kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claes Crona

Claes-Göran Crona, född 11 mars 1940 i Stockholm, är en svensk jazzpianist känd från ett stort antal inspelningar med olika musiker.

På 60-tallet hade han en egen trio med Jan Allan och Lars Gullin, med bas på Nalen i Stockholm, som blant annat turnerade med Benny Bailey. Efter ett par år i Sydafrika från 1965 resulterade i  femton EP-plattor och turné med Petula Clark, medan 70-talets vistelse i New York City ledde tilli kontakter med Lee Konitz och Red Mitchell.

Samarbetet med Putte Wickman från 1977 resulterade i många skivutgivningar, bland annat från deras Carnegie Hall-debut år 2000. Omkring 1980 turnerade han i Europa med Benny Goodman, danskarna Mads Vinding och Svend Asmussen og belgiaren Philip Catherine. 1984 medverkade han på Zoot Sims' sista album "It had to be you". Sedan bodde han i Marbella från 1986 til 1997, där han 1996 spilade med Webe Karlsen (född 1953) på jazzfestivalen i Málaga.

Sedan 1999 har han givit ut flera skivor med egen trio, från 2007 på sitt eget skivbolag Crown Jewels.

2013 turnerade Crona med sin trio som kompband till projektet "Jazz Vocal Unit",  den vokala kvartetten med Viktoria Tolstoy, Svante Thuresson, Vivian Buczek och Peter Asplund. Projektet finns representerad på en CD utgiven på Cronas eget skivbolag.

Utmärkelser 
1984 - Fonogram-priset för skivan "Double play" tillsammans med Putte Wickman

Diskografi 

 1983 – Putte Wickman och  Claes Crona, "Double play". 
 1985 – Harry Edison och Claes Crona, “Meeting in Stockholm” (Beaver Records)
 1988 – Claes Crona och Niels-Henning Ørsted Pedersen, “With a Little Help from My Friend(s)”  (Skivbolaget)
 1999 – Claes Crona Trio, “Crown Jewels” (Dragon)
2000 – Claes Crona Trio med Jan Allan, “Winter Wonderland”  (Dragon, 2000)
2002 – Svante Thuresson och Katrine Madsen med Claes Crona Trio, "Live in Stockholm" (Music Mecca)
2003 – Claes Crona Trio, "Didima” (Dragon)
2007 – Claes Crona Trio, “A Tribute to "Putte Wickman” (Crown Records)
2008 – Claes Crona Trio, “Three Tenors” (Crown Records). Med Jörgen Smeby bas, Pétur Östlund trummor, Jonas Kullhammar tenorsax, Hector Bingert tenorsax och klarinett, samt Nisse Sandström tenorsax.
2011 – Claes Crona Trio, “American Standards” (Crown Records). Med Hans Backenroth bass, Johan Löfcrantz Ramsay trummor, och Toots Thielemans munspel.

Referenser 

Män
Födda 1940
Levande personer
Svenska jazzpianister
Musiker från Stockholm
Coronaviridae

Coronaviridae är en familj av enkelsträngade RNA-virus som ibland sprids zoonotiskt. Virusfamiljen ingår i ordningen Nidovirales och underordningen Cornidovirineae. Familjen består av två underfamiljer, fem släkten och 24 undersläkten. 

De mest kända virusen inom familjen är de humana coronavirusen. Bland dessa finns humant coronavirus 229E (HCoV-229E) och humant coronavirus OC43 (HCoV-OC43) som orsakar vanlig förkylning. De humana coronavirusen inkluderar även severe acute respiratory syndrome coronavirus (SARS-CoV), severe acute respiratory syndrome coronavirus 2 (SARS-CoV-2) och middle east respiratory syndrome coronavirus (MERS-CoV) som kan orsaka allvarligare och ibland dödliga lunginflammationer.

Virus inom familjen har hittats hos vissa fåglar samt hos däggdjur som människan, fladdermöss, grisar, kameler, möss, katter, hundar, maskpalmmårdar och myrkottar.

Underfamiljer, släkten och undersläkten: 
Letovirinae
Alphaletovirus
Milecovirus

Orthocoronavirinae
Alphacoronavirus
Colacovirus
Decacovirus
Duvinacovirus
Luchacovirus
Minacovirus
Minunacovirus
Myotacovirus
Nyctacovirus
Pedacovirus
Rhinacovirus
Setracovirus
Tegacovirus
Betacoronavirus
Embecovirus
Hibecovirus
Merbecovirus
Nobecovirus
Sarbecovirus
Deltacoronavirus
Andecovirus
Buldecovirus
Herdecovirus
Moordecovirus
Gammacoronavirus
Cegacovirus
Igacovirus

Se även 
Fladdermusburna virus
Zoonos

Källor 

RNA-virus
Folkets röst (1943)

Folkets röst var en dagstidning anknuten till Sveriges kommunistiska parti (SKP, nuvarande Vänsterpartiet) utgiven 1943–1957. Titeln var inledningsvis Folkets röst, i december 1956 Veckotidningen Folkets röst.

Historik 
Tidningen gavs ut från den 21 maj 1943 till den 28 mars 1957. Tidningen kom från 1945 till 10 januari 1947 ut en gång i veckan på fredagar, 1947 till januari 1950 på torsdagar, 1950 till september 1954 åter på fredagar innan den blev sexdagarstidning från oktober 1954 till november 1956. Då återgick den till endagarsutgivning till nedläggningen.

Tryckning, pris och upplaga 
Tidningen trycktes hela utgivningstiden på Tryckeriaktiebolaget Västermalm i Stockholm. Under 1953 fick tryckeriet en ny rotationspress. Den nya tryckpressen gav möjlighet till att trycka vissa dekorelement i annan färg än svart åren 1953–1957.

Priset för tidningen var 10–14 kr 1945–1951. Den dagliga tidningen 1954–1956 kostade 44 kr, men då kunde man fortsatt ha en veckoupplaga som kostade 12 kr. Sista året kostade tidningen 15 kr. Sidantal i tidningen var 10–20 sidor, när den var daglig sex dagar i veckan 12 sidor, som veckotidning sista året 16 sidor.

1943 var upplagan 7 500 och steg 1946 och 1947 till över 11 000, föll sedan till 8 000 1948–1949 för att 1950 ha kommit under 5 000.

Redaktion

Referenser

Noter 

Dagstidningar startade 1943
Dagstidningar nedlagda 1957
Nedlagda svenska dagstidningar
Hakodates spårväg

Hakodates spårväg  är ett spårvägsnät i staden Hakodate på Hokkaido i Japan. Nätet består av två linjer och ägs av Hakodate stad.

Spårvägstrafiken i Hakodate började med en privatägd hästspårväg år 1897. Den konverterades till elektrisk drift år 1913 och övertogs av staden år 1943. Nätet var som störst 17,9 km, men år 1978 lades den första delen ned. År 1992 lades ytterligare delar av nätet ned och kvar blev dagens nät på 10,9 km som består av en huvudlinje som går från Yunokawa, en onsen i östra delen av Hakodate, genom stadens centrala delar, bland annat förbi järnvägsstationen, för att i västra delen av staden grena sig i två delar; en till ett varv i västra delen av staden, Hakodate Dock-mae och en gren till Yachigashira.

Nätet trafikeras av två linjer; linje 2 Yunokawa-Yachigashira och linje 5 Yunokawa-Hakodate Dock-mae.

Linjenät och viktigare hållplatser

Källor 

Hokkaido
Spårvägar i Japan
WP:Projekt Japan
Johan Jespersson

Johan Jespersson, född 1600, död 20 oktober 1665, var en svensk ryttmästare på Lindevad säteri utanför Skänninge. Ett epitafium och gravsten över honom finns bevarade i Vårfrukyrkan, Skänninge.

Han var troligen bror till ryttmästaren Magnus Jespersson Gripensköld, kronofogden Sten Jespersson och Elisabet Jespersdotter.

Biografi
1660 skänkte Jespersson en oblatask till Vårfrukyrkan, Skänninge. När Jerspersson avled tog brorsonen Jesper Stensson Lindemarck över gården Fallsberg i Allhelgona socken. Brodern Magnus Jespersson Gripensköld tog över gården Lindevad säteri.

Källor
Gripensköld på Anbytarforum

Avlidna 1665
Män
Födda 1600
Svenska ryttmästare
Poltergeist (musikalbum)

Poltergeist är ett album utgivet 2020 av det svenska hårdrocksbandet Mindless Sinner.

Låtlista
Poltergeist (04:58)
Heavy Metal Mayhem (04:36)
Valkyrie (05:12)
World Of Madness (04:57)
The Road To Nowhere (05:37)
Rewind The Future (04:51)
The Rise And The Fall (04:13)
Hammer Of Thor (04:46)
Altar Of The King (05:14)
Roll The Dice (04:47)

Medverkande 
Sång: Christer Göransson
Gitarr: Magnus Danneblad
Gitarr: Jerker Edman
Bas: Christer Carlson
Trummor: Tommy Viktorsson

Referenser 
https://www.puresteel-records.com/releases/view/652/Poltergeist

Musikalbum 2020
Tapiete

Tapiete är ett ursprungsfolk som är bosatta i Gran Chaco i Argentina, Bolivia och Paraguay. Antalet individer brukar uppges till ungefär 3000 där den största delen finns i Paraguay. De är en av de minst kända och studerade grupperna i området. Tidiga etnografer som Erland Nordenskiöld, Max Schmidt och Alfred Métraux har genom sina resor och sina etnografiska arbeten bidragit med viktiga uppgifter om tapietes historia och kultur. Under senare år har nya studier genomförts vilka har bidragit till ytterligare kunskap.

Försörjning 
Tapiete levde traditionellt som jägare och samlare men praktiserade även jordbruk.

Historia 
Tapietespråket, eller dialekt, tillhör östra guaranispråket som är ett guaranispråk som ingår i språkfamiljen tupi-guarani.

Tapietes ursprung är omdebatterat. En hypotes är att tapiete tidigare var en del av guarani. De separerade från denna grupp men behöll språket samtidigt som de förvärvade nya seder och traditioner från sina grannar, särskilt från tobas. Den andra hypotesen utgår från att tapiete är en stam från Chacoregionen som så småningom blev en del av ava guarani (allmänt känd under termen 'chiriguanos') och att även tapietespråket är ett resultatet av detta. Den här senaste hypotesen har avvisats av tapiete själva. Erland Nordenskiöld anger att de "vilda" tapiete kallades yanaygua.

Under Chacokriget mellan Bolivia och Argentina (1932-1935) greps många tapiete och fördes till Paraguay. Många av dem stannade kvar efter kriget medan andra migrerade till Argentina. Vid samma tid migrerade många bolivianska tapiete till norra Argentina och bosatte sig i utkanten av staden Tartagal för att arbeta på sockerrörsplantager och skogsbruk. De praktiserade då fortfarande en del jakt för att komplettera sin försörjning, men på grund av brist på egen mark fanns inget utrymme för jordbruk. Många tapiete arbetade i staden Tartagal eller tog jordbruksarbete på större jordbruk i deras närhet.

Tapiete idag 
I Argentina lever ca 750 tapiete i stadsdelen Mision Los Tapietes i Tartagal. Barnen utgör en minoritet i områdets skola. Deras kultur och språk är utsatta för stora förändringar. Under senare år har det dock skett ett livaktigt utbyte med andra tapiete i Bolivia och Paraguay vilket ökat intresset för deras egen kultur och det egna språket.

I Paraguay praktiserar tapiete jordbruk och lever i nära kontakt med andra grupper och kreoler. Här har det sagts finnas ca 2000 tapiete. Bolivianska samhällen är beroende av jordbruk, jakt, fiske, insamling och temporära jobb. Språk upprätthålls i båda fallen. Vid en folkräkning 2004 registrerades 172 tapietes i samhällena i Samawate och Crevaux i kommunen Villa Montes. I en artikel från 2012 sägs de vara 190.

Referenser

Noter 

Ursprungsfolk i Sydamerika
Singel vid Rio Open 2020

Laslo Đere var regerande mästare, men drog sig ur innan turneringen startade på grund av en skada. 

Cristian Garín vann titeln efter att ha besegrat Gianluca Mager med 7–6(7–3), 7–5 i finalen.

Seedning

 Dominic Thiem (Kvartsfinal)
 Dušan Lajović (Andra omgången)
 Cristian Garín (Mästare)
 Guido Pella (Första omgången)
 Borna Ćorić (Semifinal)
 Laslo Đere (Drog sig ur)
 Albert Ramos Viñolas (Första omgången)
 Casper Ruud (Första omgången)
 Fernando Verdasco (Första omgången)

Lottning

Finaler

Undre halvan

Kvalturnering

Seedning

  Andrej Martin (Flyttad till huvudturneringen)
  Attila Balázs (Kvalificeringsmatch, Lucky loser)
  Federico Coria (Kvalificerad)
  Federico Gaio (Kvalificeringsmatch, Lucky loser)
  Gianluca Mager (Kvalificerad)
  Jozef Kovalík (Kvalificeringsmatch)
  Pedro Martínez (Kvalificerad)
  Alessandro Giannessi (Första kvalomgången, drog sig ur)

Kvalificerade
  Pedro Martínez
  Gianluca Mager
  Federico Coria
  João Domingues

Lucky losers
  Attila Balázs
  Federico Gaio

Kvallottning

Kval 1

Kval 2

Kval 3

Kval 4

Referenser
 Lottning
 Kvallottning

Noter

2020 – Singel
Rio Open 2020 – Singel
Minettpark Fond-de-Gras

Minettpark Fond-de-Gras är ett friluftsmuseum, järnvägsmuseum, industriminne och fritidsområde i kommunerna Pétange och Differdange i kantonen Esch-sur-Alzette i Luxemburg. Minettpark visar ett tidigare malmdistrikt, som omvandlats till ett turist- och fritidsområde.

Historik
Området, som ligger nära gränserna till Frankrike och Belgien, är en del av den järnmalmsrika Röda jorden, som framför allt ligger i franska Lorraine och sydvästra Luxemburg. Den relativt fattiga järnmalmen började brytas i stor skala under andra hälften av 1800-talet och lade grunden till bland annat en stor stålindustri i kantonen Esch-sur-Alzette i Luxemburg. Från andra hälften av 1900-talet började en övergång inom europeisk stålindustri ske till att utnyttja mer höggradig malm från andra länder, och från 1970-talet började den malmbaserade råstålstillverkningen avvecklas helt och hållet i Luxemburg. Kvar fanns viss elektroståltillverkning samt valsverk och annan vidareförädling.

Delar av Minnettpark
Fond-de-Gras, en järnvägsstation med tidigare omlastningsplats för järnmalm
Lasauvage, en ort som byggts upp som bostadsområde för gruvarbetare
 Train 1900, en normalspårig veteranjärnväg mellan Pétange och Fond-de Gras
Minièresbunn, en smalspårig veteranjänväg mellan Dhoil och Lasauvage
Pränzebierg och Giele Grotter, naturreservat, delvis i tidigare dagbrott
Titelberg, ett keltiskt oppidum
Le Hall Paul Wurth, det tidigare kraftverket i Fond-de-Gras, uppfört 1913

Bildgalleri

Se även 
Järnvägslinjen Pétange - Fond-de-Gras - Bois-de-Rodange

Källor

Noter

Externa länkar
Minettparks webbplats

Pétange
Differdange
Museer i Luxemburg
industriminnen i Luxemburg
Järnvägsmuseer
Friluftsmuseer
Dubbel vid Rio Open 2020

Máximo González och Nicolás Jarry var regerande mästare, men Jarry kunde inte deltaga på grund av en avstängning. González spelade med Fabrice Martin och de förlorade i kvartsfinaen mot Marcel Granollers och Horacio Zeballos.

Granollers och Zeballos vann titeln efter att ha besegrat Salvatore Caruso och Federico Gaio med 6–4, 5–7, [10–7] i finalen.

Seedning

  Juan Sebastián Cabal /  Robert Farah (Första omgången)
  Łukasz Kubot /  Marcelo Melo (Semifinal)
  Marcel Granollers /  Horacio Zeballos (Mästare)
  Mate Pavić /  Bruno Soares (Kvartsfinal)

Lottning

Lottning

Kvalturnering

Seedning
  Hugo Dellien /  Leonardo Mayer (Första kvalomgången)
  Attila Balázs /  Fernando Romboli (Kvalificeringsmatch, Lucky losers)

Kvalificerade
  Salvatore Caruso /  Federico Gaio

Lucky losers
  Attila Balázs /  Fernando Romboli

Kvallottning

Referenser
 Lottning
 Kvallottning

Noter

2020 – Dubbel
Rio Open 2020 – Dubbel
Mr. Jones (film, 2019)

Mr. Jones (polska: Obywatel Jones) är en polsk thrillerfilm från 2019. Filmen är regisserad av Agnieszka Holland, med manus skrivet av Andrea Chalupa. Den är baserad på en verklig händelse och skildrar reportern Gareth Jones resa i Sovjetunionen 1933 där han upptäcker en pågående massvält. Fimlen hade världspremiär på Berlin International Film Festival år 2019.

Filmen hade premiär i Sverige den 27 mars 2020, utgiven av Studio S Entertainment.

Handling 
Filmen handlar om den unga och ambitiösa walesiska journalisten Gareth Jones. 1933 lyckas Jones få tillstånd att göra en intervju med Adolf Hitler. Hans nästa projekt är försöka få till en intervju med Stalin. Färden gick till nuvarande Ukraina där han upptäcker och avslöjar hur ryska soldater med våld plundrar landet på allt som växer, vilket får till följd att miljontals personer svälter.

Rollista (i urval) 
 James Norton – Gareth Jones
 Vanessa Kirby – Ada Brooks
 Peter Sarsgaard – Walter Duranty
 Kenneth Cranham – David Lloyd George
 Joseph Mawle – George Orwell
 Celyn Jones – Matthew
 Krzysztof Pieczyński – Maksim Litvinov

Referenser

Externa länkar 

Filmer 2019
Engelskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Polska biografifilmer
Polska dramafilmer
Polska thrillerfilmer
Filmer i regi av Agnieszka Holland
Capiago Intimiano

är en kommun i provinsen Como i regionen Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Referenser 

Kommuner i provinsen Como
Yngve Janson

Johan Bertil Yngve Janson, född den 13 februari 1887 i Länna socken, Uppland, död där den 31 mars 1954. var en svensk träarbetare och författare.

Biografi
Föräldrar var lantbrukaren P. J. Jansson och Lovisa Mathilda Lundin. Fadern var en mönsterjordbrukare bosatt i Underskog, som även var litterärt intresserad och medverkade i dagspressen med artiklar i dagspolitiska frågor. Janson hade genomgått Tärna folkhögskola men var främst verksam som träarbetare. Han skrev även hembygdslyrik och blev känd som Roslagens skald. Han var intresserad av fornminnesvård och blev med tiden alltmer inriktad på regligiösa frågor.

Bibliografi

Skönlitteratur
 - Tillsammans med Hugo Jansson och Gustav Vennberg.

Varia

Referenser

Vidare läsning

Män
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1887
Avlidna 1954
Författare från Uppland
Personer från Länna socken, Uppland
Åmsvartne

Åmsvartne eller Amsvartne (fvn Ámsvartnir, ”Rödsvart” eller ”Becksvart”) är en sjö (vatn) i nordisk mytologi. Mitt i sjön ligger en holme med namnet Lyngve (Lyngvi, ”den ljungbevuxna”), och det är på denna ö som Fenrisulven, enligt Snorre Sturlasson, står bunden fram till Ragnarök. Historien om hur ulven hamnade där berättas i Gylfaginning, kapitel 34.

Oden förutsåg vilka olyckor som Lokes barn med Angerboda kunde leda till och beslöt därför att sända dem till platser där de inte skulle göra skada. Midgårdsormen kastades i havet och Hel störtades ner till Nifelheim, men Fenrisulven behöll asarna till en början hos sig själva. Dock skrämdes de snart av ulvens vildhet och snabba tillväxt, varför de beslöt att den måste bindas. Två försök gjordes, men varje gång sprängde ulven med lätthet sina fjättrar. Oden skickade då bud till några dvärgar i Svartalvaheim och bad dem att med trolldom smida en fjätter som inte kunde brista. Det gjorde de. Den fjättern heter Gleipne och var tunn som en silkessnodd.

”Sedan for asarna ut till en holme som kallas Lyngve i en sjö som heter Åmsvartne, och de kallade med sig ulven”, skriver Snorre. Men ulven misstänkte trolldom och svek när han såg den tunna ”silkessnodden”. Han hade ju tidigare sprängt rejält tjocka kättingar. Därför vägrade han att ta på sig bandet, om inte någon av gudarna lade sin hand i hans gap som pant på att allt skedde utan svek. Den ende som vågade göra detta var Tyr.

Men denna gång kom ulven inte loss när han väl blivit bunden. Ju hårdare han drog desto starkare blev bandet. Då skrattade alla asarna utom Tyr, skriver Snorre, ty han förlorade sin hand. Fästet som Gleipne satt fast i heter Gelgja; det drog asarna genom en stenhäll som heter Gjöll och fäste det sedan djupt nere i jorden. Här skall ulven stå bunden till tidens slut. Men ett viktigt järtecken då Ragnarök tar sin början är, enligt Snorre, att ”alla fjättrar och band skall brista och slitas av”. Då kommer både ulven och hans fader, den fjättrade Loke loss, liksom skeppet Nagelfar.

Namnet Åmsvartne (Ámsvartnir) förekommer endast hos Snorre, skriver Rudolf Simek, som därför antar att det var Snorre själv som hittade på det. Men namnet förekommer också i kapitlet Frá Fenrisúlfi (”Om Fenrisulven”) i en kort avhandling om poetik som kallas Litla Skálda. Denna skrift troddes länge vara yngre än Snorres Edda, men det anses numera som troligt att den har tillhört Snorres källor.

Källor

Anmärkningar 

Platser i nordisk mytologi
Microhyla letovirus 1

Microhyla letovirus 1 (MLeV) är ett RNA-virus som infekterar det stjärtlösa groddjuret Microhyla ornata. Arten ingår som enda medlem i underfamiljen Letovirinae, släktet Alphaletovirus och  undersläktet Milecovirus. Arten hittades genom att tidigare publicerade transkriptom genomsöktes efter möjliga virussekvenser och arten kunde beskrivas år 2018. De andra kända virus som är närmast besläktade med MLeV är coronavirusen i underfamiljen Orthocoronavirinae som innehåller ett antal virus som kan smitta människor, men MLeV tros vara helt ofarligt för människor.

Namnet letovirus refererar till titanen Leto i grekisk mytologi och att viruset infekterar en grodart. I mytologin förvandlar Leto några bönder till grodor efter att de rört upp en vattensamling så att hon inte kunde dricka ur den.

Källor 

RNA-virus
Hamburg (olika betydelser)

Hamburg kan syfta på:

 Hamburg International – ett tidigare flygbolag
 Hamburg Süd – ett rederi och transportföretag i Hamburg

Geografi
 Hamburg – ett tysk förbundsland (delstat) och Tysklands näst största stad
 Hamburg, Arkansas – en stad i Ashley County
 Hamburg, Iowa –  en ort i Fremont County
 Hamburg Bay – en vik i Antarktis
43 Leonis

43 Leonis är en orange jätte i stjärnbilden Lejonet. 

43 Leonis har visuell magnitud +6,08 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 230 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Lejonet
Orangea jättar
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
National Tramway Museum

National Tram Museum, eller Crich Tramway Village, är ett spårvägsmuseum och en museispårväg i Crich i Derbyshire i Storbritannien. 

Museet har fler än 60 spårvagnar, som är tillverkade 1873–1982. Det driver en museispårväg på 1,3 kilometer, som ligger i en av museet uppbyggd äldre stadsmiljö med pub, kafé, smedja, godisbutik och spårvagnsdepå. Museet ägs av föreningen Tramway Museum Society.

Spårvagnarna är huvudsakligen från Storbritannien, men det finns också spårvagnar från bland andra Berlin och Oporto, De brittiska spårvagnarna kördes i städer i Storbritannien fram till 1960-talet. Flertalet spårvägsnät i Storbritannien lades ned under 1950-talet. Det sista att stänga ned var Glasgow Corporation Tramways 1962. Idag är det av äldre spårvägsnät enbart Blackpools spårväg som upprätthålls, men flera nya har tagits i bruk, till exempel Croydon Tramlink, Sheffield Supertram, West Midlands Metro, Edinburghs spårväg, Manchester Metrolink och Nottingham Express Transit.

Museispårvägen är till stor del en tidigare industrijärnväg, som George Stephenson byggde för att transportera kalksten från dagbrottet Cliff Quarry till North Midland Railway i Ambergate. Denna hade 1000 millimeters spårvidd, men den har sedan byggts om för normalspåriga spårvagnar.

Tramway Museum Society grundades 1955 och kunde 1963 öppna museispårvägen i Crich.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar
Crich Tramway Villages webbplats

Derbyshire
Museer i England
Spårvägsmuseer i Storbritannien
Marc Levy

Marc Levy (ibland stavat Lévy), född 16 oktober 1961 i Boulogne-Billancourt, Hauts-de-Seine, är en fransk romanförfattare.

Bibliografi i urval (utgivet på svenska) 
 (Om det ändå vore sant, översättning: Agneta Sellin, 2001)
 (Var är du?, översättning: Britt Arenander, 2003)
 (PS från Paris, översättning: Sofia Nordin Fischer, 2019)
 (Någon som du, översättning: Ulla Linton, 2020)

Referenser

Externa länkar 

 
 

Födda 1961
Män
Levande personer
Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Kassels ångspårväg

Kassels ångspårväg (tyska: Kasseler Dampfbahn) var en spårvägslinje i den tyska staden Kassel. Den anses vara den första spårvägen i Tyskland som inte var hästdragen. 

Den 9 juli 1877 startade det engelska bolaget Jay & Comp. London  spårvagnsbolaget Cassel Tramways Company i tyska Kassel.

Med två ånglok och fyra personvagnar trafikerade man sträckan mellan Königsplatz i centrala Kassel och det kungliga slottet
Wilhelmshöhe.  Vagnparken utvidgades efterhand med lok och vagnar från verkstadsföretaget Henschel.

Spårvägen fick nya ägare år 1881 och bytte namn till Casseler-Straßenbahn-Gesellschaft och det bolaget övertogs i sin tur av 
Großen Casseler Straßenbahn AG som inställde ångspårvägsdriften den 10 maj 1897 och elektrifierade linjen.

Källor

Spårvägar i Tyskland
Jöns Larsson Nyman

Jöns Larsson Nyman, född omkring 1634, död 8 september 1708 i Skänninge församling, Östergötlands län, var rådman i Skänninge stad.

Biografi
Nyman var 1654 fogde på Hulterstad i Mjölby socken. Han valdes 23 maj till rådman i Skänninge stad. Nyman avled 1708 i Skänninge.

Familj
Nyman gifte sig första gången 1654 i Skänninge med Margareta Lindeman (1635-1668). Hon var dotter till borgmästaren Olof Håkansson och Brita Joensdotter. De fick tillsammans barnen Catharina Nyman (född 1657) som var gift med inspektorn Nils Björnsson vid Stora sjötullen, Stockholm och Anna Margareta Nyman (1665–1716) som var gift med hovrättspresidenten Germund Cederhielm i Göta hovrätt.

Nyman gifte sig andra gången med Sara Noije. Hon var dotter till brukspatron Albine Noije. De fick tillsammans dotter Anna Margareta Nyman (1680–1710) som var gift med kyrkoherden Joannes Nicolai Wesselius i Svanshals församling och kyrkoherden Jonas Torpadius i Kristbergs församling.

Källor
Småstadens dynamik Skänninges och Vadstenas befolkning och kontaktfält ca 1630–1660 Claes Westling
Jöns Larsson Nyman på Geni.com

Män
Avlidna 1708
Skänninges rådmän
Födda 1630-talet