kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fattigvårdsutredningen 1923

Fattigvårdsutredningen 1923 var en statlig utredning vars slutbetänkande färdigställdes 1923. Fattigvårdsutredningar genomfördes på årlig basis, vilket innebär att det från tidigt 1900-tal och långt in på 1900-talet genomfördes många fattigvårdsutredningar. 1923 års fattigvårdsutredning skiljer ut sig, dels genom att det var den första med detaljerad statistik, dels för att den ofta brukar ses som startskottet för modern svensk antiziganism och offentlig rasbiologi.

Statistiken omarbetas 
I samband med fattigvårdsutredningen 1923 lade man om statistiken. Det innebar att kommuner blev ansvariga för att lämna in uppgifter om enskilda individer och hushåll. För detta ändamål skapades enhetliga formulär, vilket både innebar mer standardiserad data, och att fler datamängder inkluderades. På så vis blev statistiken i och med 1923 års fattigvårdsutredning både mer detaljerad och mer tillförlitlig. Det innebär att materialet från och med 1923 har använts i forskning om fattigvård i Sverige.

Antiziganism i fattigvårdsutredningen 
Slutbetänkandet innebar även startskottet för modern svensk antiziganism, och hade tydligt rasbiologiska tendenser. I utredningen fastslår man att romer inte kan integreras i det svenska samhället, och att den enda lösningen på den romska segregationen är att förmå romer att lämna Sverige:

Det finns överväganden i utredningen om att utvisa romer från Sverige, men det blir slutgiltigt inte ett förslag eftersom det bedöms som ogångbart, eftersom många romer i Sverige internationellt ses som "svenska undersåtar", och följaktligen saknar hemortsrätt utanför Sverige. Därför föreslår utrednignen istället att begränsa romers rörelsefrihet och försörjningsmöjligheter, för att på så vis förmå dem att lämna landet. Bland annat fick romer näringsförbud och myndigheter undvek att mantalsskriva romer. Det fanns en diskussion i fattigvårdsutredningen om en tvångsassimilering av romska barn, och även om det aldrig kom att genomföras på en heltäckande nivå genomfördes både tvångsassimilering och tvångssterilisering mot romer och resande. I statistiken är resande överrepresenterade bland de tvångssteriliserade.

Referenser 

Svenska utredningar
Politik i Sverige 1923
Ian Wiséhn

Kent Ian Bertil Wiséhn, född 11 september 1951, död 27 oktober 2020 i Solna församling, var en svensk numismatiker, författare och museidirektör. Han var chef för Kungliga Myntkabinettet mellan 1998 och 2012.  

Wiséhn dömdes för grov stöld av mynt från Kungliga Myntkabinettet till tre år fängelse av tingsrätten år 2017. Hovrätten ansåg (2019) att straffvärdet låg på fyra år men beslutade om påföljdseftergift då Wiséhn efter tingsrättsdomen insjuknat i allvarlig sjukdom.

Wiséhn avled 2020.

Wiséhn i massmedia 
Ian Wiséhn medverkar själv i Åsa Blancks dokumentärserie Guldfeber – stölderna på Kungliga Myntkabinettet som visades på SVT i april 2020. Där erkänner Wiséhn en del av stölderna på Göteborgs stadsmuseum och Kungliga Myntkabinettet men hävdade i rätten att han handlat under hot.

Bibliografi i urval

Källor 

Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Födda 1951
Män
Avlidna 2020
Svenska brottslingar
Romska flaggan

Romska flaggan () är en internationell flagga för alla romer. 

Flaggan i dess nuvarande form antogs vid den första romska världskongressen i London 1971, även om den blågröna bakgrunden antogs redan vid en kongress i Bukarest 1933. Hjulet (chakrat) är tänkt att symbolisera romernas historiska koppling till Indien, själva vandringen från indien och romskt framåtskridande. Den gröna färgen i flaggan symboliserar jorden, och den blå färgen representerar himlen och har en andlig dimension.

Referenser 

Flaggor
Romsk kultur
Parkettsliparna

Parkettsliparna () är en oljemålning av den franske konstnären Gustave Caillebotte från 1875. Den ingår i Musée d'Orsays samlingar i Paris sedan museets öppnande 1986.

Parkettsliparna var Caillebotte första stora mästerverk och en av de första målningarna av den urbana arbetarklassen. Caillebotte lämnade in målningen 1875 till den officiella Parissalongen där den dock uppfattades som vulgär och refuserades. Den visades visades i stället på den andra impressionistutställningen 1876 och gjorde i ett slag Caillebotte till en av de mest omskrivna samtidskonstnärerna. 

Caillebotte, som hade ärvt en förmögenhet, var både nära vän och mecenat till de samtida impressionistiska konstnärerna. Vid sin död 1894 donerade han sin stora konstsamlingen där flera impressionistiska mästerverk ingick inklusive Parkettsliparna till franska staten.

Det finns flera bevarade skisser till Parkettsliparna. Därtill finns en andra version av målningen från 1876 som också ställdes ut på andra impressionistutställningen. Den andra versionen av Parkettsliparna är 80 cm hög, 100 cm bred och är i privat ägo.

Bilder

Källor 
Joconde
Orsays webbplats

Målningar 1875
Målningar av Gustave Caillebotte
Målningar på Musée d'Orsay
Genremålningar
Marie-Madeleine de Chauvigny Gruel de La Peltrie

Marie-Madeleine de Chauvigny Gruel de La Peltrie, född 28 oktober 1603 i Alençon, död 18 november 1671 i Québec, var en fransk missionär och klostergrundare.

Biografi
Hon var dotter till adelsmannen Guillaume de Chauvigny, Sieur d’Alençon et de Vaubougon, och Jeanne Du Bouchet, och blev bortgift med adelsmannen Chevalier de Gruel, Seigneur de La Peltrie. Äktenskapet var barnlöst. Hon blev en förmögen änka efter bara fem års äktenskap och engagerade sig därefter för missionen bland Kanadas urbefolkning. Det var en av anledningarna till varför hon emigrerade till Kanada tillsammans med de första nunnorna till kolonin, och agerade som deras finansiär. 

Hon grundade tillsammans med Marie de l'Incarnation ursulinerordens skolkloster i Québec år 1639. Det var ett av de två äldsta klostren för kvinnor i Kanada, grundat samma år som Marie Guenet de Saint-Ignace grundade sjukhusklostret Hôtel-Dieu de Québec; de två grupperna av nunnor tog sig till Kanada på samma fartyg. Hon var ursulinernunnornas sekulära ledare och finansiella stöd och bodde från 1646 permanent i deras kloster. Hon blev aldrig formellt sett en nunna, men följde i praktiken klosterreglerna och bar även nunnedräkt.

Referenser

Födda 1603
Avlidna 1671
Kvinnor
Personer i Kanada under 1600-talet
Personer i Nya Frankrike
Skolledare
Franska missionärer
Personer från Alençon
Lärare under 1600-talet
Bonnie Somerville

Bonnie Somerville, född 24 februari 1974, är en amerikansk skådespelare och sångerska. Hon har medverkat i ett antal filmer och TV-serier, särskilt NYPD Blue, Grosse Pointe, Vänner, The OC, Cashmere Mafia, Kitchen Confidential, Without a Paddle och Golden Boy. Hon spelade huvudrollen som Dr. Christa Lorenson under säsong ett av CBS medicinska drama Code Black.

Biografi 
Somerville föddes och växte upp i Brooklyn i New York City. Hon började agera och sjunga i unga år och uppträdde i skolpjäser på Poly Prep Country Day School i Bay Ridge i Brooklyn. Somerville gick sedan på Boston College där hon läste Musical Theatre och satsade därefter på en professionell skådespelarkarriär.

Karriär 
Somerville uppmärksammades av en talangscout då hon arbetade som servitris. Vid 22 års ålder flyttade hon till Los Angeles, startade ett band och fick en agent. Hon sjöng bakgrundssång på Joshua Radins första album, We Were Here. Hennes låt "Winding Road" inkluderades på soundtracket till Garden State, en film skriven och regisserad av Zach Braff. 

Somervilles första skådespelarjobb var som extra i filmen City Hall 1996. Hennes första stora roll för TV var för huvudrollen i CBS- miniserierna Shake, Rattle and Roll: An American Love Story (1999), där hon också sjöng. År 2000 spelade Somerville i serien Grosse Pointe och spelade senare Rachel Hoffman, en kollega från Sandy Cohen, under säsong en av OC. 

Somerville hade en återkommande roll som Ross Gellers flickvän, Mona, i sju avsnitt i säsong 8 av Vänner. Under den sista säsongen (2004–05) av NYPD Blue hade hon en biroll som Det. Laura Murphy. Hon medverkade totalt i femton avsnitt. 

2005 spelade Somerville en huvudroll i den kortlivade sitcomserien Kitchen Confidential mot Bradley Cooper. 2008 spelade hon huvudrollen i ABC- dramat Cashmere Mafia, tillsammans med Lucy Liu, Miranda Otto och Frances O'Connor. Hon gästspelade också i CBS:s Gary Unmarried. 

Somerville hade små roller i filmerna Spider-Man 2, Without a Paddle, Bedazzled, Shades of Ray, The Ugly Truth och Labor Pains. Hon hade en huvudroll i den oberoende komediefilmen The Best and the Brightest 2010, tillsammans med Neil Patrick Harris och Amy Sedaris. Hon spelade Sam, som flyttar till New York med sin partner Jeff (Harris) och försöker få deras femåriga dotter till en elit privat dagis. I juni 2010 dök Somerville upp i ett avsnitt av Royal Pains. 

2011 spelade Somerville i Hallmark Channels jul-TV-filme A Holiday Engagement, där hon sjunger låten " Angels We Have Heard On High ". 

2013 spelade Somerville detektiv Mackenzie på CBS Golden Boy som sändes under en säsong. 

Somerville är sångare i gruppen Band from TV med Greg Grunberg, Bob Guiney, James Denton, Hugh Laurie, Jesse Spencer, Barry Sarna, Brad Savage, Rich Winer och Chris Kelley.

Filmografi

Filmer

TV

Diskografi 
Songs from Another Life EP (2009)

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska sångare under 2000-talet
Alumner från Boston College
Personer från Brooklyn
Födda 1974
Levande personer
Kvinnor
Owen Smith

Owen Smith, född 2 maj 1970 i Morecambe, Lancashire, är en brittisk politiker inom Labour. Han var ledamot av underhuset för valkretsen Pontypridd i södra Wales från 2010 till 2019. Han var partiledarkandidat 2016 men förlorade mot Jeremy Corbyn.

Smith studerade historia och franska vid University of Sussex. Innan han var parlamentsledamot arbetade Smith som radio- och TV-producent för BBC, som rådgivare till Walesministern Paul Murphy, och som lobbyist för Pfizer.

Som parlamentsledamot var Smith skuggminister för Wales i Ed Milibands skuggregering från 2012 till 2015 och skuggarbets- och pensionsminister i Jeremy Corbyns skuggregering 2015 till 2016. Smith var en av många som lämnade skuggregeringen i juni 2016 i protest mot Corbyns ledarskap och framför allt hans hantering av folkomröstningen om brexit. Efter att partigruppen hade genomfört en misstroendeomröstning mot Corbyn var Smith motkandidat mot Corbyn som partiledare. En medlemsomröstning i augusti-september 2016 resulterade i att Corbyn omvaldes med 61,8 procent av rösterna, mot 38,2 procent för Smith.

Efter parlamentsvalet 2017 återkom Smith i Corbyn skuggregering som skuggminister för Nordirland. Han avskedades från denna post i mars 2018 efter att ha krävt en folkomröstning om det slutliga brexitavtalet, vilket vid denna tid inte var en officiell Labourståndpunkt.

Smith valde att inte ställa upp i parlamentsvalet 2019.

Referenser

Noter 

Tidigare brittiska underhusledamöter
Brittiska socialdemokrater
Födda 1970
Levande personer
Män
Danmarks runeindskrifter 248

DR 248 är en vikingatida ( Helnæs-Gørlev) runsten av granit i Snoldelev, Snoldelev socken och Roskilde kommun. Återanvänd från äldre bildsten med solhjul. Dekorerat med hakkors och triskele.

Inskriften

Källor

Externa länkar 
  
Åkerström, Hanna, Interpunktion i runstensinskrifter från tidig vikingatid, 2013 (Uppsala universitet, Institutionen för nordiska språk, Uppsala).

 
Runinskrifter i Danmark
Roskilde kommun
Mount Royals bergbana

Mount Royals bergbana (engelska: Mount Royal Funicular Railway) var en  bergbana i Montréal, delstaten Québec i Kanada. Den transporterade besökare i Mount Royal Park upp till toppen av berget Mount Royal. Banan var i drift åren 1884–1918.

Bergbanan bestod av en horisontell linje från parkens entré till en station vid foten av Mount Royal där man bytte till den egentliga bergbanan. Vagnarna på båda delarna av banan drogs av en ångmaskin med vajrar från stationen vid foten av berget. 

Banan invigdes år 1884 och öppnade för passagerare året efter.
Landskapsarkitekten Frederick Law Olmsted, som ritade parken år 1876, var motståndare till bergbanan. Hans vision var en park där man kunde flanera till toppen av  berget, inte transporteras av en maskin. Efter några år byggdes trots allt en bergbana längs östra sidan av Mont Royal till en utsiktsplats nära toppen. Banan lades ner år 1918 eftersom konstruktionen inte var säker och revs två år senare. Den ersattes av en spårvagnslinje, nr 11, som var i drift till år 1959.

Källor

Bergbanor
Montréal
Koleraepidemin i Köpenhamn 1853

Kolerapeidemin i Köpenhamn i juni till oktober  1853 var en del av den tredje kolerapandemin. Den resulterade i omkring 4000 dödsoffer i Köpenhamn, och spred sig också till omgivande städer. Den resulterade i det slutgiltiga rivandet av stadens fortifikationer och installerande av ett fungerande avloppssystem.

Referenser

Epidemier
1853 i Danmark
Köpenhamn under 1800-talet
Statsagronom

Statsagronom är i Sverige sedan mitten av 1900-talet en titel som används för innehavare av en högre vetenskaplig tjänst vid Sveriges lantbruksuniversitet (SLU).

Historiskt användes beteckningen statsagronom i Sverige för statligt anställda agronomer som bedrev undervisning eller teknisk rådgivning åt jordbruket. Även länsagronomer förekom med motsvarande roller. Från början av 1900-talet betecknades dessa tjänster istället lantbruksingenjör och statskonsulent.

I Finland användes beteckningen statsagronom historiskt för agronomer anställda av staten med hela Finland som arbetsområde och med rådgivande uppgifter gällande jordbruket. Statsagronomerna var först knutna till Jordbruksexpeditionen och senare Lantbruksstyrelsen.

Källor 

Agronomer
Akademiska titlar
Sveriges lantbruksuniversitet
Jordbruk i Sverige
Jordbruk i Finland
Reine Barkered

Reine Barkered, född 1982, är en svensk professionell friskidåkare från Duved.

Barkered startade karriären som alpin skidåkare innan fokuset flyttade till friåkning 2001. Han körde sin första friåkningstävling, Extrem SM 2004, en tävling han vann 2006 vilket också var sportens sista SM till dags dato. Han har tävlat i Scandinavian big mountain championship, också känt som Extrem NM (världens äldsta friåkningstävling) sedan 2004.

2006 började Barkered att tävla på internationell nivå och 2008 kvalade han till det nystartade Freeride World Tour. Han slutade på en andra plats sitt första år. Han har gått under smeknamnet 'The mayor of stomptown' och har en klippa döpt efter sig på berget  Bec des Rosses, som är platsen för finalen på Freeride World Tour varje år.

Tävlingssäsongen 2012 vann Barkered hela Freeride World Tour och kunde därmed kalla sig världsmästare i friåkning samma år blev han utnämnd av Transition Magazine till "Big Mountain Skier of the year".

2017 vann han sitt tredje Xtreme Verbier vilket placerade honom bland de få åkare som vunnit den prestigefyllda finalen tre gånger, vilket enligt ryktet ger ett livstids "wild card" till eventet. 

2016 gifte han sig med en annan idrottare från världstouren, Jackie Paaso från USA.

Freeride World Tour resultat

Säsongsresultat

Filmografi 

 2009 RAD Films - Double UP

 2010 Second Hands - Second best friends

 2017 Winning run Xtreme Verbier

Referenser 

Personer från Åre kommun

Födda 1982
Män
Levande personer
Svenska freestyleåkare
Lucifer-Polka

Lucifer-Polka, op. 266, är en polka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 22 februari 1862 i Dianabad-Saal i Wien.

Historia
Den första utgåvan av klaverutdraget till Johann Strauss Lucifer-Polka har på framsidan ett fridfullt parklandskap. I skyn ses Lucifer (i förkristen romersk mytologi betecknade det latinska ordet Lucifer planeten Venus när den visade sig som morgonstjärna i gryningen) bringa ljus över landskapet. Medan illustratören till klaverutdraget menade den astronomiska betydelsen av ordet "Lucifer" avsåg Strauss den fallne ängeln som senare blev Satan, vilket också avspeglas i den eldiga musiken. Polkan komponerades till konstnärsföreningen "Hesperus" karnevalsbal den 22 februari 1862 i Dianabad-Saal.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 46 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Externa länkar 
 Lucifer-Polka i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
45 Serpentis

45 Serpentis är en vit stjärna i huvudserien i stjärnbilden  Ormen.

45 Serpentis har visuell magnitud +5,64 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 325 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Ormen
Huvudseriestjärnor klass A
Flamsteedobjekt
HD-objekt
HR-objekt
Danmarks runeindskrifter 1

DR 1 är en vikingatida ( efter-Jelling) runsten av röd granit i Haddeby 1, Wedelspang, Selk, Kreis Schleswig-Flensburg.

Inskriften

Källor

Noter

 
Schleswig-Holstein
Runinskrifter i Danmark
Runinskrifter i Tyskland
Schleswig
Concurrenzen

Concurrenzen, op. 267, är en vals av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 29 januari 1862 i Sofienbad-Saal i Wien.

Historia
Från 1861 fram till Första världskriget tillhörde Industriföreningens baler de finaste och mest berömda i Wien. Föreningen, som inkluderade banker och järnvägsbolag, ersatte gradvis de borgerliga balerna såsom stadens viktigaste. I och med att borgarna tappade sitt inflytande och industrisamhället steg i rang började kejsarfamiljen alltmer bevista dessa baler och kejsaren själv deltog nästan varje år. 

Industriföreningens bal gick av stapeln den 29 januari 1862 i Sofienbad-Saal och den öppnade säsongens karnevalsbaler. Johann Strauss och hans orkester hade engagerats för att spela dansmusik och Strauss hade komponerat en ny vals med den talande titeln Concurrenzen. Tidningen Wiener Zeitung kommenterade valet av titel: "När Strauss lät sin vals ljuda glömdes konflikten mellan [privata] Nordbahn och det statliga järnvägsbolaget" (därav "konkurrensen"). Valsen uppskattades så mycket av Industriföreningen att de gav Strauss en hedersgåva på 25 dukater i guld, vilket var mycket mer än förläggaren Carl Haslinger betalade för alla utgåvor av verket.

Om valsen
Speltiden är ca 8 minuter och 49 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Concurrenzen i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Valser av Johann Strauss den yngre
Lissabonprinciperna

År 1997 etablerade ekologekonomen Robert Costanza en sammanställning av sex principer för en hållbar styrning av havens användning. Dessa sex principer blev kända som "Lissabonprinciperna", vilka tillsammans ger grundläggande riktlinjer för att administrera användningen av gemensamma naturliga och sociala resurser.

 Princip 1: Ansvar. Tillgången till miljöresurser medför ansvar för att använda dem på ett ekologiskt hållbart, ekonomiskt effektivt och socialt rättvist sätt. Individers och företags ansvar och incitament bör anpassas till varandra och till breda sociala och ekologiska mål. 

 Princip 2: Nivåmatchning. Ekologiska problem begränsas sällan till en enda nivå. Beslutsfattande om miljöresurser bör (i) tilldelas institutionella nivåer som maximerar ekologiska insatser, (ii) säkerställer flödet av ekologisk information mellan institutionella nivåer, (iii) tar hänsyn till ägandeskap och användare, och (iv) beaktar kostnader och intäkter. Lämpliga förvaltningsnivåer är de som har den mest relevanta informationen, som kan ingripa snabbt och effektivt och som kan integreras över nivågränserna.

 Princip 3: Försiktighetsprincipen. Mot bakgrund av osäkerhet om potentiellt irreversibla miljökonsekvenser bör beslut om användning av dem anses vara felaktiga. Bevisbördan bör läggas på dem vars aktiviteter potentiellt kan skada miljön.
 
 Princip 4: Anpassad hantering. Med tanke på att det alltid finns en viss osäkerhetsnivå i förvaltningen av miljöresurser, bör beslutsfattare kontinuerligt samla in och integrera lämplig ekologisk, social och ekonomisk information med införande av anpassade förbättringar som mål.
 
 Princip 5: Full kostnadsallokering. Alla interna och externa kostnader och vinster, inklusive sociala och ekologiska, av alternativa beslut om användning av en miljöresurs bör identifieras och fördelas. När det är lämpligt bör marknaderna justeras för att återspegla de fulla kostnaderna.
 
 Princip 6: Deltagande. Alla intressenter bör vara engagerade i utformningen och genomförandet av beslut om miljöresurser. Full medvetenhet och deltagande av intressenterna bidrar till trovärdiga, accepterade regler som identifierar och ålägger motsvarande ansvar på lämpligt sätt.

Se även
 Miljövetenskap
 Miljöekonomi
 Ekologisk ekonomi
 Hållbar utveckling
 Naturkapital

Referenser

Noter

Hållbar utveckling
Ekologi
Jerry Svensson

Jerry Sigvard Svensson, född 1 oktober 1942, är en socialdemokratisk politiker i Tyresö kommun, ursprungligen från Viskafors i Borås kommun.

Jerry Svensson var tidigt engagerad i internationella frågor inom arbetarrörelsen, bland annat som ombudsman i Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU). Han var generalsekreterare (1971–1973) och ordförande (1975–1977) för Socialistiska ungdomsinternationalen (IUSY). Han har också varit förbundsordförande för Unga Örnar, samt president för International Falcon Movement – Socialist Educational International (IFM-SEI) i tio år, 1985–1995.

Referenser 
 "Ungdomsminnen". Radio Tyresö. 22 juni 2014. Hämtad 8 april 2020.

Noter 

Svenska socialdemokrater
Födda 1942
Män
Levande personer
European Deterrence Initiative

European Deterrence Initiative (EDI), tidigare European Reassurance Initiative (ERI), är ett amerikanskt federalt program som ska förmildra och dämpa hotet från Ryssland och dess militär på den europeiska kontinenten med ökad amerikansk närvaro, främst i östeuropeiska Nato-länder. Det federala programmet föreslogs av USA:s 44:e president Barack Obama (D) i juni 2014 i Warszawa i Polen, cirka tre månader efter att Ryssland annekterade halvön Krim från Ukraina, med namnet European Reassurance Initiative (ERI) och med en startbudget på en miljard amerikanska dollar. År 2017 drev USA:s kongress igenom lagen U.S. National Defense Authorization Act och i denna så bestämdes det bland annat att ERI skulle byta till det nuvarande namnet och budgeten skulle fyrdubblas, från 789 miljoner dollar till 3,4 miljarder dollar. I september 2019 meddelade USA:s försvarsdepartement att 770 miljoner dollar skulle tas ut ur EDI för att delfinansiera murbygget utmed gränsen mellan Mexiko och USA. I december begärde USA:s kongress att försvarsdepartementet skulle ta fram en femårig budgetförslag istället för att göra budgetkrav för varje enskilt år. I februari 2020 föreslog USA:s 45:e president Donald Trump (R) att programmet skulle reduceras med 25% i syfte att sätta press på de europeiska länderna om att öka sina försvarsanslag istället för att lita på att bli försvarade av USA vid en potentiell rysk konfrontation.

Budget

Referenser

2014 i Polen
2014 i Europa
2014 i USA
Barack Obama
USA:s utrikespolitik
USA:s försvarsdepartement
Nato
Politik i Europa
Relationer mellan Ryssland och USA
Donald Trump
Joe Biden
Amerikanska federala program
Place Diana

Place Diana är ett torg i Paris, beläget i Paris sextonde arrondissement. Torget är uppkallat efter Diana, prinsessa av Wales (1961–1997).

Externa länkar

Torg i Paris
Paris sextonde arrondissement
Antoine Uriot

Antoine Uriot, född cirka 1730, död 1 juli 1785, var en fransk-svensk cellist.

Biografi  
Uriot kom till Sverige i mitten på 1750-talet och blev konsertmästare hos hertig cirka 1760. Han uppträdde med jämna mellanrum under 1760-talet som konsertsolist, bland annat med Anders Wesström och Eric Ferling. Uriot var från 1773 till 1785 anställd som cellist vid Hovkapellet i Stockholm.

Uriot avled 1 juli 1785. Han fick barnen Frantz Uriot, Maria Lovisa, Anthon Joseph, Joseph och Carolina som var bosatta i Ryssland och Tyskland. Uriot var svåger till hovfalkeneren Michael von Hamm.

Referenser

Noter 

Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Franska musiker under 1700-talet
Svenska musiker under 1700-talet
Födda 1730
Avlidna 1785
Män