kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Poète maudit

Poète maudit (på svenska ungefär fördömd poet) är en litterär term som myntades av Paul Verlaine i en essäsamling med samma namn. Termen syftar på poeter, företrädesvis under slutet av 1800-talet och i början av 1900-talet, som sågs som utstötta av samhället likväl av sig själva. För många, däribland Verlaine, framstod Charles Baudelaire som den sanne, hjältelike fördömde poeten.
__INGENINNEHÅLLSFÖRTECKNING__

Karakteristika 
En fördömd poet skulle enligt Verlaine vara obskyr och svårförståelig, till den grad att de var likgiltiga inför samhället. Deras storhet skulle bara framstå inför de riktigt kulturellt bevandrade; för alla andra skulle den vara omärkbar – och därav deras fördömelse. 

Från detta följde även att den fördömda poeten skulle lida för sin genialitet. Det förklarade i sin tur alkoholism, hustru- och barnmisshandel o.s.v. På så vis blev inte bara fördömelsen social utan likaväl moralisk och andlig.

Exempel på poètes maudits

Galleri

Referenser 

Litterära termer
Fransk litteratur
Eva Rodenius

Eva Rodenius, född 1942 i Östersund, är en svensk textilkonstnär.

Rodenius är tvillingsyster till konstnären Gun Rodenius. Hon utbildade sig vid Konstfackskolan i Stockholm 1962-1967. Separat har hon ställt ut ett flertal gånger i Stockholm sedan 1974 och medverkat med vävar i samlingsutställningar i bland annat Skövde, Västerås och Tokyo. Tillsammans med sin syster ställde hon ut på Gotland. Bland hennes offentliga arbeten märks textilier i Stockholms rådhus, Svenska ambassaden i Tallinn och i Kuala Lumpur. Omkring år 2000 började hon använda datorn i sitt arbete för att ta fram mönster till sina vävnader. Tekniken har inneburit att hon hittat nya vägar och i vävarna blandar hon in papper och plast tillsammans med den traditionella bomullen. Rodenius finns representerad vid Nationalmuseum, Röhsska museet, Västerås konstmuseum, Uppsala konstmuseum och Statens konstråd.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 440.

Noter

Representerade vid Röhsska museet
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1942
Levande personer
Konstnärer från Östersund
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska textilkonstnärer under 2000-talet
The Lay of Thrym

The Lay of Thrym är det färöiska viking metal/folk metal-bandet Týrs sjätte studioalbum. Albumet utgavs maj 2011 av skivbolaget Napalm Records. En digipak-utgåva med två bonusspår gavs ut i begränsad upplaga.

Låtlista 
 "Flames of the Free" – 4:17
 "Shadow of the Swastika" – 4:23
 "Take Your Tyrant" – 3:55
 "Evening Star" – 5:04
 "Hall of Freedom" – 4:06
 "Fields of the Fallen" – 4:59
 "Konning hans" – 4:27
 "Ellindur bóndi á jaðri" – 3:55
 "Nine Worlds of Lore" – 4:04
 "The Lay of Thrym" – 6:48

Bonusspår
 "I" (Black Sabbath-cover) – 4:42
 "Stargazer" (Rainbow-cover) – 6:19

Text: Heri Joensen (spår 1–6, 8–10), Trad. (spår 7), Ronnie James Dio (spår 11, 12)
Musik: Heri Joensen (spår 1–10), Terji Skibenæs (spår 6), Gunnar Thomsen (spår 10), Trad. (spår 4, 7–9), Geezer Butler/Ronnie James Dio/Tony Iommi (spår 11), Ritchie Blackmore/Ronnie James Dio (spår 12)

Medverkande
Musiker (Týr-medlemmar)
Heri Joensen – gitarr, sång
Gunnar Thomsen – basgitarr
Kári Streymoy – trummor
Terji Skibenæs – gitarr

Andra medverkande
Jacob Hansen –  ljudtekniker, ljudmix, mastering
Jeppe Andersson – ljudtekniker
Terji Skibenæs – ljudtekniker
Heri Joensen – ljudtekniker
Gyula Havancsák – omslagsdesign, omslagskonst
Kristfried Tyril – foto

Referenser

Externa länkar
Metal archives: The Lay of Thrym

Musikalbum 2011
Málsháttakvæði

Málsháttakvæði ("ordspråkskvädet") är en anonym dikt från tidigt 1200-tal, troligen tillkommen på Orkneyöarna. Dikten har endast bevarats i Codex regius av Snorres Edda (GkS 2367 4to), där den står präntad på handskriftens sista blad. Texten är svårläst och på ett par ställen oläslig – det gäller diktens första och sista strof. Överskrift saknas. Namnet Málsháttakvæði, som nu är etablerat, föreslogs av Guðbrandur Vigfússon. Andra namn som också har använts är Mansǫngskvæði och Fornyrðadrápa.

Dikten, som består av 30 strofer, är disponerad som en drapa. Den har inngangr (inledning) och slœmr (avslutning) på vardera tio strofer. Däremellan ligger tre stefjabálkar åtskilda av ett fyrradigt stef (stäv, omkväde) som upprepas fyra gånger (stroferna 11, 14, 17 och 20). Drapan är áttmælt, det vill säga varje rad är en fullständig mening, och versmåttet är hrynhent med slutrim.

Drapan saknar handling. I inledningen antyds att skalden har varit kär i en kvinna som först besvarade hans kärlek, men som sedan svek honom. På ett ställe i dikten heter hon Rannveig, och hon liknas i stävet vid Snöfrid som dårade Harald hårfagre med sin skönhet – men som var en häxa. Därutöver består dikten dels av ordspråk och talesätt som skalden flyhänt komprimerar till enradingar, dels av anspelningar på olika sägner och myter. Någon gång lägger skalden till en kärv kommentar. Hela denna samling av "forn orð" (strof 1) är tydligen tänkt att ur olika perspektiv belysa den kärlekssorg som skalden drabbats av och som säkert alla som lyssnade till kvädet kände till: Att det förekommit skvaller omtalas redan i tredje strofen. Kvädet är bittert och ironiskt, men inte utan humor.

Málsháttakvæði föregås i Codex regius av Jómsvíkingadrápa av biskop Bjarne Kolbeinsson. Båda dessa drapor har stora språkliga likheter och båda ältar i stäven skaldens personliga kärleksbekymmer, vilket pekar framåt mot rimornas mansöngvar. En rimlig gissning, som först framlades av Sophus Bugge, är att Bjarne Kolbeinsson också skrev Málsháttakvæði, men avgörande bevis för detta saknas. Båda kvädena anses vara influerade av samtida europeisk vagantpoesi.

Källor 
 Anne Holtsmark, "Málsháttakvæði" i Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid, band 11, spalt 300ff.
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, band 2, del 1, København 1898, sid 45–49.

Anmärkningar

Externa länkar 
Málsháttakvæði 

Drapor
Sigrid Rissler

Sigrid Alfhild Elisabeth Andersson Rissler, född 2 januari 1868 i Stockholm, död där 31 oktober 1918, var en svensk botaniker, målare, tecknare och konsthantverkare.

Sigrid Rissler studerade på 1890-talet för Gunnar Gunnarsson Wennerberg som uppmuntrade henne att hitta andra motiv än botaniska som förekom i föräldrahemmet. Hennes konst består av lyriska landskap, skogsinteriörer och studier från skärgården samt botanik utförda i olja samt teckningar av blommor och alger i blyerts eller akvarell. För Handarbetets vänner mönstergav hon broderier och för Gustafsbergs porslinsfabrik utförde hon ett antal skisser till porslin. Hon formgav även möbler med växtornamentik i jugendstil och intarsia. Hon utförde även ett visst vetenskapligt arbete och 1887 utkom en studie över De primära kärlsträngarnas utveckling hos monokotyledonerna som hon själv illustrerade. Några av hennes mönsterteckningar visades på Nationalmuseums vandringsutställning Jugend 1954. Sigrid Rissler är representerad med sin brudklänning och brudkrona vid Nordiska museet i Stockholm.

Hon var dotter till botanikern Nils Johan Andersson och Anna Tigerhielm och från 1895 gift med överläkaren John Gottlieb Rissler och mor till Gerd Rissler samt syster till Elias Anckers och J.A.G. Acke.

Källor
Svenskt konstnärslexikon, del IV sid. 495. Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1868
Avlidna 1918
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Ylva Ringqvist ten Siethoff

Ylva Margareta Elisabet Ringqvist-ten Siethoff, född 6 maj 1921 i Göteborg, död 30 mars 2013 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk tecknare och grafiker.

Hon var dotter till överingenjören Thure Ringqvist och Lisa Andersson och från 1944 gift med Alf Gunnar ten Siethoff. Hon studerade vid Berggrens och Skölds målarskolor i Stockholm samt vid Konsthögskolan 1942–1947 och under studieresor till Nederländerna och Frankrike. Hon var en av deltagarna i den franske grafikern Marcel Manequins grafikkurser i Stockholm 1952. Hon tilldelades stipendium från Konstakademien 1946 och 1953 samt ett stipendium ur Kinmansinska fonden 1958. Tillsammans med Catharina Nilsson ställde hon ut på Färg och Form 1955 och hon medverkade i samlingsutställningarna Färg kring Sara på Göta källare, Ung konst på Färg och Form, separat ställde hon bland annat ut på Galleri Heland 1971 och Galleri Lucidor 1979. Hennes konst består av hus, ungar och landskap som hon betraktar och sedan omformar till abstrakta kompositioner. Makarna ten Siethoff är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 491-492, Allhems Förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 439, 
 Ringqvist-Ten Siethoff, Ylva Margareta Elisabet på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1921
Avlidna 2013
Kvinnor
Algot Ringström

Algot Viktor Ringström, född 1 juni 1876 i Göteborgs domkyrkoförsamling, Göteborg, död 17 januari 1956 i Lidingö församling, Stockholms län, var en svensk målare och grafiker.

Han var son till apotekaren Carl Gustaf Ringström och Corona Magdalena Bourn och från 1914 gift med Ruth Dagmar Sofia Carlson (1892–1961).   

Ringström utbildade sig först till ingenjör och hade på 1890-talet en anställning som ritare vid ett ingenjörskontor i Stockholm. Samtidigt studerade han målning och teckning vid Althins och Kerstin Cardons målarskolor. Han fortsatte sina konststudier för Georg von Rosen, Oscar Björck och Gustaf Cederström vid Konstakademien 1899–1905 under sin tid vid akademien deltog han i Axel Tallbergs etsningskurs 1904. Efter studietiden vid akademien for han på en ettårig studieresa till Tyskland, Nederländerna, Italien, Frankrike och England.   

Hans första arbete som konstnär var att medverka som illustratör i veckopressen. Separat ställde han ut vid tre tillfällen bland annat på Hultbergs konsthandel i Stockholm 1942. Han medverkade i samlingsutställningar arrangerade av Sveriges allmänna konstförening och ett par gånger på Lidingösalongen. En minnesutställning med hans konst visades på Lidingö-Brevik 1958.   

Bland hans offentliga arbeten märks ett korfönster till Tortuna kyrka, fresken Vintersport i Karolinska läroverkets gymnastiksal i Örebro och en större oljemålning för Lidingö läroverk. Hans konst består av porträtt, mariner, Landskapsmåleri från Stockholm och Stockholms skärgård samt skildringar från hyttor, masugnar och andra motiv från järnhanteringen utförda i olja eller i form av grafik.   

Ringström är representerad vid Nationalmuseum och Musée Bernadotte i Pau, Frankrike. Makarna Ringström är begravda på Lidingö kyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 492, Allhems Förlag, Malmö. 
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 439, 
 Algot Viktor Ringström på Gravar.se

Externa länkar 
Konstnären Algot Ringström

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Konstnärer från Göteborg
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1876
Avlidna 1956
Män
Kerstin Bertoft-von Rettig

Kerstin Marianne Bertoft-von Rettig, född 5 maj 1929 i Helsingborg, död 25 januari 2013 i Täby, var en svensk målare, mosaikkonstnär, tecknare och författare.

Hon var dotter till tandläkaren Hjalmar Bertoft och Rut Olsson och mellan 1958 och 1979 gift med regissören Claes von Rettig och mor till Karin och Clara von Rettig. Hon studerade vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm 1946–1950. Hon studerade därefter för André Lhote i Paris och mosaikläggning vid Accademia di Belle Arti i Ravenna 1952–1953. Hon medverkade i samlingsutställningen Kulla konst i Höganäs med ett komponerat mosaikbord och med ett antal teckningar och collage i tidningstecknarnas utställning i SDS-hallen. Som författare har hon skrivit och utgivit böckerna Grönsakslandet och Klockan går. Vid sidan av sitt eget skapande medverkade hon med illustrationer i Sydsvenska dagbladet och Svenska Dagbladet samt utförde teaterdekorationer.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 470-471, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1929
Avlidna 2013
Konstnärer från Helsingborg
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Carl Radetzky

Carl Radetzky, född 5 november 1851 i Malmö, död 8 augusti 1899 i Malmö, var en svensk stentryckare och litograf.

Han var från 1873 gift med Maria Christina Åkesson och far till Tage Radetzky. Han utbildade sig till stentryckare vid Reuterdahls stentryckeri i Malmö. Han övertog 1881 B Cronholms litografiska etablissemang i Malmö som han drev fram till sin död. Makarna Radetzky är begravda på Sankt Pauli norra kyrkogård i Malmö.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 450, Allhems Förlag, Malmö. 
 Radetzky, Karl på SvenskaGravar.se

Svenska litografer under 1800-talet
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli norra kyrkogård
Födda 1851
Avlidna 1899
Män
Sven Rask

Sven Rask, född 25 januari 1781 i Nöbbeled, Kronobergs län, död 6 maj 1819 i Växjö, var en svensk boktryckare och träsnittare.

Han var son till en sergeant vid Kronobergs regemente och från 1803 gift med Beata Catharina Thetzell och far till boktryckaren Cicero Rask. Han arbetade som handelsbokhållare och blev genom köp och gifte med den tidigare ägaren, Sveriges första kistebrevstryckare Anders Thetzells dotter, ägare till Växjö gymnasietryckeri, som han fick överta efter sin svärmor Christina Catharina Thetzell. Flera av hans skurna stockar för kistebrev förvärvades av Smålands museum i Växjö på 1940-talet. Flera av stockarna var skurna i enkla maner och föreställer några grisar i lustiga situationer och olika verser.  Efter hans död drevs tryckeriet av hans änka och son fram till 1840.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 457, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska grafiker under 1800-talet
Män
Födda 1781
Avlidna 1819
Personer från Nöbbele socken
Prabhat Patnaik

Prabhat Patnaik är en marxistisk indisk ekonom och politisk kommentator. Han undervisade på Centret för ekonomiska studier och planering i den samhällsvetenskapliga fakulteten på Jawaharlal Nehru University i New Delhi, från 1974 till sin pension 2010. Han var även vice ordförande för planeringsnämnden i den indiska delstaten Kerala från juni 2006 till maj 2011.

Uppväxt och skolgång 
Prabhat Patnaik föddes i staden Jatni i Odisha den 19 september 1945 och studerade efter sin grundläggande utbildning i hemstaden på Daly College i Indore, med hjälp av ett meritbaserat stipendium från den indiska regeringen. Han tog sin fil. kand. i Economic Honours på St. Stephen's College i Delhi. Han åkte till Oxford University 1966 med ett Rhodes-stipendium och studerade på Balliol College och senare Nuffield College. Han tog fil.mag. och fil.dr på Oxford University.

Karriär 
Patnaik gick med i fakulteten för ekonomi och politik på Universitetet i Cambridge år 1969 och blev vald till fellow på Clare College, Cambridge. År 1974 återvände han till Indien som docent på det nyligen etablerade Centret för ekonomiska studier och planering (CESP) på Jawaharlal Nehru University (JNU), New Delhi. Han blev professor på centret 1983 och fortsatte där till sin pensionering 2010. Vid tiden för sin pension uppehöll han Sukhamoy Chakravarty-stolen i planering och utveckling på C.E.S.P.

Han är specialiserad inom makroekonomi och politisk ekonomi, områden inom vilka han har skrivit många böcker och artiklar. Dessa inkluderar: Time, Inflation and Growth (1988), Economics and Egalitarianism (1990), Whatever Happened to Imperialism and Other Essays (1995), Accumulation and Stability Under Capitalism (1997), The Retreat to Unfreedom (2003), The Value of Money (2008) och Re-envisioning Socialism (2011). Han är redaktör för tidningen Social Scientist.

Han är gift med professor Utsa Patnaik, som innan sin pensionering 2010 var fakultetsmedlem på CESP i JNU, New Delhi.

Han tjänstgjorde som vice ordförande för planeringsnämnden i den indiska delstaten Kerala från juni 2006 till maj 2011.

Patnaik var del av en kraftfull arbetsgrupp om fyra medlemmar utsedd av Förenta Nationerna (FN) för att rekommendera reformåtgärder för det globala finanssystemet. Gruppen leddes av Joseph Stiglitz, och de andra medlemmarna var den belgiska sociologen Francois Houtart och Ecuadors finansminister Pedro Paez.

Politiska ståndpunkter 
Prabhat Patnaik är en ståndaktig kritiker av nyliberal ekonomisk politik, Hindutva, och är känd som en samhällsvetare med marxist-leninistisk övertygelse. Enligt honom har den ökade ekonomiska tillväxten i Indien följts av en ökning av magnituden av extrem fattigdom i landet, och den enda lösningen är att ändra statens klassorientering.

Källor

Fotnoter 

Makroekonomer
Män
Levande personer
Indier
Alumner från Oxfords universitet
Alumner från Balliol College, Oxford
Rhodesstipendiater
Bella & Filippa

Bella & Filippa är en svensk artistduo från Upplands Väsby som består av Filippa Frisell (född 6 juli 1999) och Isabella Snihs (född 31 maj 2000).

Biografi

2013–2016 

Bella & Filippa har sedan år 2013 drivit en musikvlogg med över 50 000 följare. På deras vlogg har de spelat in covers med en Iphonekamera samt intervjuat artister som Miriam Bryant, Tori Kelly, Shawn Hook och Lukas Graham.

2017– 

Den 18 februari 2017 tävlade duon med sitt bidrag "Crucified" i tredje deltävlingen i Melodifestivalen 2017 där de kom på femte plats. Låten har Bella & Filippa skrivit tillsammans med Filippas pappa Mats Frisell, Jakob Stadell samt Peter Hägerås som också har producerat låten i Starlab Studios i Stockholm. Isabella är den första personen född på 2000-talet att vara med och tävla i Melodifestivalen. Bidraget framfördes med stämsång samt akustisk gitarr.

Privatliv 
Sedan år 2012 är de styvsyskon då Filippas pappa och Isabellas mamma gifte sig.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska duogrupper
Musikgrupper bildade 2013
Deltagare i Melodifestivalen 2017
Hampus Dalström

Axel Hampus Dalström, född 22 mars 1829 i Helsingfors, död 19 mars 1882 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. Han var en av de ledande arkitekterna i Finland på 1860-talet och 1870-talet. 

Dalström, som var son till extra ordinarie tullfiskalen Sven Adolf Dalström och Kristina Jakobina Wiklund, var elev vid Åbo realskola (Bergenheimska skolan) och studerade vid Teknologiska institutet i Stockholm 1846–1848. Han dimitterades privat, inskrevs vid Helsingfors universitet 1849 och företog studieresor till Frankrike, Italien och Tyskland 1861–1862. Han blev extra ordinarie tjänsteman vid Intendentkontoret 1848, tillförordnad länskonduktör i Viborgs län 1853, biträdande konduktör vid Intendentkontoret (från 1865 Överstyrelsen för allmänna byggnaderna) 1855, förste arkitekt där 1866, tillförordnad överdirektör 1869 och var ordinarie innehavare av denna befattning från 1870 till sin död. Han var även lärare i kalligrafi och ritning vid Helsingfors tekniska realskola 1856–1858.

Av Dalströms verk kan främst nämnas Gamla studenthuset (1870), restaurang Kapellet (1867) och Gardesmanegen (1877) i Helsingfors. Han är också känd för sju fyrar han ritade på 1870-talet.

Byggnader i urval

Källor
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Hampus Dalström på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Övriga källor
Hampus Dalström i webbupplagsverket Upplagsverket Finland

Externa länkar 
 

Finländska arkitekter under 1800-talet
Finländska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1829
Avlidna 1882
Män
Arkitekter från Helsingfors
George Jackson

George Lester Jackson, född 23 september 1941 i Chicago i Illinois, död 21 augusti 1971 i San Quentin i Kalifornien, var en amerikansk aktivist, marxist, författare, medlem i Svarta Pantrarna, och grundare av Black Guerrilla Family tillsammans med medfången W.L. Nolen. 

Från 1961 fram till sin död 1971 satt Jackson i fängelse, där han blev politiskt engagerad. Jackson var en av the Soledad Brothers – tre fångar vid Soledadfängelset, vilka anklagades för att ha mördat en vit fångvaktare. År 1970 släpptes boken ''Soledad Brother',' en samling av Jacksons brev från fängelset. Jackson sköts ihjäl av vakter i San Quentin-fängelset vid ett misslyckat flyktförsök.
  
Bob Dylans sång "George Jackson" handlar om Jackson.

Referenser 

Män
Födda 1941
Avlidna 1971
Amerikaner
Personer från Chicago
Amerikanska aktivister
Theodor Granstedt

Ernst Theodor Granstedt, född 28 oktober 1842 i Helsingfors, död där 17 oktober 1927, var en finländsk arkitekt. Han var son till Anders Fredrik Granstedt.

Granstedt var länsarkitekt i Vasa län 1873–1883 och överdirektör för Överstyrelsen för allmänna byggnaderna 1905–1912. Han bedrev även egen arkitektverksamhet och ritade en mängd byggnader i Helsingfors. Av hans verk kan nämnas finska reallyceet och bostadsbyggnader vid Bulevarden och Georgsgatan samt ett flertal kyrkor, bland annat i Viitasaari (1878), Sumiais (1890) och Keuru (1892).

Källor

Finländska arkitekter under 1800-talet
Finländska länsarkitekter
Finländska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1842
Avlidna 1927
Män
Arkitekter från Helsingfors
Mansi (kommun i Burma)

Mansi är en kommun i Myanmar. Den ligger i delstaten Kachin och distriktet Bhamo i den norra delen av landet. Antalet invånare i kommunen utgjorde  vid folkräkningen 2014.

Källor 

Indelningar i Kachin
Kommuner i Kachin
Sju systrar

Sju systrar () var en norsk dramaserie som sändes på TV2 Norge mellan 21 september 1996 till 5 november 2000 skapad av Peter Emanuel Falck och Christian Wikander. I programmet följer man fyra familjer i förorten Solbekk och de sju systrarnas liv.

Rollista

Källor

Externa länkar 

TV-seriestarter 1996
Norskspråkiga TV-serier
TV-serieavslutningar 2000
Norska dramaserier
Norska TV-serier från 1990-talet
Norska TV-serier från 2000-talet
Såpoperor
TV-serier som utspelar sig i Norge
Matmakarna

Matmakarna var ett matlagningsprogram på TV4 som gick i två säsonger under 1999 under ledning av Anders Dahlbom.

Programmet
I varje program gästas Anders Dahlbom av två kändisar som under hans ledning ska tillaga komplicerade maträtter.

Gäster

Säsong 1
20 januari 1999: Lasse Kronér och Martin Timell
27 januari 1999: My Holmsten och Inga Gill
3 februari 1999: Ola Forssmed och Kenneth Söderman
10 februari 1999: Kim Anderzon och Jon Skolmen
17 februari 1999: Arne Hegerfors och Benno Magnusson 
24 februari 1999: Tuva Novotny och Lena Lindblom 
3 mars 1999: Mogge Sseruwagi och Dominika Peczynski
10 mars 1999: Staffan Ling och Bengt Andersson
17 mars 1999: Hans Crispin och Lotta Jankell 
24 mars 1999: Stefan Gerhardsson och Krister Classon
31 mars 1999: Alexandra Charles och Kerstin Hallert
7 april 1999: Peter Harrysson och Per Mattsson

Säsong 2
8 september 1999: Bengt Bauler och Carina Lidbom
15 september 1999: Meg Westergren och Lasse Flinckman 
22 september 1999: Micke Syd och Thomas Petersson
29 september: 1999: Ernst Billgren och Carl Johan de Geer
6 oktober 1999: Anette Kullenberg och Lasse Brandeby
13 oktober 1999: Brasse Brännström och Jan Mybrand
20 oktober 1999: Ewa Fröling och Anki Lidén
27 oktober 1999: Alexander Skarsgård och Måns Nathanaelson
3 november 1999: Görel Crona och Helge Skoog
10 november 1999: Claes Malmberg och Yvonne Ryding-Bergqvist
17 november 1999: Benny Haag och Sven Melander
19 november 1999: Grete Havnesköld och Carl-Robert Holmer-Kårell
24 november 1999: Claire Wikholm och Stefan Grudin

Källor

TV-program i TV4