kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rau IX

Rau IX är ett valfångstfartyg som byggdes 1939 på Deschimags varv i dåvarande Wesermünde i Tyskland åt Walter Rau Walfang AG, som grundats av oljeslageriägaren och margarintillverkaren Walter Rau. Det skulle tillsammans med moderfartyget Walter Rau och nio andra valbåtar fånga val i Antarktis.

Redan innan sin första resa byggdes fartyget om för ubåtsjakt. Hon stationerades bland annat i Hammerfest i Nordnorge och användes för minröjning efter andra världskriget.

Efter minröjningsuppdragen återgick fartyget till valfångst under brittisk flagg och på  överfördes hon till Norge som en del av det tyska krigsskadeståndet och fick namnet Krutt. Hon såldes till Island år 1955 och fick namnet Hvalur. Fartyget avslutade sin   tjänst under färöisk flagg till hon lades upp 1968.

Med stöd från den ursprungliga ägarfamiljen övertogs hon av Deutsches Schifffahrtsmuseum i Bremen och har renoverats till originalskick enligt varvets ritningar. Harpunen på fördäck är försedd med en  meter lång lina. Fartyget är kulturskyddat sedan 2005.

Källor

Externa länkar

Museifartyg
Fartyg sjösatta 1939
Fartyg byggda i Tyskland
Scholz stjärna

Scholz stjärna, eller WISE J072003.20−084651.2, är en svag dubbelstjärna i den södra delen av stjärnbilden Enhörningen nära det galaktiska planet. Den har en skenbar magnitud av ca 18,3 och kräver ett stort teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax på ca 147 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 22,2 ljusår (ca 6,8 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 82 km/s.

Nomenklatur och historik
Stjärnan upptäcktes 2013 av astronomen Ralf-Dieter Scholz. År 2015 rapporterade Eric Mamajek et. al. att den passerade genom solsystemets Oort-moln för ungefär 70 000 år sedan och gav den namnet Scholz's Star.

Egenskaper
Primärstjärnan Scholz stjärna A är en röd dvärgstjärna i huvudserien av spektralklass M9 ± 1 C. Den har en massa som är 86 ± 2 Jupitermassor och en effektiv temperatur av ca 3 300 K. 

Följeslagaren är förmodligen en brun dvärg av spektraltyp T5 med en massa av 65 ± 12 Jupitermassor. Paret har en sammanlagd massa av 0,15 solmassor och kretsar kring varandra på ett avstånd av ca 0,8 astronomiska enheter (120 miljoner kilometer) med en omloppsperiod på ungefär 4 år.  Konstellationen har en kombinerad skenbar magnitud på 18,3, och beräknas vara mellan 3 och 10 miljarder år gammal. Med en parallax på 166 mas (0,166 bågsekunder) är cirka 80 stjärnsystem närmare solen än Scholz stjärna.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/122623/scholtzsstar.

		
Stjärnbilden Enhörningen
Huvudseriestjärnor klass M
Röda dvärgar
Bruna dvärgar
Dubbelstjärnor
Astronomiska upptäckter 2013
Vila (Portugal)

Vila (svenska: ungefär småstad) är en portugisisk tätortskategori mellan by (aldeia) och stad (cidade). Ofta är en vila huvudort i en kommun eller kommundel. År 2019 fanns 519 tätorter med status vila. Viktigt att anmärka i sammanhanget att det finns tätorter som heter Vila men som inte klassas som vila – till exempel Vila Real och Vila Real de Santo António är städer samtidigt som Vila Cova à Coelheira är en kommundel i kommunen Seia och Vila Chã en kommundel i kommunen Alijó.

Traditionellt har en vila haft en ”nästan självförsörjande ekonomi”, med ”betydande handel och tjänstesektor”, och en befolkning någonstans mellan  och  invånare.

I våra dagar, fastställer en lag från 2 juni 1982 att en tätort kan räknas som vila om den har fler än  registrerade väljare och förfogar över minst hälften av ett antal upptecknade institutioner som t.ex. vårdcentral, kollektiv trafik, grund- och gymnasiesola, bankverksamhet och handels- och hotellverksamhet. Undantagsvis kan en tätort även räknas som vila av ”historiska, kulturella eller arkitektoniska” skäl.

Etymologi
Benämningen vila härstammar från latinets villa (”lantegendom”).

Bilder

Se även
Småstad

Referenser 

Orter
pt:vila
Gibraltar National League 2021/2022

Gibraltar National League 2021/2022 var den 3:e säsongen av den nya National League och den 123:e säsongen av högstaligan i fotboll i Gibraltar. Ligan vanns av Lincoln Red Imps som försvarade titeln och tog sin 2:a ligatitel och 26:e mästerskapstitel.

Den 15 oktober 2021 meddelade Gibraltars fotbollsförbund att alla matcher under säsongen skulle streamas online genom ett sändningsavtal med footters.

Laginformation

Grundserien

Poängtabell

Resultattabell

Mästerskapsgruppen

Poängtabell

Resultattabell

Utmanargruppen

Poängtabell

Resultattabell

Skytteligan

Anmärkningslista

Källor
Gibraltarfootballleague.com
Rsssf.com

Referenser

2021 i Gibraltar
2022 i Gibraltar
Fotbollssäsongen 2021/2022
2021/2022
Gibraltar Football League 2022/2023

Gibraltar Football League 2022/2023 var den 4:e säsongen av den nya Football League, som bytt namn från National League, och den 124:e säsongen av högstaligan i fotboll i Gibraltar.

Laginformation

Grundserien

Poängtabell

Resultattabell

Mästerskapsgruppen

Poängtabell

Resultattabell

Utmanargruppen

Poängtabell

Resultattabell

Anmärkningslista

Källor
Gibraltarfootballleague.com
Soccerway.com
Rsssf.com

Referenser

2022 i Gibraltar
2023 i Gibraltar
Fotbollssäsongen 2022/2023
2022/2023
Axis mundi

Axis mundi, ”världens axel”, kosmisk centrumsymbol är en term som används i religionshistoria. Inom den komparativa mytologin på 1900-talet har begreppet axis mundi – även kallat kosmisk axel, världsaxel, världsspelare, världens centrum eller världsträd – utvidgats kraftigt för att hänvisa till alla mytologiska koncept som representerar "förbindelsen mellan himmel och jord" eller "högre och lägre världar". Den rumänsk religionshistorikern och författaren  Mircea Eliade ,introducerade begreppet på 1950-talet.

Skiljandet av himlen från jorden, det heliga från det profana, är en fundamental kosmogonisk akt i många kulturer. Mytiskt kunde en gud hålla himlen uppe. Oftare fyllde en naturgiven formation eller en kultisk konstruktion denna roll. Solen i sin högsta position i zenit eller Polstjärnan på nordligare breddgrader markerade axelns topp, medan  omfalos (världens mitt) ”världens navel” (till exempel i Delfi eller i Jerusalem) eller annan centrumsymbol utgjorde axelns nedre fäste. Asken Yggdrasil som i den fornnordiska mytologin var placerad i världens mitt, vars rötter sträckte sig ner i underjorden och vars grenar nådde hela vägen upp till gudarnas hemvist, kan betraktas såsom en axis mundi som förbinder världarna med varandra.

Andra föremål som komparativa mytologer har tagit upp som exempel på axis mundi finns även andra typer av växter som vinstockar eller stjälkar, ett berg, en rök- eller eldpelare eller en produkt av mänsklig tillverkning (till exempel en stav, ett torn, en stege, en trappa, en majstång, ett kors, ett kyrktorn, ett rep, en totempåle, en pelare, en tornspira). Dess närhet till himlen kan ha främst religiösa (pagod, tempelmonument, minaret, kyrka) eller världsliga konsekvenser (obelisk, fyr, raket, skyskrapa).

Symbolen axis mundi kan finnas i såväl kulturer som använder sig av shamanistiska metoder eller animistiska trossystem, som i de stora världsreligionerna och i tekniskt avancerade "urbana centra".

Se även
världspelaren

Källor 

Begrepp med anknytning till mytologi
Omfalos (världens mitt)

Omfalos grekiska ομφαλός (omphalos) som betyder navel – i överförd bemärkelse "världens mitt", ett kägelformigt marmorblock i antikens Grekland, sannolikt en relikt från forntida religion. "Jordnaveln", i Apollontemplet i Delfi, ansågs ofta betecknade Delfi såsom jordens medelpunkt., eftersom det var platsen för mötet mellan de två örnar som Zeus enligt en myt samtidigt sänt från världens östra respektive västra hörn för att utröna var jordens medelpunkt fanns. 

Flera andra platser i världen har betecknats som jordens medelpunkt till exempel Jerusalem. I den heliga gravens kyrka i Jerusalem finns också en omfalos.

Källor 

Grekisk mytologi
Teresa de Ollo

Teresa de Ollo, död 1575, var en spansk hidalga (adelskvinna) som anklagades för häxeri under Häxjakten i Navarra (1575–1576). 

Teresa de Ollo var en förmögen adlig änka, som ägde tre hus och nio vingårdar. 

Teresa de Ollo och hennes son Juanes de Echauri var indragen i en rättstvist med familjen Ubani, som hennes make 1563 hade haft en landtvist med, och hade förargat prästen Martin de Subica och Juans svärmor Graciana Labayen, genom att avslöja deras hemliga förhållande: sonen ska 1572 ha utsatt sin svärmor för mordförsök, 1574 befann han sig i arvstvist med svågern Martin de Ubani, och 1575 i arvstvist med sin svärmor. 

I februari 1576 undersökte myndigheterna förekomsten av häxkonst i byarna Legarda och Urtega. Teresa de Ollo och en förmögen man från trakten tillhörde då dem som utpekades i de vittnesmål som samlades in: hon greps 10 februari. Den 13:åriga Catalina de Ybero vittnade om att hon hade hört paddor sjunga, och sedan sett Teresa de Ollo sköta och mata dessa, bära dem i sin näsduk och kalla dem för sina helgon. Paddor spelade en stor roll i denna häxjakt och representerade hedniska (och därmed djävulska) seder. Hon anklagades även för att ha mördat sin sons barn av sin sons svärmor, Graciana de Labayen. Nästan alla vittnen mot henne kom från familjen Ubani, som hennes dotter var ingift i. 

Hennes advokat påpekade inför rätten att det var allmänt känt att Teresa de Ollo och hennes son sedan länge befann sig i fiendskap med Graciana de Larayen, Martin de Ubani, Don Antonio de Ubani, Joan de Hubani, och Don Martin de Subica på grund av långvariga tvister; att hennes anklagare alla var släkt med henne och varandra och att motivet var hämnd. 

Hon avled i fängelset två månader efter sin arrestering, i Cárceles Reales. Hennes son Juanes de Echauri begärde sedan ut hennes kropp. Hon angavs ha dött i en sjukdom förorsakad av fängelseförhållandena och bekänt och ångrat sig och fått syndaförlåtelsen. Hon frikändes från anklagelserna två månader efter sin död. Att dö i fängelset var mycket vanligt, och en vanligare dödsorsak än avrättning för de som anklagades för häxeri i Spanien. 

Det var ovanligt att medlemmar av adeln anklagades för häxeri. En annan rik adelskvinna, Maria Perez de Olalde, åtalades dock under samma häxjakt 6 april; även hon efter en privat fejd, och avled även hon av förhållandena i fängelset.

Referenser

 Rojas, Rochelle E (2016). Bad Christians and Hanging Toads: Witch Trials in Early Modern Spain, 1525-1675. Dissertation, Duke University. Retrieved from https://hdl.handle.net/10161/13429.

Kvinnor
Födda 1500-talet
Avlidna 1575
Personer i Spanien under 1500-talet
Häxprocesser i Spanien
Otto Kumenius

Otto Vilhelm Kumenius född 22 december 1912 i Åbo, Finland, död 9 oktober 1996 i Alaró, Mallorca, Spanien, var en finländsk polis och underrättelseofficer som arbetade inom Finlands kontraspionage under krigsåren 1940–1944.

Fadern Uno Kumenius var finlandssvensk medan hans mor Mare var norska. Efter sin skolgång gjorde han värnplikten vid Nylands dragonregemente och sökte därefter till polishögskolan. Från 1932 tjänstgjorde han som kriminalpolis vid Nylands kriminalpolis fram till vinterkrigets utbrott hösten 1939. Otto Kumenius var sedan chef för statsledningens livvaktsgrupp men sökte sig därefter till armén. Efter att ha fått utbildning i kontraspionage vid högkvarterets övervakningsavdelning i S:t Michel arbetade Kumenius 1940–1944 som kontraspionageofficer på avdelningens underkontor i Helsingfors. Kumenius var inblandad i gripandet och förhör av flera betydelsefulla spioner och deltog i kontraspionageverksamhet i totalt fem olika länder under och efter krigsåren.

I slutet av september 1944 organiserade Kumenius transport av 5 500 estniska flyktingar som vistades i Finland till Sverige. Han var rädd att bli gripen och utlämnad till Sovjetunionen i slutet av operationen och flydde därför med sin familj till Sverige i oktober 1944

I Sverige arbetade Kumenius i hemlighet för den svenska försvarsstabens underrättelsetjänst men då han misstänktes vara dubbelagent fick han inte stanna i landet. Han flyttade permanent till Mallorca i mitten av 1950-talet. Där drev han hotell och även en restaurang, "Tres Coronas", som blev populär bland såväl svenska som finländska turister.

Referenser

Män
Födda 1912
Avlidna 1996
Finländska poliser
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Åbo
Klättertjuven

Klättertjuven (i Finland: Klättertjejen och Klättertösen, danska: Klatretøsen) är en dansk familjefilm från 2002 i regi av Hans Fabian Wullenweber med manus av Nikolaj Arcel efter en idé av Erlend Loe, Arcel och Wullenweber.

Filmen fick 2004 en amerikansk nyinspelning med namnet Catch That Kid, men som också fick namnet Klättertjuven på svenska.

Handling 
Ida är en flicka som bestämmer sig för att skaffa pengar till en dyr operation av sin sjuka pappa genom att bryta sin in på banken där hennes mamma jobbar som säkerhetsvakt.

Rollista 

 Julie Zangenberg − Ida
 Stefan Pagels Andersen − Sebastian
 Mads Ravn − Jonas
 William Haugaard Petersen – William
 Lars Bom − Idas pappa, Klaus
 Nastja Arcel − Idas mamma, Maria
 Anders W. Berthelsen − Henrik, vakt
 Jens Brygmann − Hartmann, bankdirektör
 Janus Nabil Bakrawi – Carlos Fernandes
 Caspar Jexlev Fomsgaard – Jonny
 Mads M. Nielsen − banktjänsteman
 Rasmus Haxen – poliskommissarien
 Anne Lilballe – läkaren
 Pernille Brems – sjuksköterskan
 Christiane Bjørn Nielsen – sekreteraren
 Sigurd Emil Roldborg – truckchaufför
 Ulle Bjørn Bengtsson – portvakt
 Frank Thiel Rasmussen – journalist
 Bettina Birk Jensen – arkitekt
 Anja Brohammer – arkitekt
 Peter Hartmann – polis
 Stig Günther – polis
 Karin Rørbech – Hartmanns flirt
 Maria Young – kvinna på fest
 Michael Lerche Barlach – Jonas pappa
 Charlotte Illum Gasmann – Jonas mamma

Produktion 
Filmen producerades av Nimbus Film i samproduktion med Christiania Film, Memfis Film, Zentropa, Sandrew Entertainment och TV 2. Filmen distribuerades i Danmark och Sverige av Sandrew Metronome medan den internationella distributionen sköttes av TrustNordisk.

Filmen spelades in på bland annat Herlev sjukhus.

Referenser

Externa länkar 

 
 Klättertjuven på Filmdatabasen 
 Klättertjuven på danskefilm.dk 
 Klättertjuven på danskfilmogtv.dk 
Danska filmer
Filmer 2002
Pepe Reyes Cup

Pepe Reyes Cup är Gibraltars supercup i fotboll, turneringen består av en match mellan det segrande laget i den senaste färdigspelade Football League (innan 2019 Premier Division) och det segrande laget i den senaste färdigspelade upplagan av Rock Cup. Var det samma lag som hade vunnit Football League som Rock cupen så spelades matchen mellan ettan och tvåan i Football League. Cupen spelades första gången 2000.

Resultat

Anmärkningslista

Källor 
 Rsssf.com

Nationella supercuper i fotboll
Fotbollstävlingar i Gibraltar
Återkommande sportevenemang med premiär 2000
August af Petersens

August Herman af Petersens, född den 9 maj 1844 i Marstrand, död den 19 april 1936 i Osbyholm, Hörby församling, Malmöhus län, var en svensk militär. Han tillhörde ätten af Petersens, var far till Hedvig och Frank af Petersens samt måg till Mauritz Theodor Berger.

af Petersens blev underlöjtnant vid Göta artilleriregemente 1862, löjtnant där 1867, kapten 1873, major i armén 1892 och vid Andra Svea artilleriregemente 1893. Han befordrades till överstelöjtnant i armén 1896 och beviljades avsked samma år med tillstånd att som major kvarstå i regementets reserv. af Petersens blev chef för Strömsholms hingstdepå och ridskola 1892, för Remonteringsstyrelsen 1896 och var chef för Flyinge hingstdepå och stuteri 1897–1924. Han blev överste i armén 1904 och beviljades avsked ur krigstjänsten 1907. af Petersens blev riddare av Svärdsorden 1883 och kommendör av andra klassen av Vasaorden 1908. Han vilar på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor 

 
 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020
 Petersen, Of (sic!) A H på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska armén
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Marstrand
August
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1844
Avlidna 1936
Män
Gondul-klass

Gondul-klassen var en klass av 1. klass torpedbåtar i svenska Kungliga flottan. Den omfattade två fartyg, Gondul och Gudur, båda döpta efter valkyrior från den nordiska mytologin. Gondul och Gudur byggdes på örlogsvarvet i Karlskrona och sjösattes 17 maj respektive 20 juni 1894. De förde en huvudbeväpning av två 45,7 cm torpedtuber samt en sekundär bestyckning av två stycken dubbelpipiga 25 mm kulsprutor m/1892. Efter en del modifieringar och ombestyckningar omklassificerades fartygen till vedettbåtar 1918. Som sådana utrangerades de 1926 och skrotades strax därefter.

Referenser

Vidare läsning 

 

Svenska örlogsfartyg
Svenska torpedbåtar
Fartyg sjösatta 1894
Fartyg byggda i Karlskrona
Malte Cato

Axel Malte Cato, född 7 juni 1908 i Allerums församling, Malmöhus län, död 2 december 1995, var en svensk företagsledare.

Cato, som var son till lantbrukare Axel Cato och Nelly Jönsson, genomgick handelsutbildning, blev medarbetare i Allers Familje-Journals Tryckeri AB 1927 och var verkställande direktör där från 1948 (styrelseledamot från 1945). Han var styrelseledamot i AB Press Repro i Stockholm från 1957, i AB Skånskt Djuptryck i Helsingborg och Fastighets AB Furiren 12 i Stockholm från 1960. Han var revisor och huvudman i Allerums sparbank samt ordförande i Ödåkra landskommuns lönenämnd från 1959 och taxeringsnämnd 1962–1963.

Referenser 

Svenska företagsledare
Födda 1908
Avlidna 1995
Män
Personer från Allerums socken
Sidney Grahn

Sidney Lennart Grahn, född 3 juni 1931, död 8 februari 2006 i Helsingborg, var en svensk redaktör och fackboksförfattare.

Grahn började som reporter på Nordvästra Skånes Tidningar i Ängelholm och senare vid samma tidning i Helsingborg, på Kvällsposten och på Helsingborgs Dagblad. Han var därefter reporter och senare redaktionssekreterare på den av Åhlén & Åkerlunds förlag i Stockholm utgivna Bildjournalen och rekryterades av Allers förlag i Helsingborg med uppdrag att starta Hänt i Veckan. Han var 1968–1969 chefredaktör för ungdomstidningen Hej!, utgiven av samma förlag. Han reste därefter till Indien och var efter återkomsten till Sverige först redaktionssekreterare på Allers och därefter chefredaktör och ansvarig utgivare för damtidningen Femina 1972–1974. Åren 1974–1976 var han verksam i Polen som frilansande korrespondent för bland andra Svenska Dagbladet. Han var därefter reseredaktör för Allhem/Tifas förlag i Malmö och frilansade därefter för olika tidningar och tidskrifter. På 1980-talet blev han konstredaktör för Nationalencyklopedin på bokförlaget Bra Böcker samtidigt som han verkade som frilansjournalist och som författare av fackböcker.

Bibliografi i urval 
Helsingborg (1986)
Kors & tvärs genom Sverige (1, 1986; 2, 1987; 3, 1988; 4, 1988)
Tio skånska slott  (1998)

Referenser 

Svenska chefredaktörer
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1931
Avlidna 2006
Män
Illum Adora

Illum Adora är en tysk black metal-grupp, bildad 2011. Gruppens låtar behandlar ämnen som satanism och ockultism. Illum Adora har kontrakt med skivbolaget Folter Records, grundat 1991.

Medlemmar
Hurricane Hellfukker – gitarr, sång (2011–)
Mortüüm – trummor (2017–)

Tidigare medlemmar
 Profanator – gitarr (2015–2017)
 M. Marax – trummor (2016–2017)

Livemusiker
 Abominvs – basgitarr (2021–)
 Kommando Werewolf – gitarr (2021–)
 Nazxül – gitarr (2021–)

Diskografi
Studioalbum
 ...of Serpentine Forces (2019)
 Ophidian Kult (2021) 

Övrigt
 Begotten (2015; demo)
 Unchained from Slavery (2016; demo)
 Son of Dawn (2016; EP)
 Remnants of a Flaming Past (2017; split med Morte Incandescente)
 First Hideous Blasphemies (2017; livealbum)
 Infernum Et Necromantium (2020; EP)
 Screaming from a Chamber 1 (2022; split med Sphinx)
 Miasma of a Damned Soul (2022; EP)

Källor
 

Tyska black metal-grupper
Musikgrupper bildade 2011
Maja Aleksić

Maja Aleksić (serbiska alfabetet Маја Алексић), född 6 juni 1997 i Užice, Serbien och Montenegro (numera Serbien) är en  volleybollspelare (center).

Klubbkarriär
Maja Aleksićs karriär började i ungdomslagen i hennes hemstadslag, ŽOK Jedinstvo Užice, och hon gjorde sin debut i a-laget säsongen 2011/2012. Säsongen 2013/14 flyttade hon till ŽOK Partizan, med vilken hon vann den serbiska supercupen och mästerskapet. Året därpå, när samarbetet mellan Partizan och ŽOK Vizura upphörde, flyttade hon till den senare. Hon stannade fyra säsonger hos Vizura och vann lika många nationella mästerskap, två serbiska cuper och tre serbiska supercuper.

Säsongen 2018/19 lämnade Aleksić Serbien för spel med CSM Volei Alba Blaj i Divizia A1, Rumänien, där hon åter vann flera nationella mästerskap. Hon stannade där innan hon gick över till Volero Le Cannet i Frankrike för säsongen 2021/22. Säsongen 2022/2023 flyttade hon vidare till Megavolley i serie A1 i Italien.

Landslagskarriär
Sedan 2013 har Aleksić deltagit med de serbiska ungdomslandslagen. Hon blev utsedd till bästa servare vid U18-EM 2013 och vann guld med landslaget vid U19-EM 2014. Vid U20-VM 2015 utsågs hon till bästa center.

Aleksić debuterade i seniorlandslaget 2016 och har med dem vunnit guld vid VM 2018 (där de besegrade Italien med 3-2 i finalen) och EM 2019 (där de vann över Turkiet med 3-2). Vid OS 2020 vann hon brons med landslaget och de kom på samma plats vid Volleyball Nations League 2022. Vid VM 2022 blev det åter guld, denna gång efter en seger med 3-0 mot Brasilien i finalen.

Källor

Noter 

Världsmästare i volleyboll
Europamästare i volleyboll
Serbiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Serbien
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1997
Levande personer
Kvinnor
Serbiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2019
Serbiska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Volleybollspelare i ŽOK Jedinstvo Užice
Volleybollspelare i ŽOK Partizan
Volleybollspelare i ŽOK Vizura
Volleybollspelare i CSM Volei Alba-Blaj
Volleybollspelare i Volero Le Cannet
Volleybollspelare i Megavolley
Personer från Užice
Spår (avtryck)

Spår utgörs av märken, fördjupningar, fåror, linjer och andra avbildningar som gjorts av person, djur eller fordon som har passerat en plats. Spår görs antingen avsiktligt eller oavsiktligt. 

Djurs klöv- eller tasspår följs gärna av jägare och kan märkas av i många underlag, men syns bäst om de görs i mjuka material som lera och snö. När snön synes särskilt lämpad, kallas den ofta för spårsnö.

Ordet spår avser också ofta något som mer abstrakt indikerar vad som tidigare har hänt.

Jakt
Wolfgang Sofsky

Wolfgang Sofsky, född 1952 i Kaiserslautern, är en tysk sociolog och författare. Han var tidigare professor vid Göttingens universitet. Sofsky tilldelades Geschwister-Scholl-Preis för boken Die Ordnung des Terrors: Das Konzentrationslager.

Bibliografi (urval)
 1971 – Revolution und Utopie. Bemerkungen zur Emanzipationstheorie im fortgeschrittenen Kapitalismus
 1983 – Die Ordnung sozialer Situationen. Theoretische Studien über die Methoden und Strukturen sozialer Erfahrung und Interaktion
 1986 – Macht, Arbeit und Humanität. Zur Pathologie organisierter Arbeitssituationen (tillsammans med Reiner Löffler)
 1991 – Figurationen sozialer Macht. Autorität, Stellvertretung, Koalition (tillsammans med Rainer Paris)
 1993 – Die Ordnung des Terrors: Das Konzentrationslager
 1996 – The Order of Terror: The Concentration Camp
 2002 – Zeiten des Schreckens. Amok, Terror, Krieg
 2003 – Operation Freiheit. Der Krieg im Irak
 2007 – Verteidigung des Privaten. Eine Streitschrift
 2009 – Das Buch der Laster
 2011 – Todesarten. Über Bilder der Gewalt
 2013 – Einzelgänger
 2014 – Weisenfels
 2017 – Lautlos. Kurze Geschichten
 2017 – Denkbilder
 2017 – Koalitionen
 2018 – Privatheit
 2018 – Laster. Gesichter der Unmoral

Källor

Noter

Tyska professorer i sociologi
Tyska författare under 1900-talet
Tyska författare under 2000-talet
Tyska sociologer
Födda 1952
Män
Levande personer
Personer från Kaiserslautern
Personer verksamma vid Göttingens universitet