kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oliver Weerasinghe

Oliver Rex Weerasinghe, född 20 juni 1933 i Nawalapitiya, Colombo, Sri Lanka, är en Sri Lankesisk-svensk skulptör, tecknare och konsthantverkare.

Han är son till lokföraren Arnold Weerasinghe och läraren Jennet de Silva och från 1962 gift med terapeuten Inger Lena Kjellsdotter. Efter att Weerasinghe utbildat sig till arkitekt vid Colombo Polytechnic University 1954–1958 flyttade han till England där han studerade konst för Peter Blake och skulptören Sir Anthony Caro vid Central Saint Martins College of Art and Design 1958–1963. Han gjorde sig på kort tid känd som en skicklig porträttskulptör av bemärkta personer där han bland annat avbildade Sri Lankas förre premiärminister Senanayake och Douglas Fairbanks jr. samt efter foton Lord Mountbatten, Bertrand Russel och Drottning Louise av Sverige. Genom sitt äktenskap fick han en anknytning till Sverige och efter att han bosatte sig här arbetade han först en tid i Olle Larssons keramikverkstad i Laholm. Han flyttade därefter till Malmö där han var verksam vid Elbogen Keramiks ateljé innan han etablerade en egen ateljé. I Sverige har han utfört skulpturarbeten för kyrkor och ett flertal porträttbyster av bland annat Wilhelm Moberg i brons som är placerad utanför Utvandrarnas hus, Emigrantinstitutet i Växjö, skådespelaren Max von Sydow, Sri Lankas President Ranasinghe Premadasa och Max Walter Svanberg för Malmö museum. Bland hans friskulpturer märks Våryra i Väckelsång, Abbekåsagåsen Joakim i Abbekås hamn, Christina Nilsson och "Fredsfågel" i Tingsryd samt "Räven" i Rävemåla. Han medverkade i ett flertal utställningar bland annat i Colombo 1955–1958, Society of Portrait Sculptors salonger i London 1960–1966 och på ett flertal gallerier runt om i Sverige och internationellt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 602, Allhems Förlag, Malmö.  

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Födda 1933
Levande personer
Män
Personer från Colombo
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Folkvind

Folkvind var en svensk folkmusikgrupp.

Folkvind bestod av Eva Tjörnebo (sång), Peter Ersson (nyckelharpa, cittra, gitarr) och Torbjörn Näsbom. Gruppen gav 1977 ut det själbetitlade musikalbumet Folkvind (Oktober OSLP 514), vilket har ett sound liknande Emigrantorkestern och på vilket Marie-Louice Söderström (från Fria Proteatern) och Slim Lidén medverkar som gästartister. Eva Tjörnebo har senare haft en solokarriär som vissångerska.

Källor
Tobias Petterson: The Encyclopedia of Swedish Progressive Music, 1967–1979, Stockholm, Premium 2007, , sid. 63.

Svenska folkmusikgrupper
Svenska visgrupper
Musikgrupper inom proggrörelsen
Peter Wedin

Peter Wedin, född 21 mars 1894 i Nordingrå, Ångermanland, död 1980, var en svensk-amerikansk träsnidare och målare.

Han var son till torparen Jonas Wedin och Karolina Nordlander och från 1937 gift med Else Andrea Boman samt bror till Elof Wedin. Han studerade teckning och landskapsmålning via Hermods Korrespondensinstitut innan han 1923 utvandrade till Amerika där han fortsatte sin konstnärliga utbildning vid aftonkonstskolor på olika platser. Han var först verksam i Minneapolis men flyttade därefter till Montreal där han bodde 1930–1943 innan han flyttade åter till Minneapolis. Han medverkade i ett flertal samlingsutställningar i Montreal, Toronto, Brooklyn och Minneapolis där han tilldelades första pris för sina reliefer vid den statliga utställningen 1924–1925. Han medverkade ett flertal gånger i de svensk-amerikanska utställningarna i Chicago och vid ett återbesök i Sverige 1936 ställde han ut separat i Karlskoga. Hans konst består av porträtt och landskapsmåleri men var huvudsakligen verksam som träsnidare. Wedin är representerad vid Augustana Art Associations samlingar och ett tiotal museer i USA och Kanada.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 601, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Amerikanska konstnärer
Födda 1894
Avlidna 1980
Män
Personer från Nordingrå socken
Svenskamerikaner
Svenska träsnidare
Svenska målare under 1900-talet
Thomas Tobias Thomson

Thomas Tobias Thomson, född 1811 i Malmö, död 20 mars 1892 i Malmö, var en svensk handelsbokhållare och tecknare.

Han var son till handlaren Jacob Thomson och Joachima Malmstedt. Han tillhörde affärssläkten Thomson och visade redan i sin ungdom stor konstnärlig begåvning. Han utförde bland annat teckningarna Thomsonska stamtädet och façad å norra sidan af Gustaf Adolfs torg som ingår i Malmö stadsarkivs samlingar. Thomson blev med tiden ett allmänt känt original i Malmö.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 428, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1800-talet
Födda 1811
Avlidna 1892
Män
Konstnärer från Malmö
Östra Styran

Östra Styran är en sjö och våtmark i Ösmo socken, Nynäshamns kommun, Stockholms län.

Sjön var fram till 1870-talet en grund lervattensjö med en yta på cirka 150 hektar och en flack strandprofil belägen öster om och förbunden med den djupare sjön Västra Styran. Sjön utdikades i två etapper under perioden 1870-1890 i syfte att vinna odlingsbar mark för omkringliggande lantbruk. Sänkningsföretagen blev emellertid delvis misslyckade. Endast marginella arealer kunde vinnas tillsammans med begränsade områden för bete. Övervägande delen av området blev impediment. 

Sedan avvattningen av området från 1960-talet och framåt ej längre hölls i stånd återfylldes Östra Styran successivt varvid ett omfattande sjö- och våtmarksområde åter bildades. Samtidigt genomgick växt- och djurlivet en dramatisk utveckling. Antalet fågelarter, varav många hänsynskrävande, sårbara eller sällsynta ökade liksom annat vilt. 

Den ideella Föreningen Östra Styrans våtmarker bildades 1992 med syftet att så långt möjligt återskapa Östra Styran samt att bevara och utveckla områdets natur, kultur och miljövärden. 2013 inleddes i föreningens regi och i samarbete med Nynäshamns kommun ett omfattande restaureringsprojekt som fortfarande pågår med stöd av EU, Jordbruksverket och Länsstyrelsen i Stockholms län.

Referenser
Om Östra Styran på Nynäshamns ornitologers webbplats

Insjöar i Södermanland
Insjöar i Nynäshamns kommun
Insjöar i Sverige om minst en kvadratkilometer
Adam Thoran

Adam Thoran, född 14 september 1769 i Stockholm, död 6 oktober 1843 i Stockholm, var en svensk kamrer och tecknare.

Han var son till kassören Adam Thoran och Sara Winquist. Han studerade vid Konstakademien i Stockholm under 1780-talet där han belönades med tredje medaljen i figur och ornamentsteckning vid principskolan 1786 och under studierna för Louis Jean Desprez vid arkitekturskolan tilldelades han ytterligare en tredje medalj för teckningen Öfnings Desseiner 1789. Efter sina studier vid akademin var han huvudsakligen verksam som kamrer och bedrev sitt tecknande på fritid.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 428, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1800-talet
Födda 1769
Avlidna 1843
Män
Konstnärer från Stockholm
Green Harbour

Green Harbour, från 1925 Ankershamn, var från omkring 1905 en station för de norska valfångstfartygen vid Finneset i Grønfjorden på Spetsbergen i Svalbard. Svalbards första postställe öppnade här 1908 med användning av norska frimärken och norsk posttaxa. Medan posten till och med 1911 bara då och då sändes mellan Norge och Spetsbergen, kom det 1912 till stånd en fast postförbindelse mellan Tromsø och Green Harbour med motorkuttern M/S Pelikanen. Fram till 1918 blev också posten medförd av ett antal valfångstfartyg.

Stortinget beviljade 1911 300 000 kronor för att upprätta Spitsbergen Radio, och redan den 22 november 1911 var telegrafstationen i Green Harbour i drift. Telegrafstationen var den första i arktiska områden. Med stationen växte ett norskt samhälle fram på Finneset, och det var också där som Sysselmannen bosatte sig 1925 i "Statens hus", där redan telegrafstationen och väderstationen låg.

Då Svalbardtraktaten trädde i kraft den 14 augusti 1925, bytte Postvesenet namn på alla postställena i Svalbard. Green Harbour omdöptes då till Ankershamn.

År 1911 inleddes försök att bryta kol, men de gavs upp ganska snart. Rester av fundament för linbanemaster kan fortfarande ses.

Ett försök att leta gas skedde 1920., då det brittiska Northern Petroleum Syndicate borrade på Finneset. Borrningen skedde dock på ett fält som inmutats av Store Norske Spitsbergen Kulkompani A/S, och försöket måste ges upp. År 1963 gjorde Norsk Polar Navigasjon en misslyckad provborrning i Grønfjorden.

Radiostationen flyttade 1929, och året efter flyttade både Sysselmannen och telegrafstationen till Longyearbyen, som blev ögruppens nya administrativa centrum.

Masten till radiostationen står fortfarande kvar och är ett skyddat kulturminne.

Bildgalleri

Se även
Green Harbourhuset

Källor
Grønfjorden (Green Harbour) på Norsk Polarnstitutts webbplats
Green Harbour på geographic.org/

Noter

Övergivna orter i Svalbard
Pierre Vercruysse

Pierre Vercruysse, född 12 januari 1963, är en fransk travtränare och travkusk. Han har vunnit många stora lopp i Europa, bland annat Prix de France (2009) med hästen Meaulnes du Corta, och Finlandialoppet (1999) med Giesolo de Lou. Han har även vunnit Grand Prix l'UET två gånger, 1989 med Tipouf och 2017 med Drole de Jet.

Karriär
Pierre Vercruysse växte upp i en travintresserad familj, han är son till travtränaren och kusken Roger Vercruysse. Vid 14 års ålder började han på travskola i Graignes, och efter ett par år i Frankrike flyttade han sedan till USA, där han stannade i 20 år. 

Vercruysse återvände till Frankrike 1988, och startade en tränarrörelse vid Grosbois, samtidigt som han marknadsförde sig som catch driver. Till mars 2018 har Vercruysse kört över  lopp, och vunnit nästan  av de. Han har även segrat i World Driving Championship (2013) där han representerade Frankrike.

Referenser

Noter

Externa länkar	

Franska travkuskar
Franska travtränare
Födda 1963
Män
Levande personer
100 Miles to Hell

100 Miles to Hell är en EP med det engelska bandet Venom. Den utgavs den 22 december 2017 i formaten 12-tumsvinyl, digital nedladdning och kassettband.

Låtlista

Medverkande
 Cronos (Conrad Lant) – elbas, sång
 Rage (Stuart Dixon) – gitarr
 Danté (Daniel Needham) – trummor

Källor
100 Miles to Hell på Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives. Läst 21 mars 2018.

Album av Venom
EP-skivor 2017
Musikalbum 2017
Brucebyen

Brucebyen, tidigare Camp Bruce, är ett övergivet gruvsamhälle vid Billefjorden på Spetsbergen i Svalbard. Det anlades 1919 nära glaciären Nordenskiöldbreen av den skotske oceanografen och polarforskaren William Speirs Bruce för bolaget Scottish Spitsbergen Syndicate Ltd. 

Brucebyen är en skyddad kulturmiljö enligt Svalbardmiljøloven. Husen ägs av norska staten och förvaltas av Sysselmesteren på Svalbard.

Brucebyen är i dag en husgrupp med tre arbetarbaracker och ett uthus, samt resterna av en rälsbana ned till havet. En av barackerna, Russehytta, brann ned 2010. Russehytta var tyvärr det mest autentiska av Brucebyens hus. En rekonstruktion byggdes upp under 2012-2013.

Avsikten med att anlägga Brucebyen var att kartlägga kolförekomster i området. Brucebyen övergavs efter några få år, men kolförekomsterna i Pyramiden på andra sidan av Billefjorden visade sig vara brytvärda.

Brucebyen ligger i Sassen-Bünsow Land nationalpark som etablerades 2003.

Källor
 Faktasida om Brucebyen på Norsk Polarinstitutt)s webbplats

Noter

Externa länkar
 Brucebyen med gammelt, nytt liv i Svalbardposten 19 september 2012

Övergivna orter i Svalbard
Gruvor i Svalbard
Kulturminnen i Svalbard
Sørlandsparken

Sørlandsparken är en näringslivsområde i Kristiansands och Lillesands kommuner i Vest-Agder respektive Aust-Agder fylke i Norge.
Den ligger ca 12 kilometer öster om Kristiansands centrum. Till Lillesands centrum är det 17 kilometer. Sörlandsparken har en areal på 670 000 kvadratmeter och omfattar cirka 5000 arbetsplatser.  I Sørlandsparken ingår köpcentret Sørlandssenteret, som uppges vara Nordens största köpcenter samt varuhuiset Ikea Sørlandet. Invid Sørlandsparken ligger Kristiansands djurpark. Här finns också travbana samt flera hotell.

Källor 

Kristiansands kommun
Lillesands kommun
Svalbardloven

Svalbardloven (Lov om Svalbard) är en norsk lag av den 17 juli 1925 som syftar till att införa Svalbardtraktatens bestämmelser i norsk rätt. Svalbardloven fastslår och reglerar Norges myndighetsutövning och andra förhållanden som har med Svalbard att göra. Loven ger också utrymme att träffa andra lagar, som till exempel Svalbardmiljøloven från 2001.

Sysselmannen på Svalbard är sanktionsmyndighet enligt loven.

Källor
 Svalbardloven - lovteksten hos Lovdata

Norges lagar
Svalbard
Mark Mazower

Mark Mazower, född 20 februari 1958 i London i Storbritannien, är en brittisk historiker och professor i historia med specialintresse för dagens Grekland, 1900-talets Europa samt världshistoria. Han skriver bland annat om internationella relationer för Financial Times samt bokrecensioner för flera tidningar. Några av hans böcker är The Balkans: From the End of Byzantium to the Present Day (2002) och Hitler's Empire: Nazi Rule in Occupied Europe (2008).

Källor

Webbkällor
Mark Mazower – Columbia University History Department

Noter

Brittiska historiker
Personer från London
Födda 1958
Levande personer
Män
Alumner från Oxfords universitet
Kohlu

Kohlu är huvudort för ett distrikt med samma namn i den pakistanska provinsen Baluchistan. Folkmängden uppgick till cirka 17 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Lovart (musikgrupp)

Lovart var en svensk visgrupp.

Lovart bestod av Inga Dannert (sång, fiol, mandolin), Bosse Holmberg (sång, keyboards, dragspel), Ola Lindholm (bas), Jan Nyberg (sång, klarinett, fiol), Hans Rising (sång, gitarr, fiol), Leif Stenberg (sång, gitarr, fiol, percussion) och Conny Wiberg (sång, gitarr, mungiga, percussion). De utgav musikalbumet Stormsvalor (1978, Oktober OSLP 520), vilket innehåller politiska visor, skrivna av gruppen själv, i traditionell stil samt tonsättningar dikter av Gustaf Fröding och K.G. Ossiannilsson.

Källor
Tobias Petterson: The Encyclopedia of Swedish Progressive Music, 1967–1979, Stockholm, Premium 2007, , sid. 105.

Svenska visgrupper
Musikgrupper inom proggrörelsen
Uthal, Pakistan

Uthal är huvudort för distriktet Lasbela i den pakistanska provinsen Baluchistan. Folkmängden uppgick till cirka 30 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Hub, Pakistan

Hub är den största staden i distriktet Lasbela i den pakistanska provinsen Baluchistan. Folkmängden uppgick till cirka 175 000 invånare vid folkräkningen 2017.

Källor

Orter i Pakistan
Kamma

Kamma kan syfta på:

 Kamma (kast) – en folkgrupp i Indien
 Kamma, Myanmar – en kommun i Myanmar
Rådhustorget, Tartu

Rådhustorget (estniska: Raekoja plats) är ett trapetsformat torg omgivet av byggnader i klassicistisk stil i centrala Tartu i Estland.  Vid torget ligger bland annat Tartus rådhus, byggt 1789.

På 1700-talet hette torget der Grosse Markt eller Stortorget och var det viktigaste torget i staden.  Fontänen från 1998 med kyssande studenter, Suudlevad tudengid, som finns på torget, är formgiven av Mati Karmin.  Från rådhustornet hörs varje kväll ett klocksspel av 34 klockor gjutna dels i Tyskland, dels i Holland.

Torget smalnar av mot floden Emajõgi, och skapar en synvilla, som ger en illusion
av ett större torg än vad som fallet är i verkligheten. Vid torget ligger Barclay de Tollyhuset från 1793, också kallat Det lutande huset i Tartu, som härbärgerar Tartus konstmuseum och Tartu besökscenter.

Stenbron (estniska: Kivisild) från 1700-talet, som tidigare ledde från torget till andra sidan av floden och som var den första stenbron i Baltikum förstördes under andra världskriget. Den ersätts av Kaarbron, byggd 1957—1959 på samma plats där Stenbron legat. Stenbron är dock alltjämt en viktig symbol för staden. Det finns en bronsmodell av den intill Kaarbron, skapad av Tiiu Kirsipuu och färdigställd 2004.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Tartu
Torg i Estland
Sevärdheter i Estland
San Giuseppe alla Lungara

San Giuseppe alla Lungara är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Josef. Kyrkan är belägen vid Via della Lungara i Rione Trastevere och tillhör församlingen Santa Dorotea.

Kyrkan innehas av Pii Operai Catechisti Rurali, en kongregation grundad av Carlo Carafa år 1602.

Kyrkans historia
Kyrkan uppfördes åren 1730–1734 efter ritningar av Ludovico Rusconi Sassi, elev till Carlo Fontana. På 1760-talet gavs Giovanni Francesco Fiori i uppdrag att rita ett bostadshus åt kongregationen, till vänster om kyrkan. Kyrkan restaurerades 1858–1861 av Antonio Cipolla. År 1872 rasade taket in och man nödgades att uppföra ett nytt.

Rusconi Sassi fann vid utformningen av interiören inspiration i Borrominis San Carlo alle Quattro Fontane. Bland interiörens målningar kan nämnas högaltarets Den helige Josefs dröm av Mariano Rossi samt Jungfru Maria med de heliga Joakim och Anna av Girolamo Pesci och Korsnedtagandet av Niccolò Ricciolini.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader helgade åt den helige Josef
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Trastevere)
Kyrkobyggnader i Trastevere
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1734
Barockarkitektur i Rom
Rione Trastevere
Zlata Tjotjieva

Zlata Jurevna Tjotjieva (ryska: Зла́та Ю́рьевна Чо́чиева), född 1 mars 1985 i Moskva, Ryska SFSR (nuvarande Ryssland), är en rysk klassisk pianist. Hennes konsertrepertoar omfattas av verk av många stora kompositörer, såsom Mozart, Rachmaninov, Chopin och Bach.

Tjotjieva gjorde sitt första scenframträdande vid fem års ålder och genomförde sin orkesterdebut två år senare med framförandet av Mozarts pianokonsert nr 17 i Moskvakonservatoriets stora konsertsal. Emellertid började hon studera musik redan vid fyra års ålder vid Flier musikkonservatorium, uppkallat efter den berömde konsertpianisten Jakov Flier. 

Hon har turnerat i hela världen, men företrädesvis i Europa och har gjort framträdanden på de flesta stora scener med de mest betydelsefulla orkestrarna. Hon har även gjort TV-framträdanden i flera europeiska länder, såsom Italien, Belgien, Spanien, Norge, Danmark samt även Sverige. I Sverige blev hon inbjuden att medverka i programmet Kulturfrågan Kontrapunkt, där hon i mars 2018 framförde två stycken.

Tjotjieva har vunnit betydelsefulla priser vid mer än ett dussin olika internationella musiktävlingar. Sedan 2012 har hon utgivit tre CD med klassisk pianomusik.

Referenser 
 Biografi över Zlata Tjotjieva

Externa länkar 
 Officiell hemsida

Kvinnor
Födda 1985
Levande personer
Pianister under 2000-talet
Ryska musiker
Musiker från Moskva
A.O. Scott

Anthony Oliver Scott, känd som A.O. Scott, född 10 juli 1966 i Northampton, Massachusetts i USA, är en amerikansk journalist och filmkritiker.

Scott utexaminerades 1988 vid Harvard College med en filosofie kandidatexamen i litteratur.  Han har recenserat filmer för The New York Times sedan år 2000. Scott är professor i filmkritik vid Wesleyan University.

Källor
AO Scott – The Guardian
A. O. Scott – The New York Times

Amerikanska journalister
Amerikanska filmkritiker
Personer från Northampton, Massachusetts
Födda 1966
Levande personer
Män
Alumner från Harvard College
U Telescopii

U Telescopii är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ (M) i stjärnbilden Kikaren.

Stjärnan har en visuell magnitud som varierar mellan +9,1 och lägre än 14,7 med en period av 449 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Kikaren
Miravariabler
Josef Manger

Josef Manger, född 26 maj 1913 i Bamberg, död 13 mars 1991 i Tutzing, var en tysk tyngdlyftare.

Manger blev olympisk guldmedaljör i +82,5-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Tyska tyngdlyftare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Födda 1913
Avlidna 1991
Män
Karjajuht

Karjajuht är det sjätte studioalbumet av det estniska folk metal-bandet Metsatöll. Det gavs ut 7 mars 2014 på Spinefarm. Innan utgivningen, i november 2013 släpptes en första singel från den kommande skivan, "Lööme mestie" ("Together"). Därefter har ytterligare två singlar getts ut, "Tõrrede kõhtudes" ("In the Bellies of Barrels") och "Külmking". Bandet gjorde även en musikvideo till "Külmking". Karjajuht blev det sista studioalbumet med trummisen Marko Atso som lämnade bandet i december 2017.

Vokalisten i finska Korpiklaani, Jonne Järvelä, bidrar med sång på spår två, "Lööme mestie", och på spår nio, "Surmamüür" ("Wall of Death"), gästar jazzsångerskan Kadri Voorand från Haljala, Estland. Producent för albumet var Samu Ruotsalainen, för inspelning samt mixningen stod Keijo Koppel och Minerva Pappi mastrade albumet. Albumet släpptes förutom i originalutgåva även i en begränsad upplaga på röd vinyl och i en digipack-utgåva. 

Vid 2015 års Eesti Muusikaauhinnad-gala (Estonian Music Awards) tilldelades albumet och bandet utmärkelsen som Årets Metallalbum. Detta var sjätte gången Metsatöll fått denna utmärkelse.

Musiker

Bandmedlemmar 
 Markus "Rabapagan" Teeäär – sång, rytmgitarr
 Lauri "Varulven" Õunapuu – gitarr, sång, flöjt, cittra, mungiga och andra folkmusikinstrument
 Raivo "KuriRaivo" Piirsalu – bas, bakgrundssång
 Marko Atso – trummor, percussion, bakgrundssång

Gästmusiker 
 Jonne Järvelä (Korpiklaani) - sång på spår 2
 Kadri Voorand - sång på spår 9

Övrig medverkan 
 Kristjan "Luix" Luiga - design
 Minerva Pappi - mastring
 Kristjan Lepp - fotografi
 Samu Ruotsalainen - producent
 Keijo Koppel - inspelning, mixning
 Jüri Arrak - omslagsbild

Låtlista 

Estniska låttitlar
 Külmking - 03:31
 Lööme mesti - 03:52
 See on see maa - 03:59
 Must hunt - 02:46
 Terasest taotud maa - 03:36
 Öö - 02:48
 Tõrrede kõhtudes- 03:29 	
 Metsalase veri - 04:25
 Surmamüür - 04:19
 Mullast - 03:20
 Karjajuht - 03:58
 Talisman - 04:37
Översättning av titlarna till engelska, av Silver Rattasepp
 Külmking
 Together
 This is the Land
 Black Wolf
 Steelforged Path
 Night
 In the Bellies of Barrels
 Savage Blood
 Wall of Death
 From Dust
 Pack Leader
 Talisman

Referenser

Externa länkar 
 Metsatölls officiella webbplats

Album av Metsatöll
Folk metal-album
Musikalbum 2014
Rudolf Ismayr

Rudolf Ismayr, född 14 oktober 1908 i Landshut, död 9 maj 1998 i Marquartstein, var en tysk tyngdlyftare.

Ismayr blev olympisk guldmedaljör i 75-kilosklassen i tyngdlyftning vid sommarspelen 1932 i Los Angeles.

Källor 

Tyska tyngdlyftare
Tyska olympiska guldmedaljörer
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Olympiska silvermedaljörer 1936
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Tyskland
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Födda 1908
Avlidna 1998
Män
Marcus Björk

Marcus Kristian Björk, född 24 november 1997 i Umeå, är en svensk professionell ishockeyspelare som just nu spelar för Columbus Blue Jackets i NHL. Hans moderklubb är IF Björklöven.

Marcus blev den back som gjorde flest poäng i Hockeyallsvenskan säsongen 2017/2018, 34 poäng (13+21) på 52 matcher.

Externa länkar 

Män
Födda 1997
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Umeå
Spelare i Malmö Redhawks
Ishockeyspelare i Örebro HK
Spelare i IK Oskarshamn
Spelare i Asplöven HC
Spelare i Omaha Lancers
Ishockeyspelare i Brynäs IF
Spelare i Columbus Blue Jackets
Margo Martindale

Margo Martindale, född 18 juli 1951 i Jacksonville i Cherokee County, Texas, är en amerikansk skådespelare.

Martindale har vunnit tre Emmy Awards: en för rollen som Mags Bennett i Justified (2011) och två för rollen som Claudia i The Americans (2015 och 2016). År 2004 nominerades hon till en Tony Award för sin roll i Broadway-uppsättningen av Katt på hett plåttak.

År 2015 började hon spela en återkommande roll som Ruth Eastman på The Good Wife. Martindale tog upp rollen som Ruth igen 2018 under säsong två av The Good Fight, uppföljaren till The Good Wife.

Filmografi i urval 

 (röst)

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1951
Skådespelare från Texas