kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
5989 Sorin

5989 Sorin eller 1976 QC1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Sergej Ivanovich Sorin.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
Arkab Prior

Arkab Prior eller Beta1 Sagittarii (β1 Sagittarii, förkortat Beta1 Sgr, β1 Sgr) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Skytten. Den har en kombinerad skenbar magnitud på 4,01 och är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 10,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 310 ljusår (ca 100 parsek) från solen. Vid detta avstånd minskas dess skenbara magnitud med en skymningsfaktor på 0,17 beroende på interstellärt stoft.

Egenskaper
Primärstjärnan, Arkab Prior A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B9 V. Den har en massa som är ca 3,7 gånger större än solens massa, en radie som är ca 2,7 gånger så som solens och utsänder från dess fotosfär ca 324 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 11 960 K. Den är ca 95 procent på väg genom dess livslängd på huvudserien.
 
Dubbelstjärnans komponenter har en vinkelseparation på 28,3 bågsekunder, med en uppskattad fysikalisk separation av ca 3 290 AE. Följeslagaren, Beta1 Sigttarii B, är en huvudseriestjärna av spektralklass A5 V och av magnitud 7,4

Källor

Referenser

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/arkabprior
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/arkabprior.html

	
Stjärnbilden Skytten
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
Huvudseriestjärnor klass A
HR-objekt
HD-objekt
Flamsteedobjekt
RMS Adriatic

RMS Adriatic var ett brittiskt ångfartyg, byggt av Harland and Wolff och sjösatt 1906, som gick i trafik över Atlanten. Hon ägdes av White Star Line och var ett av fartygen som gick under beteckningen De fyra stora. Adriatic var det snabbaste skeppet av dem och det första som utrustades med swimming pool och turkiskt bad.

Hon gjorde sin jungfrufärd 8 maj 1907 under kapten Edward Smiths befäl. Jungfrufärden gick mellan Liverpool och New York, men efter detta gick hon från White Star Lines nya pir vid Southampton. RMS Olympic ersatte Adriatic på denna rutt 1911, och hon utgick då åter från Liverpool. Den 2 maj 1912 reste flera överlevare från RMS Titanics förlisning med Adriatic tillbaka till Europa.

Under första världskriget användes hon som truppskepp. Under 1920-talet började fartyget varva Atlantresor med kryssningar. Hon slutade gå över Atlanten 1933 och användes en kort period som renodlat kryssningsfartyg innan hon skrotades i Osaka, Japan 1935.

Källor 
RMS Adriatic på The Great Ocean Liners

Brittiska passagerarfartyg
Brittiska ångfartyg
Fartyg byggda i Belfast
Fartyg sjösatta 1906
Fartyg byggda av Harland and Wolff
Eupen-Malmedy

Eupen-Malmedy betecknar historiskt och internationellt en del av Belgien, som inom landet oftast benämns Östkantonerna eller Östbelgien (tyska Ostkantone eller Ostbelgien, franska Cantons de l'Est, nederländska Oostkantons eller Oost-België). Eupen-Malmedy  har övervägande tysktalande befolkning och är en del av Belgien sedan 1920. Det består av 11 kommuner i regionen Vallonien, provinsen Liège, Arrondissement de Verviers.

Historik
Från medeltiden var området delat mellan  olika hertigdömen och kyrkliga maktcentra inom Tysk-romerska riket. En del bland dessa kom senare att tillhöra Österrikiska Nederländerna, som utgör kärnan av dagens Belgien. År 1795 erövrades området av den franska revoloutionsarmen och inkorporerades senare i Frankrike. Vid Wienkongressen 1815 tillföll det Preussen. Namnet Eupen-Malmedy, efter de två största städerna, är från den preussiska tiden. Från 1871 hörde området till Tyska kejsardömet. 

Genom Versaillesfreden fördes Eupen-Malmedy över till Belgien, som det tillhört sedan 1920 med undantag för krigsåren 1940-1945, då det med varierande gränsdragningar var inkorporerat i Tyskland.

Språklig indelning
I dagens språkdelade Belgien bildar 9 av de 11 kommunerna Tyskspråkiga gemenskapen i Belgien med  självstyrande organ för språkrelevanta frågor. Denna del har Eupen som huvudort. Två kommuner, Malmedy och Waimes (Weismes)  har övervägande fransktalande befolkning och ingår liksom övriga Vallonien i Franska gemenskapen i Belgien.  Genom denna uppdelning saknar namnet Eupen-Malmedy idag politisk betydelse och ansvänds främst i  historiska sammanhang.

Kommuner i Eupen-Malmedy
 Amel
 Burg-Reuland
 Büllingen
 Bütgenbach
 Eupen
 Kelmis
 Lontzen
 Malmedy
 Raeren
 Sankt Vith
 Waimes

Referenser

Belgiens historia
Tyskspråkiga gemenskapen i Belgien
Preussens historia
Grantchester (TV-serie)

Grantchester är en brittisk TV-serie som utspelar sig under 1950-talet i det lilla samhället Grantchester i Cambridgeshire. Den sänds i ITV och hade premiär i oktober 2014 med James Norton i huvudrollen som kyrkoherden Sidney Chambers i tätt samarbete med den lokala kriminalinspektören Geordie Keating, spelad av Robson Green. Serien har spelats in i åtta säsonger och är baserad på kriminalromanserien "Morden i Grantchester" av James Runcie.

Handling 
 
Handlingen kretsar kring duon Sidney Chambers och Geordie Keating som möts 1953 och som tillsammans löser lokala kriminalfall. Chambers är kyrkoherden i Grantchester och plågas tidvis av sina erfarenheter från andra världskriget när han var i armén. Keating är samhället kriminalinspektör och både överarbetad och metodisk i samarbetet med att lösa brottsfallen ihop med Chambers. Parallellt med att duon löser fallen finns Sidneys relation till väninnan Amanda, spelad av Morven Christie. Serien berör också 1950-talets homofobi i Storbritannien.

Referenser

Externa länkar 
 

Brittiska TV-serier från 2010-talet
Brittiska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2014
Brittiska kriminalserier
England i fiktion
Engelskspråkiga TV-serier
1950-talet i fiktion
Oremål

Oremål är ett inofficiellt språk, ibland ansett som en dialekt, inom de egentliga dalmålen som talas i Ore socken i Dalarna.

Utveckling
Oremålets utveckling ligger enligt Johannes Boëthius mycket nära moramålet men i visst avseende även nära rättviksmålet.

Vokaler
Likt de andra ovansiljanmålen har de äldre långa vokalerna í, ú och ý diftongerats, varav í har blivit ei medan både ú och ý har blivit öi. Diftongeringen kan ses i eis (is), höis (hus) och knöita (knyta), som i Mora heter äis, öys och knöyta men däremot is, us och knita i Rättvik.

Den långa vokalen é som på svenska har blivit till ä har i oremålet blivit till i; kni (knä), titt (tät) och litt (lätt).

Vid det mesta har jú och jó blivit till jo som i ljos (ljus) och djop (djup) men i de fall där svenskan har fått y har oremålet fått o som i brota (bryta) och floga (flyga). Däremot heter det njosa (nysa).

Likheter med orsamålet är att a blir ö framför ld, ll och lt, detta kan ses i sölt (salt), köld (kall), wöll (vall), öllt (allt). Olikt orsamålet är dock att au i vissa ord har blivit till o; rod (röd), oga. De andra fornnordiska diftongerna, ei och ey, har blivit till ä (av ey) och e (av ei); gläma (glömma), dräma (drömma), djet (get) och sten (sten).

Konsonanter
En säregenhet för många av de egentliga dalmålen är att det urgermanska w-ljudet har bevarats i ord som wöll (vall), wid (ved), kwänn (kvarn) osv. och att s och t blir "tonlöst" l framför l.
Kombinationerna dj, lj och sj har uttal med ljud för ljud vilket ger orden djop [d̪juːp] (djup), ljos [ɽjuːs] (ljus) och sju [sjʉː] (sjö). I ordet ljos kan det även ses att kakuminalt l står i uddljud som är speciellt för många egentliga dalmål.

En så kallad "förmjukning" sker av g och k som står framför äldre främre vokal som i djet [d͡ʒeːt] (get) och tjil [t͡ʃiːɽ] (kil). Förmjukning sker även inuti ord och vid böjning, t.ex.: ändjä (äng), fisji (fisken) och wedji (vägen).

Bortfall av l framför g, k, m, p och v sker inte i oremålet och orden fölk (folk), sjölv (själv), kalv (kalv), stölpe (stolpe) behåller därmed sitt l. Likaväl behålls g-, d- och b-ljuden fortfarande i ngg, ld och mb förbindelserna som i kamb (kam), kälda (källa), köld (kall), löngg (lång) och dimba (ryka).

Grammatik
Oremålets grammatik innehåller tre genus (maskulinum, femininum och neutrum), tre kasus (nominativ, ackusativ, dativ) och två species (indefinit och definit form). I verben tillkommer även personböjningar men endast för pluralpersonerna, som idag är arkaistiskt.

Substantiv
Substantiven deklineras följande:

Verb
Inom verbens är personböjningarna -är för alla personer men -om kan tillkomma för första person plural.

Se även
 Älvdalska
 Våmhusmål
 Nordiska språk
 Överkalixmål

Referenser

Noter

Källförteckning
 

Kultur i Rättviks kommun
Dalmål
6356 Tairov

6356 Tairov eller 1976 QR är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Vasilij Egorovich Tairov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
6574 Gvishiani

6574 Gvishiani eller 1976 QE1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den sovjetisk-ryske (georgiske) filosofen och siciologen Dzjermen Gvisjiani (1928–2003).

Asteroiden har en diameter på ungefär tjugofem kilometer och den tillhör asteroidgruppen Cybele.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Cybele-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
6811 Kashcheev

6811 Kashcheev eller 1976 QP är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den sovjetisk-ukrainske vetenskapsmannen Borys Kasjtjejev (1920–2004).

Den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
12976 Kalinenkov

12976 Kalinenkov eller 1976 QK1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter professorn vid Mykolajivs nationella universitet, Nykyfor Kalinenkov (1924–1996).

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
19082 Vikchernov

19082 Vikchernov eller 1976 QS är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
19916 Donbass

19916 Donbass eller 1976 QH1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 augusti 1976 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter Donetsbäckenet ett landområde på gränsen mellan Ukraina och Ryssland.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1976
Kalands kyrka

Sankt Olofs kyrka är en medeltida gråstenskyrka i Kaland i Nystad, helgad åt Jungfru Maria. Kyrkan är byggd mellan 1430 och 1450, vilket stöds av de dendrokronologiska undersökningarna av bommen vid den västra portalen. Kyrkan är känd för målningarna av Petrus Henriksson, från 1470-talet. 

Kyrkan har också haft ett av Finlands bästa medeltida altarskåp tillverkat av Meister Francke från Hamburg. Skåpet bygger legenden om Sankta Barbara. Det finns numera i nationalmuseet i Helsingfors.

En hjältestaty av brons från 1955 har utförts av skulptören Jussi Vikainen.

Se även 
 Lista över medeltida stenkyrkor i Finland

Källor 

 Leila K. Tuominen: Kalannin kirkko I ja II osa, Uusikaupunki 1999 
 Aarras, Raimo: Kalannin kirkko ja sen kalkkimaalaukset. 1961.

Vidare läsning

 
 kalands kyrka , , 

Kyrkobyggnader i Åbo ärkestift
Kyrkobyggnader i Satakunta
Kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Finland
Ängesbyn, Estland

Ängesbyn () är en by () i Lääne-Harju kommun i landskapet Harjumaa i Estland. Den ligger i nordvästra delen av landet, 58 km sydväst om huvudstaden Tallinn. Byn hade 28 invånare år 2011 och ligger på 11 meters höjd. Ängesbyn tillhörde Padis kommun 1992–2017.

Ängesbyn ligger 16 km sydväst om centralorten Paldiski. Ängesbyn angränsar till byarna Keip i väster, Aklop och Näsbyn i norr, Vippal i nordöst och Hatu i sydöst. Vippalån rinner norrut genom byn och mynnar i Finska viken. Söderut ligger stora våtmarker.

Ängesbyn ligger i en trakt som tidigare beboddes av estlandssvenskar. Nästan alla estlandssvenskar flydde till Sverige i samband med andra världskriget.

Källor 

Lääne-Harju kommun
Byar i Estland
Orter i Harjumaa
2657 Bashkiria

2657 Bashkiria eller 1979 SB7 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 23 september 1979 av den rysk-sovjetiske astronomen Nikolaj Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den har fått sitt namn efter den då sovjetiska delrepubliken Basjkirien.

Asteroiden har en diameter på ungefär 21 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Nikolaj Tjernych
Astronomiska upptäckter 1979
Basjkirien
Letala kyrka

St. Mikaels kyrka i Letala är en medeltida gråstenskyrka i Letala, Finland. Stenkyrkan byggdes troligen kring år 1460-1483.

Kalkmålningarna utfördes 1483 under ledning av Peter Henriksson inom den så kallade Kalandskolan. Bland annat i kyrkans valv finns konstfullt målade vinrankor. Kyrkan har också ett krucifix från 1400-talet.

Kyrkan är en treskeppig hallkyrka. Valvet har fem travéer. Pelarna har tvärsnitt i form av ett kors. Den västra tegelgaveln påminner om Borgå domkyrka.

Hjältestatyn från 1951 är utförd av skulptören Jussi Vikainen.

Källor 
A.W. Rancken: Letala (Finlands kyrkor, 2). Helsingfors: Finska Fornminnesföreningen, 1930. NBN-FI f468104 (häftad)

Vidare läsning

Letala
Kyrkobyggnader i Egentliga Finland
Kyrkobyggnader i Åbo ärkestift
Kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Finland
Stephanie Beatriz

Stephanie Beatriz Bischoff Alvizuri, född den 10 februari 1981 i Neuquén, Argentina, är en amerikansk skådespelare och modell. Hon är mest känd för rollen Rosa Diaz i komediserien, Brooklyn Nine-Nine. Hon spelar även huvudpersonen i indiefilmen The Light of the Moon.

Filmografi (i urval)  

 (röst)

 (röst)
 (röst)
2020–2021 – DuckTales (röst)
 (röst)
 (röst)

Källor

Externa länkar 

Kvinnor
Levande personer
Födda 1981
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
San Paolo alle Tre Fontane

San Paolo alle Tre Fontane är en kyrkobyggnad och titeldiakonia i Rom, helgad åt aposteln Paulus. Kyrkan är belägen vid Tre Fontane i Quartiere Ardeatino i södra Rom och tillhör församlingen San Gregorio Barbarigo.

Kyrkans historia
Enligt traditionen led aposteln Paulus år 67 martyrdöden genom halshuggning på denna plats. Enligt en legend skall apostelns avhuggna huvud ha rört vid marken tre gånger och därmed ha fått tre källor, tre fontane, att springa fram.

Den tidigaste kyrkan uppfördes förmodligen på 400-talet. Den nuvarande kyrkan uppfördes 1599–1601 efter ritningar av Giacomo della Porta, på uppdrag av kardinal Pietro Aldobrandini. Kyrkans vestibul har ett golv i opus sectile. I vestibulen finns även två reliefer, vilka avbildar apostlarna Petrus och Paulus, beställda av påve Pius IX år 1867. På fasadens insida sitter en lynettfresk som visar hur aposteln Paulus kropp överförs till basilikan San Paolo fuori le Mura.

Kyrkgolvet är dekorerat med fyra mosaiker med allegorier över de fyra årstiderna – Ver, Aestas, Autumnus och Hiems. Mosaikerna är från 100-talet e.Kr. och härstammar från Ostia Antica. På långsidan mittemot ingången står tre ädikulor över de tre källorna, vilka sprang upp när aposteln Paulus halshöggs. Interiören har två altaren. Det vänstra har målningen Den helige Petrus martyrium, som är en kopia av ett original av Guido Reni, medan det högra har Den helige Paulus martyrium, utförd av Bartolomeo Passarotti.

Titeldiakonia
San Paolo Apostolo alle Tre Fontane stiftades som titeldiakonia av påve Benedikt XVI år 2010.

Kardinaldiakoner
 Mauro Piacenza (2010–)

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Ardeatino)
Roma Q. XX Ardeatino
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Paulus
Titelkyrkor i Rom
Verk av Giacomo della Porta
Svensk litteraturtidskrift

Svensk litteraturtidskrift var en litteraturtidskrift, som gavs ut av Samfundet De Nio under åren 1938–1983. Tidskriften utkom med ett nummer per kvartal och innehöll bland annat essäer och recensioner rörande gammal och ny svensk litteratur. Ett innehållsregister för åren 1938–1957 gavs ut separat.

Redaktörer och ansvariga utgivare var Olle Holmberg (1938–1957), Elsa Björkman-Goldschmidt (1958–1960), Algot Werin (1961–1967), Karl-Åke Kärnell (1968–1970) och Knut Ahnlund (1971–1983).

Källor 
 
 

Samfundet De Nio
Litteraturtidskrifter
Nedlagda svenska tidskrifter
Svenskspråkiga tidskrifter
Tidskrifter startade 1938
Tidskrifter nedlagda 1983
Strandbyn, Läänemaa

Strandbyn () är en by () i Lääne-Nigula kommun i landskapet Läänemaa i Estland. Den ligger i nordvästra delen av landet, 65 km sydväst om huvudstaden Tallinn. Byn hade 76 invånare år 2011. Strandbyn tillhörde Neve kommun 1992–2017. Orten kallas ibland Neve Strandby (även Naiva Strandby) för att skilja byn från andra byar med samma namn. 

Strandbyn ligger 33 km norr om residensstaden Hapsal och ligger utmed Estlands nordkust mot Östersjön. Den ligger vid Keipviken, norr om byn ligger Neveudden och söder om byn ligger Nõva jõgis (Neveån) utflöde i havet. Strandbyn angränsar till byarna Peraküla i sydväst och Neve i sydöst.

Strandbyn ligger i en trakt som tidigare beboddes av estlandssvenskar. Nästan alla estlandssvenskar flydde till Sverige i samband med andra världskriget.

Källor 

Byar i Estland
Orter i Läänemaa
Fredric Ludvig af Klinteberg

Fredric Ludvig af Klinteberg (före adlandet Klinteberg), född 21 april 1760 i Härslövs socken, död 10 december 1812 i Karlskrona, var en svensk sjömilitär och skeppsbyggmästare.

Fredric Ludvig af Klinteberg var son till kontraktsprosten Paul Klintberg. Han blev 1769 student vid Lunds universitet och antogs som elev vid örlogsflottans skeppsvarv i Karlskrona 1777. Han insåg tidigt att matematiska kunskaper behövdes för den moderna skeppsbyggnaden och studerade 1779-1782 matematik vid Lunds universitet. Redan i början av 1780-talet skall han ha fått utföra skeppsbyggnation direkt under Fredrik Henrik af Chapmans ledning och blev 1786 extraordinarie och 1790 ordinarie underskeppsbyggmästare. af Klinteberg fick 1786 uppdraget att presentera ritningarna på Amphion och Amadis för Gustav III. Fredrik Henrik af Chapman som hade ritat fartygen var nu upptagen med andra fartygsbyggen och konstruktions- och tackelritningarna överläts att färdigställas av Klinteberg. År 1789 gjorde han tackelritningarna till skonerten Husaren och kutterbriggen Dragon och vann samma år Kungliga Patriotiska Sällskapets stora pris för en tävling om bästa sättet att göra om ostindiefarare till krigsfartyg.

Under 1790-talet var af Klinteberg nära knuten till af Chapman när det gällde byggnationen av ett antal linjeskepp. Han blev skeppsbyggmästare och kapten vid flottornas konstruktionskår 1793 samt befordrades 1795 till major. Klinteberg vistades 1795-1801 i Turkiet där han ledde en grupp svenska officerare som i konkurrens med en fransk grupp konstruerade fartyg för den Osmanska flottan. 1802-1803 deltog han i en expedition för att studera fartygsbyggnationen i Danmark, Nederländerna och Frankrike. 1804 befordrades af Klinteberg till överstelöjtnant och utnämndes senare samma år till chef för konstruktionsdepartementet i Karlskrona. Han adlades 1807.

Fredric Ludvig af Klinteberg invaldes 1804 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien och 1809 av Kungliga Örlogsmannasällskapet. Han blev riddare av Svärdsorden 1802.

Källor

Noter

Svenska skeppsbyggare
Överstelöjtnanter i svenska marinen
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Härslövs socken
Födda 1760
Avlidna 1812
Män
Rail Baltica

Rail Baltica är en planerad normalspårig höghastighetsjärnväg mellan Warszawa och Tallinn genom Baltikum, med eventuell förlängning till Helsingfors genom undervattenstunnel i Finska viken.

Bakgrund och Projekt

Baltikums järnvägar under 1900-talet 
Före andra världskriget hade de baltiska ländernas järnvägar normalspår som dock byggdes om till bredspår i Sovjetunionen. En viktig uppgift för järnvägarna var godstransport från Ryssland till hamnarna i Ventspils och Klaipeda, så östvästliga järnvägar prioriterades. Den internationella linjen Vilnius–Warszawa gick genom Vitryssland och Kaunas/Riga–Elbląg via Kaliningrad. Efter 1991 försvårade allt detta järnvägstrafiken mellan de baltiska länderna och Polen. Över den polsk-litauiska gränsen fanns bara en obetydlig krokig järnväg med spårviddsbyte. Över de andra gränserna gick också järnvägar i omvägar och sämre skick. Buss och flyg tog över kollektivtrafiken över gränserna.

I Europeiska unionen 
Redan 1994 planerades en nord-sydlig höghastighetsjärnväg mellan de baltiska staterna och år 2004 tog Europeiska unionen upp järnvägen i TEN-T:s prioriterade lista. Processen försenades dock av den ekonomiska krisen i Baltikum 2008-9.

Beslut och planering 
Sedan de tre baltiska länderna enats om att stödja en tilläggsbana Kaunas−Vilnius ratificerades järnvägsavtalet år 2017 av parlamenten i de tre baltiska staterna.

Rail Baltica I 

Hittills har endast sträckan mellan polsk-litauiska gränsen och Kaunas (kallad Rail Baltica I) öppnats, utan elektrifiering. Den trafikeras av dieseldrivna tåg på sträckan Bialystok-Kaunas.

Tunnel i Finska viken 
Sedan mitten av 1990-talet har förslag framlagts på en undervattenstunnel i Finska viken mellan Tallinn och Helsingfors, som då binder samman Finland med Rail Baltica och beräknas kosta omkring hundrafemtio miljarder svenska kronor. En förutsättning för tunneln är dock så kallad variabel spårvidd (som ger hjulaxeln möjlighet att anpassa spårvidden vid spårviddsbyte) med hänsyn till bredspåret som används på järnväg i Finland (liksom i Ryssland), alternativt ombyggnad av finska järnvägen från bredspår till normalspår (på i vart fall de banor som förväntas trafikeras av normalspåriga tåg).

Tekniska data 
Den normalspåriga järnvägen blir 870 km lång och byggs för både person- och godstrafik. Den kommer att vara dubbelspårig och elektrifierad med 25 kV AC och ha en maximal hastighet för persontrafik på 240 km/h.

Källor

Noter 

Järnvägslinjer i Estland
Järnvägslinjer i Lettland
Järnvägslinjer i Litauen
Järnvägslinjer i Polen
Pågående byggprojekt