kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Olof Ulrichsson

Olof Ulrichsson (Olavus Ulrici), död omkring 1560 i Danmark, var en dansk-svensk boktryckare.

Olof Ulrichsson härstammade troligen från Danmark, han är troligen identisk med en student som inskrevs vid Greifswalds universitet 1499 och prästen Olavus Ulrici som på 1520-talet var verksam i Söderköping. Han var ledare för det tryckeri som Hans Brask 1522 eller 1523 upprättade i Söderköping som ett led i sin antilutherska propagandaverksamhet. Endast två av tryckeriets böcker har bevarats, Historia Sancti Nicolai Lincopensis och Manuale Lincopense. Tryckeriet lades ned 1526 på Gustav Vasas befallning, och Olof Ulrichsson flyttade då över till Danmark. Från 1528 verkade han i Malmö som boktryckare i den danska reformationens tjänst. Perioden 1525–1533 av vilka de flesta gått förlorade. Bland de bevarade märks Peter Laurentzens Malmöbog (1530) och dennes Beretning om Forhandlingerne paa Herredagen i Køpenhavn 1530. Han tryckte även en luthersk mässbok 1528, den äldsta danska psalmboken samma år och Luthers katekes i dansk översättning 1537. Efter 1539 är endast ett fåtal alster från hans tryckeri kända. Bland dessa finns några profana böcker som Henrik Smiths En Ny Urtegaard (1546) och en dansk översättning av Aisopos fabler som utkom 1556 och är den sista kända bok som Olof Ulrichsson tryckt.

Källor 
 

Svenska boktryckare
Danska boktryckare
Födda 1400-talet
Avlidna 1500-talet
Män
Personer i Sverige under 1500-talet
Boktryckare under 1500-talet
The Message på svenska

The Message på svenska är en svensk bibelöversättning, översatt från engelska av Felix Larsson och Maria Store. Originaltexten The Message är en parafraserande bibelöversättning från Bibelns originalspråk av den amerikanske pastorn Eugene Peterson.

Exempel ur Första Korinthierbrevet 13:4–7
The Message på svenska

Kärleken ger aldrig upp. Kärleken bryr sig mer om andra än om sig själv. Kärleken vill inte åt det den inte har. Kärleken spänner sig inte. Den gör sig inte märkvärdig. Den tränger sig inte på. Den tränger sig inte före. Den håller inte på att gå upp i limningen. Den håller inte räkning på andras fel. Den har inget till övers för orättvisan, men den firar när sanningen segrar, står upp i alla väder, litar på Gud i alla lägen, ser det ljusa i alla situationer, ger sig aldrig någonsin utan kämpar in i det sista.

Bibel 2000

Kärleken är tålmodig och god. Kärleken är inte stridslysten, inte skrytsam och inte uppblåst. Den är inte utmanande, inte självisk, den brusar inte upp, den vill ingen något ont. Den finner inte glädje i orätten men gläds med sanningen. Allt bär den, allt tror den, allt hoppas den, allt uthärdar den.

Folkbibeln 2015

Kärleken är tålig och mild. Kärleken avundas inte, den skryter inte, den är inte uppblåst. Den beter sig inte illa, den söker inte sitt, den brusar inte upp, den tänker inte på det onda. Den gläder sig inte över orätten men gläds med sanningen. Allt bär den, allt tror den, allt hoppas den, allt uthärdar den.

Bibliografi

Referenser

Svenska bibelöversättningar
Emilie Hovden

Emilie Margrethe Hovden, född 5 april 1996 i Bergen, är en norsk handbollsspelare som spelar som högersexa.

Karriär 
Hennes moderklubb var Fana IL där hon började spela då hon var 9 år. Hon inledde elitkarriären i Molde HK 2015-2016. Hon fortsatte karriären i moderklubben Fana IL där hon spelade till 2019. Hon fick sitt stora genombrott i Storhamar IL. Hon blev säsongen 2019-2020 skyttedrottning i Eliteserien med 161 mål. Hon valdes samma säsong till ligans bästa högersexa i det officiella All-Star Team, och även till hela ligans bästa spelare. Hon spelade under tre år i Storhamar IL men lämnar efter 2022 för danska Viborg HK där hon skrivit kontrakt 2022-2024.

Landslagskarriär 
Hon representerade Norge vid U17-EM 2013, där hon kom på sjunde plats med Norge. Vid U19-EM 2015 kom hon på 6:e plats. Hon debuterade för norska A-landslaget den 25 november 2021 mot Nederländerna vid Intersport Cup 2021, och mästerskapsdebuterade sedan i VM 2021 i Spanien. Hon stod för 7 mål i norska VM-premiären mot Kazakstan. Hon blev sedan Världsmästare med Norge, efter finalseger mot Frankrike med 29-22. Hon var sedan med och blev Europamästare vid EM 2022.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1996
Levande personer
Norska handbollsspelare
Norska idrottare under 2000-talet
Världsmästare i handboll
Europamästare i handboll
Idrottare från Bergen
Spelare i Fana IL
Spelare i Storhamar Håndball
Spelare i Viborg HK
Marquise de Créquy

Renée-Caroline-Victoire de Froulay de Tessé, marquise de Créquy de Heymont de Canaples d'Ambrières, känd som Marquise de Créquy, född  1714, död 1803, var en fransk brev- och memoarskrivare och salongsvärd. 

Hon var dotter till Charles François de Froulay, greve av Montflaux, generallöjtnant och ambassadör i Venedig, och Marie Anne Sauvaget. Hon gifter sig vidare 18 maj 1737 med Louis de Blanchefort Créquy, markis av Créquy (1686-1741).

Från 1755 höll hon en välbesökt litterär salong i Paris, som frekventerades av Jean le Rond d'Alembert och Jean-Jacques Rousseau. Från 1781 upprätthöll hon en korrespondens med Sénac de Meilhan, som har blivit utgiven. Hon beskrivs som mer allvarlig och strikt än vad som var modernt bland den franska aristokratin under 1700-talet, och blev så småningom strikt religiös jansenist. 

Hon fängslades under skräckväldet men släpptes fri efter Robespierres fall. 

Hon är känd för sina memoarer, Souvenirs de la marquise de Créquy, som först utgavs 1834-1835. Memoarernas äkthet har ifrågasatts.

Referenser

Födda 1714
Avlidna 1803
Kvinnor
Franska memoarskrivare under 1700-talet
Franska brevskrivare
Franska salongsvärdar
Personer från Mayenne
Brevskrivare under 1700-talet
Tysk-österrikiska backhopparveckan 2021/2022

Tysk-österrikiska backhopparveckan 2021/2022 var den 70:e upplagan av Tysk-österrikiska backhopparveckan och som arrangerades i Tyskland och Österrike mellan den 29 december 2021 och 6 januari 2022.

Program

Slutställning
Slutställningen efter alla fyra hopptävlingarna:

Resultat

Oberstdorf
 HS137 Schattenbergbacken, Tyskland
29 december 2021

Garmisch-Partenkirchen

 HS142 Große Olympiaschanze, Tyskland
1 januari 2022

Bischofshofen (ursprungligen planerad att hållas i Innsbruck)
 HS140 Paul-Ausserleitner-backen, Österrike
5 januari 2022

Bischofshofen
 HS142 Paul-Ausserleitner-backen, Österrike
6 januari 2022

Referenser

2021 i Tyskland
2022 i Tyskland
2021 i Österrike
2022 i Österrike
Backhoppningssäsongen 2021/2022
2021/2022
Maren Nyland Aardahl

Maren Nyland Aardahl, född 2 mars 1994 i Trondheim, är en norsk handbollsspelare som spelar som mittsexa.Aardahl började sin karriär som back i ungdomsåren, men omskolades senare till mittsexa.

Klubbkarriär 
Maren Nyland Aardahl började spela handboll i födelsestaden i norska toppklubben Byåsen IL, där hon 2012 debuterade i klubben A-lag. Med Byåsen vann hon ett silver 2016 i norska mästerskapet. Sommaren 2019 bytte mittsexan till tyska SG BBM Bietigheim. Efter ett år valde hon säsongen 2020-2021 rumänska SCM Râmnicu Vâlcea. Inför säsongen 2021 anslöt hon till danska toppklubben Odense Håndbold där hon utvecklades och sedan fick chansen i landslaget.

Landslagskarriär 
Aardahl spelade 8 landskamper för norska u-17 landslaget och stod för 6 mål. I det äldre U-19 landslaget gjorde hon17 landskamper med 10 mål antecknade. 2014 kom Norge nia vid  U-20 VM 2014. Den 10 oktober 2021 gjorde hon sin officiella debut i det norska A-laget mot Slovenien och blev sedan uttagen till handbolls-VM i Spanien 2021. Hon vann damernas VM 2021 med Norge i Spanien - efter en finalseger över Frankrike med 29–22.

Aardahl har också spelat i mästerskap för Norge i beachandboll och blivit europamästare 2017.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1994
Levande personer
Norska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Spelare i Byåsen IL
Spelare i Odense Håndbold
Idrottare från Trondheim
Norska idrottare under 2000-talet
Spelare i SG BBM Bietigheim
Jean Bedoire den äldre

Jean Bedoire (uttal: [bédoar]), född i Frankrike (troligen i Saintonge), död 1721 i Stockholm, var en fransk-svensk perukmakare och grosshandlare.

Biografi 
Bedoire flyttade till Stockholm som reformert kristen under andra halvan av 1600-talet och erhöll där burskap som perukmakare den 17 april 1672. Han övergav sedermera sitt yrke som perukmakare för att i stället bedriva import av handelsvaror från Frankrike. Framför allt importerade Bedoire viner. Efter Bedoires död övertog sonen Jean Bedoire den yngre importnäringen, och gjorde sig som sådan till en av Sveriges rikaste.

Familj 
Bedoire gifte sig den 28 december 1680 med Mariqué Carré, dotter till Frans Carré och Johanna Padebrugge. I äktenskapet föddes flera barn, av vilka gifte sig döttrarna in i flera förmögna familjer inom skeppsbroadeln. Bland vilka märks Lefebure, Pauli, Campbell och Toutin. De båda sönerna, Jean Bedoire den yngre (1683–1753) och Frans (Francois) Bedoire (1690–1742), fortsatte faderns rörelse.

Se även 
 Personer i Sverige födda i Frankrike

Källor

Tryckta källor 
 

Män
Jean
Födelseår saknas
Avlidna 1721
Svenska perukmakare
Svenska grosshandlare under 1700-talet
Grosshandlare i Stockholm
The Curse of the Cat People

The Curse of the Cat People är en amerikansk thriller från 1944 i regi av Robert Wise och Gunther von Fritsch. I huvudrollerna ses Simone Simon, Kent Smith och Jane Randolph. Filmen, som var Wises regidebut, är en uppföljare till Rovdjurskvinnan (1942) och flera av karaktärerna återkommer här, men i övrigt tangerar filmerna endast varandra.

Handling 
Oliver och Alice Reeds sexåriga dotter Amy är introvert och saknar vänner, men får kontakt med sin fars framlidna första hustru Irena och en åldrande skådespelare, Julia Farren.

Rollista i urval 
 Ann Carter – Amy Reed 
 Kent Smith – Oliver Reed 
 Jane Randolph – Alice Reed 
 Simone Simon – Irena Dubrovna Reed
 Eve March – Miss Callahan
 Julia Dean – Julia Farren
 Elizabeth Russell – Barbara Farren
 Erford Gage – poliskapten
 Sir Lancelot – Edward

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1944
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska julfilmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Filmer i regi av Robert Wise
Filmer från RKO Pictures
Delstaten New York på film
Köpmannabanken

Ej att förväxla med Stockholms köpmannabank.
Köpmannabanken var en kortlivad svensk bank, verksam 1917–1921.

Banken hade sitt ursprung i Stockholmsbaserade Arbetareringens bank, men expanderade snabbt genom förvärv och nyetableringar. När banken avvecklades uppgick dess kontor i Stockholm och Sörmland i Sörmlands enskilda bank medan Skånekontoren bildade Skånska banken.

Historik

Bildande
Köpmannabanken var en ombildning av Arbetareringens bank, som hade sitt huvudkontor i Stockholm. Ombildningen föranleddes av att Sveriges minuthandlares riksförbund ville ha en bank som bättre företrädde handelns intressen. Det drevs i synnerhet av en grupp köpman i Skåne sedan den tidigare skånska banken Malmö folkbank nyligen uppgått i Industribanken.

Bolagsordningen fastställdes 1917 med oktroj som gällde till 1927. Konstituerande bolagsstämma hölls den 12 mars 1918. I samband med detta tog man över Arbetareringens banks tidigare verksamhet.

Arbetareringens bank hade länge bara haft kontor ett kontor i Stockholm, men hade under sina sista år expanderat till fyra avdelningskontor i Stockholm och kontor i Eskilstuna, Nynäshamn och Söderhamn. Kort efter bildandet öppnades kontor i Malmö och Uppsala.

Verksamhet
Senare under 1918 öppnades kontor i Skurup, Bjuv, Brösarp, Vitaby och Landskrona. Ett kontor i Göteborg öppnade vid årsskiftet 1918/1919. I december 1918 meddelas att Köpmannabanken ska ta över Stockholms privatbanks kontor i Skåne, belägna i Malmö, Trelleborg, Billesholms gruva, Billinge, Genarp, Harlösa, Håslöv, Kävlinge, Mjöhult, Rydsgård, Sjöbo, Södra Åby, Tygelsjö och Tågarp. I mars 1919 tar man även över Privatbankens kontor i Haparanda. Den 31 mars 1919 öppnades även ett kontor i Gällivare.

Verkställande direktör hade från starten varit Carl Ad. Carlson. Han efterträddes i augusti 1919 av Otto Wichman.

Den 2 januari 1920 noterades bankens aktier på Stockholms fondbörs.

År 1920 hade banken kontor i Billesholms gruva, Billinge, Bjuv, Brösarp, Eskilstuna, Genarp, Gällivare, Göteborg, Haparanda, Harlösa, Håslöv, Landskrona, Malmö, Mjöhult, Nynäshamn, Rydsgård, Sjöbo, Skurup, Söderhamn, Södra Åby, Trelleborg, Tygelsjö, Uppsala och Vitaby.

Avveckling
Den 2 november 1920 meddelas en överenskommelse som innebar att Köpmannabanken skulle tas över av Sörmlands enskilda bank. Genom övertagandet etablerade sig Sörmlandsbanken i Stockholm och tog även över rörelsen i Eskilstuna och Nynäshamn. Övriga kontor skulle överlåtas på andra banker.

För de många Skånekontoren var det inledningsvis planerat att dessa skulle övertagas av Nordiska Handelsbanken, men det ledde istället till att en ny bank, Skånska banken, bildades för att överta denna verksamhet. Av avdelningskontoren fick Skånska banken behålla Billinge, Bjuv, Brösarp-Vitaby, Genarp, Harlösa, Håslöv, Mjöhult, Rydsgård, Sjöbo, Södra Åby och Tygelsjö, men ålades att dra in kontoren Trelleborg och Skurup.

Svenska handelsbanken tog över avdelningskontoret i Haparanda, Värmlands enskilda bank det i Göteborg och Skandinaviska kreditaktiebolaget det i Söderhamn.

Källor

Ej längre existerande svenska affärsbanker
Banker bildade 1917
Banker upplösta 1921
Självstyrelsekonventionen

Självstyrelsekonventionen, eller Europeiska konventionen om lokalt självstyrelse (EKKS), är en konvention om lokalt självstyrelse, och som ligger till grund för samarbetet mellan Europarådets 47 medlemsländer. Konventionen kräver bland annat en lagstadgad kommunal självstyrelse, konsultationer mellan staten och den kommunala sektorn, och rätt till en egen och tillräcklig kommunal finansiering.

Alla medlemmar i Europarådet utom Monaco och San Marino har ställt sig bakom den grundläggande konventionstexten. 1989 ratificerade Sverige konventionen. Olika länder har överfört konventionen till sina respektive nationella rättssystem på olika sätt. I svensk rätt är konventionen exempelvis inte en egen nationell lag, utan anses motsvaras av skyddet för den kommunala självstyrelsen i regeringsformen samt reglerna i kommunallagen. Konventionen saknar sanktionssystem, men är folkrättsligt bindande.

Kongressen för lokala och regionala myndigheter, CLRAE, har av medlemsstaternas regeringar fått uppdrag att se över tillämpningen av konventionen, och utifrån olika landsrapporter och tematiska rapporter riktar man rekommendationer till regeringarna i medlemsländerna. 

2009 antogs det så kallade Medborgarprotokollet, som ger invånarna i Europarådets medlemsländer rätt till inflytande, men uppdrar åt medlemsländerna själva att utforma hur detta inflytande ska se ut. Sverige har även undertecknat detta protokoll.

Referenser

Externa länkar 

 Europakonventionen om kommunal självstyrelse (PDF)

Europarådet
Musse Pigg som brandsoldat

Musse Pigg som brandsoldat (engelska: The Fire Fighters) är en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1930.

Handling 
Det brinner hemma hos Mimmi Pigg, och Musse Pigg och några vänner som brandsoldat beslutar sig för att släcka elden. Klasse tar med munnen vatten från en damm för att släcka elden.

Om filmen 
Filmen är den 19:e Musse Pigg-kortfilmen som producerades och den fjärde som lanserades år 1930.

Musse Pigg kom att göra om rollen som brandman 5 år senare i filmen Musse Piggs brandkår 1935.

När filmen hade svensk premiär den 26 oktober 1931 visades den som förfilm till Falska miljonären med Fridolf Rhudin på biograferna Stockholm i Stockholm, Skandia i Uppsala och Röda Kvarn i Örebro.

Rollista 
 Walt Disney – Musse Pigg
 Marcellite Garner – Mimmi Pigg

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1930
Animerade filmer 1930
Disneys animerade kortfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Burton Gillett
Svartvita filmer
Kortfilmer med Musse Pigg
Kortfilmer med Mimmi Pigg
Kortfilmer med Klasse
Fitzwilly i varuhusligan

Fitzwilly i varuhusligan (engelska: Fitzwilly) är en amerikansk romantisk komedifilm från 1967 i regi av Delbert Mann. Filmen är baserad på Poyntz Tylers roman A Garden of Cucumbers från 1960. Titelrollen, butlern Claude "Fitzwilly" Fitzwilliam, spelas av Dick Van Dyke och som motspelare har han Barbara Feldon.

Rollista i urval 

 Dick Van Dyke – Claude Fitzwilliam
 Barbara Feldon – Juliet Nowell
 John McGiver – Albert
 Edith Evans – Miss Victoria Woodworth
 Harry Townes – Mr. Nowell
 John Fiedler – Mr. Morton Dunne 
 Anne Seymour – Grimsby 
 Norman Fell – Oberblatz
 Cecil Kellaway – Buckmaster
 Stephen Strimpell – Byron Casey
 Helen Kleeb – Mrs. Mortimer
 Paul Reed – Prettikin
 Albert Carrier – Pierre
 Nelson Olmsted – Simmons
 Dennis Cooney – assisterande åklagare Elliot Adams
 Noam Pitlik – Charles
 Anthony Eustrel – Garland
 Sam Waterston – Oliver

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1967
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska kriminalkomedier
Amerikanska kuppfilmer 
Amerikanska julfilmer
Filmer i regi av Delbert Mann
Filmmusik av John Williams
Filmer baserade på amerikanska romaner
Filmer från United Artists 
New York på film
Fiktiva betjänter
Jean Bedoire

Jean Bedoire kan avse:

 Jean Bedoire  den äldre (död 1721), perukmakare och köpman
 Jean Bedoire den yngre (1683–1753), grosshandlare
 Jean Frederic Bedoire (1747–1830), företagsledare
Jean de Bedoire (1728–1800), svensk generalkonsul i Lissabon, adlad
Michael Stoute

Sir Michael Ronald Stoute, född 22 oktober 1945 på Barbados, är en barbadiskbrittisk galopptränare.

Karriär 
Stoute, vars far var polischef på Barbados, lämnade ön 1964 vid 19 års ålder, för att bli assisterande tränare åt Pat Rohan. Stoute startade 1972 sin egen tränarrörelse, och han tog sin första egna tränarseger den 28 april 1972 när Sandal, en häst som ägdes av Stoutes far, segrade på Newmarket Racecourse i England. Sedan dess har han vunnit löp över hela världen, och segrat i större löp som Dubai World Cup, Breeders Cup, Japan Cup och Hong Kong Vase.

Han fick titeln knight 1998, för att ha främjat turism till Barbados. Han var den ende tränaren på 1900-talet som vann engelska klassiska löp under fem säsonger i följd och har varit brittisk tränarchampion tio gånger (1981, 1986, 1989, 1994, 1997, 2000, 2003, 2005, 2006 och 2009). 

Stoutes mest kända häst som han tränat, är Shergar, som vann Epsom Derby 1981 och senare kidnappades.

2009 tog Stoute en sällsynt trippel, då hans hästar Conduit, Tartan Bearer och Ask, var etta, tvåa och trea i King George VI and Queen Elizabeth Stakes.

Referenser 

Män
Levande personer
Födda 1945
Barbadiska galopptränare
Brittiska galopptränare
Musse Pigg i Sing-Sing

Musse Pigg i Sing-Sing (engelska: The Chain Gang) är en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1930.

Handling 
Musse Pigg har tillsammans ett gäng andra figurer kastats i fängelse med Svarte Petter som fångvakt. Musse lyckas fly, men ramlar ner för en klippa som leder till en fängelsecell.

Om filmen 
Filmen är den 21:e Musse Pigg-kortfilmen som producerades och den sjätte som lanserades år 1930.

I filmen förekommer en tidig version av Musse Piggs hund Pluto, men som här tillsammans med en annan hund jagar Musse som i denna film framställs som en fängelserymling.

I filmen förekommer sången The Prisoner's Song från 1924, som även kom att vara med i den senare Disney-kortfilmen Ett hundliv 1932.

Filmen hade svensk premiär den 19 oktober 1931 på biografen Palladium i Stockholm.

Rollista 
 Walt Disney – Musse Pigg
 Pinto Colvig – hundar

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1930
Animerade filmer 1930
Disneys animerade kortfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Burton Gillett
Svartvita filmer
Animerade filmer om hundar
Kortfilmer med Musse Pigg
Kortfilmer med Svarte Petter
Kortfilmer med Klarabella
The Cadillac Band

The Cadillac Band är en svensk musikgrupp som spelar rocklåtar från 1950-, 1960- och 1970-talen.

Tommy Blom var bandets frontfigur i många år. Bandet startades av Elvis Presleys trummis D.J. Fontana. Ulf Nilsson var hans ersättare under 1990-talet och han fick ta över bandet 2004. Bandet fick andra svenska musiker i samband med detta: Börje Hallberg på bas, Mats Olsson på piano, Ronny Hall på gitarr, med flera. Andra artister som har medverkat i gruppen under åren är James Burton, Jerry Scheff, Glen D. Hardin, John Wilkinson, Little Gerhard, Leif ”Burken” Björklund, Claes Göran Hederström, Svenne Hedlund, Erica Larsson och Janne ”Lucas” Persson.

Källor 

Svenska rockabillygrupper
Lovro Kos

Lovro Kos, född 23 juli 1999, är en slovensk backhoppare. Han tävlar för SSK Ilirija Ljubljana.

Karriär
I mars 2016 gjorde Kos sin internationella debut vid Alpen Cup-tävlingen i Baiersbronn. Kos tog sina första poäng i februari 2017 vid Alpen Cup-tävlingen i Kranj, där han slutade på 19:e och 24:e plats. I september 2017 i Kandersteg tävlade Kos för första gången i FIS-cupen och slutade på 68:e och 25:e plats. Senare samma månad gjorde han sin Kontinentalcupen-debut och slutade på 35:e plats i Râșnov. I januari 2019 slutade Kos på 40:e plats vid Kontinentalcupen-tävlingen i Planica. I februari 2019 slutade han på 2:a plats vid Alpen Cup-tävlingen i Kranj. I mars 2019 tog Kos sina första poäng i Kontinentalcupen efter en 30:e plats i Tjajkovskij.

I januari 2020 slutade Kos tre gånger bland de tio bästa vid FIS-cupen-tävlingar (två femteplatser i Zakopane och en 10:e plats i Rastbüchl). I februari och mars 2020 hade han regelbundet topplaceringar i Kontinentalcupen. Under denna period tog Kos poäng i elva raka tävlingar i Kontinentalcupen och var endast utanför topp 20 en gång (22:a plats i den första tävlingen i Predazzo). Den 16 februari 2020 i Iron Mountain stod Kos första gången på prispallen i tävlingen. Han upprepade denna framgång i mars 2020 i Lahtis med två andraplatser. Under denna period slutade Kos topp tio ytterligare fyra gånger och avslutade säsongen 2019/2020 med en 8:e plats i den totala ställningen i Kontinentalcupen med 422 poäng.

I augusti 2020 i Wisła gjorde Kos sin Grand Prix-debut. Under säsongen 2020/2021 i Kontinentalcupen slutade han som högst på en 3:e plats i vid tävlingen i Innsbruck i januari. Den 31 januari 2021 gjorde Kos sin debut i världscupen. Han slutade på en 39:e plats vid tävlingen i Willingen. Kos tog sina första världscuppoäng den 25 mars 2021 i Planica, då han slutade på 27:e plats.

Den 1 januari 2022 i Garmisch-Partenkirchen slutade Kos på en 3:e plats i världscupen, vilket var hans första pallplats i tävlingen.

Kos har tagit ett antal medaljer i mixat lag vid slovenska sommarmästerskapet: silver 2017 samt guld 2018 och 2019. Han har även tagit ett brons i lagtävlingen vid det nationella vintermästerskapet 2020.

Källor

Noter

Slovenska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Slovenien
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2022
Slovenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2022
Födda 1999
Levande personer
Män
Slovenska idrottare under 2000-talet
11457 Hitomikobayashi

11457 Hitomikobayashi eller 1981 EF12 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 1 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter Hitomi Kobayashi.

Den tillhör asteroidgruppen Levin.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Levin-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
Caryna Houmann

Daisy Tyra Ingeborg Catharina "Caryna" Houmann, född 18 juni 1932 i Malmö S:t Petri församling, död 16 januari 2009 i Paris, var en svensk skådespelare och konstnär.

Biografi 
Houmann var dotter till agronom Leif Houmann och hans hustru Astrid, född Kemner-Olsson. Under sin karriär var hon verksam vid bland annat Helsingborgs stadsteater, Riksteatern och Norrköping-Linköping stadsteater.

Hon gifte sig 1960 i Hannas kyrka med regissören Lars-Erik Liedholm, med vilken hon fick dottern Magdalena. Äktenskapet slutade i skilsmässa 1974.

Hon är begravd på Ardre kyrkogård.

Teater

Roller

Bilder

Referenser

Noter

Källor 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Malmö
Födda 1932
Avlidna 2009
Kvinnor