 2015

Referenser

Externa länkar
Jermaine Taylor på National-Football-Teams.com
Jermaine Taylor på transfermarkt.co.uk

Jamaicanska fotbollsspelare
Jamaicanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Houston Dynamo
Spelare i Portland Timbers
Spelare i Minnesota United FC
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Concacaf Gold Cup 2011
Spelare i Concacaf Gold Cup 2015
Spelare i Copa América 2015
Spelare i Copa América Centenario
Spelare i Concacaf Gold Cup 2017
Födda 1985
Levande personer
Män
Peromyscus fraterculus

Peromyscus fraterculus är en gnagare i släktet hjortråttor. Populationen listades en tid som underart till Peromyscus eremicus men sedan året 2000 godkänns den på grund av avvikande morfologiska och genetiska egenskaper som art.

Arten blir med svans 169 till 218 mm lång och väger 18 till 40 g. Den har en lång päls, långa morrhår och en lång svans. Håren som bildar ovansidans päls har en ockra till kanelbrun färg. Dessutom är några ljusa hår inblandade. På huvudet och på kroppens sidor är pälsen liter mer gråaktig. Hos Peromyscus fraterculus är svansens undersida lite ljusare än ovansidan. Allmänt varierar pälsfärgen beroende på markens färg som finns i utbredningsområdet.

Denna hjortråtta förekommer på halvön Baja California (Mexiko) samt i södra Kalifornien (USA). Dessutom kan den hittas på flera öar i Californiaviken. På vissa öar blev arten troligen introducerad av människor. Habitatet utgörs av öknar med några buskar samt av klippiga områden med glest fördelad växtlighet.

Individer gräver underjordiska bon när sandig mark finns. Annars vilar de i bergssprickor eller i ansamlingar av växtdelar. Peromyscus fraterculus är aktiv på natten och den stannar vanligen i boet under årets varmaste månader. Födan utgörs beroende av årstid av frön, frukter, blommor eller insekter. Honor har vanligen tre eller fyra kullar per år med upp till fyra ungar per kull. Ungarna är redan efter två veckor självständiga. Livslängden uppskattas med ett år.

Individerna hittas ibland klättrande i träd eller buskar. De behöver inte dricka, istället täcks vätskebehovet med födan. Arten lever i låglandet och i bergstrakter upp till 2300 meter över havet.

Det är inga hot för beståndet kända. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Hjortråttor
fraterculus
Däggdjur i nearktiska regionen
Jan Kott

Jan Kott, född 27 oktober 1914 i Warszawa, död 23 december 2001 i Santa Monica i Kalifornien, var en polsk-amerikansk litteraturhistoriker och teaterkritiker.

Biografi
Jan Kott är mest känd för essäboken Shakespeare vår samtida (Szkice o Szekspirze 1965, svenska 1972) där han omtolkar William Shakespeares dramatik. Essäerna har haft stort genomslag i hur Shakespeares pjäser spelats vilket bland annat kan ses i Peter Brooks film King Lear 1971 och Roman Polanskis Macbeth 1971. Jan Kott tillämpade marxistisk metod men var inte mer strikt än att han jämförde Shakespeare med samtida absurdistiska dramatiker som Samuel Beckett och Eugène Ionesco. Jan Kott arbetade som dramaturg hos både Peter Brook och den italienske regissören Giorgio Strehler.

Strax före andra världskriget reste han till Paris för att förbereda sin doktorsavhandling om Guillaume Apollinaire och markis de Sade. 1939 gifte han sig och återvände till Polen där han tjänstgjorde i armén. Under den tyska ockupationen engagerade han sig i motståndsrörelsen men Kott som var jude internerades i Warszawas getto.

1949 blev han professor vid Universitetet i Wrocław och från 1952 var han professor i polsk litteratur vid Universitetet i Warszawa. 1965 emigrerade han till USA och 1979 blev han amerikansk medborgare. Från 1966 var han gästprofessor först vid Yale University och därpå vid University of California i Berkely. Från 1969 fram tills pensionen 1983 var han professor vid Stony Brook University i New York. I New York arbetade han även som teaterkritiker.

Bland hans övriga verk kan nämnas Szkoła klasyków ("Klassikernas skola" 1949) där han skildrar de stora västeuropeiska 1700- och 1800-talsrealisterna, Theatre Notebook 1947-67 (1968) och The Eating of the Gods: An Interpretation of Greek Tragedy (1973). Han skrev även essäer om japansk teater, Tadeusz Kantor och Jerzy Grotowski. Han översatte verk av Jean-Paul Sartre, Denis Diderot, Eugène Ionesco och Molière till polska och engelska. 1964 tilldelades han det tyska kulturpriset Herder-Preis.

Referenser

Källor
 Jan Kott, Nationalencyklopedin (läst 12 oktober 2016)
 Jan Kott, Store norske leksikon (läst 12 oktober 2016)
 Jan Kott, Den Store Danske Encyklopædi (läst 12 oktober 2016)
 Jan Kott, Gyldendals Teaterleksikon (läst 12 oktober 2016)
 Jan Kott, Munzinger (läst 29 juli 2017)
 Jan Kott Dies; Helped Recast Shakespeare, The Washington Post 25/12 2001
 Eric Pase: Jan Kott, 87, Critic and Shakespeare Scholar, The New York Times 4/1 2002

Noter

Externa länkar
 Jan Kott i Libris

Polska litteraturvetare
Amerikanska litteraturvetare
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Polska fackboksförfattare
Amerikanska fackboksförfattare
Polska teaterteoretiker
Polska teaterkritiker
Personer från Warszawa
Födda 1914
Avlidna 2001
Män
Amerikanska teaterteoretiker
Vidar Höjer

Carl Vidar Sanne Höjer, född 6 augusti 1909 i Östersund, död 4 januari 1998, var en svensk arkitekt.

Höjer, som var son till arbetschefen vid Statens Järnvägar Carl Höjer och Wendla Sanne, avlade studentexamen vid högre latinläroverket i Göteborg 1928 och på reallinjen 1930. Han studerade vid Artilleriofficeraspirantskolan 1929–1930, vid Chalmers tekniska institut 1932–1933 och vid Kungliga Tekniska högskolan 1933–1937. Han bedrev egen arkitekt- och byggnadsverksamhet i Stockholm från 1937 och var löjtnant i Göta artilleriregementes reserv från samma år. 

Höjer ritade bland annat bostads- och kontorsfastigheter, restaurang- och biografinredningar samt utförde nybyggnader i olika stadsdelar i Stockholm. Han var medintressent och styrelseledamot i Svensk Presservice & Reklamekonomi AB 1944, chef för bolagets konstindustriella avdelning och ledare för dess kontorsekonomiska ombyggnadsarbeten. Han var en av initiativtagarna till Språktekniska Institutet i Stockholm, en samarbetsorganisation för utlandsutbyte, exportpropaganda och efterkrigsplanering. Höjer är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor

 Höjer, Carl Vidar Sanne på SvenskaGravar.se

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska reservofficerare
Personer från Östersund
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1909
Avlidna 1998
Män
Lucjan Kulej

Lucjan Kulej, född 29 november 1896 i Danków, död i 13 juli 1971 i Katowice, var en polsk ishockeyspelare. Han var med i det polska ishockeylandslaget som kom på delad åttonde plats i Olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Källor
 https://web.archive.org/web/20121213180003/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/ku/lucjan-kulej-1.html

Födda 1896
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Polen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1928
Män
Avlidna 1971
polska ishockeyspelare