kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pithecia chrysocephala

Pithecia chrysocephala är en primat i släktet plymsvansapor som förekommer i Brasilien. Taxonet beskrevs redan 1850 och det listades länge som underart till den vanliga sakiapan (Pithecia pithecia). Sedan 2014 är Pithecia chrysocephala godkänd som art.

Arten listas av IUCN som livskraftig (LC).

Utseende 
Honornas päls på ovansidan bildas av hår som är svarta eller mörkbruna nära roten och ljus på spetsen vad som ger ett gråaktigt utseende. På extremiteterna och på svansen finns en ljusbrun skugga. Kring ansiktet förekommer en svart krans, förutom på hjässans centrum som har en vit fläck. Innanför denna krans finns bara glest fördelade hår och huden är köttfärgad till grå. Dessutom utgörs gränsen mellan nosen och kransen av en orange strimma. Även bröstet och bukens päls har en orange färg. Händer och fötter är nästan nakna med svartaktig hud.

Hannar kännetecknas av en intensiv färgad ljus orange till rödbrun krans kring ansiktet. Huden innanför kransen är svart och det finns ett skägg av ljusa styva hår på överläppen. Alla andra delar av pälsen är hos vuxna hannar svarta, liksom de nakna händer och fötter. Hos yngre hannar förekommer flera ljusa hår eller hårspetsar i pälsen och de kan förväxlas med sakiapan eller med honor.

Tre exemplar hade en kroppslängd (huvud och bål) av 42 till 47 cm och en svanslängd av 37 till 39 cm.

Utbredning 
Arten förekommer i centrala delen av Amazonområdet norr om Amazonfloden från nedre loppet av Rio Japurá till Rio Negros mynning i Amazonfloden. En päls som förvars i Berlin hittades enligt beskrivningen från 1920-talet vid Putumayofloden (även känd som Rio Içá), alltså en bra bit längre västerut, men denna uppgift är omstridd.

Referenser 

Plymsvansapor
Pithecia
Däggdjur i neotropiska regionen
Hummerkniven

Hummerkniven var ett pris som mellan 2011 och 2017 delades ut av Aftonbladets Kulturredaktion "till liberaler som står för det som är sant och relevant. Som går till källorna, tänker kritiskt, argumenterar klart och vågar stå för någonting." Namnet är taget efter "Hummerknivssöder", ett smeknamn för en del av stadsdelen Södermalm i Stockholm.

Priset Hummerkniven har även mötts av kritik. Den liberale debattören och historikern David Lindén skrev till exempel i Expressen i januari 2016, med hänvisning till de åsikter som annars framförs av Aftonbladets kultursida: "Pristagaren kan vara ack så värdig, men genom att acceptera priset lånar man prestige till en föga aktningsvärd arena."

I maj 2018 förklarade Aftonbladets kulturchef Åsa Linderborg att tidningen kommer att sluta att dela ut Hummerkniven, för att istället inrätta priset Soppsleven som ska belöna "socialdemokrater som vågar vara socialdemokrater".

Pristagare
2011 – Leo Lagercrantz
2012 – Lisa Bjurwald
2013 – Rakel Chukri
2014 – Svend Dahl
2015 – Alex Voronov
2016 – Lilian Sjölund
2017 – Sofia Mirjamsdotter

Källor

Kulturpriser i Sverige
Priser och utmärkelser instiftade 2011
Magister Mathias

Magister Mathias, Mats Övidsson eller Mäster Mattias Ovidi, var en av de första svenska retorikerna, den heliga Birgittas förste biktfader och Sveriges främsta medeltida teolog, avled på 1350-talet.

Bakgrund 
Magister Mathias var en känd man med klassisk skolning; han studerade i Paris och blev magister i teologi och författande. Under sina ungdomsår skapade han verk inom poetik och retorik. Testa nucis, ”Nötskalet”, är ett av hans mest kända verk, en handbok i retorik som beklagligtvis är ofullständigt bevarad. Magister Mathias skrev även handböcker för predikanter; mest framstående är en gigantisk uppslagsbok till Bibeln. Tyvärr har även den största delen av detta verk gått förlorat. Utöver det skrev Magister Mathias en kommentar till Uppenbarelseboken samt boken Homo conditus som gav en översikt över den katolska trosläran i sin helhet. Ett urval ur denna gavs ut på svenska år 1986, '”Vägen till Jerusalem”

Magister Mathias betydelse för heliga Birgitta har bedömts i olika grad, men det råder inga tvivel om att han entusiastiskt engagerade sig i hennes gärning. I en livligt förtjust prolog Stupor et mirabilia ställer sig Magister Mathias bakom äktheten i heliga Birgittas uppenbarelser; prologen har fungerat som ett slags intyg för uppenbarelsens autenticitet.

I Copia exemplorum visar Magister Mathias exempel på lärd retorik full av anaforer, parallellismer och antiteser. Han ägnar sig åt en avancerad retorik ägnad att imponera på en bildad och internationell publik. Här finner vi exempel ägnade att förklara och göra det abstrakta budskapet begripligt samtidigt som han belyser vikten av att underhålla åhörarna och väcka känslor så som skräck, avsky och medlidande. I Copia exemplorium påträffas tre metoder för att övertyga som var grundpelare i antikens talekonst: docere (lära, undervisa) delectare (roa, förnöja) movere (beröra).

Referenser 

Män
Födelseår saknas
Avlidna 1350-talet
Retoriker
Svenska teologer under 1300-talet
Svenska präster under 1300-talet
Lage Knape

Lage Knape, född 27 februari 1910 i Östra Fågelviks församling, död 10 augusti 1999 i Täby, var en svensk arkitekt.

Knape föddes utanför Karlstad men flyttade redan 1918 med familjen till Överby gård på Resarö i Österåkers landskommun. Efter studentexamen vid Södra Latin 1928 inledde han en officersbana inom flottan. Han examinerades som arkitekt från Kungliga tekniska högskolan 1937 och började därefter arbeta på Flygförvaltningen.

1941 blev han stadsarkitektassistent i Kristinehamn, och senare samma befattning i Karlskrona och stadsarkitekt i Säffle 1944-1946. 1947 tillträdde han tjänsten som stadsarkitekt i Sollentuna köping . Han medverkade i framtagandet av den unga köpingens första generalplan och kom att rita fyra skolor, tre kyrkor, pensionärsbostäder, ålderdomshem och flera smärre bostadsområden. 

Efter pensioneringen 1974 ägnade han sig åt landskapsmåleri, framför allt i sin hembygd Roslagen, och skrev boken Sollentuna socken blir stadsbygd : utvecklingshistorisk översikt 1945-1974 som utkom 1989.

Verk i urval
Akademiska roddföreningens båthus 1935, tillsammans med Folke Löfström.
Vallen 26, Säffle, 1948
Linden 16, Säffle, 1952
Elverk i Säffle
Häggviksskolan, 1956
Silverdalskapellet i Sollentuna kommun, 1956-1957.
Kummelby kyrka i Sollentuna kommun, 1956-1957 (riven 1999).

Källor

Svenska Dagbladet: Minnesruna (1999-09-11)
DN: Dödsfall (1999-10-06)
Sollentuna journalen: Förre stadsbyggnadschefen Lage Knape död (Nr 5 1999)
Värmlands Museum: Ny stad i rött tegel –  om bostadsbyggandet i Säffle centrum 1950-1969 (2013)

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Säffles stadsarkitekter
Svenska stadsarkitekter
Födda 1910
Avlidna 1999
Män
Personer från Östra Fågelviks socken
Alf Björklund

Alf Johan Björklund, född 21 november 1939 i Petalax, är en finländsk geolog.

Björklund blev filosofie doktor 1971. Han var professor vid universitetet i Bahia 1977–1979. Åren 1980–1986 ledde han avdelningen för geokemi vid Geologiska forskningscentralen. Han var 1986-1989 biträdande professor i geologi och mineralogi vid Åbo Akademi och blev 1989 professor. Han gick i pension 2004.

Björklund har publicerat arbeten främst rörande geokemisk prospektering och miljögeokemi.

Källor 

Personer verksamma vid Åbo Akademi
Finländska professorer i geologi
Män
Levande personer
Personer från Petalax
Födda 1939
V Indi

V Indi är en pulserande variabel av RR Lyrae-typ (RRAB) i stjärnbilden Indianen. 

Stjärnan har en visuell magnitud som varierar mellan +9,334 och 10,439 med en period av 0,4796017 dygn eller drygt 11,5 timmar.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Indianen
RR Lyrae-variabler
Huvudseriestjärnor klass F
Jouko Tolonen

Jouko Paavo Kalervo Tolonen, född 2 november 1912 i Borgå, död 23 juli 1986 i Helsingfors, var en finländsk musikvetare.

Tolonen blev filosofie doktor 1969. Han var 1946–1955 musikchef vid Rundradion, 1956–1960 chef för Finlands nationalopera och 1960–1966 lektor i musikteori vid Sibelius-Akademin. Han var 1966–1972 lektor och 1972–1977 personlig extra ordinarie professor i musikvetenskap vid Åbo universitet.

Tolonen framträdde även som pianist, dirigent samt kompositör och komponerade orkesterverk (bland annat en symfoni), kantater, sånger, pianostycken med mera.

Källor 
 

Personer verksamma vid Åbo universitet
Finländska professorer i musikvetenskap
Finländska kompositörer
Avlidna 1986
Personer från Borgå
Födda 1912
Män
Paavo Suomalainen

Paavo Suomalainen, född 28 oktober 1907 i Helsingfors, död där 16 oktober 1976, var en finländsk zoofysiolog. Han var bror till genetikern Esko Suomalainen.

Suomalainen blev filosofie doktor 1937 och var 1940–1973 professor i fysiologisk zoologi vid Helsingfors universitet. Han var inflytelserik inom universitetsförvaltningen och aktiv inom flera vetenskapliga samfund samt som redaktör för tidskrifter och bokverk. Hans empiriskt deskriptivt anlagda forskning behandlade huvudsakligen igelkottens och andra däggdjurs vintersömn och hypotermi (bland annat avhandlingen Über den Winterschlaf des Igels, 1935). Han var medförfattare till flera flitigt använda läroböcker.

Källor

Externa länkar 
 

Finländska professorer i zoologi
Män
Födda 1907
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Avlidna 1976
Personer från Helsingfors
Z Indi

Z Indi är en eruptiv variabel av RS Canum Venaticorum-typ i stjärnbilden Indianen. 

Stjärnan har en visuell magnitud som varierar mellan +10,43 och 11,0 med en period av 2,456800 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Indianen
RS Canum Venaticorum-variabler
Orangea jättar
Huugo Jalkanen

Hugo (Huugo) Felix Jalkanen, född 24 oktober 1888 i Koskis i Tavastehus län, död 22 juni 1969 i Helsingfors, var en finländsk författare.

Jalkanen blev filosofie magister 1914, Han medarbetade 1908–1958 som litteratur- och teaterkritiker i ett flertal tidningar samt var verksam inom Suomen kirjailijaliitto och Finlands dramatikerförbund. Han skrev lyrik (föregångare för den fria formen) och skådespel (bland annat Nuori Marius, 1920, och Verisynti, 1950) och utgav därtill essä- och kritiksamlingar. Han erhöll professors titel 1959. 

Han var gift med gymnastikläraren Hilma Jalkanen.

Källor 

Finländska innehavare av professors namn
Finskspråkiga författare
Finländska författare
Personer från Päijänne-Tavastland
Födda 1888
Avlidna 1969
Män
Supreme Court of the United States Police

Supreme Court of the United States Police är en amerikansk federal polismyndighet med syfte att stävja allmän ordning och förebygga brott begångna i United States Supreme Court Building och det direkta närområdet i Washington, D.C. Myndighetschefen är Pamela Talkin, vars titel egentligen är Marshal of the United States Supreme Court, en slags operativ chef för domstolen.

Myndigheten har sitt ursprung från 1935 när USA:s högsta domstol anlitade en vaktstyrka för att bevaka domstolens intressen. 1949 drev USA:s kongress genom lagen 40 U.S. Code § 6121 som skapade en officiell polismyndighet för domstolen och dess intressen.

Se även
 Metropolitan Police Department of the District of Columbia
 United States Marshals Service
 United States Capitol Police

Referenser

USA:s federala polismyndigheter
Organisationer i Washington, D.C.
Organisationer bildade 1949
Högsta domstolen i USA
Elitloppet 1981

Elitloppet 1981 var den 30:e upplagan av Elitloppet, som gick av stapeln söndagen den  på Solvalla i Stockholm. Finalen vanns av den franska hästen Jorky, körd och tränad av Léopold Verroken.

1981 års Elitlopp såg på förhand ut att bli sportsligt urvattnad, då det länge letades efter en utmanare till fjolårsvinnaren Idéal du Gazeau. Hästarna Jorky, Express Gaxe och Classical Way bjöds in, men alla tre tackade nej. Till sist så ändrade kretsen kring Jorky sig och tackade ja, och från USA kom Burgomeister och Devil Hanover, som varit etta och tvåa i Hambletonian Stakes året innan. 

Även tröstloppet Elitloppet Consolation kördes detta år, för de hästar som deltagit i kvalheaten, men som inte lyckats kvala in till finalen.

Upplägg och genomförande 
Elitloppet är ett inbjudningslopp och varje år bjuds 16 hästar som utmärkt sig in till Elitloppet. Hästarna lottas in i två kvalheat, och de fyra bästa i varje försök går vidare till finalen som sker 2–3 timmar senare samma dag. Desto bättre placering i kvalheatet, desto tidigare får hästens tränare välja startspår inför finalen. Samtliga tre lopp travas sedan 1965 över sprinterdistansen  meter (engelska milen) med autostart (bilstart). I Elitloppet 1981 var förstapris i finalen  kronor, och  kronor i respektive kvalheat.

Kvalheat 1

Kvalheat 2

Finalheat

Referenser

Externa länkar 

Sport i Sverige 1981
1981
Tekla Swedlund

Tekla Emilia Swedlund, född 10 juli 1871 i Gävle, död 10 augusti 1948 i Gävle, var en svensk gymnastikdirektör och sjukgymnast.

Swedlund introducerade 1896 basket i Sverige.

Biografi
Tekla Swedlund växte upp på Norra Skeppargatan i Gävle tillsammans med fyra syskon. Modern skötte hemmet och fadern arbetade som läroverksadjunkt på Vasaskolan. Med ett undantag följde barnen i faderns pedagogiska fotspår. De tre systrarna, Majken, Bibbi och Tekla Swedlund, arbetade alla tre under många år på Högre flickskolan i Gefle, i folkmun kallad ”Själanderska”. Brodern Gustaf var major på I 14 och gymnastiklärare på Borgarskolan. Den femte i syskonskaran, Pelle, var bildkonstnär och under en period intendent på Thielska galleriet i Stockholm. Tillsammans med sina systrar tog Tekla Swedlund över föräldrahemmet.

Tekla Swedlund avlade studentexamen som privatist på Gävle högre allmänna läroverk 1889. Då var hon och hennes tre studiekamrater bland de första kvinnliga studenterna i Sverige. Därefter tog intresset för gymnastik och sjukgymnastik Tekla Swedlund till Stockholm och en gymnastikdirektörsutbildning på Gymnastiska centralinstitutet (GCI). Efter avslutad utbildning reste hon till USA tillsammans med vännen Eva Clason och arbetade som sjukgymnast med egna patienter. Hon var verksam både i Baltimore och i Washington D.C. Under sin tid i USA stötte hon på en ny idrott, basketboll. Hon tyckte om spelet och när hon återvände till Sverige tog hon med sig reglerna hem. Tekla Swedlund blev därmed den första i Sverige att introducera idrottsgrenen när hon under hösten 1896 lärde ut den till både pojkar och flickor i Gävle.

Under sitt fortsatta yrkesverksamma liv arbetade Tekla Swedlund som gymnastiklärare och sjukgymnast i Gävle. Hon deltog i fortbildningskurser som arrangerades av Gymnastiska centralinstitutet och höll genom brevväxling kontakt med sina kurskamrater från tiden på gymnastikdirektörsutbildningen i Stockholm.

Vid sidan av arbetet var Tekla Swedlund en engagerad medlem i flera lokala föreningar. I många år var hon en central person i Gefle Kvinnliga Gymnastikförening, först som tränare i 23 år och senare även som föreningens ordförande. Som styrelsemedlem i Vita bandet medverkade hon till inrättandet av ett sommarhem, ett vilohem för fabriksarbetande kvinnor som öppnades i Överhärde i Valbo strax utanför Gävle. När nybildade Gefle Stugförening tog över ansvaret för sommarhemmet blev Tekla Swedlund under många år föreningens ordförande.

Tekla Swedlund avled 1948 och hon är gravsatt på Gamla kyrkogården i Gävle.

Källor
Artikeln är i stora delar kopierad från Camilla Larssons text om Tekla Swedlund ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-15

Noter

Vidare läsning 
 

Kvinnor
Födda 1871
Avlidna 1948
Lärare från Gävle
Svenska gymnastikledare
Fysioterapeuter
Basket i Sverige
Gravsatta på Gävle gamla kyrkogård
Västra Järnvägsgatan

Västra Järnvägsgatan är en gata i stadsdelen Norrmalm i Stockholms innerstad som sträcker sig mellan Klarabergsviadukten och Kungsbron. Den har endast bebyggelse på den västra sidan, medan den östra vetter mot Stockholms centralstations bangårdsområde. Det området kan i framtiden komma att överdäckas och bebyggas inom ramen för projektet Västra city. 

På Västra Järnvägsgatan finns bland annat Trafikverkets lokaler för förarprov  samt Kungsbrohuset som inrymmer ett hotell och medieföretaget Schibsted med redaktionerna för Aftonbladet och Svenska Dagbladet.

Referenser

Gator och torg på Norrmalm
Hjördis Nyberg

Hjördis Helena Nyberg, född 18 september 1885 i Helsingfors, död där 23 maj 1970, var en finländsk målare.

Nyberg studerade i början av 1900-talet vid Finska konstföreningens ritskola och Centralskolan för konstflit samt kompletterade därefter sin utbildning i Holland och Paris. Hon var främst känd som porträttmålare, men målade också naturalistiska landskap och stilleben, bland annat små blomstermotiv. Bland hennes arbeten märks altartavlan i Östersundoms kapell (1934).

Källor 
 

Finländska målare
Konstnärer från Helsingfors
Avlidna 1970
Födda 1885
Kvinnor
Kai Kalima

Kai-Erik Klaus Kalima, född 6 oktober 1945 i Helsingfors, död där 13 januari 2023, var en finländsk jurist och professor.

Kalima blev juris doktor 1980. Han var 1980–1989 vikarierande biträdande professor i finansrätt och 1989–1998 biträdande professor vid Helsingfors universitet samt utnämndes 1998 till professor i ämnet. Han disputerade på arbetet Pankkien valvonnasta (1980), som behandlar bankövervakningsorganen i historiskt perspektiv, och har därtill publicerat undersökningar om bland annat förvaltnings-, kommunal- och byggnadsrätt.

Han satt i Finlands riksdag för Socialdemokraterna 1989–1991.

Källor 
 

Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Födda 1945
Finländska professorer i juridik
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Jurister från Helsingfors
Avlidna 2023
Finländska jurister under 1900-talet
Raija Siekkinen

Raija-Liisa Siekkinen, född 11 februari 1953 i Kotka, död där 7 februari 2004, var en finländsk författare.

Siekkinen avlade kandidatexamen i humanistiska vetenskaper 1981. Hon blev uppmärksammad för sina noveller, författade på ett symbolmättat språk. Bland hennes verk märks Pieni valhe (1986), Metallin maku (1992) och Kalliisti ostetut päivät (2003). Hon belönades med Runebergspriset 1993. Flera av hennes böcker finns utgivna i svensk översättning.

Källor

Noter 

Kvinnor
Finländska författare
Finskspråkiga författare
Födda 1953
Avlidna 2004
Personer från Kotka
My Centauri

My Centauri (μ Centauri, förkortat My Cen, μ Cen) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den sydöstra delen av stjärnbilden Kentauren. Den har en skenbar magnitud på 3,42 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 6,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 510 ljusår (ca 155 parsek) från solen. Tillsammans med stjärnorna Ny Centauri och Fi Centauri utgör den vad som traditionellt har skildrats som Centraurs "dextro Latere" (högra sida av Kentauren).

Egenskaper
Primärstjärnan My Centauri A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B2 Ve där e-suffixet används för att markera närvaron av emissionslinjer, som anger att den är en Be-stjärna med en omkretsande skiva av het gas som bildats av material utstött från stjärnan. Den har en massa som är ca 9 gånger större än solens massa, en radie som är ca 3 - 4 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 2 100 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 22 400 K.

My Centauri A roterar snabbt, med en prognostiserad rotationshastighet av 194 km/s och fullbordar en full rotation på cirka 11,615 timmar. Ekvatorial azimuthalhastighet är ca 85 procent av den kritiska hastigheten där stjärnan skulle börja brytas upp, vilket resulterar i en tydlig ekvatoriell svällning som är ca 26 procent bredare än polarradien. På grund av stjärnans något tillplattade sfäriska form har polarområdet en högre temperatur än ekvatorn - 23 000 K mot 17 600 K. På samma sätt är gravitationsstyrkan vid polerna större än längs ekvatorn. Rotationsaxeln för stjärnan lutas med en vinkel på ca 19 ± 3° mot siktlinjen från jorden.

My Centauri är en eruptiv variabel av Gamma Cassiopeiae-typ (GCAS), som har en skenbar magnitud som varierar mellan +2,92 och 3,47. Den har flera icke-radiella cykler med en primärperiod på 0,503 dygn. Tre andra pulsationscykler har en liknande period, medan två har ett kortare intervall på ca 0,28 dygn. Den genomgår utbrottshändelser som resulterar i överföring av ytterligare material till den omgivande stoftskivan. Under dessa utbrott kan stjärnan visa övergående periodiciteter.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/mucentauri
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/mucen.html

Stjärnbilden Kentauren
Bayerobjekt
Gamma Cassiopeiae-variabler
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Be-stjärnor
HD-objekt
Westland Aircraft

Westland Aircraft var en brittisk flygplanstillverkare med säte i Yeovil, Somerset. Företaget bildades 1935 genom en avknoppning från Petters Ltd, men har tillverkat flygplan sedan 1915. Westland Aircraft hade endast begränsad framgång med sina egna konstruktioner, men blev i stället den största tillverkaren av Supermarine Spitfire. Efter krigsslutet inriktade sig Westland på tillverkning av helikoptrar och blev 1961 sammanslaget med helikopteravdelningarna av Bristol, Fairey och Saunders-Roe till det nya bolaget Westland Helicopters.

Historia

Westland Aircraft Works bildades 1915 som en avdelning av Petters Ltd för att tillverka sjöflygplanet Short 184. Verksamheten expanderade snabbt till att tillverka flera modeller av Short Brothers, de Havilland och Vickers. De erfarenheter Westland fick av flygplanstillverkning gjorde att man 1917 kunde presentera sin första egna modell Westland N.1B. Under mellankrigstiden lanserade Westland flera nya modeller varav de flesta bara tillverkades i en handfull exemplar. De mest framgångsrika var spaningsflygplanet Westland Walrus, sportflygplanet Westland Widgeon samt de lätta bombflygplanen Westland Wapiti och Westland Wallace. Wapiti utmärkte sig genom att 1933 bli det första flygplan som flög över Mount Everest.

Under andra världskriget tillverkade Westland förutom sina egna flygplan Westland Lysander och Westland Whirlwind även Supermarine Spitfire. Efter att Supermarines egen fabrik i Southampton bombats under slaget om Storbritannien var Westland den största tillverkaren av Spitfire och bar också huvudansvaret för utvecklingen av den marina varianten Supermarine Seafire. Efter krigsslutet lanserade man attackflygplanet Westland Wyvern som också blev Westlands sista flygplan. I stället inriktade sig Westland helt på att tillverka helikoptrar, något som inte gillades av chefsingenjören W. E. W. Petter som gick över till English Electric.

Westlands första helikopter blev Westland Dragonfly som var en licenstillverkad kopia av Sikorsky H-5. Den följdes av Westland Wessex (baserad på Sikorsky H-34 men med gasturbindrift) och Westland Whirlwind (baserad på Sikorsky H-19 Chickasaw men även den med gasturbindrift). De egna konstruktionerna Westland Widgeon och Westland Westminster hade begränsad framgång.

Mellan 1959 och 1961 tvingade Storbritanniens regering många brittiska flygtillverkade att gå samman genom att skjuta upp inköp från tillverkare som motsatte sig att gå samman (något som ledde till konkurs för Handley Page). Westland Aircraft gick samman med helikopteravdelningarna av Bristol Aeroplane Company, Fairey Aviation Company och Saunders-Roe och bildade det nya bolaget Westland Helicopters.

Produkter

Externa länkar

Källor

Ej längre existerande brittiska flygplanstillverkare