kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hilding Molander

Hilding Molander, född 13 februari 1896 i Ytterlännäs socken, död 31 augusti 1972 i Stockholm, var en svensk kommunalpolitiker och fackföreningsman. Han var bror till Helmer Molander.

Hilding Molander var son till snickaren Jonas Molander. Han arbetade 1908–1909 som springpojke och därefter 1909–1927 som bageriarbetare. 1912 blev han medlem i Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundets härnösandsavdelning, blev 1919 sekreterare där och var 1921–1927 avdelningens ordförande. 1919–1927 var han föreståndrare för bageriarbetarnas arbetsbyrå (arbetsförmedling) i Sundsvall. Molander var 1921–1924 medlem i Sveriges kommunistiska parti men gick 1924 över till Socialdemokratiska arbetarepartiet. 1922 blev han ledamot av styrelsen för Svenska Livsmedelsarbetareförbundet och var 1926–1948 (från 1946 tjänstledig) förbundets ordförande. Molander var även ordförande i Sundsvalls fackliga centralorganisation 1923–1927, ledamot av Sundsvalls stadsfullmäktige från 1926, ordinarie ledamot av Landsorganisationens landssekretariat 1931–1946, ordförande i hembygdsföreningen Ångermanlänningen från 1931, ledamot av Landsorganisationens 15-mannakommission 1936–1941, ledamot av arbetsrådet 1937–1938 samt ledamot av Statens livsmedelskommissions stora råd och HSB:s förtroenderåd. Han är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 

 Molander, Hilding på SvenskaGravar.se

Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Personer från Ytterlännäs socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1896
Avlidna 1972
Män
4357 Korinthos

4357 Korinthos eller 2069 T-2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 september 1973 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomar-observatoriet. Den är uppkallad efter Korinth.

Asteroiden har en diameter på ungefär 18 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1973
Slaget vid Łódź (1914)

Slaget vid Łódź var ett slag på östfronten under första världskriget som utkämpades kring staden Łódź i ryska Polen, och varade från den 11 november till den 6 december 1914. Under slaget anföll och besegrade den tyska 9:e armén, under August von Mackensens befäl, de ryska 1:a och 2:a arméerna, men hejdades av ankomsten av den ryska 5:e armén, och tvingades därefter till reträtt.

Upptakt 
Uppmuntrade av framgångar i Galizien och Polen planerade det ryska överkommandot, Stavka, att genomföra en offensiv mot det tyska Schlesien. Tyskarna lyckades emellertid få information om den förestående operationen, vilket fick den tyske överbefälhavaren Paul von Hindenburg och dennes stabschef Erich Ludendorff, att dra upp planer för en egen offensiv i Polen. Man kom överens om att denna skulle riktas mot området kring staden Łódź, där de 1:a och 2:a ryska arméerna möttes. Uppdraget att utföra anfallet gavs åt tyskarnas 9:e armé, ledd av August von Mackensen.

Slaget 
Den 11 november gick Mackensen till anfall i skarven mellan de ryska 1:a och 2:a arméerna. Under de följande fem dagarna drevs 1:a armén tillbaka nära 80 kilometer, samtidigt som tyskarna omfattade 2:a arméns högra flank och avancerade mot Łódź. Den ryska offensiven mot Schlesien hade inletts den 14 november, men då Stavka insåg vilka svårigheter som 1:a och 2:a arméerna hade råkat ut för, så avbröt de operationen och skickade 5:e armén till 2:a arméns hjälp. Den 19 november anlände 5:e armén till stridsområdet, samtidigt som andra ryska enheter anföll norrifrån och hotade 9:e armén med inringning. Tyskarna lyckades dock hålla sina ställningar för att sedan dra sig tillbaka i god ordning.

Efter slaget 
Offensiven hade kostat tyskarna drygt 35 000 döda och sårade. De ryska förlusterna var mångdubbelt större och uppgick till nära 90 000 döda och sårade, samt 136 000 tillfångatagna. Även om den tyska offensiven misslyckades, avvärjdes samtidigt det ryska hotet mot Schlesien. Den 6 december drog sig även ryssarna tillbaka från Łódź.

Referenser

Tryckta källor 

 Axelrod, Allan (2001) (på engelska) The Complete Idiot's Guide to World War I.

Webbkällor 

 WW1 today - The battle of Lodz (på engelska)

Noter 

Slag under första världskriget
Tyska slag
Ryska slag
Slag i Polen
Polen under 1900-talet
Vera Volosjina

Vera Danilovna Volosjina (), född 30 september 1919 i Sjtjeglovo i Sjtjeglov ujezd i guvernementet Tomsk (nu Kemerovo i Sibiriska federala distriktet i Ryssland), död 29 november 1941 i Golovkovo, var en sovjetisk partisan och motståndskvinna.

Efter det att Nazitysklands invsion av Sovjetunionen inletts i juni 1941 deltog Volosjina i att gräva stridsvagnshinder i området runt Moskva. När hon utförde sabotageverksamhet mot den tyska armén i slutet av november 1941, blev hon allvarligt sårad och tillfångatogs av tyskarna i Naro-Fominsk. Den 29 november avrättades Volosjina genom hängning. Innan hon dog, sjöng hon Internationalen. Postumt förärades hon med Fosterländska krigets orden av första klassen.

Samma dag avrättades Zoja Kosmodemjanskaja.

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Partisaner
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer från Kemerovo
Kvinnor
Födda 1919
Avlidna 1941
Vilaine

Vilaine () är en flod i Bretagne i västra Frankrike. Vilaine har sin källa i departementet Mayenne och rinner ut i Atlanten vid Pénestin i departementet Morbihan. Vilaine är  lång.

Vilaine rinner genom fyra departement (Mayenne, Ille-et-Vilaine, Loire-Atlantique och Morbihan) och fyra städer (Rennes, Vitré, Redon och La Roche-Bernard).

Källor 

Vattendrag i Frankrike
René Bianchi

René Bianchi (Renato Bianco), allmänt känd som Maître René ('Mäster René'), var en fransk parfymör. Han var anställd som hovparfymör hos Frankrikes drottning Katarina av Medici.

Han var beryktad och misstänkt för att i realiteten fungera som Katarinas giftblandare. Inte mycket konkret är känt om hans liv. Han var född i Italien och är bekräftad som anställd i Katarinas hushåll senast 1547. Han ska ha deltagit aktivt i Bartolomeinattens massakrer 1572 och dog 1578. Hans söner dömdes till döden år 1586.

Källor 

 Leonie Frieda, Katarina av Medici: en biografi 2005, 

Män
Franskt hovfolk
Födda 1500-talet
Avlidna okänt år
Personer i Frankrike under 1500-talet
Personer under hugenottkrigen
Katarina av Medici
Parfymörer
Cosimo Ruggeri

Cosimo Ruggeri, död 1615, var en fransk astrolog. Han var anställd som hovastrolog hos Frankrikes drottning Katarina av Medici.  Han var beryktad för att i realiteten fungera som Katarinas svartkonstnär. Han var Katarinas gunstling och förtrogne och är föremål för många legender gällande de svartkonstritualer han ska ha utfört åt henne. Han ska bland annat ha gjort flera förutsägelser åt henne med hjälp av svartkonst. Den kanske mest kända är då han ska ha visat Katarina en magisk spegel, genom vilken hon fick se den franska successionen. Han åtalades för att ha försökt mörda kungen genom svartkonst år 1598, men frikändes.

Källor 

 Leonie Frieda, Katarina av Medici: en biografi 2005, 

Män
Franskt hovfolk
Födda 1500-talet
Avlidna 1615
Personer i Frankrike under 1500-talet
Katarina av Medici
Franska astrologer
Italienska astrologer
Häxprocesser i Frankrike
Avdelning Q

Avdelning Q (originaltitel Afdeling Q) är en dansk bokserie inom genren deckarthriller av författaren Jussi Adler-Olsen.

Serien följer kriminalkommissarie Carl Mørck, hans kollega Hafez el-Assad och sekreteraren Rose Knudsen som arbetar med gamla olösta fall i en källarbelägen avdelning på en polisstation i Köpenhamn som går under namnet "Q".

Böcker 
Samtliga böcker till och med Selfies har översatts till svenska av Leif Jacobsen, varav alla upp till Journal 64 gavs ut av Bra Böcker tills Albert Bonniers förlag tog över utgivningen.

 (Kvinden i buret, 2007)
 (Fasandræberne, 2008)
 (Flaskepost fra P, 2009)
 (Journal 64, 2010)
 (Marco effekten, 2012)
 (Den Grænseløse, 2014)
 (Selfies, 2016)
 (Offer 2117, 2019)
 (Natrium Chlorid, 2021)

Filmer 
I filmatiseringen av de fyra första böckerna spelade Nikolaj Lie Kaas, Fares Fares och Johanne Louise Schmidt rollerna som Carl Mørck, Hafez el-Assad respektive Rose Knudsen. Efter  den fjärde filmen i serien, Journal 64, planerades först inga fler filmatiseringar.

Under sommaren 2019 offentliggjordes en femte filmatisering med nya skådespelare där Ulrich Thomsen spelar Mørck samt Zaki Youssef som Assad under regi av Martin Zandvliet och Mikael Rieks samt manus av Anders August.

Referenser

Fotnoter 

Bokserier lanserade 2007
Kriminalromaner
Hugo Höglund

Hugo Höglund kan syfta på:

 Hugo Höglund (1889–1975), svensk politiker.
 Hugo Höglund (1904–1996), svensk militär.
Hugo Höglund (militär)

Hugo Jonas Höglund, född 14 augusti 1904 i Svea livgardes församling i Stockholms stad, död 20 juni 1996 i Sofielunds församling i Malmöhus län, var en svensk militär.

Biografi
Höglund avlade officersexamen vid Krigsskolan 1926 och utnämndes samma år till fänrik vid Bodens artilleriregemente, där han befordrades till underlöjtnant 1928 och till löjtnant 1930. Han gick Allmänna artillerikursen vid Artilleri- och ingenjörhögskolan 1928–1930 och Högre artillerikursen där 1930–1932 samt idkade specialstudier vid Kungliga Tekniska högskolan 1936–1937. År 1938 befordrades han till kapten, varefter han 1938–1942 tjänstgjorde vid Tygavdelningen i Arméförvaltningen och 1942–1947 vid Skånska pansarregementet, befordrad till major 1945. Åren 1947–1954 var han chef för Stridsfordonssektionen i Fordonsbyrån i Tygavdelningen i Arméförvaltningen, under vilken tid han befordrades till överstelöjtnant 1950. Han befordrades 1954 till överste, varefter han 1954–1966 tjänstgjorde vid Armétygförvaltningen (1964 namnändrad till Arméförvaltningen): som chef för Fordonsbyrån i Fordonsavdelningen 1954–1960 och som chef för Fordonsavdelningen 1960–1966. Höglund är gravsatt i minneslunden på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Utmärkelser
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1946.
  Kommendör av Svärdsorden, 1961.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1964.

Referenser

Män
Födda 1904
Avlidna 1996
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Teuvo-Pentti Pakkala

Teuvo-Pentti Pakkala, född 29 september 1920 i Uleåborg, död där 13 januari 2010, var en finländsk målare och grafiker.

Pakkala studerade vid Finlands konstakademis skola 1945–1947. Han gjorde sig till en början (bland annat som medlem av gruppen Konst på papper) känd framförallt med sin grafik. Senare övergav han, delvis av hälsoskäl, grafiken för teckning och ett intimt måleri i mindre format. Han höll fast vid en formfast om än starkt förenklad verklighetsåtergivning, ofta med det nordösterbottniska landskapet och dess miljöer, exempelvis fiskarbyarna på Karlö utanför Uleåborg, som motiv. Han utförde även illustrationer, bland annat till Ilmari Kiantos Ryysyrannan Jooseppi (1965, andra upplagan 1994).

Pakkals son Jaakko Pakkala (född 1948) är också verksam som målare och grafiker.

Källor 
 

Personer från Uleåborg
Avlidna 2010
Män
Finländska målare
Finländska grafiker
Födda 1920
Esko Tirronen

Esko Aulis  Tirronen, född 10 maj 1934 i Harlu, Viborgs län, död 13 november 2011 i Kuusankoski, var en finländsk målare.

Tirronen studerade vid Finlands konstakademis skola 1955–1959. Han framträdde vid sin konstnärliga debut i början av 1960-talet som en kraftfull informalist, men övergav snart denna riktning och återvände till en stiliserad men ofta nästan fotografisk realism. Gestalterna i hans bilder är vanligen bara delvis synliga och opersonliga, men ofta ändå attraktiva, som den springande flickan i målningen Augusti (1968, Ateneum). 1962 representerade Tirronen Finland på Biennalen i Venedig och 1967 på Biennalen i São Paulo. Åren 1973–1975 var han länskonstnär i Kymmene län.

Källor 
 

Personer från Karelen
Avlidna 2011
Män
Finländska målare
Födda 1934
Veikko Vionoja

Veikko Vionoja (till 1943 Laine), född 30 oktober 1909 i Ullava, död 15 september 2001 i Esbo, var en finländsk målare.

Som son till en bysnickare började Vionoja intressera sig för konst redan som barn, och utförde i tjugoårsåldern på beställning en altarmålning för kyrkan i Ullava. Först 1936 fick han möjlighet att under två års tid studera vid Finska konstföreningens ritskola.

Vionoja målade motiv från Österbotten, både landskap med byggnader och rofyllda interiörer, vanligen i en dämpad färgskala. Kompositionens enkla strukturering ger hans arbeten ett syntetistikt drag. I hans senare produktion, som inte sällan har en ljusare kolorit, finns som ett slags reminiscens från hans unga år vissa naivistiska inslag.

Bland offentliga arbeten av Vionoja märks en väggmålning (1964) i Alphyddans kyrka i Helsingfors. Han verkade också som grafiker, och ett urval reproduktioner utgavs 1991. Han erhöll professors titel 1973 och Pro Finlandia-medaljen 1959.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 

Personer från Mellersta Österbotten
Avlidna 2001
Finländska innehavare av professors namn
Män
Födda 1909
Finländska målare
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Lennart Heljas

Lennart Albert Heljas (till 1935 Helenius), född 13 maj 1896 i Viborg, död 9 mars 1972 i Kuopio, var en finländsk präst och politiker.

Heljas var 1920–1931 sjömanspräst i England, kyrkoherde i Kaavi 1931–1937 och 1937–1967 i Kuopio landsförsamling; prost 1945. Han var riksdagsman (agrar) 1939–1958, socialminister 1946–1948 och undervisningsminister 1948 och 1950–1951. Under fortsättningskriget tillhörde Heljas den så kallade fredsoppositionen och var en av undertecknarna av "de 33:s adress". På grund av sina språkkunskaper anlitades han ofta i internationella uppdrag.

Källor 
 

Finlands undervisningsministrar
Finländska präster
Alumner från Helsingfors universitet
Ledamöter av Finlands riksdag för Centern
Avlidna 1972
Män
Personer från Viborg, Finland
Födda 1896
Tomi Kontio

Tomi Kalevi Kontio, född 16 februari 1966 i Helsingfors, är en finländsk författare.

Kontio fick sitt genombrott som lyriker med debutsamlingen Tanssisalitaivaan alla (1993), som belönades med J.H. Erkko-priset. En ung urban livsstil skildras med betvingande rytm även i de senare samlingarna Taivaan latvassa (1998) och Vaaksan päässä taivaasta (2004) samt i romanen Uumen (1995). Kontio har riktat sig till unga läsare i berättelsen Keväällä isä sai siivet (2000), som tilldelades Finlandia Junior-priset. År 1996 tilldelades han Kalevi Jäntti-priset. Politiskt har han engagerat sig inom den gröna rörelsen.

Källor

Noter 

Finskspråkiga författare
Personer från Helsingfors
Finländska författare
Födda 1966
Levande personer
Män
Pekka Martin

Pekka Kullervo Martin, född 22 oktober 1923 i Tammerfors, död 19 juli 2004 i Ekenäs, var en finländsk politiker och idrottsledare.

Martin utsågs 1945 till ombudsman i den socialdemokratiska kommunalorganisationen i Tammerfors och fick följande år ansvaret för partiets idrottssektion samt blev 1959 organisationssekreterare i AIF. På partikongressen 1957 hörde Martin till dem som marscherade ut för att senare bilda utbrytarpartiet ASSF, till vars ledande krafter han hörde. Han återvände till moderpartiet 1967. Han var ordförande för AIF 1956–1967 och 1967–1986 kommersiell direktör vid tipsbolaget Veikkaus, där han lanserade bland annat lottospelet.

Martin utgav några böcker, bland annat memoarverket Muistelmia (1982) och den postuma Nato, Euroarmeija, oma puolustus (2004).

Källor 
 

Personer från Tammerfors
Män
Finländska idrottsledare
Födda 1923
Finländska politiker
Avlidna 2004
Ombudsmän
Cornelius van Oyen

Cornelius van Oyen, född 28 november 1886 i Brandenburg an der Havel, död 19 januari 1954 i Berlin, var en tysk sportskytt.

Han blev olympisk guldmedaljör i pistol vid sommarspelen 1936 i Berlin.

Källor 

Tyska sportskyttar
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Tyskland
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1936
Personer från Brandenburg an der Havel
Födda 1886
Avlidna 1954
Män
Frans Toikkanen

Frans Uuno Matias Toikkanen, född 26 juni 1926 i Saarijärvi, död där 29 december 2008, var en finländsk grafisk konstnär.

Toikkanen studerade 1957 vid Fria konstskolan och 1958–1961 vid Finlands konstakademis skola. Vid sidan av sitt arbete som jordbrukare utförde han huvudsakligen träsnitt, ofta med landskapsmotiv, men också naturinspirerade abstrakta kompositioner. Efter att han på 1960-talet kunnat lämna jordbrukarbanan övergick han till metallgrafik, i synnerhet mezzotinttekniken. Till hans mest kända motiv hör katter, ett djur som han tolkade i otaliga versioner.

År 1982 mottog han Pro Finlandia-medaljen.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 

Finländska grafiker
Personer från Saarijärvi
Avlidna 2008
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Män
Födda 1926
Hans Kutter

Hans Eugen Kutter, född 29 februari 1904 i Jyväskylä, död 10 januari 1984 i Helsingfors, var en finländsk teater- och filmkritiker.

Kutter var 1926–1928 litteraturanmälare i Studentbladet, 1928–1931 i Svenska Pressen och 1931–1945 i Hufvudstadsbladet, där han blev ordinarie filmkritiker 1936; teater- och balettkritiker vid sistnämnda tidning 1946–1969. Han dokumenterade tidigt ett livligt intresse för filmen (särskilt den finländska) som konstart och blev känd för sina skarpt och träffande formulerade film- och teaterrecensioner.

Källor 
 

Finländska teaterkritiker
Finländska filmkritiker
Finländska litteraturkritiker
Män
Personer från Jyväskylä
Födda 1904
Avlidna 1984
Into Linturi

Into Aimo Onni Linturi, född 21 oktober 1902 i Kjulo, död 7 augusti 1989 i Åbo, var en finländsk målare, tecknare och grafiker.

Linturi studerade 1921–1924 vid Centralskolan för konstflit, 1924–1926 vid Finska konstföreningens ritskola och 1947 vid Fria konstskolan samt ställde ut första gången 1928. Han är mest känd för sina landskapsmålningar och teckningar i bland annat kol och rödkrita med motiv från sina hemtrakter i Satakunta, men han har också framträtt som figur- och porträttmålare och -tecknare. Väggmålningar av Linturi finns i Porin yhteislyseo (1938) och stadshuset i Vammala (1956). En retrospektiv utställning av Linturis målningar och teckningar 1922-81 hölls i Wäinö Aaltonens museum i Åbo 1981.

Källor 
 

Personer från Satakunta
Avlidna 1989
Män
Finländska målare
Födda 1902
Jordägarnas förbund

Jordägarnas förbund (finska: Maanomistajain liitto) är en finländsk organisation som bildades 1945 av enskilda jordägare som hade varit tvungna att avstå jord till kolonisationsändamål. 

Förbundet är en riksomfattande, politiskt obunden specialorganisation för alla som äger jord eller fastigheter. Dess viktigaste uppgift är att bevaka jordägarnas intressen, vilket förbundet främst gör genom att fungera som remissinstans för lagförslag som berör jordägare och genom att ge sina medlemmar avgiftsfri rådgivning i jordägofrågor. År 1996 inträdde Jordägarnas förbund i European Landowners' Organization (ELO), vilket skapar möjlighet att påverka EU-lagstiftningen. Medlemstidningen Maanomistaja utkommer fyra gånger om året.

Källor

Organisationer i Finland
YIT

YIT Oyj är ett finländsk byggnads- och installationsföretag, vilket grundades 1940 som Pellonraivaus Oy, hette från 1968 Perusyhtymä Oy och fick sitt nuvarande namn 1987. 

Pellonraivaus Oy arbetade i nära samverkan med kolonisationsmyndigheterna och röjde över 110 000 hektar ny åkerjord. Verksamheten styrdes småningom över till grundarbeten, brobyggen, väg- och vattenbyggnad samt kommunaltekniska infrastrukturuppdrag. År 1960 förvärvades Vesto Oy (grundat 1942) och 1961 Ab Allmänna Ingeniörbyrån (se Ragnar Kreuger). Bland övriga dotterbolag märktes A.W. Liljeberg Oy (grundat 1936, till Perusyhtymä 1975) och Auran Rautateollisuus Oy (grundat 1913, till Perusyhtymä 1964). 

YIT blev Finlands största byggnadskoncern och husbyggnad var snart dess huvudbransch. År 1985 köptes byggnadsföretaget Otto Wuorio Oy (grundat 1919) och 1995 Huber Oy Ab. I och med förvärvet av Primatel Oy 2002 är YIT numera närmast ett serviceföretag där husbyggnadsverksamheten utgör mindre än hälften av omsättningen. Företaget utför även industriella rörentreprenader, idkar fastighetsskötsel och -underhåll samt underhåller och bygger datanät (Primatel) i hela landet och i grannländerna. Omsättningen var 2006 3 300 miljoner euro och antalet anställda 21 300.

Källor

Finländska byggföretag
Företag listade på Helsingforsbörsen
Ala Gertner

Ala Gertner, även Ella Gertner, född 12 mars 1912 i Będzin, död 6 januari 1945 i Auschwitz-Birkenau, var en polsk motståndskvinna.

Biografi
Ala Gertner föddes i en förmögen familj i Polen och gick på gymnasiet i Będzin.

Den 28 oktober 1940 deporterades Gertner från Sosnowiec till arbetslägret i Geppersdorf (dagens Rzędziwojowice) för tvångsarbete vid motorvägen A4 inom ramen för Organisation Schmelt. Hon arbetade i huvudsak med köks- och tvätterisysslor. Hon talade god tyska och tjänstgjorde även i lägeradministrationen, där hon träffade medfången Bernhard Holtz , med vilken hon gifte sig i Sosnowiecs getto efter att ha blivit frigiven 1941.

I augusti 1944 deporterades Gertner tillsammans med de kvarvarande judarna från gettona i Sosnowiec och Będzin till Auschwitz-Birkenau. I detta läger arbetade Gertner med att sortera mördade judars kläder, pengar, värdesaker och andra tillhörigheter. Gertner lärde känna Rózia Robota, som tillhörde en hemlig motståndsgrupp i Auschwitz. Senare arbetade Gertner i en ammunitionsfabrik, vaifrån hon tillsammans med andra fångar smugglade sprängmedel till Sonderkommandot, som förberedde ett flyktförsök.

Den 7 oktober 1944 sprängde Sonderkommandot Krematorium IV, men upprorsförsöket kvästes snabbt av SS-vakter. Lägeradministrationen företog en noggrann undersökning och kunde binda Gertner och Robota till revolten; även Estusia Wajcblum och Regina Safirsztajn kunde knytas till de sammansvurna. De fyra förhördes och torterades i flera veckor. I början av januari 1945 hängdes Gertner, Robota, Wajcblum och Safirsztajn offentligt i lägret.

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Personer i Polen under andra världskriget
Personer från Będzin
Personer som blivit avrättade genom hängning
Motståndare till Nazityskland som blivit avrättade
Födda 1912
Avlidna 1945
Kvinnor
Dödsoffer i Auschwitz
Huber (företag)

Huber Oy Ab var ett finländskt VVS-, verkstads- och plastindustriföretag.

Huber grundades 1879 av schweizaren Robert Huber (1844–1905), som 1872 kommit till Helsingfors för att leda byggnaden av stadens vattenledningsnät. Företaget, som senare etablerade sig i flera andra branscher och 1980 hade omkring 2 200 anställda, inköptes 1995 av YIT-koncernen Oy och arbetar sedan 2001 under namnet YIT Installation Ab.

Källor

Finländska företag
Ragnar Kreuger

Erik Johan Ragnar Kreuger, född 4 augusti 1897 i Viborgs landskommun, död 27 oktober 1997 i Helsingfors, var en finländsk ingenjör och industriman.  

Kreuger var verkställande direktör för Allmänna ingeniörbyrån Ab (förvärvat 1961 av  Pellonraivaus Oy, numera YIT-koncernen) 1925–1954 och därefter företagets styrelseordförande fram till 1979. Han började redan på 1910-talet samla fågelägg och köpte inhemska och utländska privata samlingar. Samlingen bestod av ägg från olika håll i världen bland annat Argentina, Venezuela, Tibet, Salomonöarna, Gambia och Guldkusten. Han donerade 1962 sin samling av fågelägg (näst största samlingen i världen; omfattar 70 000 fågelägg som representerar över 5 500 arter) till Helsingfors universitet, som inrättat ett oologiskt museum i Zoologiska museets lokaliteter i Munksnäs, vilket inte är öppet för allmänheten. Han skapade på 1940- och 1950-talen ett naturreservat på Hättö i Ingå skärgård. 1978 utgav han släktboken Släkten Kreuger. Han tilldelades industriråds titel 1952 och blev filosofie hedersdoktor 1973.

Källor

Finländska ingenjörer
Finländska företagsledare
Finländska donatorer
Finländska innehavare av industriråds titel
Födda 1897
Avlidna 1997
Män