kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vi dansar igen!

Vi dansar igen! () är en amerikansk musikalfilm i Technicolor från 1949 i regi av Charles Walters. I huvudrollerna ses Fred Astaire och Ginger Rogers och i övriga roller bland andra Oscar Levant, Billie Burke, Jacques François och Gale Robbins. Filmens musik är gjord av Harry Warren, George och Ira Gershwin. Koreografin är gjord av Robert Alton och Hermes Pan. Detta var Astaires och Rogers första film sedan Två ska man vara 1939. Vi dansar igen! blev deras tionde och sista gemensamma film, samt deras enda färgfilm.

Rollista i urval 
 Fred Astaire - Josh Barkley
 Ginger Rogers - Dinah Barkley
 Oscar Levant - Ezra Miller
 Billie Burke - Mrs Livingston Belney
 Gale Robbins - Shirlene May
 Jacques François - Jacques Pierre Barredout
 Clinton Sundberg - Bert Felsher
 Inez Cooper - Pamela Driscoll
 George Zucco - domaren
 Hans Conried - Ladislaus Ladi

Musik i filmen i urval 
"Swing Trot", musik av Harry Warren, text av Ira Gershwin
"You'd Be Hard to Replace", musik av Harry Warren, text av Ira Gershwin
"They Can't Take That Away From Me", musik av George Gershwin, text av Ira Gershwin

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1949
Amerikanska musikalfilmer
Filmer i regi av Charles Walters
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Armeniens nationella tekniska universitet

Armeniens nationella tekniska universitet (armeniska: Հայաստանի ազգային պոլիտեխնիկական համալսարան) är ett tekniskt universitet i Armenien. Det grundades som Karl Marx tekniska institut 1933. Universitetet har huvudcampus i Jerevan och andra campus i 
Gyumri, Vanadzor och Kapan.

Armeniens nationella tekniska universitet grundades genom en sammanslagning av Institutet för byggnadsteknologi och Institutet för kemiteknologi. Dessa två fakulteter hade då 107 studenter. På 1980-talet fanns 25.000 studenter. 

Efter Armeniens självständighet 1991 döptes universitetet om till Armeniens statliga tekniska universitet och 2014 till Armeniens nationella tekniska universitet.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Armenian State Pedagogical University på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Armeniens nationella tekniska universitets webbplats

Universitet och högskolor i Armenien
Utbildning i Jerevan
Kentron
Juha Manninen

Juha Arvid Mikael Manninen, född 24 november 1945 i Helsingfors, är en finländsk idéhistoriker.  

Manninen var verksam vid Finlands Akademi 1971–1974, blev professor i allmän idé- och lärdomshistoria vid Uleåborgs universitet 1976 (Finlands då enda lärostol i ämnet) och filosofie doktor 1999. Han har främst bedrivit forskning om idéströmningarna under 1700- och 1800-talet, bland annat i arbetet Benjamin Höijer und J.G. Fichte (1987), doktorsavhandlingen Feuer am Pol: zum Aufbau der Vernunft im europäischen Norden (1996) och Valistus ja kansallinen identiteetti (2000), som behandlar upplysningen och den nationella identiteten.

Källor

Finländska idéhistoriker
Finländska professorer
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Personer från Helsingfors
Födda 1945
Levande personer
Män
Jerevans stadshus

Jerevan stadshus är den byggnad som Jerevans stadsfullmäktige sammanträder i. Det ligger vid Argisjtigatan och Ryska torget i distriktet Kentron i Armeniens huvudstad Jerevan. Det är granne till Jerevan Ararat konjaksfabrik och till Jerevans historiska museum. 

Byggnaden ritades av Jim Torosjan invigdes 2004, efter att byggnationen hade varit avstannad mellan 1991 och 2003.

Stadshuset är fem våningar högt och har en yta på 13 500 m2.

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Yerevan City Council på engelskspråkiga Wikipedia.

Byggnader och anläggningar i Jerevan
Kentron
Elin Törnudd

Elin Maria Törnudd, född 22 april 1924 i Helsingfors, död 18 augusti 2008 i Esbo, var en finländsk bibliotekarie. 

Törnudd blev diplomingenjör 1950 och avlade  biblioteksexamen i USA 1953. Hon var generalsekreterare för Nordforsk 1956–1968, bibliotekarie vid Tekniska högskolan i Helsingfors 1968–1972 och överbibliotekarie där 1972–1991. Hon innehade flera förtroendeuppdrag inom internationella vetenskapliga biblioteksorganisationer. På 1990-talet var hon inbjuden som expert att delta i planeringen då ett nytt bibliotek, med bidrag av Unesco, byggdes i Alexandria i Egypten. Hon publicerade bland annat Suomen teknillinen keskuskirjasto: 150 vuotta Teknillisen korkeakoulun ja yhteiskunnan palveluksessa (1998). Hon tilldelades professors titel 1982.

Källor

Finländska ingenjörer
Finländska bibliotekarier
Personer verksamma vid Tekniska högskolan i Helsingfors
Födda 1924
Avlidna 2008
Kvinnor
Ingenjörer från Helsingfors
Finländska innehavare av professors namn
Romans för timmen

Romans för timmen är en låt av det svenska punkrock-bandet Noice. Låten återfinns som tredje låt på albumet Det ljuva livet, släppt i november 1981. Låten skrevs av keyboardisten Freddie Hansson. Låten var också B-sida till singeln "Dolce vita (Det ljuva livet)".

"Romans för timmen" finns med på livealbumet Live på Ritz, släppt 1982. Den finns också med på samlingsalbumen H.I.T.S., Flashback Number 12, Svenska popfavoriter och 17 klassiker. Versionen av låten på Flashback Number 12 och 17 klassiker är liveversionen från Live på Ritz.

Musiker 
 Hasse Carlsson – sång, gitarr
 Peo Thyrén – elbas
 Freddie Hansson – klaviatur
 Fredrik von Gerber – trummor

Källor 

Sånger 1981
Låtar av Noice
Björn Rosén

Björn Rosén kan avse:

Björn Rosén (1925–2007), företagsledare.
Björn Rosén (född 1943), militär.
Björn Rosén (född 1948), ämbetsman.
Björn Rosén (ämbetsman)

Björn Lennart Rosén, född 22 januari 1948 i Ekeberga församling i Kronobergs län, är en svensk ämbetsman.

Rosén avlade juris kandidat- och filosofie kandidat-examina 1974 och var tingsnotarie vid Stockholms tingsrätt 1974 samt assessor vid Göta hovrätt 1985. Han var rättssakkunnig vid Utbildningsdepartementet 1985–1992 och kansliråd vid Kulturdepartementet 1992–2000. Åren 2000–2009 var han generaldirektör och chef för Radio- och TV-verket.

Rosén var expert i Studiemedelskommittén 1986, Upphovsrättsutredningen 1986, Datalagsutredningen 1989, Organisationskommittén för åtgärder mot skadliga våldsskildringar 1990, Radiolagsutredningen 1991, Utredningen om myndighet för radio- och TV-sändningar till allmänheten 1991, Marknadsföringsutredningen 1992, Organisationskommittén för sammanläggning av Krigsarkivet med Riksarkivet 1995, IT-utredningen 1995, Kulturnät Sverige – IT-utredningen 1995 och utredningen om digitala TV-sändningar 1998. Han var därtill ombud vid europeiska ministerkonferensen om massmediepolitik i Nicosia 1991 och i Prag 1994 samt expert vid ministermötet om upphovsrätt i Oslo 1992 och delegat vid High-level Group of Presidents of Regulatory Authorities in the field of Broadcasting i Bryssel 2005.

Referenser

Födda 1948
Levande personer
Män
Svenska generaldirektörer
Kansliråd
Personer från Ekeberga socken
Björn Rosén (företagsledare)

Björn Rosén, född 13 januari 1925 i Norge, död 24 augusti 2007 i Danderyds församling i Stockholms län, var en svensk företagsledare.

Rosén avlade civilingenjörsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1949 och diplomerades från Handelshögskolan i Stockholm 1950. Han arbetade 1949–1957 vid Hofors bruk och var stålverkschef där 1952–1956. Åren 1957–1960 var han försäljningschef på Svenska Metallverkens Ugns AB i Västerås. Han var verkställande direktör för Sandvik Swedish Steels Ltd i Birmingham 1960–1963 samt försäljningschef för Sandvikens Jernverks AB 1963–1965 och vice verkställande direktör där 1965–1967. Åren 1967–1970 var han verkställande direktör för Aga, 1971–1975 direktör på Svenska Handelsbanken och 1975–1984 vice verkställande direktör och chef för regionbanken Västra Sverige. Han avlade juris kandidatexamen 1983 och filosofie kandidatexamen 1993. Åren 1985–1995 innehade han styrelse- och konsultuppdrag. Han invaldes i Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien 1986.

Referenser

Svenska företagsledare
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Danderyds socken
Födda 1925
Avlidna 2007
Män
Björn Rosén (militär)

Björn Vilhelm Rosén, född 9 september 1943 i Högalids församling i Stockholms stad, är en svensk militär.

Biografi
Rosén avlade officersexamen vid Krigsskolan 1965 och utnämndes samma år till fänrik vid Göta trängkår. År 1976 befordrades han till major i Intendenturkåren. Han var intendent vid Stockholms kustartilleriförsvar 1977–1979 och detaljchef vid Försvarsstaben 1979–1985, befordrad till överstelöjtnant i Intendenturkåren 1982. Åren 1985–1987 var han chef för Ekonomiavdelningen i Försvarsstaben. År 1987 befordrades han till överste och var chef för Försvarets förvaltningsskola 1987–1991.
Han befordrades 1991 till överste av första graden och var 1991–1994 chef för Logistiksektionen i Försvarsstaben samt från 1994 till 1998 eller 1999 chef för Operativa stödfunktionsavdelningen i Operationsledningen i Högkvarteret.

Björn Rosén invaldes 1991 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. År 2010 utträdde han ur akademien.

Referenser

Födda 1943
Levande personer
Män
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Siv Storå

Siv Ingeborg Storå, född 17 augusti 1934 i Geta på Åland, är en finländsk bibliotekarie och litteraturforskare. Hon ingick 1958 äktenskap med etnologen Nils Storå.

Storå var amanuens vid Steinerbiblioteket 1959–1973 och från 1978 verksam vid Åbo Akademis bibliotek, där hon var föreståndare för förvärvsavdelningen 1983–1995 och överbibliotekarie 1995–1998. Hon blev filosofie doktor 1990 på avhandlingen Lyriker med förhinder (1990), en inkännande studie i Olof Lagercrantz tidiga författarskap och lyfter bland annat fram hans kontakter med Hagar Olsson. Storå har även sammanställt en rad bibliografier och var en flitig medarbetare i Finsk Tidskrift, i vars redaktion hon ingick 1974–1994.

Källor

Finländska bibliotekarier
Finländska litteraturvetare
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Födda 1934
Kvinnor
Levande personer
Personer från Geta
C/1843 D1

1843 års stora komet, med beteckningen C/1843 D1, var väldigt ljusstark i mars 1843 och kom därför också att kallas Marskometen 1843. Den upptäcktes den 5 februari 1843 och är medlem i Kreutz-gruppen, en familj av så kallade solstrykande kometer som rör sig mycket nära solen. Kometen har i så fall sitt ursprung från kometen X/1106 C1 (1106 års stora komet), som bröts sönder ungefär år 1106.

Periheliepassagen 
När den först upptäcktes tidigt i februari 1843, var den på väg mot perihelium och kom så nära solen som 830,000 km den 27 februari 1843. Vid denna tidpunkt kunde den observeras även i dagsljus, ungefär en grad från solen.

Närmast jorden passerade kometen den 6 mars 1843 och var som ljusstarkast dagen efter, när den nådde ungefär visuell magnitud -3. Den var då synlig från det södra halvklotet. Den sista observationen gjorde den 19 april 1843. Vid denna tidpunkt var detta den komet som observerats närmare solen än något annat objekt.

Kometsvansen 

C/1843 D1 utvecklade en extremt lång kometsvans under sin periheliepassage. Den blev drygt 2 AU lång och därmed den längsta uppmätta kometsvansen innan passagen 1996 av Hyakutakes komet. Hyakutakes utvecklade en kometsvans som blev nästan dubbelt så lång. Vid National Maritime Museum i Greenwich, London, finns en målning av den brittiske astronomen Charles Piazzi Smyth, som åskådliggör kometen ljusstyrka och kometsvansens storlek.

Omloppstiden 
Beräkningarna för kometens omloppstid har varierat från 512 ± 105 år i den tyske astronomen Kreutz klassiska verk från 1901, 654 ± 103 år (Chodas 2008) och 688 år (JPL Horizon) till 742 år – Chodas 2008 med antagandet att kometen är identisk med X/1106 C1. Men kometen observerades under en tidsperiod av endast 45 dygn, från 5 mars till 19 april, och med så kort observationsserie är osäkerheten så stor att omloppstiden bör sägas vara 600–800 år.

Kometen i musiken 
Den mexikanske kompositören Luis Baca komponerade en vals för piano, El cometa de 1843.  Den spelades som stycke nummer 13 i Instructor filarmónico, periódico semanario musical, Tomo primero (Mexico, 1843).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Solstrykande kometer
18430205
Kappa Pavonis

Kappa Pavonis (κ Pavonis, förkortat Kappa Pav, κ Pav), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Påfågeln. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på +4,35 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätningar i Hipparcos-uppdraget på ca 5,6 mas beräknas den befinna sig på ca 590 ljusårs (180 parsek) avstånd från solen.

Egenskaper
Kappa Pavonis är en gul till vit stjärna som varierar från ljusstark jätte till superjätte av spektralklass F5-G5 I-II. Den har en radie som är ca 19 - 25 gånger större än solens och utsänder ca 565 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på 5 300 till 6 400 K.

Kappa Pavonis är en pulserande variabel av Cepheid-typ av underkategorin W Virginis-variabler (CW). Den varierar mellan skenbar magnitud +3,91 och 4,78 med en period av 9,083 dygn. Den är den ljusaste W Virginis-variabeln på himlen.

Se även 
 Variabel stjärna
 Cepheider

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://web.archive.org/web/20190430151133/https://www.universeguide.com/star/kappapavonis
 https://web.archive.org/web/20161104163857/http://stars.astro.illinois.edu/sow/kappapav.html

Stjärnbilden Påfågeln
Bayerobjekt
HR-objekt 
W Virginis-variabler
Gula superjättar
HD-objekt
Bungenäs naturreservat

Bungenäs är ett cirka 56 hektar stort naturreservat på nordöstra delen av halvön Bungenäs på Gotland.

Området, som ligger 2,3 km sydost om Fårösund, ingår i det europeiska ekologiska nätverket Natura 2000.

Referenser
naturreservatet på länsstyrelsen Gotlands län

Externa länkar

Natura 2000-områden i Gotlands län
Naturreservat i Gotlands län

Naturskyddsområden bildade 2006
Furildens naturreservat

Furildens naturreservat är ett är sedan 2009 ett naturreservat och Natura 2000-område på ön Furillens norra del i Rute socken i Region Gotland på Gotland.

Området är 131 hektar stort och består av strandängar.

Referenser

Naturreservat i Gotlands län
Natura 2000-områden i Gotlands län

Naturskyddsområden bildade 2009
Marilee Stepan

Mary Louise ”Marilee” Stepan, född 2 februari 1935 i Chicago, Illinois, död 15 december 2021 i Winnetka, Illinois, var en amerikansk simmare.

Stepan blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter frisim vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från USA
Födda 1935
Avlidna 2021
Kvinnor
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Chicago
Hall-Hangvars naturreservat

Hall-Hangvars naturreservat inrättades 1967 på norra Gotland. Till en början omfattade det Hallshuk, en hög kustklint på Harudden av Hallhalvön i Halls socken. År 1999 utvidgades reservatet söderut till Irevik och är sedan dess nästan 30 kvadratkilometer stort. Naturreservatet omfattar Gotlands nordvästra kust från Irevik till Kappelshamnsviken.

I de mellersta delarna av naturreservatet ligger Häftingsklint, en klint med imponerande utsikt över Östersjön. På toppen ligger en fornborg.

Referenser

Bilder

Externa länkar

Naturreservat i Gotlands län
Natura 2000-områden i Gotlands län

Naturskyddsområden bildade 1967
Helen Svensson

Helen Kristina Svensson, född 7 september 1945 i Helsingfors, är en finländsk litteraturvetare och förläggare. 

Svensson var assistent i svensk litteratur vid Helsingfors universitet 1972–1981 och blev filosofie magister 1974. Hon blev litterär chef vid Schildts förlag 1981 och kom att som förläggare bli en nyckelperson under den starka boomen för finlandssvensk skönlitteratur åren kring millennieskiftet 2000. Hon har redigerat flera antologier, bland annat Resa med Tove. En minnesbok om Tove Jansson (2002).

Källor

Finländska litteraturvetare
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska förläggare
Födda 1945
Kvinnor
Levande personer
Personer från Helsingfors
Margot Marsman

Margot Marsman, född 9 februari 1932 i Haarlem, död 5 september 2018, var en nederländsk före detta simmare.

Marsman blev olympisk bronsmedaljör på 4 x 100 meter frisim vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

Nederländska simmare
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Födda 1932
Avlidna 2018
Kvinnor
Malms-Kyllaj

Malms-Kyllaj är ett naturreservat och ingår i EU:s nätverk Natura 2000.. Det omfattar raukområdet på branten rakt ovanför Strandridaregården i Kyllaj

Referenser
Om Malms-Kyllaj, Länsstyrelsen i Gotlands län

Externa länkar

Naturskyddsområden bildade 1931

Naturreservat i Gotlands län
André Boerstra

André Boerstra, född 11 december 1924 i Bandoeng, död 17 mars 2016 i Haag, var en nederländsk landhockeyspelare.
Boerstra blev olympisk silvermedaljör i landhockey vid sommarspelen 1952 i Helsingfors.

Källor 

 

Nederländska landhockeyspelare
Nederländska olympiska silvermedaljörer
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Nederländerna
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1924
Avlidna 2016
Män
Henk Bouwman

Henricus Nicolaas "Henk" Bouwman, född 30 juni 1926 i Amsterdam, död 27 december 1995 i Baarn, var en nederländsk landhockeyspelare.
Bouwman blev olympisk bronsmedaljör i landhockey vid sommarspelen 1948 i London.

Källor 

 

Nederländska landhockeyspelare
Nederländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Nederländerna
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1926
Avlidna 1995
Män
Idrottare från Amsterdam
Sjödalens IK

Sjödalens IK, bildad 25 september 1931, nedlagd 9 september 1968, är en svensk idrottsförening från Lidköping. Föreningens verksamhet omfattade bandy och ishockey.

Historia 
Sjödalens Idrottsklubb bildades den 25 september 1931 på Millqvists café i Lidköping. Föreningen var till en början endast öppen för personer över 16 år från stadsdelen Sjödalen i Lidköping. Efter några år då klubben växt till fick denna bostadsgräns ändras till att omfatta hela staden. Föreningen var från början verksam inom bandy.

Till en början var föreningen framgångsrik på lokal nivå, och vann sin första lokala serie i bandy 1936. Under 1944 och 1945 tog klubben nya seriesegrar, och 1945 segrade klubben i Västgötaserien, då man vunnit en kvalmatch mot Villa Lidköping BK, som därmed avancerade klubben till division 2. Föreningen vann även DM 1951.

1949 blev Sjödalens IK även verksamt inom ishockey. Ishockeyn hade dock inga större framgångar i klubben, och 1962 såldes rink och belysning till Nossebro IF. Klubbens hockeyutrustningar skänktes till den nybildade klubben IK Star 1964.

1967 hölls det sista årsmötet och det konstaterades att antal spelare och träningsflit kraftigt minskat och den 9 september 1968 bildades Lidköpings AIK tillsammans med Wästerlunds IK som också lades ner.

Referenser

Noter

Fortsatt läsning 

 Axén, John, "Idrotten i Lidköping under ett sekel" hos Lidköpings Idrottsmuseum

Upplösta bandyklubbar i Sverige
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1931
Sportklubbar upplösta 1968
Sportklubbar i Lidköpings kommun
Sport i Lidköping
Hanna Parviainen

Hanna Maria Parviainen, född 3 augusti 1874 i Jyväskylä, död 12 februari 1938 i Helsingfors, var en finländsk företagsledare och donator. 

Parviainen studerade bland annat på en internatskola i Genève och på en handelsskola i Stockholm. Hon började 1895 arbeta för fadern Johan Parviainen och blev efter dennes och sina båda bröders bortgång 1925 ägare till industrierna i Säynätsalo, där hon lät sin väninna, arkitekten Wivi Lönn, göra upp en stadsplan. Parviainen var liksom fadern och bröderna en paternalistisk industriledare, som tog väl hand om sina underlydande. Efter den stora depressionen blev hon 1936 tvungen att sälja sina aktier. Parviainen idkade välgörenhet i stor utsträckning och donerade sin egendom till KFUK som testamentarisk donation. Hon tilldelades 1926 titeln kommerseråd som första kvinna i Finland.

Källor

Finländska företagsledare
Finländska donatorer
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Födda 1874
Avlidna 1938
Kvinnor
Personer från Jyväskylä
Muskmyr (naturreservat)

Muskmyr är ett naturreservat och Natura 2000-område som innefttar sjön/våtområdet Muskmyr.

Muskmyr är egentligen en agmyr och "sjön" ett ringformigt stråk av öppet vatten längs med myrens kant.

Runt myren häckar ljungpipare och ängshök och ibland ses här även kungsörn.

På de öppna markerna i myrens utkanter växer stora mängder orkidéer, främst ängsnycklar. Här förekommer dock även flugblomster, vaxnycklar, kustarun, tätört, kärrlilja, kärrknipprot, brudsporre, ängsnycklar, sumpnycklar, johannesnycklar och krutbrännare. I agområdet växer höstsprira och dvärgbläddra ute i de öppna vattenytorna vit näckros.

På de betade alvarområdena längre från sjön hittas alvararv, sandviol, färgmåra, hällfibbla, sandmaskrosor, såpört, johannesört, vätögontröst, långbladig spåtistel och luddkrissla. Även vissa äldre åkerogräs förekommer på öppen alvarmark såsom rödmire, åkervinda och småtörel. Tidigare har även piggfrö observerats. Främst i norra delen förekommer även de sällsynta kalknarv, alvarglim och gotlandssolvända. I reservatets södra del förekommer sandigare områden med stor haverrot, silversalvia, mot ännu sandigare och högre belägna marker sandviol, dvärgmaskrosor, såpört, alvarglim, gotlandssolvända, grusviva, ljungsnärja, vittåtel, sandsvingel och strandtimotej.

Söder om fågeltornet vid sjön växer trubbråg och i närheten av parkeringen kan man hitta fliknäva.

Källor 

Om Muskmyr, Länsstyrelsen i Gotlands län

Naturskyddsområden bildade 1985
Naturreservat i Gotlands län
Natura 2000-områden i Gotlands län
Birger Wiik

Hugo Birger Wiik, född 26 juli 1916 i Borgå landskommun, död 21 april 2003 i Esbo, var en finländsk kemist.

Wiik blev filosofie doktor 1954. Han anställdes 1945 vid Geologiska forskningsanstalten och var 1973–1979 chef för dess kemiska avdelning med professors titel.

Efter att ha fått sin doktorsgrad arbetade Wiik i flera repriser under många år i USA, bland annat som forskare vid USA:s rymdstyrelse NASA. Han var en framstående meteoritanalytiker, på uppdrag av amerikanska rymdflygstyrelsen erhöll han som en av de första forskarna i världen material från månen för undersökning efter det Apollo 11 återkommit.

Wiik gästföreläste vid flera amerikanska universitet. Hans vetenskapliga publikationer behandlade främst mineralhalten i meteoriter.

Källor 

 

Finländska kemister
Födda 1916
Avlidna 2003
Män
Personer från Borgå
Jiří Pavlenka

Jiří Pavlenka, född 14 april 1992, är en tjeckisk fotbollsmålvakt som spelar för Werder Bremen.

Klubbkarriär
I januari 2016 värvades Pavlenka av Slavia Prag från Baník Ostrava. Han vann Synot liga 2016/2017 med Slavia Prag.

I juni 2017 värvades Pavlenka av tyska Werder Bremen. Under sin debutsäsong spelade han 34 matcher i Bundesliga och fyra matcher i DFB-Pokal.

Landslagskarriär
Pavlenka debuterade för Tjeckiens landslag den 15 november 2016 i en 1–1-match mot Danmark, där han blev inbytt i halvlek mot Tomáš Koubek.

Källor

Noter

Tjeckiska fotbollsmålvakter
Tjeckiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Baník Ostrava
Fotbollsspelare i SK Slavia Prag
Fotbollsspelare i SV Werder Bremen
Spelare i 1. česká fotbalová liga
Spelare i Fußball-Bundesliga
Födda 1992
Levande personer
Män