kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marianne Hamilton

Marianne Hamilton, född 1947, är svensk författare och näringslivsprofil. 

Under 16 år var Marianne Hamilton medlem i Atlas Copcos ledningsgrupp som Senior Vice President med ansvar för organisationsutveckling och chefsförsörjning. 2007 debuterade hon med managementboken Inte bara pengar - så får vi fram mogna chefer. Boken belönades med utmärkelsen Årets bokstöd och översattes också till engelska. Marianne Hamilton har senare utgivit böckerna Inte bara makt - utan även ansvar och Några råd till min kära dotter i samma kategori. 2015 utgav hon boken Ett Gotlandshus vaknar som handlar om ett byggnadsprojekt. 2019 publicerade hon boken Ladan och skapade samtidigt en ny genre, det är en managementroman. Samma år kom hennes första managementbok på engelska, Advice to My Dear Daughter. Marianne Hamilton har också tillsammans med Annika Berglund skrivit debattartiklar som publicerats i affärstidningen Dagens Industri.

Bibliografi
 2007 Inte bara pengar - så får vi fram mogna chefer SE/EN (Santerus förlag) 
 2009 Inte bara makt - utan även ansvar SE/EN (Ek och Bok)
 2010 Några råd till min kära dotter SE (Beijbom Books)
 2015 Ett Gotlandshus vaknar SE (Gotlandsboken)
 2019 Ladan SE (Ek och Bok)
 2019 Advice to My Dear Daughter (Ek och Bok)
2020 De tre männen SE (Ek och Bok)
2021 Några råd till min kära dotter SE (Advice To My Dear Daughter)
2021 Advies aan mijn lieve dochter NL (Advice To My Dear Daughter)
2021 An Organizational Philosophy EN (Advice To My Dear Daughter)
2022 Conceils à Ma Chère Fille FR (Advice To My Dear Daughter)
2022 Han fick kärleken (Ek och Bok)
2023 Worte an Meine Geliebte Tochter (Advice To My Dear Daughter)
2023 Vad är det att vara människa? (Ek och Bok)

Styrelseuppdrag
 Executive Education på Handelshögskolan 2000 - 2003
 Alecta 2004 - 2014
 SNS förtroenderåd 2005 - 2013
 Meda AB 2006 - 2015
 Connecta 2009 - 2014
 Etikkollegiet 2010 - 2015
 Advisory Board på Stockholm School of Economics 2012 - 2023
 Ersättningsakademien 2012 - 2019
 Keybroker 2016 - 2020
 Karo Pharma 2017 - 2020
 Lundsbergs skola 2017 - 2020
 Advice To My Dear Daughter 2020 -

Bolag 
 Grundare och styrelseordförande i Ek och Bok AB
 Medgrundare och styrelseordförande i Advice to My Dear Daugther AB

Källor 

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska författare
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer
Jukka Perko

Jukka Tapani Perko, född 18 februari 1968 i Vittis, är en finländsk jazzmusiker. 

Perko blev känd redan i samband med Pori Jazz 1985, då han imponerade med ett altsaxofonspel i förebilden Charlie Parkers anda. Detta medförde 1987 och 1988 en plats i trumpetaren Dizzy Gillespies celebra storband. Perkos spel i mindre ensembler tog fart under studietiden vid Sibelius-Akademin i början av 1990-talet. År 1993 grundade han tillsammans med vibrafonisten Severi Pyysalo gruppen The Poppoo, med vilken han har turnerat utomlands och bland annat gjort den prisbelönta skivan Garden of Time (1993). År 1999 gav sig Perko med den nya ensemblen Hurmio-orkesteri i kast med sångaren Olavi Virtas repertoar. Resultatet blev skivan Music of Olavi Virta (2000), alltigenom en framgång. Ett annat speciellt skivprojekt var den två år senare utgivna Kaananmaa, en samling psalmarrangemang där hans melodiskt böljande altsaxofonspel uppbackas av Virtuosi di Kuhmo under John Storgårds ledning. Perko har därefter samarbetat bland andra med Pyysalo och gitarristen Teemu Viinikainen i kammarjazzens tecken, vilket resulterade 2004 i den kritikerrosade skivan Kuunnelmia. Perko har därtill spelat i UMO Jazz Orchestra och undervisat vid Sibelius-Akademin.

Källor

Finländska jazzmusiker
Finländska saxofonister
Födda 1968
Män
Personer från Vittis
Levande personer
Johan Leonard von Gröninger

Johan Leonard von Gröninger, född 16 december 1724, död 21 april 1813 på  Stora Bjällerup, Bjällerups socken, Malmöhus län, var en svensk militär och jägmästare.

Biografi
von Gröninger var son till överstelöjtnanten Casper Fredrik von Gröninger och dennes hustru Anna Margareta Ribbing. Redan som 16-åring skrevs han in som konstapel vid artilleriet år 1740, men den 21 september 1743 utnämndes han till fänrik i Hamiltonska regementet och avancerade den 16 december 1746 till adjutant vid regementet. Dryga fyra månader senare, den 25 april 1747, befordrades han till löjtnant.

1749 satte Mauritz Posse upp ett värvat regemente i Stralsund som fick namnet Posseska regementet och von Gröninger utnämndes den 21 mars samma år till kapten vid detta regemente. Därefter är mycket lite känt om von Gröningers fortsatta militära bana, förutom att han den 23 januari 1761 utnämndes till riddare av Svärdsorden. Detta kan ha skett för insatser under det Pommerska kriget.

Den 15 december 1757 tog von Gröninger upp en befattning inom Skogsstaten och utnämndes till överjägmästare för Malmöhus län, en befattning som från den 11 mars 1760 även innefattade Kristianstads län. Han fick även titeln hovjägmästare den 2 juli 1759. Den 29 mars 1770 bytte han tjänst och blev istället överjägmästare i Kronobergs län en befattning han behöll till dess att han erhöll avsked den 31 maj 1774. Vid detta tillfälle fick han titeln krigsråd, som han behöll livet ut. Johan Leonard von Gröninger avled på sin gård i Stora Bjällerup den 21 april 1813.

Familj
von Groningen gifte sig i oktober 1759 med Lovisa Charlotta Sofia Hegardt (1736–1811) som var dotter till politieborgmästaren i Malmö Josias Hegardt. Han fick med henne fyra barn, av vilka två söner nådde vuxen ålder.

Bilder

Utmärkelser
Riddare av Svärdsorden - 23 januari 1761

Källor
 adelsvapen.com, Tab 4

Födda 1724
Avlidna 1813
Svenska militärer under 1700-talet
Män
Svensk obetitlad adel
Riddare av Svärdsorden
Krigsråd
John Storgårds

John Gunnar Rafael Storgårds, född 20 oktober 1963 i Helsingfors, är en finländsk violinist och dirigent.

Storgårds är elev till bland andra Chaim Taub (violin, Tel Aviv) och Jorma Panula (orkesterdirigering). Han är konsertmästare i Helsingfors kammarstråkar, Wegelius stråkorkester (även konstnärlig ledare), Sveriges radios symfoniorkester (alternerande 1994–1996) och Avanti!, sedermera även dirigent för sistnämnda ensemble. Han har varit dirigent för Ylioppilaskunnan soittajia 1992–1996, förste gästdirigent för Uleåborgs 1997–2000 och Tammerfors stadsorkestrar 2000–2002 samt därefter för Helsingfors stadsorkester, i vilken han var överkapellmästare 2008–2015. Han är dessutom dirigent för Esbo stadsorkester (2001–2003), chefsdirigent för Lapplands kammarorkester (1996-) och chefsdirigent för Tammerforsfilharmonikerna från 2006. Han har dirigerat merparten av viktiga nordiska orkestrar och har gjort upprepade gästspel med bland annat Düsseldorfer Symphoniker, Scottish Chamber Orchestra och BBC Symphony Orchestra.

Storgårds är en av sin generations mest begåvade och mångsidiga musiker med en betydande internationell karriär som violinist och dirigent. Han är känd för sin fördomsfria repertoarpolitik och lyfter gärna fram sällan spelade verk och oförtjänt negligerade tonsättare; han har en speciell relation till Robert Schumann och är en ypperlig uttolkare av nutida musik. Storgårds har gjort internationellt kritikerrosade skivinspelningar av såväl ny och romantisk (som violinist bland andra Kaija Saariahos, Pehr Henrik Nordgrens, Erkki Melartins och Schumanns konserter) som wienklassisk repertoar. Även kammarmusik samt jazz och olika former av crossover. Sedan 2004 konstnärlig ledare för Korsholms musikfestspel samt Luosto classic. Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 2012.

Källor

Noter

Finländska violinister
Finländska dirigenter
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1963
Män
Musiker från Helsingfors
Levande personer
Grammis-vinnare
Posseska regementet

Posseska regementet var ett svenskt värvat infanteriregemente som verkat under många namn och som sattes upp i Stralsund den 6 mars 1749 av Mauritz Posse, som också var dess förste chef.

Historia
Regementet sattes upp i Stralsund av Mauritz Posse som ett värvat infanteriregemente. Det var i huvudsak garnisonsregemente i Stralsund, även om regementets livbataljon var förlagd 1754 till Malmö. Regementet indrogs 1766 och inkorporerades då i Blixenska regementet i Stralsund. Regementet bestod av totalt 8 kompanier.

Förbandschefer 
Nedan anges regementscheferna mellan 1749 och 1766.

1749-1760: Mauritz Posse
1760-1763: Carl Axel Hugo Hamilton
1763-1766: Johan Cronhielm

Personer som tjänstgjort vid regementet
Carl Axel Hugo Hamilton - överstelöjtnant vid regementet från dess bildande 1749
Johan Leonard von Gröninger - kapten vid regementet från dess bildande 1749
Georg Friedrich von Seitz - förare vid regementet, blev volontär redan 1750

Uniform
Regementet hade uniformer  i färgställningen vitt, blått och gult. Byxor och väst var gula, rocken mörkblå med uppslag, passpoaler och revärer i vitt.

Namn, beteckning och förläggning

Referenser 

Högmans militaria

Ej längre existerande svenska infanteriregementen
Svenska militära enheter bildade 1749
Svenska militära enheter upplösta 1766
Pommerns historia
Esbo stadsorkester

Esbo stadsorkester (Tapiola sinfonietta) är en finländsk kammarorkester hemmahörande i Esbo. 

Esbo stadsorkester grundades 1987 som en orkester av wienklassisk typ, och bestod 2006 av 41 musiker. Esbo stadsorkester  avviker sålunda från huvudstadsregionens större orkestrar. Repertoarens tyngdpunkt är musik av Wolfgang Amadeus Mozart och hans samtida, men även äldre musik samt samtida verk framförs. Orkestern uppträder i Tapiolasalen i Hagalund, och sedan 2005 även i Sellosalen i Alberga, men har också turnerat i hem- och utlandet. 

Konstnärliga ledare för Esbo stadsorkester var först Jorma Panula, Juhani Lamminmäki och Osmo Vänskä. År 1993 anställdes den franske violinisten Jean-Jacques Kantorow som dirigent. Under hans ledning har Esbo stadsorkester uppnått en även internationellt sett mycket hög nivå. Från 1999 hade orkestern dessutom som andre dirigent Tuomas Hannikainen, som 2001 efterträddes av John Storgårds. År 2003 blev Olli Mustonen konstnärlig ledare, denne framträder ofta tillsammans med Esbo stadsorkester som dirigerande solist, liksom även bland andra violinisten Pekka Kuusisto, som länge samarbetat med Esbo stadsorkester. Orkestern, vars musiker själva besluter om den konstnärliga linjen, har spelat in över 30 skivor, dess huskomponist är Eero Hämeenniemi.

Källor

Externa länkar
 Tapiola sinfoniettas webbplats

Finländska orkestrar
Esbo
Kappa Tucanae

Kappa Tucanae (κ Tuc, förkortat Kappa Tuc, κ Tuc) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en kvadrupelstjärna belägen i den östra delen av stjärnbilden Tukanen. Den har en kombinerad skenbar magnitud på 4,25 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 47,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 68 ljusår (ca 21 parsek) från solen.

Egenskaper
Primärstjärnan Kappa Tucanae A är en gul till vit underjättestjärna av spektralklass F6 IV. Den har en massa som är ca 40 procent större än solens massa, en radie som är omkring dubbelt så stor som solens och utsänder från dess fotosfär ca 7,5 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 6 400 K. 

Konstellationen består av två dubbelstjärnor separerade med 5,3 bågminuter. Den ljusaste stjärnan, Kappa Tucanae A, har en skenbar magnitud av +5,1. Dess följeslagare, Kappa Tucanae B, har en skenbar magnitud av 7,74 och ligger ca 6 bågsekunder från primärstjärnan med en omloppsperiod på 857 år. I det andra stjärnparet ingår, Kappa Tucanae C av skenbar magnitud +7,8 och Kappa Tucanae D av skenbar magnitud +8,2, vilka ligger närmare varandra, separerade med 1,12 bågsekunder eller minst 23 astronomiska enheter och med en omloppsperiod på 86,2 år.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://web.archive.org/web/20181020140625/https://www.universeguide.com/star/kappatucanae

		
Stjärnbilden Tukanen
Bayerobjekt	
Huvudseriestjärnor klass G
Gul-vita underjättar
Dubbelstjärnor
Huvudseriestjärnor klass K
HD-objekt
Dree Hemingway

Dree Louise Hemingway Crisman, född 4 december 1987 i Sun Valley, Idaho är en amerikansk modell och skådespelare.

Biografi 
Dree föddes i Sun Valley, Idaho, som dotter till skådespelaren Mariel Hemingway och Stephen Crisman (författaren Ernest Hemingway är hennes mors farfar). Hennes yngre syster är Langley Fox.

Hon växte upp i Ketchum, Idaho, och gick på Ernest Hemingway Elementary School, men flyttade senare till Kalifornien och bodde i Westlake Village, där hon efter en tid lämnade High School för en modell-karriär. 

År 2009 debuterade hon på catwalken I Paris.  och för Calvin Klein i New York, och London. År 2010 arbetade hon för Gianfranco Ferré. och Salvatore Ferragamos parfym Attimo. Hon har också arbetat för Shiatzy Chen, Henry Holland, Karl Lagerfeld, Giles, Chanel, Rue du Mail, Gucci, Jean Paul Gaultier, Valentino, H&M, Chanel, Paco Rabanne, and A.Y. Not Dead. 

Hon var Playmate i Playboy mars 2016.

Hon har spelat i independentfilmer. Hennes första huvudroll var i Starlet (2012), av Sean Baker, som uppmärksammats för realistiska sex-scener. Senare filmer är Listen Up Philip (2014), While We're Young (2014), The People Garden, Live Cargo, 2016, It Happened in L.A. (2017), Love After Love (2017), 7x7 (2018), In a Relationship (2018), Wanderland (2018), Run With the Hunted (2018), The Unicorn (2018) och Violet (2018).

Hon arbetar även som skribent och har skrivit för  Harper's Bazaar, i-D, V, W, Numéro och Vogue.

Referenser

Externa länkar

 The Internet Fashion Database

Födda 1987
Amerikanska skådespelare
Amerikanska fotomodeller
Playboy Playmates
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Idaho
Garnisonsregementet i Stralsund (olika betydelser)

Garnisonsregementet i Stralsund är ett namn som givits ett flertal olika regementen som verkade i staden under 1700- och 1800-talen. Under slutskedet av det Stora nordiska kriget sattes 1720 upp ett värvat regemente i staden som fick namn efter sin förste chef Johan Vilhelm von Becker, och som redan 1722 namnändrades till Drottningens livregemente till fot. År 1721 satte Carl Posse upp ytterligare ett regemente, som oftast idag bär namnet Garnisonsregementet i Stralsund. 1749 gjordes nästa satsning, och ytterligare två regementet sattes upp i staden, det ena av Mauritz Posse som fick namnet Posseska regementet det andra av Gabriel Spens som fick namnet Spenska regementet. Samtliga dessa regementen kan i litteraturen och gamla arkiv kallas för Garnisonsregementet i Stralsund.

Namnet kan avse:

 Drottningens livregemente till fot - garnisonsregemente i Stralsund 1720-1815
 Garnisonsregementet i Stralsund – garnisonsregemente i Stralsund 1729–1746 och 1758–1766
 Posseska regementet – garnisonsregemente i Stralsund 1749 - 1766
 Spenska regementet – garnisonsregemente i Stralsund  1749 - 1815

Referenser
Svenska Pommern - arkivmaterial i Greifswald och Stralsund. Sid 50-51.
Jarmo Sermilä

Jarmo Kalevi Sermilä, född 16 september 1939 i Tavastehus, är en finländsk tonsättare och jazzmusiker (trumpet och flygelhorn). 

Sermilä, som var elev till Joonas Kokkonen, har varit verksamhetsledare för Informationscentralen för finländsk musik (1971–1976), konstnärlig ledare för Rundradions experimentstudio (1973–1979), direktör för skivbolaget Jasemusiikki (sedan 1976, utger framförallt finländsk samtidsmusik) och konstnärlig ledare för festivalen Musikens tid i Viitasaari (1987–1999). 

Sermilä är en personlig stilistisk pluralist, som rört sig från experimentell musik till jazz. Han har gjort talrika kompositioner för bland annat blåsinstrument och instrumentalensembler samt för akustiska instrument och tonband, även elektroakustiska och improvisatoriska verk. Han var ordförande för Finlands tonsättare 1987–1991.

Källor

Finländska klassiska kompositörer
Finländska jazzmusiker
Födda 1939
Män
Levande personer
Personer från Tavastehus
Chalinolobus neocaledonicus

Chalinolobus neocaledonicus är en fladdermus i familjen läderlappar som förekommer i Oceanien.

Arten lever endemisk i Nya Kaledonien på ön Grande Terre. Antagligen fördrar fladdermusen öppna landskap. Den hittades vilande under byggnadernas tak. Med uppställda slöjnät i skogar fångades inga individer.

Det lämpliga habitatet för arten minskar och dessutom är hela utbredningsområdet begränsat. IUCN listar Chalinolobus neocaledonicus därför som starkt hotad (EN).

Referenser 

Läderlappar
neocaledonicus
Däggdjur i oceaniska regionen
Erkki Melakoski

Erkki Olavi Melakoski, född 5 januari 1926 i Åbo, död 6 april 1997 i Helsingfors, var en finländsk radioredaktör, jazzmusiker och kompositör. 

Melakoski verkade 1948–1959 som pianist och arrangör i basisten Olli Hämes (egentligen Hämäläinen) kvintett. År 1954 blev han den förste musikredaktören med ansvar för lätt musik vid Rundradion. Åren 1963–1972 var han biträdande avdelningschef vid Rundradions nya underhållningskanal melodiradion (Sävelradio), varefter han 1972–1991 var redaktionschef för produktionen av lätt musik vid Rundradions kanal 2. 

Melakoski kom att sätta sin prägel på utbudet av lätt musik i Rundradion under många år. Han initierade därtill bildandet av Rundradions storband Radion tanssiorkesteri, som verkade åren 1957–1972. Melakoskis produktion består bland annat av schlagerarrangemang, film- och orkestermusik. Under pseudonymen "Orvo Kontio" komponerade han schlagern Balladi Olavinlinnasta, som sångerskan Annikki Tähti gjorde till en stor framgång.

Källor

Finländska jazzpianister
Finländska jazzkompositörer
Finländska radiopersonligheter
Födda 1926
Avlidna 1997
Män
Personer från Åbo
Jukkis Uotila

Jukka-Pekka (Jukkis) Uotila, född 23 augusti 1960 i Helsingfors, är en finländsk jazzmusiker. 

Uotilas instrument är trummor och piano. Han var lektor och ledare för Sibelius-Akademins jazzavdelning 1986–1994, biträdande professor 1994–1998 (första professuren i ämnet i Skandinavien) och blev professor vid avdelningen 1998. Den även som kompositör framstående Uotila hör till Finlands internationellt mest bevandrade jazzmusiker. 

Språngbrädan för karriären var Pori Jazz-festivalen, där han väckte uppmärksamhet redan som 17-årig trumslagare. År 1980 reste han till New York, och ett mångårigt samarbete med flera amerikanska och europeiska toppnamn inleddes. Utöver medverkan i UMO Jazz Orchestra och betydande utländska storband har han genom sitt eget internationellt präglade Jukkis Uotila Band spelat med bland andra Randy Brecker, Mike Stern och Bob Berg och som frilans med jazzstorheter som Gil Evans, McCoy Tyner och Joe Henderson. Uotila har gjort sex album under eget namn och gästat en stor mängd andra artisters inspelningar.

Källor

Finländska jazzpianister
Jazztrummisar
Finländska jazzkompositörer
Finländska professorer i musik
Födda 1960
Män
Levande personer
Snarøyaolyckan

Snarøyaolyckan var en flygolycka som inträffade den 22 maj 1946, när ett av flygbolaget Det Norske Luftfartselskaps (DNL) plan havererade på ön Snarøya utanför Oslo i Norge. Det var den första flygolyckan som norskt civilflyg råkade ut för efter andra världskriget och den inträffade bara en halv månad efter att flygbolaget DNL hade infört reguljärflyg efter kriget. 

Flygplanet, som skulle flyga från Oslo flygplats, Fornebu till Bromma flygplats utanför Stockholm, var en Junkers Ju-52/3M2E, en tidigare Luftwaffemaskin. Tio passagerare och tre besättningsmän avled. Dock skadades ingen på marken. Bland de omkomna fanns den svenska konstnären Isaac Grünewald med sin fru Märta och den norska motståndsmannen och författaren Ronald Fangen.

Olycksorsak 
Flygplanet hade nästan precis startat från Fornebu, på sin väg till Stockholm då motor nummer ett slutade fungera. Planet försökte återvända till flygplatsen men miste höjd, kolliderade med trätopparna och havererade  på ett fält och in i ett hus på Halden Terrasse 10 på Snarøya.

Referenser 
Artikel bygger på en översättning av norskspråkiga wikipedias artikel Snarø-ulykken, läst 2018-10-20

Noter

Webbkällor 
 Aviation-safety.net – Ulykkesinformasjon om DNL Ju-52 LN-LAB

Flygincidenter i Norge
Flygincidenter 1946
Den suveräne tjuven

Den suveräne tjuven (engelska: The Lone Wolf Spy Hunt) är en amerikansk äventyrsfilm från 1939 i regi av Peter Godfrey. I huvudrollerna ses Warren William och Ida Lupino.

Filmen är baserad på författaren Louis Joseph Vances böcker om privatdetektiven Lone Wolf. Warren William spelade huvudrollen i totalt nio Lone Wolf-filmer.

Rollista i urval 

 Warren William - Michael Lanyard, "Lone Wolf"
 Ida Lupino - Val Carson
 Rita Hayworth - Karen
 Virginia Weidler - Patricia
 Ralph Morgan - Spiro
 Tom Dugan - sergeant Devan
 Don Beddoe - kommissarie Thomas
 Leonard Carey - Jameson
 Ben Welden - Jenks
 Brandon Tynan - senator Carson
 Helen Lynd - Marie Templeton

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1939
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Filmer från Columbia Pictures
Filmer baserade på amerikanska romaner
Washington D.C. på film
3410 Vereshchagin

3410 Vereshchagin eller 1978 SZ7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 september 1978 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den ryske målaren Vasilij Veresjtjagin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1978
Lappträsks finska församling

Lappträsks finska församling är en församling i Helsingfors stift inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Till församlingen hör 1 268 finskspråkiga kyrkomedlemmar (08/2018) från Lappträsks kommun i östra Nyland; de svenskspråkiga hör till Lappträsks svenska församling. Församlingarna hör till Lovisanejdens kyrkliga samfällighet.

Församlingens hemkyrka är Lappträsk kyrka (1746).

Lappträsks församling grundades 1575 av kung Johan III och delades på språklig grund 1950. Fr.o.m. år 2019 läggs församlingen ned, och dess medlemmar kommer att i stället höra till Agricola finska församling.

Församlingens sista kyrkoherde är Tuire Huovinen-Westerlund.

Externa länkar 

 Församlingens webbplats

Noter 

Församlingar i Helsingfors stift
Lappträsk
Fraoch-Eilean

Fraoch-Eilean är en liten ö norr om Benbecula i Yttre Hebriderna i Skottland. Den är omkring 30 hektar stor och den högsta punkten på ön ligger bara 11 meter över havsytan. Namnet kommer från gaeliska och betyder ljungön.

En grusbank knyter samman ön med Grimsay och på ön finns en bosättning som heter Seana Bhaile (skotsk gaeliska: gammal by). Norr om ön ligger North Uist och väster om ön ligger grusbanken North Ford. De små öarna Eilean Roinoch och Màs Grimsay ligger strax öster om Fraoch-Eilean.

Enligt folkräkningen år 2001 bodde det inga människor på ön, men det syns tydligt på kartor och bilder att ön är bebodd. Det är ett stort problem att definiera öar i Hebriderna och det är troligt att befolkningen har räknats in i folkmängden för Grimsay, som har 169 invånare (2011). En karta från Ordnance Survey indikerar omkring 10-12 hus, så det är troligt att befolkningen är 10 till 35 invånare.

Referenser 

Yttre Hebridernas öar
Svenska Amerikanska Posten

Svenska amerikanska posten utgavs i Minneapolis i Minnesota och var en svensk-amerikansk tidning som riktade sig till en urban och sekulär del av den svensk-amerikanska kolonien. Tidningen utkom mellan åren 1885 och 1940 och var en av de hundratals tidningar som gavs ut i USA från 1850 och framåt för att tillmötesgå Amerikas svenska invandrarsamhällen.

Bakgrund 
Den första utgåvan publicerade den 9 mars 1885 och blev då den fjärde svenskspråkiga veckotidningen i Minneapolis.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Minnesota Historical Society – Swedish American Newspapers

Svenskspråkiga tidningar
Tidskrifter startade 1885
Tidskrifter nedlagda 1940
3393 Štúr

3393 Štúr eller 1984 WY1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 28 november 1984 av den slovakiske astronomen Milan Antal vid Piszkéstető-observatoriet. Den är uppkallad efter den slovakiske författaren Ľudovít Štúr.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av M Antal
Astronomiska upptäckter 1984