kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aleksander Słuczanowski

Aleksander Słuczanowski, född 13 september 1900 i Stavropol, död 11 september 1942, var en polsk ishockeyspelare. Han var med i det polska ishockeylandslaget som kom på delad åttonde plats i Olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Källor
 https://web.archive.org/web/20121215082401/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/sl/aleksander-sluczanowski-1.html

Födda 1900
Avlidna 1942
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Polen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1928
Män
Polska ishockeyspelare
Karol Szenajch

Karol Wilhelm Szenajch, född 11 februari 1907 i Warszawa, död 1 augusti 2001 i Montréal, Kanada, var en polsk ishockeyspelare. Han var med i det polska ishockeylandslaget som kom på delad åttonde plats i Olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Referenser 

Polska ishockeyspelare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Polen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1928
Idrottare från Warszawa
Födda 1907
Avlidna 2001
Män
Aleksander Tupalski

Aleksander Tupalski, född 5 oktober 1900 i Gelsenkirchen, död i 19 januari 1980 i Canberra, var en polsk ishockeyspelare. Han var med i det polska ishockeylandslaget som kom på delad åttonde plats i Olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Källor
 https://web.archive.org/web/20121218070837/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/tu/aleksander-tupalski-1.html

Födda 1900
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Polen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1928
Män
Avlidna 1980
polska ishockeyspelare
Kazimierz Żebrowski

Kazimierz Żebrowski, född 4 mars 1891 i Warszawa, död där under andra världskriget, var en polsk ishockeyspelare. Han var med i det polska ishockeylandslaget som kom på delad åttonde plats i Olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Referenser 

Polska ishockeyspelare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Polen
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1928
Födda 1891
Dödsår saknas
Män
Palmagrönfink

Palmagrönfink (Chloris triasi) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Upptäckt och förekomst 
Fågeln beskrevs 1987 utifrån subfossila lämningar funna i grottan Cuevas de los Murciélagos nära San Andrés y Sauces på norra sidan av ön La Palma i Kanarieöarna. Fågelns vetenskapliga namn hedrar den spanska paleontologen Miquel Trías som hittade benmaterialet tillsammans med Josep Antoni Alcover i juli 1985.

Utseende och levnadssätt
Palmagrönfinken var nära släkt med grönfinken (Chloris chloris). Huvudet var dock större och bredare och näbben cirka 30 procent större. Benen var mycket långa och robusta, en trolig anpassning till ett mer markbundet liv än grönfinken. Vingarna var också relativt korta, vilket kan ha begränsat fågelns flygförmåga. Den behövde helt enkelt inte flyga eftersom rovdjur ursprungligen inte förekom på ön. Näbbens storlek tyder på att dess huvudsakliga föda var stora frön.

Utdöende
Det fossila materialet är från jordlager som dateras till sen Pleistocen. Palmagrönfinken kan dock ha överlevt in i Holocen och dött ut först när människorna kom till ögröuppen med medföljande katter och råttor.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Miquel Trías, spansk grottforskare och ornitolog.

Referenser 
Artikeln bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Trias greenfinch, läst 2016-06-03

Noter

Övriga källor

Externa länkar 

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Microcebus simmonsi

Microcebus simmonsi är en primat i släktet musmakier som beskrevs 2006 som art. Artepitet hedrar Lee Simmons som var direktör för en zoo i Nebraska (USA).

Djuret väger bara omkring 75 g. Primaten har på ryggen, armarna och på huvudet en rödaktig till orangebrun päls. Hjässan är vanligen mörkare på grund av vita hårspetsar. På ryggens mitt förekommer oftast en mörkare längsgående linje. Microcebus simmonsi har en vit nos och ljusgrå till vit päls på buken. Den genomsnittliga kroppslängden (utan svans) är 12,8 cm.

Arten förekommer med tre kända populationer på nordöstra Madagaskar. Den vistas vanligen i tropiska regnskogar i låglandet men ibland når den 965 meter över havet.

Denna musmaki hotas av habitatförstöring genom skogsavverkning. Som skyddsåtgärd för naturen i utbredningsområdet inrättades Zahamena nationalpark. IUCN listar hela beståndet som starkt hotad (EN).

Referenser

Externa länkar 
 Bilder, Mammals' Planet

Musmakier
simmonsi
Däggdjur i etiopiska regionen
Gösta Nesser

Erik Gösta Nesser, född 6 juli 1902 i Hallsberg, död 27 november 1989 i Stockholm, var en svensk arkitekt.

Nesser studerade vid Chalmers tekniska institut i Göteborg och därefter vid École nationale supérieure des Beaux-Arts i Paris 1928. Han var anställd hos Kreugerkoncernen i Paris 1928–1932, arkitekt i Kumla municipalsamhälle 1932–1933, vid stadsbyggnadskontoret i Göteborg 1933–1934, vid Svenska Entreprenad AB (Sentab) 1935–1938, åter vid stadsbyggnadskontoret i Göteborg 1938–1939 och blev stadsarkitekt i Härnösand 1939. Han var vice verkställande direktör och i några år verkställande direktör vid Landsbygdens Byggnadsförening 1945–1952. Han bedrev även egen arkitektverksamhet och var lektor i byggnadslära vid Tekniska gymnasiet i Göteborg 1952–1972.

Av Nessers verk kan nämnas Kumlasjön, en konstgjord in- och badsjö (1932–1933) samt industribyggnader och restaurering av palatset i Teheran (1935–1938). Han medverkade även i restaureringen av Härnösands domkyrka i samarbete med Sigurd Curman.

Källor

Svenska arkitekter under 1900-talet
Härnösands stadsarkitekter
Svenska lektorer
Personer från Hallsberg
Män
Födda 1902
Avlidna 1989
Mohamed Buya Turay

Mohamed Buya Turay, född 10 januari 1995 i Freetown, är en sierraleonsk fotbollsspelare som spelar i det danska fotbollslaget Odense BK.

Karriär
Buya Turay började spela fotboll i FC Mattia. 2014 kom han till Sverige för provspel i Vasalunds IF. Provspelet ledde inte till något och istället gick Buya Turay till division 3-klubben Juventus IF. Han spelade 11 matcher och gjorde 20 mål i Division 3 Södra Svealand 2013. Buya Turay spelade 14 matcher och gjorde 12 mål i Division 3 Västra Svealand 2014. 

Sommaren 2014 lånades han ut till Västerås SK. Buya Turay spelade nio matcher och gjorde fyra mål i Division 1 Norra 2014. Han spelade även en match i Svenska cupen 2014/2015, där Västerås SK vann med 3–1 över Östersunds FK och Buya Turay gjorde två av målen.

Den 21 augusti 2015 värvades Buya Turay av AFC United (senare AFC Eskilstuna). Buya Turay debuterade två dagar senare i Superettan i en 0–0-match mot Mjällby AIF, där han blev inbytt i den 81:a minuten mot Omar Eddahri. Han gjorde totalt tre inhopp i Superettan 2015. Buya Turay gjorde 10 mål på 29 matcher i Superettan 2016 då AFC United slutade på andra plats och blev uppflyttade till Allsvenskan. I Allsvenskan 2017 gjorde han nio mål på 23 matcher.

Den 23 mars 2018 värvades Buya Turay av Dalkurd FF, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 8 augusti 2018 gick Buya Turay till belgiska Sint-Truidense. Den 9 januari 2019 lånades Buya Turay ut till Djurgårdens IF på ett låneavtal över säsongen 2019. Den 2 november 2019 gjorde han det avgörande 2-2 målet mot IFK Norrköping på Östgötaporten som sedermera gjorde Djurgårdens IF Fotboll till vinnare av Fotbollsallsvenskan 2019 och blev föreningens 12:e SM-guld. Målet gjorde honom också till skytteligavinnare på totalt 15 gjorda mål.

Den 19 juli 2020 värvades Buya Turay av kinesiska Hebei China Fortune. 

Den 22 juli 2022 värvades Buya Turay av Malmö FF, där han skrev på ett 3,5-årskontrakt.

Karriärstatistik

Källor

Mohamed Buya Turay på fotbolltransfers.com

Noter

Sierraleonska fotbollsspelare
Spelare i Västerås SK Fotboll
Spelare i AFC United
Spelare i AFC Eskilstuna
Spelare i Dalkurd FF
Spelare i Sint-Truidense VV
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i Hebei China Fortune FC
Spelare i Henan Construction FC
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Jupiler League
Spelare i Chinese Super League
Födda 1995
Levande personer
Personer från Freetown
Män
Svenska mästare i fotboll
Smalnäbbad grönfink

Smalnäbbad grönfink (Chloris aurelioi) är en förhistorisk utdöd tätting i familjen finkar som tidigare förekom i Kanarieöarna.

Upptäckt och tidigare förekomst 
Fågeln beskrevs så sent som 2010 utifrån subfossila lämningar funna på Teneriffa i Kanarieöarna, daterade till cirka 13.300 år sedan på gränsen mellan pleistocen och holocen. Där levde den sympatriskt med bofink och teneriffablåfink i åtminstone över en miljon år.

Utseende och levnadssätt  
Jämfört med nära släktingen grönfinken (C. chloris) hade den smalnäbbade grönfinken just en längre och mer konformad näbb, dock kortare och mindre kraftig än den hos den likaledes utdöda lapalmagrönfinken (C. triasi). Vingarnas storlek tyder på att den hade begränsad flygförmåga. Tarserna var av ungefär samma storlek som hos lapalmagrönfinken, och den utdöda kanariesparven (Emberiza alcoveri), men även den nu levande teneriffablåfinken. Troligen tillbringade den liksom dessa mycket tid på marken i lagerskogarna. Möjligen erbjöd denna miljö skydd från predatorer som sparvhöken vars fossil även hittats på samma plats som den smalnäbbade grönfinken.

Utdöende 
Varför den dog ut är oklart, men människans ankomst till ön med medföljande främmande djurarter torde ha haft en mycket stor påverkan på en marklevande dåligt flygande fink.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den spanska zoologen Aurelio Martín.

Referenser 
Artikeln bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Slender-billed greenfinch, läst 2016-06-03

Noter

Övriga källor

Externa länkar 

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Endemiska fågelarter på Kanarieöarna
École supérieure des beaux-arts

École supérieure des beaux-arts kan avse:

 École nationale supérieure des Beaux-Arts – en konstskola i Paris
 École supérieure des beaux-arts du Mans
 École Supérieure des Beaux-Arts de L'Indochine – en konstskola i Hanoi
Adam Rönnqvist

Adam Rönnqvist, född 11 oktober 1990 i Luleå, är en svensk professionell basketspelare som för närvarande spelar med BC Luleå i Svenska Basketligan herr. Rönnqvist är 181 centimeter lång, väger 82 kilo och spelar positionen guard.
Hans moderklubb är Höken basket.

Karriär 
Vid 15 års ålder började han spela på Luleås Basketgymnasium i division I. Vid 17 års ålder (2008) signerade han ett kontrakt med dåvarande Plannja Basket. Med ett snitt på 6,4 minuter på sammanlagt 22 spelade matcher.  Säsongen 2010-2011 blev han norsk mästare med basketlaget Bærum Basket.

Säsongen 2012/2013 spelade han först för division I-klubben LF Future och fick samma säsong även chansen i BC Luleå (dåvarande LF Basket) i Sveriges högstaliga.

Under 2015/2016 var Adam Rönnqvist den bäste trepoängsskytten i hela basketligan herr. Då sköt han makalösa 47,85 procent från trepoängslinjen på 41 matcher. Totalt satte han 100 av 209 trepoängare.

2016/2017 fick Rönnqvist en nyckelroll i BC Luleå när klubben tog sitt första SM-guld på tio år - det åttonde i ordningen. Han snittade 12,7 poäng, 3,2 assist och 25:48 minuter per match i sin dittills statistiskt bästa säsong i Sveriges högstaserie.

2017/2018 snittade Adam Rönnqvist 11,3 poäng, 2,5 assist och 20.21 minuter per match för BC Luleå. BC Luleå vann serien och tog sig hela vägen till final där man föll mot Norrköping Dolphins.

2018/2019 
Den 12 juli avslöjade Jämtland Basket att de hade lyckats signera toppskytten Rönnqvist inför den kommande säsongen. 
Jämtland Basket utnämnde Rönnqvist som den största svenska basketvärvningen under 2000-talet.

Rönnqvist var med och skrev in Jämtland Basket i historieböckerna när laget för första gången någonsin lyckades nå förbi kvartsfinalen genom att besegra BC Luleå 3-2 i matcher.

Efter att säsongen tagit slut i semifinalerna mot de blivande mästarna Södertälje Basketboll Klubb, hade Rönnqvist stått för ett snitt på 14,7 poäng, 4,2 assist och 2,6 returer per match i Jämtlandslinnet . Samtidigt som hans skytte från trepoängslinjen låg på 43,1%.

2019/2020
I början av juni 2019 avslöjade Wetterbygden Stars att de hade lyckats värva Rönnqvist inför säsongen. Över 31 matcher var han en av lagets viktigaste spelare och snittade 13,8 poäng, 5,0 assist och 2,7 returer i SBL herr.

Efter en säsong med Wetterbygden Stars bestämde sig Adam Rönnqvist att flytta hem till Luleå. Rönnqvist skrev ett ettårskontrakt med BC Luleå inför 2020/2021.

Referenser

Män
Födda 1990
Levande personer
Svenska basketspelare
Idrottare från Luleå
Matti Sulamaa

Matti Veikko Sulamaa, född 30 maj 1910 i Pälkäne, död 1 augusti 1988 i Helsingfors, var en finländsk kirurg.

Sulamaa blev medicine och kirurgie doktor 1942 samt specialist i kirurgi 1941 och i barnkirurgi 1951. Han verkade 1958–1973 som avdelningsöverläkare vid avdelningen för barnkirurgi vid Barnkliniken vid Helsingfors universitetscentralsjukhus. Han var 1950–1973 docent i kirurgi vid Helsingfors universitet.

Sulamaa är känd som grundare av och banbrytare för barnkirurgin i Finland. Han verkade över ett brett fält, som omfattade thoraxkirurgi, abdominalkirurgi och ortopedi. Speciellt intresse ägnade han operativ behandling av medfödda missbildningar.

Sulamaa var internationellt känd och belönades 1973 med den allra högst värderade internationella barnkirurgiska utmärkelsen, Denis Brownes guldmedalj. Till hans 63-årsdag grundades Finlands barnkirurgiska förening Sulamaaseura, och Sulamaa kallades till dess hedersordförande. Han var 1966–1980 ordförande för Unicef i Finland. Professors titel förlänades han 1965. År 1971 utgav han sina memoarer, Veitsellä ja sydämellä.

Källor

Finländska kirurger
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska innehavare av professors namn
Män
Födda 1910
Avlidna 1988
Personer från Pälkäne
Ulf Peter Hallberg

Ulf Peter Hallberg, född 4 december 1953 i Slottsstadens församling i Malmö, är en svensk skönlitterär författare och översättare.

Biografi
Ulf Peter Hallberg är bosatt i Berlin sedan 1983 och sedan 2013 undervisar han i kreativt skrivande vid Sorbonneuniversitetet i Paris.

Som författare har han uppehållit sig vid europeisk identitet och individens plats i storstaden. Dessa teman kommer igen i romaner som Flanörens blick: En europeisk färglära (1993), Grand Tour (2005), Europeiskt skräp: Sexton sätt att minnas en pappa (2009) och Strindbergs skugga i Nordens Paris (2012) liksom i essäsamlingen Städernas svall tillsammans med Carl-Henning Wijkmark (2011). Bland hans övriga essäsamlingar kan nämnas Livets mening och andra bekymmer tillsammans med Erland Josephson (2010) och Teater-liv: Utkast till en teaterkonst (2003).

2016 utgavs två volymer med de flesta av hans översättningar av William Shakespeares dramatik: Det blodiga parlamentet och Komiska förväxlingar. Utöver Walter Benjamin och William Shakespeare har han bland andra översatt Bertolt Brecht, Roland Schimmelpfennig, Georg Büchner, Rainer Werner Fassbinder, Peter Handke, Molière, Henrik Ibsen, Franz Xaver Kroetz, Marius von Mayenburg, Friedrich Schiller, Werner Schwab, Simon Stephens och Frank Wedekind.

Ulf Peter Hallberg sommarpratade 1994.

Priser och utmärkelser 
1992 – Svenska Akademiens översättarpris för översättningen av Walter Benjamins Paris, 1800-talets huvudstad
1992 – Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
2016 – Albert Bonniers 100-årsminne
2018 – Kellgrenpriset

Källor
 Ulf Peter Hallberg, Nationalencyklopedin (läst 12 oktober 2016)

Noter

Externa länkar
 Ulf Peter Hallberg, DramaDirekt, Sveriges Dramatikerförbund
 Ulf Peter Hallberg i Libris

Svenskspråkiga författare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från tyska
Översättare från franska
Personer verksamma vid Paris universitet
Sommarvärdar 1994
Mottagare av Svenska Akademiens översättarpris
Mottagare av Stiftelsen Natur & Kulturs översättarpris
Svenska författare under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Författare från Malmö
Födda 1953
Levande personer
Män
Pekka Häyry

Pekka Juha Häyry, född 13 december 1939 i Vichtis, död 29 april 2020 i Lojo, var en finländsk läkare och professor.

Häyry blev medicine och kirurgie doktor 1966 och utnämndes 1979 till professor i transplantationskirurgi och -immunologi vid Helsingfors universitet. År 1988 erhöll han Matti Äyräpää-priset. Han blev 1989 ledamot av Finska Vetenskapsakademien.

Referenser

Uppslagsverk

Noter 

Födda 1939
Avlidna 2020
Personer från Vichtis
Män
Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Finländska läkare under 1900-talet
Finländska forskare under 1900-talet
Svärdnäbbsnukupuu

Svärdnäbbsnukupuu (Hemignathus vorpalis) är en förhistorisk utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Fågeln beskrevs 2003 utifrån subfossila lämningar funna på ön Hawaii i Hawaiiöarna.

Kännetecken 
Svärdnäbbsnukupuun var mycket större än övriga arter i släktet, men framför allt hade den en extraordinär näbb. Den var kraftigt böjd, med näbbens underdel bara en tredjedel så lång som näbbens överdel. James & Olson föreslår att fågeln kan ha varit marklevande och födosökte bland döda löv på samma sätt som wekarallen och kivierna gör i Nya Zeeland.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Utdöende 
Om fågeln var marklevande hade den varit extra utsatt när människan kom till ögruppen och förde med sig främmande djurarter. Den dog ut någon gång under de senaste 3000 åren, men exakt när, hur och varför är fortfarande okänt.

Referenser 
Artikeln bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Giant nukupu'u, läst 2016-06-03

Noter

Externa länkar 

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar utdöda under Holocen fram till 1500
Horace Herring

Horace "Hank" Herring, född 19 juni 1922 i Saint Petersburg i Florida, död 18 maj 1999 i Lemoore i Kalifornien, var en amerikansk boxare.

Herring blev olympisk silvermedaljör i weltervikt i boxning vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Amerikanska boxare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1948
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från USA
Personer från Saint Petersburg
Födda 1922
Avlidna 1999
Män
Midnattssol (TV-serie)

Midnattssol, fransk titel Jour polaire, är en svensk-fransk kriminalserie från 2016, som började sändas i SVT den 23 oktober 2016.

Roller i urval 
 Leïla Bekhti – Kahina Zadi 
 Gustaf Hammarsten – åklagare Anders Harnesk
 Peter Stormare – chefsåklagare Rutger Burlin
 Jakob Hultcrantz Hansson – Thorndahl
Denis Lavant – Pierre Carnot
Richard Ulfsäter – Thor
Oscar Skagerberg – Kristoffer Hanki
Maxida Märak – Evelina Geatki
 Sofia Jannok
Göran Forsmark – Sparen
Pelle Heikkilä – Marko
Jessica Grabowsky – Jenny Ann
Albin Grenholm – Kimmo
Anitta Suikkari - Anders mamma
 Lisa Henni
 Tomas Glaving 
 Karolina Furberg – Jessica Harnesk
 Pär Andersson
 Iggy Malmborg
 Pavva Pittja
 Jesper Sjölander 
 Marja Lisa Thomasson
 Pontus Wikström – Jörgen Forsberg

Referenser 

TV-program i SVT
Svenska kriminalserier
TV-seriestarter 2016
Svenska TV-serier från 2010-talet
Franska kriminalserier
Dombergets slott

Dombergets slott, estniska: Toompea loss, i finlandssvenska och historisk rikssvenska även Revals slott, är ett slott på Domberget i Gamla staden i Tallinn. Borgens äldsta föregångare uppfördes omkring 800-talet och byggdes ut efter den danska erövringen på 1200-talet till en omfattande borganläggning, vars yttermurar till stor del är bevarade. Under senare delen av medeltiden fungerade slottet som regionalt högkvarter för Livländska orden, och blev därefter administrativt centrum för Svenska Estland 1561. Slottet byggdes om till barockpalats under den ryska epoken på 1700-talet, då det var säte för de ryska guvernörerna och administrationen. Sedan 1922, då en parlamentsbyggnad i expressionistisk stil byggdes till, är slottet säte för Estlands parlament, Riigikogu.

Historia 
Platsen är befäst sedan förkristen tid och är omtalad i estnisk mytologi. Domberget är troligen befäst sedan åtminstone 800-talet och vid borgen fanns en handelsplats. År 1219 intogs den dåvarande borgen av Valdemar Sejrs danska korsfarare under slaget vid Lindanäs, som sammankopplas med legenden om Dannebrogens tillkomst. Den borg som därefter uppfördes under det danska styret kallades Castrum Danorum, "danska borgen", på latin, Taanilinnus på estniska, vilket troligen är ursprunget till det moderna namnet Tallinn. Borgen övertogs av Svärdsriddarorden 1227, som lät bygga om borgen. 1237 återgick borgen i dansk ägo, men såldes sedermera till Svärdsriddarnas efterföljare Livländska orden 1346. Orden inrättade borgen i enlighet med sina religiösa regler, med ett kapell, ett kapitelhus och ett dormitorium. Flera av de idag återstående tornen tillkom också under denna tid, "Pilsticker" (lågtyska för "pilvässaren"), "Stür den Kerl" ("håll fienden stången"), "Landskrone" ("Landskrona") och "Langer Hermann" ("Långe Hermann"). Av dessa är Långe Hermann (estniska: Pikk Hermann) det mest kända och är en av Estlands nationalsymboler, då Estlands flagga hissas här vid parlamentet dagligen och är synlig från stora delar av Tallinn.

1561 blev slottet och Tallinn del av Svenska Estland och omvandlades under den svenska epoken till administrativt centrum för Estland. 1710 ockuperades Tallinn och Estland av Ryssland under Peter den stores regering, vilket bekräftades genom freden i Nystad 1721. Under den ryska epoken uppfördes de barocka och nyklassicistiska flyglarna efter ritningar av Johann Schultz, som administrativt centrum och guvernörsresidens för Guvernementet Estland.

Efter Estlands självständighetsförklaring 1918 uppfördes en ny parlamentsbyggnad för Estlands parlament, Riigikogu, på den plats där ordensriddarnas klosterbyggnader tidigare stod. Parlamentshuset ritades av Eugen Habermann och Herbert Johanson i expressionistisk stil, och fungerar sedan färdigställandet 1922 som säte för Riigikogu. Under sovjetepoken var byggnaden säte för Högsta sovjet i Estniska SSR men blev åter republikens parlamentsbyggnad vid självständigheten.

Källor

Externa länkar 

Vanalinn
Slott i Estland
Byggnader och anläggningar i Tallinn