kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Laban (tjänstefartyg)

Laban, tidigare Tjänstebåt nr 11, är  en k-märkt svensk tidigare tjänstebåt för Kungliga Sjöfartsstyrelsen, som byggdes med skrov i kravellbyggt svensk ek av Dockstavarvet, i Docksta i Kramfors kommun, 1958. Tjänstebåt nr 11 användes mellan 1958 och 1973 på fyrplatser, först Holmögadd och senare Eggegrund, av fyrvaktarna till post- och proviantresor, främst till Bönans lotsstation. Hon har därefter varit i privat ägo.

Båten är 7,5 meter lång och 2,4 meter bred och var från början försedd med en encylindrig råoljemotor från Seffle motorfabrik i Säffle. Motorn har senare ersatts av en dieselmotor.

Källor
Laban fd Tjänstebåt 11 på Sjöhistoriskamuseets webbplats
Martin Strömberg: Nya historiska fartyg K-märkta  på webbplatsen Praktiskt båtbyggande den 26 juni 2016

K-märkta fartyg
Fartyg
Svenska tjänstefartyg
Fartyg sjösatta 1958
Matchbox (olika betydelser)

Matchbox kan syfta på:

 Matchbox (fönsterhanterare) – en fönsterhanterare i Linux

Geografi

Australien 
Matchbox Hole – ett vattenhål i delstaten Queensland.
Matchbox Creek – ett vattendrag i delstaten Northern Territory.

Musik 
Matchbox (sång) – sång av Carl Perkins från 1957
Matchbox (musikgrupp) – en brittisk rockabillygrupp
Matchbox Twenty – ett amerikanskt pop- och rockband

Varumärken 
Matchbox (varumärke) – ett brittiskt varumärke för leksaker
Fabiusbågen

Fabiusbågen (latin: Fornix Fabianus) var en triumfbåge i antikens Rom. Den uppfördes av konsuln Quintus Fabius Maximus Allobrogicus år 121 f.Kr. för att hugfästa minnet av hans seger över arvernerna och allobrogerna i Gallien. Bågen stod i närheten av Regia vid Via Sacra på Forum Romanum. Bågen, som var den första att uppföras på Forum Romanum, hade på toppen en staty föreställande Fabius.

Fabiusbågen var en av tre triumfbågar som uppfördes under den romerska republikens tid; de två övriga var Lucius Stertinius båge (196 f.Kr.) och Scipio Africanus båge (190 f.Kr.). Fabiusbågen restaurerades år 56 f.Kr.

Källor

Noter

Tryckta källor

Romersk arkitektur i Rom
Rione Campitelli
Forum Romanum
Triumfbågar i Rom
121 f.Kr.
Lassahusstenen

Lassahusstenen är en sten med hällristningar som ligger i Hasslövs socken, Laholms kommun i Halland. Flyttblocket ligger en bit upp på Hallandsås, i naturreservatet Osbecks bokskogar. 

Hällristningarna är från bronsåldern och består av två skepp, tre fotsulor, en ringfigur, 41 rännor och 234 skålgropar. Stenen är ungefär 3x3x1 meter. Skeppen är 19 - 41 cm långa. Det större skeppet är av dubbellinjetyp med bemanningsstreck, där ett har tolkats som en lurblåsare. Det andra skeppet är mindre, av enkellinjetyp och fragmentariskt. Det lite mindre skeppet upptäcktes under en undersökning av Länsstyrelsen år 2018. 

Fotsulorna är 17 – 28 cm långa, 7 – 11 cm breda och helt uthuggna. Ringfiguren är 19 cm i diameter och består av en halv ring. Rännorna är 1 – 89 cm långa, 29 sammanbinder skålgropar, 10 utgår ifrån skålgropar och 2 rännor är “lösa”. Av skålgroparna är 181 runda, 3 – 24 cm i diameter och 0,5 – 4,5 cm djupa, 53 är avlånga, 8 – 24 cm långa, 4 – 16 cm breda och 0,5 – 4 cm djupa.

Referenser

Fornminnen i Halland
Hällristningar i Sverige
Skålgropar
Tidemans holme

Tidemans holme är en borgruin belägen på en halvö i Nissan, strax nedanför Torup, Hylte kommun, Halland. Borgen är troligen från medeltiden. 

Borgruinen mäter ungefär 110x60 meter. Synliga lämningar idag är en vall, en vallgrav och en borggrund. Vallen mäter 57 meter bred. Borggrunden är närmast kvadratisk, 23x23 m. Mitt i grunden är en inskärning från västra sidan. Vallen är beväxt med fem tallar och kring borggrunden är lövträd.

Strax nordväst om vallen har man enligt markägare Erik Johansson påträffat slagg och rester av en husgrund. En stor mängd föremål såsom järnyxor, stigbyglar och pilspetsar har på träffats inom området. Dessa förvaras i hembygdsstugan. Man har även funnit två mynt från 1300-talet. Enligt markägaren har man även hittat stora mängder flinta på holmen. 

I Bexells Hallands historia och beskrivning går det att läsa följande om Tidemans holme:

Refersenser

Externa länkar
om Tidemans holme Hylte kommuns webbplats

Borg- och slottsruiner i Halland
Liselotte Wajstedt

Liselotte Wajstedt, född 15 september 1973 i Kiruna, Jukkasjärvi socken, är en svensk-nordsamisk regissör och konstnär. Hon är framförallt känd för sina dokumentärfilmer. Tystnaden i Sapmi, visad på Sveriges Television nominerades till Human Award.

Biografi 
Liselotte Wajstedt är uppväxt i Kiruna, där hon redan i yngre tonåren ägnade sig åt konst och skapande. Hon är dotter till konstnären Jan Vajstedt och har genom sin mor (hemmahörande i Nedre Soppero) rötter i samisk kultur. Liselotte Wajstedt lämnade Kiruna 1991 när hon som 17-åring hoppade av sin pågående gymnasieutbildning för att satsa på en karriär som konstnär. Efter flytten till södra Sverige utbildade sig Wajstedt på flera olika fria konstskolor, filmutbildning vid Högskolan på Gotland och konst på Kungliga konsthögskolan. 

2007 släppte hon sin första fullängdsfilm, dokumentären Sami Nieida Jojk. Filmen är har beskrivits som en "roadmovie i Sápmi" där Wajstedt blandar det dokumentära berättandet, varvat med fantasieggande animation och musikalisk klippning. Filmen problematiserar den samiska identiteten och vem som har rätt att kalla sig själv för same, samtidigt som Wajstedt själv söker efter sin förlorade samiska identitet. Dokumentären visades bland annat på Sveriges Television och på Folkets Bio 

Hennes nästa fullängdsfilm var dokumentären Kiruna - Rymdvägen (2013) som avhandlar den pågående stadsrivningen i Kiruna.  Dokumentären tar avstamp i Wajstedts uppväxtplats i kvarteret Ullspiran i Kiruna, en av LKAB:s egna fastigheter som nu ska rivas. I filmen dokumenterar hon med filmkameran de platser och de händelser hon minns i staden och ställer frågan vad som kommer hända med Kiruna som en följd av de pågående rivningarna.  

Hon är kusin till den samiska författaren Ann-Helen Lestadius.  Wajstedt är idag bosatt i Stockholm.

Filmografi  

 Tystnaden i Sápmi, 72:00 min, (2022)
 ”The Fire”, 9:50 min, (2017)
 Kiruna Ortdrivaren / Kiruna The Driftblock, pågående filmprojekt (2016)
 Burn the drums / Goahti, musikvideo 2:04 min (2016)
 Goahti, stumfilm, 10:26 min (2016)
 The Lost One, 6:30 min (2014)
 Jorindas Resa, 16:00 min (2014)
 Jorinda / Cherry On Top, musikvideo för The Knife 9:00 min (2014)
 Kiruna – Rymdvägen, Kiruna – Space Road, 52:00 min (2013)
 A soul of a city, 5:50 min (2012)
 I am in Làvvu, konstfilm, installation 5:00 min (2011)
 Giron, 3:00 min (2011)
 Árvas, musikvideo åt Sofia Jannok 3:40 min (2009)
 Faces, kortfilm 3:29 min (2008)
 Reindeers, kortfilm (2008)
 A Sami In The City, 8:00 min (2007)
 The Sami and her body, 4:52 min (2007)
 Sami Nieida Jojk (Sami Daughter Yoik) dokumentär 58:30 min (2007)
 Koltloop, experimentell kortfilm med material från ”Sámi Nieida Jojk” ´3.18 min (2005)
 Rockabilly musikvideo, Fe-mail 8.48 min. (2005)

Utställningar 

 The Lost One på Bildmuseet, Umeå Universitet, från 2014-05-25 till 2014-09-07 
Faces and Árvas på Bildmuseet, Umeå Universitet, från 2010-03-06 till 2010-03-14

Referenser 

Svenska filmregissörer

Svenska konstnärer under 2000-talet
Samiska konstnärer
Samer i Sverige
Födda 1973
Levande personer
Personer från Kiruna
Kvinnor
Kultur i Kiruna
Slow Down (sång av Larry Williams)

"Slow Down" är en singel av den amerikanska rock & rollsångaren Larry Williams, utgiven i mars 1958. Sången spelades in den 11 september 1957 vid Masters Records i Hollywood, Los Angeles, och gavs ut av Specialty Records som B-sida till "Dizzy, Miss Lizzy".

Medverkande 
Larry Williams – sång, piano
Jewell Grant – barytonsaxofon
Plas Johnson – tenorsaxofon
René Hall – gitarr
Ted Brinson – basgitarr
Earl Palmer – trummor

Coverversioner

The Beatles 

The Beatles brukade ofta uppträda med "Slow Down" vid spelningar i början av karriären, bland annat vid Star-Club i Hamburg. Den 1 juni 1964 spelade The Beatles in sin studioversion av "Slow Down" i London. Sången släpptes den 19 juni 1964 i Storbritannien på EP-skivan Long Tall Sally, och i USA i juni 1964 på albumet Something New, innan den släpptes som singelskiva tillsammans med A-sidan "Matchbox" den 24 augusti 1964. Sången finns med på samlingsalbumen Past Masters och Live at the BBC.

Medverkande 
John Lennon – sång, sologitarr
Paul McCartney – basgitarr
George Harrison – kompgitarr
Ringo Starr – trummor
George Martin – piano, producent
Medverkande enligt Ian MacDonald.

Referenser

Noter

Externa länkar 
"Slow Down" på Discogs 

Sånger framförda av Larry Williams
Sånger framförda av The Beatles
Sånger skrivna av Larry Williams
Sånger 1958
Musiksinglar 1958
Musiksinglar 1964
Amerikanska rocklåtar
Amerikanska musiksinglar
Engelskspråkiga sånger
Sånger producerade av George Martin
Singlar utgivna på Parlophone
Singlar utgivna på Capitol Records
Singlar utgivna på Specialty Records
Marguerite-Catherine Haynault

Marguerite-Catherine Haynault, född i Paris 1736, död 1823, var älskarinna till kung Ludvig XV av Frankrike från 1759 till 1762.  Hon och Ludvig XV fick två barn tillsammans.

Hon var dotter till tobakshandlaren Jean-Baptiste Haynault och Catherine Coupris de La Salle. Hon blev 1759 petite maîtresse (inofficiell mätress) till kungen i Parc-aux-cerfs.  Hon ska ha varit duktig på att måla, och vid ett tillfälle gjort en målning av kungen. Hon fick två döttrar med kungen: Agnès-Louise de Montreuil (1760-), som officiellt registrerades som dotter till kavalleristen Louis de Montreuil, och Anne-Louise de La Réale (1762-), officiellt dotter till officeren Antoine-Louis de La Réale. Hennes döttrar togs ifrån henne och uppfostrades i klosterskolan Chaillot, och fick som vuxna adelsbrev, hemgifter och adliga äktenskap arrangerade åt sig. 

Hennes relation med kungen avslutades efter den andra dotterns födseln 1762, och hon gifte sig 1766 med den arton år yngre adelsmannen Blaise Arod, marquis de Montmelas (d. 1815). Äktenskapet var barnlöst. Paret lämnade Frankrike under franska revolutionen och registrerades på emigrantlistan, men de återvände efter skräckväldets vall och fick sig avregistrerade från listan 3 mars 1795. Deras svärson René-Guillaume de Geslin giljotinerades under revolutionen som delaktig i revolten i Vendée. Makarna separerade 1803 och  maken behöll deras hus i Paris medan Marguerite bosatte sig på slottet Montmelas, där hon avled.

Referenser

Födda 1736
Avlidna 1823
Kvinnor
Franska mätresser
Personer i Frankrike under 1700-talet
Personer från Paris
Championnat de Guyane de football

Championnat de Guyane de football är det franska utomeuropeiska territoriet Franska Guyanas högstaliga i fotboll. Ligan grundades 1961 och första säsongen sparkade igång 1962/1963.

Mästare genom tiderna

 1912–36 — Okänt
 1937 — Le Sport Guyanais
 1938–44 — Okänt
 1945 — Le Sport Guyanais
 1946 — Okänt
 1947 — Le Sport Guyanais
 1948–51 — Okänt
 1951/52 — Le Sport Guyanais
 1952–57 — Okänt
 1957/58 — Le Sport Guyanais
 1958–62 — Okänt
 1962/63 — Racing Club
 1963/64 — Okänt
 1964/65 — Saint-Georges
 1965–74 — Okänt
 1974/75 — USL
 1975/76 — USL
 1976/77 — Club Colonial
 1977/78 — Club Colonial
 1978/79 — Club Colonial
 1979–81 — Okänt
 1981/82 — USL
 1982/83 — Saint-Georges
 1983/84 — Saint-Georges
 1984/85 — Le Geldar
 1985/86 — Sport Guyanais
 1986/87 — Okänt
 1987/88 — Le Geldar
 1988/89 — Le Geldar
 1989/90 — Kouroucien
 1990/91 — Club Colonial
 1991/92 — Club Colonial
 1992/93 — Sinnamary
 1993/94 — Sinnamary
 1994/95 — Jahouvey
 1995/96 — Club Colonial
 1996/97 — Sinnamary
 1997/98 — Jahouvey
 1998/99 — Saint-Georges
 1999/00 — Saint-Georges
 2000/01 — Le Geldar
 2001/02 — Saint-Georges
 2002/03 — Matoury
 2003/04 — Le Geldar
 2004/05 — Le Geldar
 2005/06 — Matoury
 2006/07 — Macouria
 2007/08 — Le Geldar
 2008/09 — Le Geldar
 2009/10 — Le Geldar
 2010/11 — Matoury
 2011/12 — Matoury
 2012/13 — Le Geldar
 2013/14 — Matoury
 2014/15 — Cayenne
 2015/16 — Matoury
 2016/17 — Matoury
 2017/18 — Le Geldar
 2018/19 — Agouado
 2019/20 —

Källor
Rsssf.com

Återkommande sportevenemang med premiär 1962
Lucie-Madeleine d'Estaing

Lucie-Madeleine d'Estaing, född 1743, död 1826, är känd som älskarinna till kung Ludvig XV av Frankrike från 1760 till 1763.  Hon och Ludvig XV fick två barn tillsammans.

Hon var utomäktenskaplig dotter till Charles François d'Estaing, vicomte de Ravel, marquis de Sailhant, och Magdeleine Erny de Mirfond. Hon var halvsyster till Charles Henri d'Estaing. 

Hon blev 1760 petite maîtresse (inofficiell mätress) till kungen i Parc-aux-cerfs. Förhållandet med kungen avslutades efter den andra dotterns födsel. Hennes halvbror lät  legitimera henne 1768 och gav henne slottet Ravel med tillhörande inkomst, och hon gifte sig samma år med greve François de Boysseulh (d. 1807). 

Hon fick två döttrar med kungen: Agnès-Lucie Auguste född 1761 och Aphrodite-Lucie Auguste född 1763, officiellt registrerade som döttrar till 'Lucie Citoyenne' och 'Louis Auguste'. Döttrarna uppfostrades i klosterskolan Chaillot och fick intyg på adelskap och pensioner av kungen vid hans död.

Referenser

Franska mätresser
Personer i Frankrike under 1700-talet
Personer från Paris
Födda 1743
Avlidna 1826
Kvinnor
15 Hydrae

15 Hydrae är en misstänkt variabel i Vattenormens stjärnbild.
15 Hydrae har visuell magnitud +5,54 och varierar utan fastställd  amplitud eller periodicitet. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 445 ljusår.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser 

Stjärnbilden Vattenormen
Misstänkta variabler
Dubbelstjärnor
Huvudseriestjärnor klass A
Am-stjärnor
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Skatmossen

Skatmossen är en 13 000 år gammal stenåldersboplats som upptäckts vid Åsby, Varbergs kommun, Halland. Platsen kan vara den hittills äldsta arkeologiska fyndplatsen inom nuvarande Sverige.

Runt år 1980 hittades de första flintorna på platsen av förskolebarn på utflykt. 20 år senare, år 2000 gjordes en liten utgrävning på platsen. Flintredskapen och flintavfallet i de övre provrutorna som grävdes ut var skarpkantiga. i de nedre rutorna var de vattensvallade. Det är därför rimligt att säga att platsen en gång legat nära strandkanten. Vågorna har alltså kommit åt att rulla och rundnöta flintorna. Platsen hade troligen valts ut omsorgsfullt, med en vik som skydd från hårt väder och en plats att dra upp båtar på. Höjden över havet, 65 m, daterar fyndplatsen till 13000 f.Kr.

Referenser 

Fornminnen i Halland
Gubbängens företagsområde

Gubbängens företagsområde (även kallat Norra Sköndals industriområde) är ett industriområde för kontor och lätt industri. Huvuddelen ligger i stadsdelen Gubbängen i södra Stockholm. En mindre del hör till Sköndal. Gubbängens företagsområde är ett av stadens minsta industriområden.

Historik

Området användes ursprungligen som upplagsplats för Stockholms gatukontor. Nu gällande stadsplan (Pl. 6949) fastställdes 1968 och omfattade kvarteret Förbrännaren som då utökades med cirka 40 000 m². Dessförinnan var marken utlagd som kyrkogårdsmark för närbelägna Skogskyrkogården, men det visade sig att markbeskaffenheten var olämplig för gravar. Anledningen var bland annat berg i dagen.

Kvarteret Doggen
Ett mindre område (kvarteret Doggen) söder om Vinthundsvägen var reserverat för radhusbebyggelse, med på grund av den förväntade störande verksamheten från gatukontorets anläggning i kvarteret Förbrännaren ändrades användningen till kontors- och industriändamål. Här uppfördes ett kontors- och lagerhus i olika etapper mellan 1976 och 1990 efter ritningar av arkitekt Yngve Fredriksén. Den delen ligger söder om Vinthundsvägen inom stadsdelen Sköndal.

Kvarteret Förbrännaren
Tillfarten till området sker från korsningen Nynäsvägen / Tyresövägen (Gubbängsmotet). Lokalgatorna är Vinthundsvägen, Bogårdsvägen och Kvastvägen. Industriområdet begränsas i norr av Skogskyrkogården och i nordväst av Judiska församlingens södra begravningsplats. Den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen i kvarteret Stora Tallkrogen samt Hotell Ta Inn och bensinstationen vid Bogårdsvägen ligger i Gubbängens företagsområdes sydvästra del.

Kvarteret Förbrännarens östra del började bebyggas 1959 med gatukontorets renhållningsstation och sandskjul (Förbrännaren 4, arkitekt Gunnar Lené). Anläggningen har rivits delvis och nyttjas numera av Peab och en firma för trädgårdsanläggningar. Mellan 1985 och 1990 uppfördes kontors- och lagerhus på Förbrännaren 6 och 10, båda ritade av arkitekt Yngve Fredriksén. Nyaste byggnaden ligger på fastigheten Förbrännaren 9, som uppfördes år 2000 för hyrlagret Shurgard.

År 2013 fanns drygt 30 arbetsställen med 600 anställda i Gubbängens företagsområde. Största företag är Peab (drift- och underhåll), Hydroscand (hydraulslanger- och kopplingar), Telecitygroup Scandinavia (dataprogrammering) och Kvalitetsfisk i Stockholm (partihandel med bland annat fisk, skal- och blötdjur).

Gubbängens företagsområdet föreslogs 2008 av Stockholms stads kommunfullmäktige utvecklas till blandstad, det vill säga kompletteras med handel och bostäder. Farsta stadsdelsförvaltning såg det som "något problematiskt" att området utvecklas till ett blandstadsområde då det inte finns särskilt mycket mark att exploatera. Stadsdelsnämnden påpekade att företagsområdet är fullt utbyggt och att det omgärdas av Skogskyrkogårdens begravningsplatser.

Bilder

Referenser

Noter

Källor
Stadsplan Pl. 6949, planbeskrivning.
Stadsplan Pl. 6949, plankarta.
Stockholms stad: Företagsområden i världsklass. Älvsjö Företagsområde, sid. 25.

Externa länkar

Industriområden i Stockholm
Gubbängen
Sköndal
Söderort
Musseromys inopinatus

Musseromys inopinatus är en gnagare i familjen råttdjur som förekommer i norra Filippinerna.

Utseende 
Vuxna exemplar är i genomsnitt 7,8 cm långa (huvud och bål), har en 8,5 till 8,8 cm lång svans och väger 17 till 19,5 g. Bakfötterna är ungefär 1,9 cm långa och öronen är cirka 1,7 cm stora. Pälsen har på ovansidan en rödbrun färg och undersidan är ljusare rödbrun. Djuret har långa morrhår. Vid svansens spets förekommer cirka 10 mm långa hår som bildar en tofs. Framtassarna och bakfötterna är långa jämförd med andra kroppsdelar och bakfötterna är dessutom breda. Håren på händer och fötter är främst vita med några ljusbruna hår inblandade. Tummen är påfallande liten och den bär en nagel medan de andra fingrarna bär långa böjda klor. De centrala framtänderna är ljusare orange jämför med framtänder hos Musseromys gulantang. Honans två par spenar ligger vid ljumsken.

Utbredning 
Utbredningsområdet är regionen kring berget Amuyao på norra Luzon. Det ligger 1650 till 2300 meter över havet. Råttdjuret lever i delvis förändrade bergsskogar med bland annat ekar, arter av lagersläktet och myrtenväxter. På träden växer ormbunkar, mossa och orkidéer.

Ekologi 
Arten antas vara främst trädlevande och delvis dagaktiv. Utöver Musseromys inopinatus klättrar andra gnagare i träden som Rattus everetti, Apomys musculus och Batomys granti. Däggdjur på marken i samma region är bland annat Crocidura grayi, Apomys abrae, Bullimus luzonicus och Rhynchomys soricoides. Den egentliga födan är inte känd men exemplar fångades med hjälp av kokoskött täckt med jordnötssmör. Sexuell aktiva individer registrerades i mars och april.

Status 
Antalet människor som utför bergsvandringar i regionen ökade vad som kan påverka beståndet negativt. Populationens storlek är inte känd. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Råttdjur
inopinatus
Däggdjur i orientaliska regionen
Vergnügungszug

Vergnügungszug, op. 281, är en polka-schnell av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 19 januari 1864 i Redouten-Saal i Wien.

Historia
1837 hade Österrikes första järnvägslinje startat. Under 1860-talet började turismen gradvis öka och intresset för tågresor genererade i så kallade "Nöjeståg" (ty: Vergnügungszug) som erbjöd resor till attraktiva destinationer. Till Industrisällskapets bal den 19 januari komponerade Johann Strauss en polka med den passande och aktuella titeln Vergnügungszug.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 53 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Vergnügungszug i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Erich Fiedler

Erich Fiedler, född 15 mars 1901 i Berlin, Kejsardömet Tyskland, död 19 mars 1981 i Västberlin, var en tysk skådespelare. Fiedler var utbildad vid Max Reinhardts teaterskola. Han filmdebuterade 1932 och gjorde sin sista roll för TV 1975. Han hade då medverkat i över 200 filmer och TV-produktioner. Fiedler var främst en komediaktör.

Filmografi, urval

Externa länkar

Källor 
Erich Fiedler på filmportal.de

Noter 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1981
Män
Skådespelare från Berlin
1991 UG1

1991 UG1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 oktober 1991 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1991
Kristel Köbrich

Kristel Arianne Köbrich Schimpl, född 9 augusti 1985, är en chilensk simmare.

Karriär
Köbrich tävlade i två grenar för Chile vid olympiska sommarspelen 2004 i Aten. Hon blev utslagen i försöksheatet på både 400 och 800 meter frisim. Köbrich var även Chiles fanbärare vid OS 2004. Vid olympiska sommarspelen 2008 i Peking tävlade hon i två grenar. Köbrich blev utslagen i försöksheatet på 800 meter frisim och fullföljde inte loppet på 10 km öppet vatten.

Vid olympiska sommarspelen 2012 i London tävlade Köbrich i två grenar. Hon blev utslagen i försöksheatet på både 400 och 800 meter frisim. Vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro blev Köbrich också utslagen i försöksheatet på både 400 och 800 meter frisim. 

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo slutade Köbrich på 19:e plats på 800 meter frisim och på 14:e plats på 1 500 meter frisim, vilket inte räckte till finalplats i någon av grenarna.

Källor

Noter

Chilenska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Chile
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Chile
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Chile
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Chile
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Chile
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1985
Levande personer
Kvinnor
Chilenska idrottare under 2000-talet
Personer från Santiago de Chile
1992 HE

1992 HE är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 25 april 1992 av den australiensiske astronomen Robert H. McNaught vid Siding Spring-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Apollo.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Apollo-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av RH McNaught
Astronomiska upptäckter 1992
Jordnära objekt
Jonathan Gómez

Jonathan David Gómez Noriega, född 19 april 1996, är en colombiansk simmare.

Gómez tävlade för Colombia vid olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro, där han tog sig till semifinal på 200 meter fjärilsim.

Källor

Noter

Colombianska simmare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Colombia
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1996
Levande personer
Män
Colombianska idrottare under 2000-talet
Personer från Cali
Paul Martin (regissör)

Paul Martin, född 8 februari 1899 i Österrike-Ungern, död 26 januari 1967 i Västberlin, var en ungersk filmregissör och manusförfattare som främst arbetade i Tyskland. Han började sin karriär som assisterande regissör 1929 och regidebuterade 1932 med Hans Albers-komedin Hoppla, här kommer jag! Martin stod senare under 1930-talet för regin till några populära komedifilmer med Willy Fritsch och Lilian Harvey i huvudrollerna. Han gjorde ett misslyckat försök att starta en karriär i USA med filmen Orientexpressen 1934. Martin var fortsatt aktiv som regissör fram till sin död 1967 och hade då regisserat över 50 filmer.

Filmregi, urval

Källor 
Paul Martin på filmportal.de

Externa länkar 

Ungerska filmregissörer
Födda 1899
Avlidna 1967
Män
Personer i Ungern under 1900-talet