kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thalias hämnare

Thalias hämnare är en brittisk skräckkomedi från 1973 i regi av Douglas Hickox, producerad av Gustave Berne, Sam Jaffe, John Kohn samt Stanley Mann och skriven av Anthony Greville-Bell, Mann samt Kohn. I Thalias hämnare består handlingen av hur Edward Lionheart (Vincent Price), en Shakespeare-skådespelare, försöker begå självmord efter att, enligt honom själv, förnedrats av medlemmarna av Theatre Critics Guild. Lionheart överlever dock sitt självmordsförsök och två år senare bestämmer han sig för att ta sin hämnd på de recensenter som inte uppskattade hans skådespel, där morden är inspirerade av Shakespeares verk. Likheten till handlingen i Dr Phibes – den fasansfulle, som Price även medverkade i, gör att Thalias hämnare ibland ses som antingen en hyllning till eller en parodi på denna film.

Rollista i urval 

 Vincent Price ... Edward Lionheart
 Diana Rigg ... Edwina Lionheart
 Ian Hendry ... Peregrine Devlin
 Harry Andrews ... Trevor Dickman
 Robert Coote ... Oliver Larding
 Michael Hordern ... George Maxwell
 Robert Morley ... Meredith Merridew
 Coral Browne ... Chloe Moon
 Jack Hawkins ... Solomon Psaltery
 Arthur Lowe ... Horace Sprout
 Dennis Price ... Hector Snipe
 Milo O'Shea ... Kommissarie Boot
 Eric Sykes ... Sgt. Dogge
 Diana Dors ... Maisie Psaltery
 Joan Hickson ... Mrs. Sprout
 Renée Asherson ... Mrs. Maxwell
 Madeline Smith ... Rosemary
 Brigid Erin Bates ... Agnes
 Charles Sinnickson ... kyrkoherden
 Tutte Lemkow ... Meths Drinker
 Declan Mulholland ... Meths Drinker
 Stanley Bates ... Meths Drinker

Externa länkar 

 
 
 
 

Filmer 1973
Engelskspråkiga filmer
Brittiska skräckkomedifilmer
Filmer från United Artists
Filmer om skådespelare
103 Tauri

103 Tauri är en blåvit stjärna i huvudserien i Oxens stjärnbild.

103 Tau har visuell magnitud +5,50 och befinner sig på ett avstånd av ungefär 1500 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Oxen 
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Mats Gustafsson (olika betydelser)

Mats Gustafsson och liknande namn kan syfta på:

 Mats Gustafsson (född 1964), svensk jazzsaxofonist
 Mats Gustafsson (fotbollsspelare) (född 1975), finländsk fotbollsspelare
 Mats Gustafson (modeillustratör) (född 1951), svensk modeillustratör verksam i USA
 Mats Gustavsson (sparre), (död 1419), svensk riddare och riksråd
Mats Gustafson (modeillustratör)

Mats Gustafson, född 1951, är en svensk akvarellist och modeillustratör, verksam i New York.

Biografi 
Gustafson var inledningsvis inriktad på att arbeta med film eller teater, och har en utbildning inom scendesign. Under sin utbildning fick han några av sina illustrationer publicerade i svenska modemagasin och fick uppdrag för H&M. I slutet av 1970-talet visade han några av sina verk för den dåvarande redaktören för Vogue, Grace Coddington, och fick genom henne uppdrag att illustrera kommande modekollektioner i Paris. Han flyttade 1980 till New York, och har allt sedan dess arbetat som illustratör. Från sent 1980-tal och hela 1990-talet arbetade han med italienska Vogue.

Gustafson är känd för sina akvareller som sparsmakat återger linjer, färger, fall och uttryck från modekollektioner.

2013 fick Gustafson av modehuset Dior uppdraget att skapa illustrationer av deras kollektioner genom tiderna och utforma en bok för att dokumentera modehusets historia. Boken gavs ut i samband med Diors 70-årsjubileum 2016.

Sommaren 2019 visades urval av Gustafsons produktion i en separatutställning på Nordiska Akvarellmuseet uppdelad i tre delar: natur, porträtt och mode. En recensent skrev att "den inneboende skirheten och rörelsen i akvarelltekniken når sin absoluta kulmen i hans vibrerande modeteckningar".

Bibliografi (urval) 
 2003 – 
 2013 – 
 2016 – 
 2019 –

Referenser

Externa länkar

Se även
 Grace Coddington på engelskspråkiga wikipedia

Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Födda 1951
Levande personer
Män
104 Tauri

104 Tauri, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Oxen, som också har Bayer-beteckningen m Tauri. Den har en skenbar magnitud på ca 4,92 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 64,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 50 ljusår (ca 15 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 20 km/s.

Egenskaper
104 Tauri är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G4 V. Den har en massa som är ungefär lika med en solmassa, en radie som är ca 1,6 solradier och utsänder ca 2,4 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 5 700 K.

Den skenbara magnituden hos 104 Tauri anger att den är en ung stjärna. De kemiska elementen i dess yttre atmosfär antyder emellertid en annan historia, som tyder på att den är en stjärna ur population II med en ålder av 12-13 miljarder år. Denna skillnad kan betyda att stjärnan har genomgått en period med massöverföring. Möjliga scenarier är att stjärnan antingen har genomgått en sammanslagning med en nära följeslagare, eller annars samverkat med det tidigare molnet i den närliggande öppna stjärnhopen NGC 2516. Stjärnan visar också övertygande bevis på ett överskott infraröd strålning, vilket antyder förekomsten av en omgivande stoftskiva.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/23835/104tauri.

Stjärnbilden Oxen
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass G
Sugmina

Sugmina (engelska: limpet mine) är en sjömina med magnetfästanordning. Namnet kommer av att de likt skålsnäckor (där limpet ingår) har en förmåga att suga sig fast. Minans storlek kan med 10 kilos trotyl-laddning ha storleken av en resväska.

Källor

Minor
Johann Wilhelm Gloger

Johann Wilhelm Gloger, kallad Wilhelm Gloger, född 1702, död 11 december 1760, han var en tysk orgelbyggare.

Biografi 
Han var den äldsta sonen till Johann Heinrich Gloger. 1734 gifte han sig med Charlotte Hedewig Gabriela Kurren (född 1708, död februari 1739), som dog under en förlossning. 1745 gifte han sig med Justina Hasenbein (född januari 1762). Deras dotter Sophia Elisabeth (född 1746) gifte sig med Johann Sieber i Stade. Ingenting är känt om deras son Georg Wilhelm (född 1753). Ytterligare fem av deras barn dog unga.

Gloger bodde fram till 1742 i Northeim, flyttade sedan till Göttingen som orgelbyggare och var sedan organist i St. Jacobi kyrkan.

Orgelverk 
1722-1723 var han gesäll hos orgelbyggaren Caspar Sperling i Goslar. 1728 i Sack byggde han en liten orgel. 1734 fullbordade han orgelverket efter sin far i St. Stixti kyrka i Northeim. Året efter arbetade han i Nette (Bockenem). 

Han byggde en orgel 1738-1740 till Paulinerkirche i Göttingen. Detta orgelerk byttes ut 1803. Orgeln lagrades i  St. Nikolai Kirche och sålde 1806 till Wittingen, där fasaden än idag finns bevarad. 

Från 1755 till 1759 byggde han en orgel i Rosdorf kirche, detta orgelverk brann 1857.

Litteratur 
 Hildegard Behr: Eine berühmte Orgelbauer-Familie (Gloger) in Northeim und Göttingen. In: Northeimer Heimatblätter, März 1971, S. 22–24

Referenser

Tyska orgelbyggare
Födda 1702
Avlidna 1760
Män
Dietrich Christoph Gloger

Dietrich Christoph Gloger, född 1705 i Burgdorf, död 1773 i Stade, han var en tyska orgelbyggare i Stade.

Biografi 
Gloger var son till orgelbyggaren Johann Heinrich Gloger (omkring 1670-1732) och lärde sig bygga orglar av sina bröder Gottfried Heinrich Gloger och Johann Wilhelm Gloger. 1720 och 1721 var han assisten till sin far. Från 1730 till 1731 var han "huvudgesäll" till Erasmus Bielfeldt och blev senare hans efterträdare. Han arbetade som orgelbyggare i Stade (1733-1773) i fyra decennier. Den 9 juli 1734 blev Gloger medborgare i Stade och gifte sig i det första äktenskapet med änkan efter Nathanael Krusewitz, en elev till Arp Schnitger. Gloger tog över verkstaden efter Krusewitz, som han hade tagit över från Schnitger 1719. Gloger dog som en framstående borgare i Stade och  begravdes den 14 februari 1773 i  St. Wilhadi.

Arbete 
Glogers organiserade nybyggnationer med fokus på orgellandskapet mellan Elbe och Weser. Hans orglar är alla individuella och ganska olika i struktur och disposition, eftersom Gloger utsattes för olika stilistiska influenser. Särskilt var Empfindsamkeits peroiden inflytelserik. Fyra av Glogers orglar finns fortfarande bevarade. Eftersom Glogers lärare Bielfeldt var elev till Schnitger eleve Matthias Dropa, tog han över Schnitgers verkstad i Stade och fortsätter sin tradition, kan Gloger tillskrivas skolan Arp Schnitger. Dessutom var Gloger ansvarig för underhållet av Schnitgers många instrument, och var därför väl bekant med deras design. Cornelius Geerds Wallies och Johann Matthias Schreiber var lärling till Gloger.

Verklista 
Gloger har byggt sju nya orglar och många ändringar och reparationer.

Litteratur

Webblänkar 
 NOMINE e.V.: Orgel i Worpswede
 Orgel i Grünendeich
 Orgel i Otterndorf
 Orgel i Cadenberge

Referenser

Tyska orgelbyggare
Födda 1705
Avlidna 1773
Män
Sixten Lundberg

Sixten Lundberg, född 18 mars 1961 i Helsingfors, är en finländsk skådespelare.

Biografi
Lundberg studerade vid Teaterhögskolan 1979-83. Han har med tiden utvecklats till en skicklig komiker som drar publik och skratt där han visar sig. 2003-05 slog han personligt rekord som Grottmannen på Svenska Teaterns miniscen, med en frispråkig könsrollsparodi som attraherade över 7 000 åskådare. Parallellt spelade han också påstridig granne (2004-05) i Middagsgästen - Illallisvieras på Lilla teatern.

Redan som studerande medverkade han i pjäser på Svenska Teatern, och senare bl.a. i Gunilla Hemmings En tyst bolagsman och i den av Sven Sid regisserade publikdragaren Emil i Lönneberga 1985-86. Han har i långa perioder arbetat som frilans, skapat egna underhållningsprogram och gjort olika teaterroller; t.ex. Herr Huu på Helsingfors stadsteater 2002.

Sommaren 2010 regisserade Lundberg, inför Sjundeås 550-årsjubileum, Anna Gullichsens nyskrivna pjäs Det var en gång en klockare.

Källor

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1961
Män
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Ricardo Rosselló

Ricardo Rosselló, född 7 mars 1979, är en puertoricansk politiker. Mellan  2 januari 2017 och 2 augusti 2019 var han guvernör av Puerto Rico. I juli 2019 utbröt stora protester i landet efter att han bland annat anklagats för korruption.

Han är son till förre guvernören Pedro Rossello och till Maga Rossello, och kusin till sångaren Roy Rosselló, som var med i det berömda pojkbandet Menudo.

Referenser

Guvernörer i USA:s avhängiga territorier
Levande personer
Födda 1979
Puertoricanska politiker
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Män
106 Tauri

106 Tauri, eller l Tauri, är en vit underjätte i Oxens stjärnbild.

106 Tau har visuell magnitud +5,28 och befinner sig på ett avstånd av ungefär 190 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Oxen 
Vita underjättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Erasmus Bielfeldt

Erasmus Bielfeldt, född 1682 troligen i Stade, död 19 oktober 1753, han var en tysk orgelbyggare på 1700-talet.

Biografi
Bielfeldt föddes troligen i Stade. Som orgelbyggare arbetade han först i Celle och Bremen. Bielfeldt kan ha varit en elev till Arp Schnitger, men hittills har detta inte bevisats. Hans dispositioner liknar Schnitger, men orglarna har inga ryggpositiv.

Han arbetade 1707-1715 med Matthias Dropa i Lüneburg, där gifte han sig 1707 med Anna Maria Roden. Omkring 1730 återvände han till Stade och bosatte sig där. Han arbetade främst i Elbe och Weser.

Hans mest kända verk är förmodligen orgeln i St. Wilhadi (Stade), som han slutförde 1736. Totalt har han byggt åtta orglar, så som orgeln i  St. Willehadi-kyrkan i Osterholz-Scharmbeck 1734.

Orgelverk 
 

Från 1728 till 1748 utförde han reparationer på olika orglar i Bremen.

Tillägnade platser 
Efter honom är Bielfeldtweg namngiven i Stader-distriktet Hahle.

Litteratur

Webblänkar 

 Beskrivning över Wilhadi orgeln

Referenser

Tyska orgelbyggare
Födda 1682
Avlidna 1753
Män
Tom Wentzel

Tom Olof Georg Wentzel, född 9 september 1947 i Helsingfors, är en finländsk skådespelare.

Karriär 
Wentzel fick sin utbildning vid Svenska teaterskolan 1966–1969 och var 1969–1970 engagerad vid den nygrundade KOM-scenen på Svenska Teatern. Han spelade därefter i några år omväxlande på den finska KOM-teatern och på Lilla Teatern. Han gjorde sitt verkliga genombrott på Svenska Teatern, dit han kom 1975, som den känsligt veke sonen Richard i Eugene O'Neills Sköna ungdomstid. I Molières Don Juan gav han en briljant tolkning av den cyniska titelrollen. En annan inträngande roll var den äldre sonen i O'Neills Lång dags färd mot natt. 

År 1981 flyttade Wentzel på nytt över till Lilla Teatern, där bland hans främsta roller märks den alkoholiserade Brick i Tennessee Williams Katt på hett plåttak, baserad på en djupgående analys. Han var övertygande som utrikesministersonen Esko i Hagar Olssons tragedi Snöbollskriget, som kung Claudius i Lilla Teaterns berömda Hamlet (1993), som kommerserådssvärson i Joakim Groths tragikomedi Främlingarna och som Bernard i Marc Camolettis fars Pyjamas för sex (1995). Tillsammans med Asko Sarkola gjorde han långköraren Finns det tigrar i Kongo till Johan Bargums och Bengt Ahlfors text.

Wentzel är en karaktärsskådespelare med skärpa, äkta känsla och smittande humor. I Rundradions stora Kalevala-produktion Rauta-aika (Järntid) som visades i tv 1981–1982, gestaltade han en kraftfull Lemminkäinen. Wentzel har uppträtt i ett trettiotal film- och tv-roller, både på svenska och finska, bland annat i Diktaren och musan (1978), Vägsjälar (1998), Presidentin mies (1998), Hovimäki (1999–2000), Kotikatu och Framom främsta linjen (2004).

Wentzel blev chef för Rovaniemi stadsteater 2002, men lämnade denna post efter några år och har sedan dess verkat som frilans, bland annat på Helsingfors stadsteater.

Källor

Noter 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Födda 1947
Män
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Johann Matthias Hagelstein

Johann Matthias Hagelstein, född 1706, död 1758, han var en orgelbyggare i Lüneburg. han byggde mellan 1735 och 1740 sin enda orgel till St. Georg-Kirche i Gartow. han var elev till orgelbyggaren Matthias Dropa, som var elev till den berömda orgelbyggaren Arp Schnitger.

Färdigställandet av orgeln i Gartow kostade betydligt mer än han hade uppskattat. Eftersom han inte ville betala extrakostnaderna gick orgelbyggaren Hagelstein i konkurs.

Orgelverk

Referenser

Tyska orgelbyggare
Födda 1706
Avlidna 1758
Män
Dalasamverkan

Dalasamverkan kallas det programsamarbete som sex partier - Moderaterna, Centerpartiet, Dalarnas Sjukvårdsparti, Kristdemokraterna, Liberalerna och Miljöpartiet - inledde efter landstingsvalet i Dalarna 2018. Tillsammans fick Dalasamverkan en egen majoritet i Region Dalarna. Ulf Berg, dåvarande oppositionsråd för Moderaterna som var det största partiet av de sex, blev då Regionstyrelsens ordförande. Han blev då historisk som förste moderat på den posten efter 92 år av socialdemokratiskt styre i regionen.

Bildandet av Dalasamverkan 
Mandatperioden mellan 2014 och 2018 styrdes landstinget av Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet med stöd av Centerpartiet. I opposition samarbetade Moderaterna, Dalarnas sjukvårdsparti, Liberalerna och Kristdemokraterna i en koalition kallad "Sjukvårdsalliansen" som leddes av dåvarande oppositionsrådet Ulf Berg.

I landstingsvalet 9 september 2018 backade Socialdemokraterna och tappade fem mandat i landstingsfullmäktige. Det ledde till att sittande landstingsrådet Gunnar Barke meddelade sin avgång. Sjukvårdsalliansen inledde då förhandlingar med Centerpartiet och Miljöpartiet om en möjlig storkoalition som skulle få egen majoritet i landstingsfullmäktige. Efter en månads förhandlingar bakom stängda dörrar stod det klart att förhandlingarna hade lyckats och att det skulle bli maktskifte i landstinget.

Dalasamverkan lanserades den 11 oktober 2018 på en presskonferens i Falun. Dagen efter presenterade Dalasamverkan "Vår vision för ett bättre Dalarna" i en gemensam debattartikel i Dalademokraten. Där beskrevs bland annat hur man ville effektivisera klimatarbetet, öka valfriheten, korta köerna och minska den psykiska ohälsan.

Den 15 oktober 2018 blev maktövertagandet ett faktum då det nya landstingsfullmäktige valde en ny landstingsstyrelse. Till landstingsråd valdes Ulf Berg, Sofia Jarl, Christer Carlsson, Lisbeth Mörk Amnelius, Birgitta Sacrédeus, Bo Brännström och Kerstin Lund.

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats
Politiska organisationer i Sverige
Bildanden 2018
Dalarnas län
Bror Axel Thulé

Bror Axel Thulé, född 28 augusti 1847, död 13 augusti 1911 i Kangasala, han var en finländsk orgelbyggare vid Kangasala orgelfabrik.

Biografi
Thulé föddes som det andra barnet till orgelbyggaren Anders Thulé. Undervisades av i orgelspel av organisten J. F. Boström i Åbo domkyrka. Thulé arbeta på sin fars verkstad med metall och kom så småningom att tillverka visselpipor.

Källor

Noter

Finländska orgelbyggare
Födda 1847
Avlidna 1911
Män
Vojakkala (Loppis)

Vojakkala är en by i Loppis kommun i Egentliga Tavastland, ca 20 km från Loppis kyrkoby.

Vojakkala har antagligen varit bebodd sedan 1200-talet och är en av Loppis äldsta byar. Byggnaderna vid Vojakkala ligger tätt kring vägkorsningen i byns mitt. Det gamla byområdet bestod av stamhemmana Kallela, Lukana och Siukola. Huvudbyggnaderna uppfördes eller utökades till sin nuvarande storlek i början av 1900-talet. I slutet av 1800-talet fungerade Kallela som gästgiveri. Byn och dess äldsta åkar avgränsas i söder av sjön Kaartjärvi och i övrigt av skogsmarker. Tillsammans med byn Topeno är Vojakkala en bebyggd kulturmiljö av riksintresse.

Under semesterperioden mångdubblas Vojakkalas befolkning. Om somrarna anordnas  dans i byns dansbana.

Referenser

Webbkällor
  Vojakkala bys webbplats

Noter

Loppi
Får i storstan

Får i storstan (Sheep in the Big City) är en animerad TV-serie, skapad av Mo Willems. Serien hade premiär på Cartoon Network år 2000. Serien innehåller 26 avsnitt indelade i 2 säsonger. 

Serien handlar om ett får som bor i en fiktiv storstad efter att ha rymt från en bondgård där det i dess närhet finns en hemlig militärorganisation. I den militärorganisationen finns en general som har just valt ut det fåret för att använda den som drivmedel i en laserpistol.

Källor 
 tv.nu
 IMDb

Amerikanska animerade TV-serier från 2000-talet
TV-program i Cartoon Network
Marcus Groth

Marcus Groth, född 10 juni 1960 i Helsingfors, är en finlandssvensk skådespelare, regissör och gestaltterapeut.

Biografi
Groth studerade vid Teaterhögskolan i Helsingfors 1981–1985 (teaterkonstmagister). Han är en mångsidig, lyhörd skådespelare som ofta i nära samarbete med sin bror regissören Joakim Groth gjort en mängd starka karismatiska rollgestalter. Han har medverkat i så gott som alla Teater Mars produktioner, men också varit engagerad på många andra teatrar. Han har via sin insyn i gestaltterapin utvecklat en metod för skådespelarens arbete, en metod som i praktiken fick sin början redan under Teater Mars tidigaste år. Den metoden har han tillämpat på sig själv, i sin undervisning som professor i skådespelararbete vid Teaterhögskolan 1998–2000 och i sina regier. 

Groth stod på scenen (Svenska Teatern) redan 1979 som Lillebror i Karlsson på taket. Sedan kom lyckoåret 1985 med I väntan på Godot och årets Teaterbragd. Efter det följde en lång rad andra bragder, som Versjinin i Tre systrar (Svenska Teatern, regi Joakim Groth), som Göran Viktorin i Härlig är jorden, och som patienten Gromov i Vaktmästare Nikitas teater på Lilla Teatern 1988. Pjäsen grundade sig på Anton Tjechovs novell Avdelning sex och togs emot med stormande bifall av kritikerkåren. Den regisserades av ryska "demonregissören" Kama Ginkas. År 1990 var han Raskolnikov i Brott och straff på Lilla Teatern, också då med Kama Ginkas som regissör. I samma roll gästade han Teater MTJUS, Moskvas ungdomsteater. För sina roller som Gromov och Raskolnikov fick han statens pris för scenkonst. 

Som regissör prövade han sig fram i Teaterhögskolan, regisserade vid Rundradion, vid Lilla Teatern Joakim Groths pjäs Camera Obscura 1993 och på KOM-teatern Körsbärsträdgården 1997. En speciell fjäder i hatten som regissör fick han 2003, då han på Teater Giljotin i Stockholm regisserade Shelag Stephensons Minnen av vatten.

Bibliografi
2018: Om vänskap, hundar och glädjen över att kunna andas,

Källor

Externa länkar
Marcus Groth på LIBRIS

Finlandssvenska skådespelare
Finländska teaterregissörer
Finländska konstnärliga professorer
Sommarpratare 2017
Skådespelare från Helsingfors
Regissörer från Helsingfors
Födda 1960
Levande personer
Män
Karl Gustav Wikström

Karl Gustav Wikström, född 5 juni 1861 i Åbo, död 30 maj 1908 i Nilssi, han var en finländsk orgelbyggare. Han var lärling till Bror Axel Thulé. Wikströms son Erkki Valanki arbetade som orgelbyggare mellan 1912 och 1970 i Kangasala. Wikström var även bror till skulptören Emil Wikström.

Biografi
Wikström blev 1882 lärling hos Bror Axel Thulé. Efter sex år fick han statligt bidrag för att bedriva forskningsstudier hos orgelbyggarna Kempis och Hilborne Roosevelt i New York. Han byggde sitt första orgelverk 1893 i Rimito kyrka och efter det startade han en orgelfabrik i Nådendal. Efter nästan 10 år i de gamla lokalerna byggde Wikström 190 orglar i lokalerna i Koivula, likaså i Nådendal.

Orgelverk
 1893 - Rimito kyrka
 1894 - Kareliska Tl-kyrkan
 1903 - Mikaelskyrkan, Åbo
 1905 - Visavuori studio
 1908 - Ylinen

Källor

Finländska orgelbyggare
Födda 1861
Avlidna 1908
Män
Karl Öhman

Karl Öhman, född 1802, död 1872, han var en finländsk orgelbyggare.

Biografi
Öhman arbetade som murare och var självlärd hantverkare från Saltvik, Åland. Han byggde minst fem små orgelverk.

Orgelverk
Geta kyrka
1880 - Finström Bamböle, hemorgel
1860 - Finström Godby, Ålands museum, hemorgel

Källor

Finländska orgelbyggare
Födda 1802
Avlidna 1872
Män
Samurai Jack

Samurai Jack är en animerad TV-serie skapad av Genndy Tartakovsky som även ligger bakom Dexters laboratorium. Serien började sändas på Cartoon Network augusti år 2001 och visades fram till 2004. Serien innehåller 62 avsnitt indelade i 5 säsonger.

Serien handlar om Jack som är en samuraj som levde i sin egen tid tills en dag den ondskefulle trollkarlen Aku dök upp. Aku höll på att förstöra allt i Jacks omgivning och när Jack skulle gå i angrepp mot Aku så trollade han fram en magisk tidsport där han kastade in Jack i. Jack hamnar då in i en helt annan tid än hans egen. Han befinner sig långt in i framtiden. Det är nu upp till Jack att försöka hitta Aku och besegra honom samt att återvända till sin egen tid igen.

Referenser

TV-seriestarter 2001
TV-serieavslutningar 2017
Amerikanska animerade TV-serier från 2000-talet
Amerikanska animerade TV-serier från 2010-talet
TV-program i Cartoon Network
Engelskspråkiga TV-serier