kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bitte schön!

Bitte schön!, op. 368, är en polka-française av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången sommaren 1875.

Historia
Efter den stora framgången med sin tredje operett Läderlappen fick Johann Strauss rådet från vänner och journalister att nästa gång välja ett ämne som utspelades i hemstaden Wien. Librettisterna Camillo Walzel och Richard Genée utgick från en påstådd händelse som ägde rum i Wien 1783 vid 100-årsfirandet av stadens befrielse från turkarna: den italienske äventyraren och ockultisten Alessandro Cagliostro besökte Wien och duperade hela staden med sina bedrägliga tricks. Men det goda samarbetet mellan text och musik, som hade varit så påtaglig i Läderlappen, saknades nu helt. Premiären av Cagliostro in Wien, som ägde rum på Theater an der Wien den 27 februari 1875, blev visserligen en stor framgång men operetten framfördes endast 56 gånger. 

I akt I av operetten har Cagliostro förvånat en folkmassa genom att till synes ha väckt en död till liv. I akt II stormar sex gamla kvinnor Cagliostros laboratorium och i en sextett (Nr. 9) ber de honom att göra dem unga med sin patentmedicin: "Bitte schön, bitte schön, o mach’ uns jung, mach’ uns schön, wir bitten schön". Det är denna sextett (som fick repriserar på premiären och vilken Fremden-Blatt den 3 mars 1875 kallade för "en dansant polka med spännande effekt") som inte bara gav titeln till polkan men även bidrog med dess två första teman (1A och 1B). Musiken i trio-delen återfinns dock inte i operetten, så antingen togs den bort före premiären eller så komponerade Strauss helt nya musik till det separata orkesterstycket.

Det har inte gått att med säkerhet datera styckets första framförande. Efter premiären av Cagliostro in Wien for Johann Strauss till Paris för att övervara repetitionerna av La Reine Indigo, den franska versionen av hans första operett Indigo und die 40 Räuber, och det fanns ingen tid till att arrangera den nya polkan förrän efter hemkomsten till Wien i maj. Med stor säkerhet hade Capelle Strauss verket på sitt konsertprogram den sommaren, troligen dirigerad av Eduard Strauss. Militärorkestrarna var alltid snabba på att ta in Strauss senaste verk i sin repertoar och Bitte schön! var inget undantag. Trots att Friedrich Schreibers förlag inte publicerade verket förrän i november 1875 så måste det ha varit tillgängligt då Josef Hellmesberger junior dirigerade ett framförande av Bitte schön! den 8 september 1875.

Om polkan
Speltiden är ca 3 minuter och 50 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av sex verk där Strauss återanvände musik från operetten Cagliostro in Wien:

 Cagliostro-Quadrille, Kadrilj, Opus 369
 Cagliostro-Walzer, Vals, Opus 370
 Hoch Österreich!, Marsch, Opus 371
 Bitte schön!, Polka-francaise, Opus 372
 Auf der Jagd, Polka-Schnell, Opus 373
 Licht und Schatten, Polkamazurka, Opus 374

Externa länkar 
 Bitte schön! i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Preis der Besten

Preis der Besten, var ett travlopp för 3-åriga och äldre varmblodiga travhästar som kördes mellan 1946 och 2002 varje år i oktober på Trabrennbahn Daglfing i München. Det var ett Grupp 1-lopp, det vill säga ett lopp av högsta internationella klass. Loppet var ett av Tysklands viktigaste lopp. 2016 gjordes en snabb comeback av loppet, då det kördes en sista gång. 

Loppet kördes över varierande distanser runt 2 000 meter med autostart. Under 1990-talet var förstapris i loppet frekvent 100 000 d-mark, men under sista upplagan av loppet (2016) var förstapris endast 7 500 euro.

Det var under vissa år en del i travloppsserien European Grand Circuit.

Segrare

Referenser 

Besten
Elsa Grünewald

Elsa Jeanette Grünewald, född den 9 juni 1907 i Stockholm, död där den 22 februari 1988 på Långbro Sjukhus, var en svensk målare och tecknare.

Biografi
Hon var näst yngst bland tretton syskon, syster till Isaac Grünewald, och växte upp på Södermalm i Stockholm. Familjen Grünewald bodde på Södermalm liksom så många ortodoxa judar som flytt trakasserier och förföljelser i östra Europa. Familjen Grünewald hade 13 barn. Fadern Berhard Grünewald var gårdfari- och antikvitetshandlare. Efter att ha avslutat den sexåriga folkskolan, fick Grünewald plats som springflicka. Hon gick elev vid modehuset Regent, men fick därefter ingen fast anställning. Man ansåg att hon var slarvig och utan stil. Detta gjorde henne deprimerad och hon hjälpte därefter modern i hemmet en tid utan att få några anställningar. I övre tonåren blev hon allt oroligare vilket sommaren 1930 ledde till ett sammanbrott och hon togs in på Långbro sjukhus. Hon skrevs därefter in och ut för att till sist 1937 skrivas in på det psykiatriska sjukhuset, där hon blev kvar i femtio år som kroniker fram till sin död.

På sjukhuset fick hon behandlingar enligt tidens sed, men deltog även i terapin på vävsalen. Där vävde hon inte mycket utan ritade med de få kritor hon hade. Vid början av 1950-talet blev hon till följd av modern medicinering bättre och mera medveten om sin omgivning. Hon började nu teckna och måla, fast med en begränsad motivkrets som omfattade ansikten och blomstilleben i en mängd variationer. Vid sin död efterlämnade Grünewald kartonger med omkring tusen teckningar. De donerades 2005 till Mentalvårdsmuseet i Säter. Hennes arbeten från 1930- och 1940-talet har gått förlorade. 

På senare tid har Grünewalds konst uppmärksammats på utställningar, bland annat vid Millesgården. Hennes verk betraktas nu som särlingskonst eller art brut, en beteckning för konst som utförts av särlingar och outsiders.

Referenser 

Syrén, Leif, Elsa Grünewald ville vara som sin bror. Kvällsstunden 2020, nr 24.

Vidare läsning

Externa länkar 
Mentalvårdsmuseet: Elsa Grünewald.

Kvinnor
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1988
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Auf der Jagd (polka)

Auf der Jagd, op. 373, är en Schnellpolka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången sommaren eller hösten 1875.

Historia
Efter den stora framgången med sin tredje operett Läderlappen fick Johann Strauss rådet från vänner och journalister att nästa gång välja ett ämne som utspelades i hemstaden Wien. Librettisterna Camillo Walzel och Richard Genée utgick från en påstådd händelse som ägde rum i Wien 1783 vid 100-årsfirandet av stadens befrielse från turkarna: den italienske äventyraren och ockultisten Alessandro Cagliostro besökte Wien och duperade hela staden med sina bedrägliga tricks. Men det goda samarbetet mellan text och musik, som hade varit så påtaglig i Läderlappen, saknades nu helt. Premiären av Cagliostro in Wien, som ägde rum på Theater an der Wien den 27 februari 1875, blev visserligen en stor framgång men operetten framfördes endast 56 gånger. 

Handlingen i operetten utspelas bara i Wien och ingenstans i librettot nämns något om en jakt. I polkan Auf der Jagd tänkte Strauss ut ett helt nytt scenario genom att utöka musiken med hornstötar och pistolskott för att efterlikna en jaktscen. Huvudtemat i polkan är taget från en duett i akt II mellan Lorenza och Fodor (Nr. 10), "Es lacht mir der liebe Glück", och från Fodors entrésång i akt I (Nr. 4), medan trio-delens första melodi återfinns i slutet av finalen till akt II. Trio-delens andra tema återfinns inte i klaverutdraget och togs antagligen bort före premiären av operetten.

Det första framförandet av polkan ägde rum på sommaren eller hösten 1875.

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 16 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av sex verk där Strauss återanvände musik från operetten Cagliostro in Wien:

 Cagliostro-Quadrille, Kadrilj, Opus 369
 Cagliostro-Walzer, Vals, Opus 370
 Hoch Österreich!, Marsch, Opus 371
 Bitte schön!, Polka-francaise, Opus 372
 Auf der Jagd, Polka-Schnell, Opus 373
 Licht und Schatten, Polkamazurka, Opus 374

Externa länkar 
 Auf der Jagd i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Skyttegravsklocka

Skyttegravsklockan var en typ av klocka som kom i bruk av militärer under första världskriget, eftersom fickur inte var praktiska vid strid. Det var en övergångsdesign mellan fickur och armbandsur med funktioner från båda.

Bakgrund 
När den allra första klockan som någon anpassat för att bäras på handleden kom är okänt. Den första serien av specialgjorda armbandsur för män producerades av Girard-Perregaux år 1880 för den tyska marinen. Under första världskriget producerade många företag, inklusive till exempel Omega och Longines denna typen av klockor för militärer. Dessa klockor hade i praktiskt taget en identisk stil med varandra, med en emaljerad urtavla, breda vita siffror och en självlysande radium timvisare. Ofta bar de inte tillverkarens namn, även om rörelsen, som ursprungligen var designad på 1890-talet för damur, var märkta "Swiss".

Referenser

Anteckningar 
"Drivs av radiumsalter så att den lyser starkt hela tiden" utan att behöva till solen. Medan luminiscens endast varade i tre eller fyra år, bör radiumfärgen behandlas som radioaktiv och farlig.

"En bok som publicerades under kriget redan 1916 " Knowledge for War: Every officer's handbook for the front " av Captain B. C. Lake från the King's Own Scottish Borderers inkluderade en lista över en officerares kit som visas på bilden. Den första persedeln på listan, före annars ovärderliga saker som "Revolver" och "Fältglasögon" var "Luminous armbandsur med obrottbart glas". Närvaron av självlysande färg och en oförstörbar kristall blev signaturfunktionerna för en Skyttegravsklocka, och framträdande tydligt i annonser under kriget."

Källor

Externa länkar 

 .
 "The history and evolution of the wristwatch",.
Krigsmateriel under första världskriget
Uladzislaŭ Hantjaroŭ

Uladzislaŭ Alehavitj Hantjaroŭ (, łacinka: Uładzisłaŭ Alehavič Hančaroŭ, ), född 2 december 1995 i Vitsebsk, Vitryssland), är en belarusisk gymnast.

Han tog OS-guld i samband med de olympiska gymnastiktävlingarna 2016 i Rio de Janeiro.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Olympic.org 
 Sports-Reference.com 

Levande personer
Män
Födda 1995
Personer från Vitsebsk
Belarusiska gymnaster
Belarusiska idrottare under 2000-talet
Belarusiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Vitryssland
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 2016
Aase Asp Lunde

Aase Asp Lunde, född 13 augusti 1922 i Oslo, död 26 februari 2015, var en norsk målare.

Hon var dotter till Johan Asp och Ingrid Aflangrud samt gift med Ferdinand Lunde. Hon studerade konst vid Statens håndverks- og kunstindustriskole 1941–1943 och för Axel Revold och Jean Heiberg vid Statens Kunstakademi 1943-1946, under den tyska ockupationen deltog hon i undervisningen vid Det Illegale Akademi. Under sin studietid tilldelades hon ett flertal stipendium Hon medverkade i Statens Kunstutstilling vid ett flertal tillfällen fram till 1966 första gången 1945 och ett flertal gånger i utställningar arrangerade av Unge kunstneres Samfund i Oslo. Hon var representerad i utställningarna Nordiska konstnärinnor som visades i Stockholm 1948, Ung norsk kunst i Köpenhamn 1952 och utställningen Norsk konst som visades på Värmlands museum 1957. Separat ställde hon bland annat ut på Kunstnerforbundet,  Kunstnernes Hus i Oslo och med en lång rad lokala konstföreningar. Under 1960-talet startade hon en privat målarskola i Oslo. Hennes konst består av landskapsskildringar, stadsmotiv, stilleben, figurer, porträtt och grupper med barn. Aase Asp Lunde är representerad vid bland annat Stortinget, Norsk kulturråd och Oslo kommun.

Källor
Illustrert Norsk Kunstnerleksikon, Oslo, 1956, sidan 161,  

Norska målare under 1900-talet
Konstnärer från Oslo
Födda 1922
Avlidna 2015
Kvinnor
Licht und Schatten (polka)

Licht und Schatten (Ljus och skuggor), op. 374, är en polkamazurka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången i mitten av oktober 1875.

Historia
Efter den stora framgången med sin tredje operett Läderlappen fick Johann Strauss rådet från vänner och journalister att nästa gång välja ett ämne som utspelades i hemstaden Wien. Librettisterna Camillo Walzel och Richard Genée utgick från en påstådd händelse som ägde rum i Wien 1783 vid 100-årsfirandet av stadens befrielse från turkarna: den italienske äventyraren och ockultisten Alessandro Cagliostro besökte Wien och duperade hela staden med sina bedrägliga tricks. Men det goda samarbetet mellan text och musik, som hade varit så påtaglig i Läderlappen, saknades nu helt. Premiären av Cagliostro in Wien, som ägde rum på Theater an der Wien den 27 februari 1875, blev visserligen en stor framgång men operetten framfördes endast 56 gånger. 

Journalisten Ludwig Speidel skrev i Fremden-Blatt den 2 mars 1875: "När det rätta krävs av Johann Strauss kan man spåra hans genidrag". Sådana "genidrag" märks i de sex separata orkesterverk som Strauss arrangerade utifrån musik från operetten då de alla har överlevt operetten och framförs regelbundet. Ett av dessa verk var polkamazurkan Licht und Schatten, vars titel inte hade någon anknytning till operetten. Polkan stod på programmet då Johanns yngre bror Eduard Strauss dirigerade en konsert i Musikverein den 17 oktober 1875. Den bar beskrivningen "ny", vilket innebar att det första framförandet måste ha ägt rum minst en vecka tidigare. Polkan är tillägnad "Det Kunstjüngerin Fräulein Marianne Preindelsberger" (som gift Marianne Stokes 1855-1927). 

Musiken i polkan är uteslutande tagen från akt II och polkans huvudtema (1A och 1B) återfinns i "Romanze" och trio-delen (2A och 2B) i finalen.

Om polkan
Speltiden är ca 3 minuter och 33 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av sex verk där Strauss återanvände musik från operetten Cagliostro in Wien:

 Cagliostro-Quadrille, Kadrilj, Opus 369
 Cagliostro-Walzer, Vals, Opus 370
 Hoch Österreich!, Marsch, Opus 371
 Bitte schön!, Polka-francaise, Opus 372
 Auf der Jagd, Polka-Schnell, Opus 373
 Licht und Schatten, Polkamazurka, Opus 374

Externa länkar 
 Licht und Schatten i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Gunnar Hedström

Karl Fredrik Gunnar Hedström, född 31 december 1890 i Lemnhults församling i Jönköpings län, död 22 oktober 1982 i Lunds domkyrkoförsamling, var en svensk professor.

Han var son till fanjunkaren Johan Hedström och hans hustru Gustafa Björck samt från 1923 gift med Anna Elisabeth Nilsson. Efter avlagd studentexamen 1909 i Växjö inledde han sina högre studier med en fil. kand. i Lund 1913 som följdes av filosofisk ämbetsexamen 1914,  fil. lic. 1918. Han arbetade som vikarierande läroverkslärare 1919–1923 innan han anställdes vid Svenska Akademiens ordboksredaktion där han var ordboksredaktör fram till 1927. Han disputerade för en fil. dr. 1932 med en avhandling om det småländska folkmålet. Han var sedan 1932 knuten till Lunds universitet som docent i nordisk folkmålsforskning och blev souschef för Svenska Akademiens ordboksredaktion 1934 samt föreståndare för Landsmålsundersökningarna som bedrevs vid Lunds universitet från 1937. Som skribent medverkade han med artiklar, uppsatser och recensioner i flera språkvetenskapliga tidskrifter dessutom utgav han ett flertal fackböcker.

Källor
1890 års män i ord och bild, 1940,

Noter

Personer från Lemnhults socken
Födda 1890
Avlidna 1982
Män
Svenska forskare under 1900-talet
Vladislav Gontjarov

Vladislav Gontjarov () eller Uladzislaŭ Hantjaroŭ (), kan syfta på:

 Uladzislaŭ Hantjaroŭ (född 1995), vitrysk gymnast
 Uladzislaŭ Hantjaroŭ (född 1996), vitrysk ishockeyspelare
Heinrich von Handel-Mazzetti

Heinrich Raphael Eduard Freiherr von Handel-Mazzetti, född den 19 februari 1882 i Wien, död på samma plats den 1 februari 1940, var en österrikisk botaniker. Han är huvudsakligen känd för sina många arbeten om Kinas flora. Han var kusin till författaren Enrica von Handel-Mazzetti (1871-1955).

Referenser
Helmut Dolezal, 1966, Handel-Mazzetti, Heinrich Raphael Eduard Freiherr von i Neue Deutsche Biographie 7, sid. 606.
  Handel-Mazzetti, Heinrich Frh. von (1882-1940), Botaniker i Österreichisches Biographisches Lexikon, band 2 (1958) sid. 175. 

 
Österrikiska botaniker
Botaniker under 1900-talet
Personer från Wien
Födda 1882
Avlidna 1940
Män
Höijers backe

Höijers backe är ett två våningars bostadshus i trä, som uppfördes 1919 i Malmberget och som 2017 flyttades till Koskullskulle på grund av rasrisk vid framtida brytning i Malmbergets underjordsgruva.

Huset uppfördes som ett brädfordrat timmerhus i området Johannes på Bolagsområdet i Malmberget som lärarbostäder. Det är rikt dekorerat vid gavelspetsar och farstukvistar och mer påkostat än LKAB:s övriga tjänstebostäder. Det byggdes med fyra lägenheter om vardera två rum och kök,   Huset är T-format, tolv meter långt och tolv meter brett. Den sammanlagda ytan är 208 kvadratmeter. Det väger omkring 210 ton och har fyra skorstensstockar. Det flyttades i ett stycke, exklusive stenfot, men inklusive skorstenar.

Gatan i Malmberget döptes senare om till Höijers backe efter Björn-Erik Höijer.

Flyttning till Koskullskulle
Husets nya adress är Lugna Gatan i Koskullskulle, där det ligger omgivet av ett 30-tal andra flyttade hus från Malmberget. Huset, som officiellt döpts till "Höijers backe", flyttades dit 2017, inklusive granitblocken i källarvåningen som murats upp igen på den nya platsen. 

Flyttningen av det omkring 200 ton tunga huset den omkring sju kilometer långa sträckan skedde med en 28 meter lång trailer med 18 hjulaxlar, vardera med 8 hjul. Varje axel kunde bära 36 ton.

Källor 
Kulturanalys Malmberget, Tyréns, 14 februari 2017, sidorna 62–63

Noter

Byggnader och anläggningar i Malmberget
Koskullskulle
Byggnader och anläggningar i Gällivare kommun
7105 Yousyozan

7105 Yousyozan eller 1977 DB1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 februari 1977 av de båda japanska astronomerna Hiroki Kōsai och Kiichirō Furukawa vid Kiso-observatoriet i Japan. Den är uppkallad efter berget Yousyozan..

Den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av H Kosai
Astronomiska upptäckter av K Furukawa
Astronomiska upptäckter 1977
7104 Manyousyu

7104 Manyousyu eller 1977 DU är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 februari 1977 av de båda japanska astronomerna Hiroki Kōsai och Kiichirō Furukawa vid Kiso-observatoriet i Japan. Den är uppkallad efter den japanska poesi samlingen Manyousyu.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Astronomiska upptäckter av H Kosai
Astronomiska upptäckter av K Furukawa
Astronomiska upptäckter 1977
Skrukeby församling

Skrukeby församling kan syfta på:

 Västra Skrukeby församling, en tidigare församling i Linköpings stift
 Östra Skrukeby församling, en tidigare församling i Linköpings stift
Margherita Giordano Lokrantz

Margherita Giordano Lokrantz, född 7 december 1935, död 28 september 2004 i Italien, var en svensk författare, forskare och lektor. Hon var en högt respekterad forskare i nordisk litteratur och språk.

Lokrantz var ledamot av Kungliga Vitterhetsakademin.

Bibliografi 
 

 

 (på Italienska)

Referenser 

Svenska lingvister
Svenskspråkiga författare
Italienskspråkiga författare
Italienska författare
Svenska författare under 1900-talet
Födda 1935
Avlidna 2004
Kvinnor
Svenska författare under 2000-talet
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Margherita
Skrukeby socken

Skrukeby socken kan syfta på:

 Västra Skrukeby socken
 Östra Skrukeby socken
Eichwalde (station)

Bahnhof Eichwalde är en hållplats för Berlins pendeltåg, linjer S46 och S8.  Den ligger i kommunen Eichwalde i förbundslandet Brandenburg.

Referenser 

Järnvägsstationer i Brandenburg
Laurentius Ask

Laurentius Ask, född i Asks socken, död 6 maj 1656 i Törnevalla socken, var en svensk kyrkoherde i Törnevalla församling och Örtomta församling.

Biografi
Ask var son till bonden Per Hemmingsson i Asks socken. Han blev student vid Uppsala universitet år 1608. Ask prästvigdes 6 mars 1610. 1612 blev han komminister i Norrköpings S:t Olai församling i Norrköping. 1619 blev Ask kyrkoherde i Örtomta församling. 1639 blev han kontraktsprost i Bankekinds kontrakt. Ask blev 1642 kyrkoherde i Törnevalla församling och prost 1650. Ask avled 6 maj 1656 i Törnevalla socken.

Ask deltog i mötet vid Sveriges ståndsriksdags utskott 1636.

Familj
Ask var gift med Anna Bothvidsdotter (död 1651). Hon var dotter till kyrkoherden Bothvidus Jonæ i Vånga församling. Ask och Bothvidsdotter fick tillsammans barnen Engius, Petrus, Gustaf (född 1634), Brita och Christina.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1656
Män
Personer från Asks socken, Östergötland
Svenska präster under 1600-talet
Ericus Nicolai Hillenius

Ericus Nicolai Hillenius, född i 1584 i Eksjö, död 1651 i Bankekinds socken, Östergötlands län, han var en svensk kyrkoherde i Bankekinds församling.

Biografi
Hillenius föddes 1584 i Eksjö. Han blev 1607 student vid Uppsala universitet, Uppsala och prästvigdes 3 april 1610. Hillenius blev 13 september 1620 kyrkoherde i Bankekinds församling, Bankekinds kontrakt. År 1642 blev han kontraktsprost i Bankekinds kontrakt. Hillenius avled 1651 i Bankekinds socken.

Familj
Hillenius var gift med Magdalena Ericsdotter. De fick tillsammans sonen Ericus Ulff (1610-1701), som efterträdde fadern som kyrkoherde.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1584
Avlidna 1651
Män
Personer från Eksjö
Svenska präster under 1600-talet
Ericus Ulff

Ericus Ulff, född 1619, död 1701 i Bankekind, var en svensk kyrkoherde i Bankekinds församling och kontraktsprost i Bankekinds och Skärkinds kontrakt.

Biografi
Ulff föddes 1619 och var son till kyrkoherden Ericus Nicolai Hillenius och Magdalena Ericsdotter i Bankekinds socken. Ulff blev 19 december 1639 student vid Uppsala universitet, Uppsala och 1642 blev han student vid Åbo universitet, Åbo. Han flyttade 1645 tillbaka till Uppsala och fortsatte sina studier där. Men han skrevs in andra gången i Uppsala den 22 september 1648. Han tog magister där 7 maj 1649 och prästvigdes 23 juni 1648 till komminister i Östra Stenby församling, Östra Stenby pastorat. 1651 blev Ulff konrektor i Söderköping och 1652 blev han kyrkoherde i Bankekinds församling, Bankekinds pastorat. Han blev 1666 kontraktsprost i Bankekinds och Skärkinds kontrakt. Ulff avled 1701 i Bankekinds socken.

Ett porträtt i olja av Ulff och hans hustru finns i Bankekinds kyrkas sakristia.

Familj
Ulff gifte sig 1650 med Magdalena Isaacsdotter. Hon var dotter till kyrkoherden Isaacus Erici i Östra Stenby socken. De fick tillsammans barnen Erik, Christina, Elisabeth och en dotter.

Bibliografi
1645 - De causa interna formalia, Åbo.
1649 - De causa efficiente, Uppsala.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1600-talet
Födda 1619
Avlidna 1701
Män
Personer från Bankekinds socken
Svenska präster under 1600-talet