kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ballettmusik aus der Oper "Ritter Pásmán"

Ballettmusik aus der Oper "Ritter Pásmán" är en komposition (utan opusnummer) av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 1 januari 1892 i Wien.

Historia
Nyårsdagen 1892 hade Johann Strauss opera Ritter Pásmán premiär. Mottagandet blev kyligt och de flesta kritiker riktade in sig på operans "allvarliga textproblem men balettmusiken i akt III hyllades som "verkets kronjuvel". Musikkritikern Eduard Hanslick skrev i tidningen Neue Freie Presse den 3 januari 1892: 

"Vi måste särskilt prisa balettmusiken i tredje akten. Den är överlägset verkets kronjuvel. Ingen annan än Johann Strauss kunde ha skapat den! Även om han är på rätt spår från starten och framför allt är en 'absolut' musiker gillar han inte att vara bunden till orden, till texten. Med de första takterna av 'Pásmánbaletten' får han plötsligt luft under vingarna och med ungdomlig styrka och glädje stiger han upp i luften; libretto och poet försvinner från hans syn - 'nu är jag ensam mästare!'. Baletten börjar med en polka, dansad i slavonska bondekostymer. Musiken, bestående av tilltalande, spännande rytmer och fängslande orkestertoner, tillhör bland det vackraste av Strauss dansstycken. Efter detta följer en ytterst behaglig och delikat slöjdans i lättsam tretakt - en välkommen kontrast till den föregående polkan. Tempot stiger lite och utvecklas till en vals i F-Dur, ett dansstycke av perfekt förfining och poesi. Till och med efter polkan verkade applåderna aldrig ta slut och efter valsen bröt en veritabel storm ut. Men det blev bättre: en csárdás av energisk nationalkaraktär. Så som violinerna brinner, så som klarinetterna gråter, så som cymbalen klingar i orkestern! Den stegrande intensiteten i tempo, rytm och ljud som detta stycke sväller ut i är makalöst. Denna ojämförliga balettmusik skulle ensam kunna förvandla vilken opera som helt till en succé. Den väcker i mig en ofta ställd önskan: Strauss måste skriva en komplett balett. I dessa dagar är han den ende kompositör som skulle klara av det med gott resultat. Och med en lekfull lätt hand".

Ett år efter premiären av Ritter Pásmán skrev Strauss till sin förläggare Fritz Simrock den 27 januari 1891 att "baletten, som har blivit längre än vi ursprungligen hade tänkt, varar i över 20 minuter. Den innehåller en kort processionsmarsch - Polka - Ballabile - Vals - Csárdás". Efter att operan försvunnit från repertoaren gavs det få möjligheter att kunna lyssna till balettmusiken i konsertsalarna. Ett sådant tillfälle gavs den 14 oktober 1894 i Gyllene salen i Musikverein i Wien, då Wienerfilharmonikerna firade Strauss 50-årsjubileum som kompositör och dirigent med en konsert av valskungens musik.

Om verket
Speltiden är ca 19 minuter och 14 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Ballettmusik aus der Oper „Ritter Pásmán“ i Naxos-utgåvan.

Noter

Orkesterverk av Johann Strauss den yngre
James St. Clair

James St. Clair, född 1 september 1757 i Newmarket, Provinsen New Hampshire, död 27 januari 1836 i Barre, New York var en amerikansk militär och tjänstgjorde i Amerikanska frihetskriget. Efter kriget blev han fastighetsmäklare och lantbrukare i New Hampshire och Montéregie i provinsen Quebec.

Biografi
James St. Clair, son till Thomas och Sarah Sinclair, växte upp i Newmarket. Vid 18 års ålder följde St.Clair med några beväpnade män på väg till Lexington, Massachusetts för att bekämpa engelsmännen. Slaget vid Lexington blev starten för det Amerikanska frihetskriget.

Militär karriär
Den 5 december 1776 tog St.Clair värvning i Whitcomb's Rangers tillsammans med flera andra män från Sanbornton. Sommaren 1777 försökte Whitcomb's Rangers försvara Fort Ticonderoga, men blev tvungna att retirera till Albany, New York undan Burgoynes armé. St. Clair deltog vid Slaget vid Brandywine och var med och byggde vinterlägret Valley Forge. Han deltog också i Slaget vid Monmouth sommaren 1778. St. Clair blev korpral 1780 och förbandet upplöstes 1781.

Familj och lantbrukare
St. Clair köpte 26 hektar mark i Sandwich, New Hampshire av en släkting 1779. Efter frihetskriget gifte han sig med Sarah Hunt och bosatte sig i Sandwich 1783. De fick barnen Joseph (1786), James och Sarah (Sally), född 10 mars 1791, Elizabeth (18 oktober 1792) och Nancy (1796).

1786 köpte St.Clair sin fars gård med 36 hektar mark i Sanbornton. Han blev lantbrukare och fastighetsmäklare och var aktiv i kommunen. I slutet på 1790-talet flyttade familjen vidare till Wolcott, Vermont. Här engagerade han sig i kommunpolitiken och satt flera år i kommunalrådet. Omkring 1808 flyttade St. Clair med sin familj och flera vänner till Russeltown i södra Quebec vid gränsen mot New York.

Den 18 juni 1812 förklarade USA krig mot Storbritannien som infört handelsblockad mot Napoleons Frankrike. Detta påverkade USA:s handelsintressen. St. Clair riskerade att bli inkallad och ville inte strida mot amerikanska armén och milismän. Därför tvingades han och hans vänner att fly över gränsen till staten New York. En natt i november flydde de, männen till fots och kvinnor och barn på hästar. De var tvungna att lämna möbler, jordbruksmaskiner och boskap och fick bara med sig kläder och sådant som de kunde bära med sig. Storbritannien konfiskerade gård, hem och boskap. De närmaste åren bodde familjerna i små städer i New York. 1816 flyttade St. Clair och Sarah in hos sonen James jr. i Barre, New York. Han sökte och fick en pension om 96 dollar per år för sin tjänst under frihetskriget. Sarah St. Clair dog den 10 mars 1834 och James St. Clair dog 27 januari 1836.

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Randall and allied Families, William Randall of Scituate.

Personer i amerikanska frihetskriget
Födda 1757
Avlidna 1836
Män
Steatomys bocagei

Steatomys bocagei är en gnagare i släktet fettmöss som förekommer i Afrika. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar den portugisiska zoologen José Vicente Barbosa du Bocage som studerade små däggdjur.

Utseende 
Arten är med en kroppslängd (huvud och bål) av 10,9 till 12,4 cm en av de större medlemmar i släktet fettmöss. Det finns en tydlig gräns mellan den rödbruna ovansidan och den vita undersidan. Håren på ovansidan är mörkgråa nära roten och sedan rödbruna. I ansiktet mellan ögonen är pälsen mer kanelbrun. Steatomys bocagei har vita läppar och en vit strupe. Vid framtassen saknas tummen och lillfingret är tydlig kortare än de andra fingrarna. Vid bakfoten finns stortån men den är liksom lilltån kortare än de andra tårna. Framtassens fingrar har låga klor. Svansen är täckt med hår och brun på ovansidan samt vit på undersidan. I artens vita övre framtänder förekommer en fåra. Antalet spenar hos honor är fyra par. Ett exemplar hade en 6,7 cm lång svans, 1,8 cm långa bakfötter och 1,7 cm långa öron.

Utbredning och ekologi 
Utbredningsområdet sträcker sig från sydvästra Kongo-Kinshasa till centrala Angola. Arten lever främst i fuktiga savanner med några öppna trädgrupper. Levnadssättet antas vara lika som hos andra fettmöss.

Bevarandestatus 
För beståndet är inga hot kända och Steatomys bocagei är vanligt förekommande. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Gnagare
bocagei
Däggdjur i etiopiska regionen
El Kazovsky

El Kazovsky, född 13 juli 1948, död 21 juli 2008, var en ryskfödd ungersk konstnär, scenkonstnär, poet och kostymdesigner. Kazovsky var en av de ledande ungerska målarna på sin tid.

Privatliv 
El Kazovsky föddes som Elena Kazovskaya i Leningrad, Ryssland. Hans mor var Irina Putolova, en konsthistoriker, och hans far var Yefim Kazovsky, en fysiker. 1965, vid 15 års ålder, flyttade Kazovsky till Ungern. 1977 tog Kazovsky en examen i målning från den ungerska akademin för skön konst. El Kazovskys lärare var György Kádár och Ignác Kokas. 

El Kazovsky var öppet transsexuell och identifierade sig som man.

Konst 
Kazovskys konst kan inte delas upp i perioder; samtliga målningar skildrar den mytologiska värld som konstnären skapade. Flera figurer återkommer i målningarna, till exempel en lång näshund och en balettdansare. Föruom målningar har Kazovsky konstruerat scenkonstruktioner, gjort föreställningar och installationer.

Priser 

 Kossuth-priset (2002) 
 Mihaly Munkacsy-priset (1989) 
 Gyula Derkovits stipendium (1980)

Utställningar 
Soloföreställningar: 

 El Kazovsky: Encore— Várfok Gallery, Budapest, 2016 
 Ryska statens museum - Marmorpalatset, St Petersburg, 2005 

Gruppshower: 

 Mis-en Abyme (Kép a képben) - Várfok Gallery, Budapest, 2008 
 Ungersk konst. Danubiana — Meulensteen Art Museum, Bratislava, 2007 
 Re: embrandt - Samtida ungerska artister svarar. Museet för de sköna konsterna - Budapest, Budapest, 2006 
 Gemensamma rymden - Ernst Museum Budapest, Budapest, 2006 
 I svartvitt — Grafisk konstutställning. Műcsarnok / Kunsthalle Budapest, 2001 
 Millennial serie av utställningar i Mucsarnok - Mucsarnok Kunsthalle, Budapest, 2000

Offentliga samlingar 

 Ungerns nationalgalleri (Magyar Nemzeti Galéria), Budapest, Ungern 
 Ludwig Museum - Museum för samtida konst, Budapest, Ungern 
 Institutet för samtida konst, Dunaújváros, Ungern 
 Muzeum Sztuki w Lodz, Lodz, Polen

Böcker, monografier 

 Forgacs, Eva: El Kazovszkij (monografi, 1996) 
 Uhl, Gabriella: El Kazovszkij kegyetlen testszínháza (album, 2008)

Referenser 

Personer från Sankt Petersburg
Avlidna 2008
Födda 1948
Personer med alternativ könsidentitet
Ungerska konstnärer under 1900-talet
Ungerska konstnärer under 2000-talet
1988 AA5

1988 AA5 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 januari 1988 av den belgiske astronomen Henri Debehogne vid La Silla-observatoriet.

Den har den diameter på ungefär 11 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av H Debehogne
Astronomiska upptäckter 1988
Nic Kowarsky

Nicolai Nic Gregorovitsch Kowarsky, född 4 augusti 1899 i Riga, ryska Guvernementet Livland, (numera Lettland), död 1 maj 1993,  i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, var en rysk-svensk reklamkonstnär, illustratör och formgivare.

Kowarsky föddes i Riga men växte upp i Moskva. I samband med den ryska revolutionen 1917 flyttade familjen till Berlin där han studerade vid Technische Hochschule, samtidigt med sina studier arbetade som reklam, bil- och herrmodetecknare. Han flyttade till Sverige 1933 där han arbetade som reklamtecknare och formgivare till en början arbetade för Nordiska Kompaniet och PUB. Som formgivare skapade han skor för Master och olika möbler för flera snickerifabriker och bilar för svenska General Motors. Som reklamtecknare utförde han uppdrag för Volvo, ABA, Ostermans Aero och för Johnson och Wallenius gjorde han flera fartygsillustrationer. Som illustratör utförde han ett flertal tekniska sprängskisser för tidningar och böcker. Utställningen Fartygets anatomi med hans sprängskisser av fartyg visades på Statens sjöhistoriska museet 1966. För Terrafilm regisserade han kortfilmen På tal om flyg 1946. En minnesutställning med hans teckningar visades på Tekniska museet i Stockholm 1993. Kowarsky är representerad med reklamteckningar och affischer vid ett flertal svenska museer.

Källor
Svensk flyghistorisk tidskrift, nr 3, 1993,

Noter

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska illustratörer
Svenska formgivare
Födda 1899
Avlidna 1993
Män
Konstnärer från Riga
Nadezhda Fedorovna

Nadezhda Fedorovna, född 1752, död 1813, var en rysk skådespelare. 

Hon var engagerad vid Moskvas offentliga teater från 1769 till 1780, vid den kejserliga hovteatern i Sankt Petersburg 1785-1791, i Moskva igen 1791-1801, och till slut åter i Sankt Petersburg från 1801 till sin pension 1806. Hon hade en framgångsrik karriär och var känd för sin mångsidiga karaktärsförmåga. Bland hennes bästa roller nämns Medea, Clytemnestra och Hermione, och hon var också omtyckt i skurkroller.

Referenser

Födda 1752
Avlidna 1813
Ryska skådespelare under 1700-talet
Kvinnor
Ryska skådespelare under 1800-talet
Grenadier Guards

Grenadier Guards, på svenska Grenadjärgardet, är ett infanteriregemente i gardesdivisionen (Household Division) i den brittiska armén.

Bakgrund
Regementets traditioner sträcker sig till 1656 i Brügge i Spanska Nederländerna (i nuvarande Belgien) då det bildades under befäl av Henry Wilmot, 1:e earl av Rochester som ett rojalistiskt regemente i exil för att skydda Karl II under protektoratets styre i England. 1665, efter Engelska restaurationen ägt rum, fick det namnet 1st Regiment of Foot Guards.

I regementets tidiga historia deltog det i strid i Spanska tronföljdskriget, Österrikiska tronföljdskriget, Sjuårskriget, samt i Napoleonkrigen; efter den senare tilldelades det "grenadjär" titeln enligt en kunglig proklamation. Under den Viktorianska eran deltog Grenadjärgardet i Krimkriget, anglo-egyptiska kriget 1882, Mahdistupproret och andra boerkriget. År 1900 bidrog regementet med en kader för att forma Irish Guards, 1915 bidrog det även med grundbulten för bildandet av Welsh Guards.

Under första världskriget utökades regementet från tre till fem bataljoner, varav fyra tjänstgjorde vid västfonten. Vid andra världskrigets utbrott skapades det sex bataljoner och flera av dessa omskolades till pansartrupper för att ingå i Guards Armoured Division. Dessa förband stred i Frankrike, Benelux, Nordafrika och i Italien. Efter andra världskriget reducerades regementet till tre bataljoner, senare till två och under 1990-talet till endast en bataljon. Missioner sedan dess inkluderar, Brittiska Palestinamandatet, Malayakrisen, Cypernkrisen, konflikten på Nordirland, Gulfkriget, Afghanistankriget samt Irakkriget.

Regementets ceremoniella uniform utgörs av scharlakansröd vapenrock, mörkblå byxor och svart björnskinnsmössa, med vit fjäderplym på mössans vänstra sida. Knapparna är arrangerade i vanligt sättet.

Grenadjärgardets hedersöverste och hederschef är sedan 2022 kung Charles III. Hans drottning, Camilla, är även hun hedersöverste i regementet.

Se även
 Hedersvakt
 Livgarde

Källor

Externa länkar
 officiell hemsida

Arméförband i Storbritannien
Organisationer bildade 1665
Boställets hällkista

Boställets hällkista (Asige 19:1) är en stenkammargrav i Asige socken i Falkenbergs kommun.

Hällkistan, som är från stenåldern, består av ett stenblock, som täcker en gravkammare med väggar av flata stenar. Hällkistan, som är 2,8 gånger 1 meter, är nergrävd i en hög, som är 20 meter i diameter, på vilken det växer sju ekar och en björk. Graven har plundrats, men i hällkistan påträffades en ythuggen pilspets och en skrapa av flinta. Det var vanligt att flera personer begravdes i hällkistornas gravkammare under flera hundra år.

Referenser

Externa länkar 

Fornminnen i Falkenbergs kommun
Fornminnen från stenåldern i Sverige
Megalitgravar i Sverige
Fornminnen i Halland
Karl J. Laurell

Karl Johan Laurell, född 5 juni 1883 i Uppsala domkyrkoförsamling, Uppsala, död 24 april 1957 i Engelbrekts församling, Stockholm, var en svensk elektroingenjör. Han var bror till Hugo Laurell.

Laurell, som var son till folkskolinspektör, filosofie doktor Fredrik Laurell och Sofia Rudelius, avlade mogenhetsexamen i Uppsala 1902, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1905 och var assistent där 1905–1907. Han efter att ha vistats i USA 1907–1908 anställdes han sistnämnda år vid Stockholms elektricitetsverk, där han blev byråingenjör 1910, förste ingenjör 1920, överingenjör 1931 och pensionerades som chefsingenjör 1948. Han var speciallärare i elektroteknik vid Kungliga Tekniska högskolan 1909–1931 och sakkunnig vid professorstillsättningar 1922 och 1927. 

Laurell utförde bland att planläggningen av kraftledningen Untra–Värtan och tog verksam del i utförandet av den stora Krångedelinjen. Dessa anläggningar var de första i Sverige, där de höga spänningarna 100 resp. 200 kilovolt kom till användning. Utöver nedanstående skrifter publicerade han bland annat Elektriska ljuset och Elektriska ledningar och distributionssystem (i Uppfinningarnas bok, 1927) samt artiklar om elektrisk gatubelysning och högspänningsisolatorer.

Laurell är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
Elektroteknik (andra upplagan 1917)
Några bilder och konstruktionsuppgifter från kraftledningen Untra-Stockholm (1920)
Om elektriska kraftledningar för spänningar av storhetsordningen 100-250 kilovolt (1920)

Källor

SvenskaGravar

Noter 

Svenska elektroingenjörer
Kommunaltekniker i Stockholm
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Uppsala
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1883
Avlidna 1957
Män
Mademoiselle Caroline Rivière

Mademoiselle Caroline Rivière är en oljemålning av den franske konstnären Jean-Auguste-Dominique Ingres. Han färdigställde målningen 1805 och den är utställd på Louvren i Paris.

Ingres var den mest övertygade nyklassicisten i sin generation. Rena konturer, kyliga färger och gestalter baserade på antik skulptur och Rafaels måleri (jämför La Fornarina) var kärnan i hans stil. Han målade helst mytologiska och historiska motiv, men han var också en framstående porträttmålare – och det var porträtten som vid denna tidpunkt var hans viktigaste inkomstkälla. Till Parissalongen 1806 ställde Ingres ut inte mindre än fyra porträtt, förutom Mademoiselle Caroline Rivière även porträtt av hennes far och mor samt Napoleon I på kejsartronen. Porträtten fick dock ett svalt mottagande då de ansågs vara "gotiska" på grund av de tydliga linjära konturerna.
  
Fadern Philibert Rivière var en framgångsrik tjänsteman och jurist under Napoleons kejsardöme. Dottern Caroline (1793–1807) var bara omkring 13 år när hon porträtterades. Hon dog ung, bara ett par år efter målningens tillkomst. Tavlan donerades av Carolines svägerska till Louvren 1870.

Relaterade målningar

Källor 
Joconde
Louvrens webbplats
Louvrens Atlas-databas
Web Gallery of Art
Louvrens Atlas-databas – Porträtt av Philibert Rivière
Louvrens Atlas-databas – Porträtt av Madame Rivière

Målningar 1805
Målningar av Jean-Auguste-Dominique Ingres
Målningar på Louvren
Porträttmålningar
Steinfeld, Schleswig-Holstein

Steinfeld är en kommun och ort i Kreis Schleswig-Flensburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Süderbrarup tillsammans med ytterligare 12 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Schleswig-Flensburg
Märta Silfverswärd-Kallenberg

Märta Augusta Kristina Silfverswärd-Kallenberg  tidigare Silfverswärd, född 31 augusti 1878 i Jakob och Johannes församling, Stockholm, död 21 december 1973 i Lund, var en svensk kompositör.

Biografi
Märta Augusta Kristina Silfverswärd föddes 31 augusti 1878 i Jakob och Johannes församling, Stockholm. Hon var dotter till kanslisekreteraren Carl Ludvig Silfverswärd och Louise Augusta Siljeström. Hon gifte sig 18 december 1901 med professor Ernst A. Kallenberg och flyttade till Lund. De fick tillsammans barnen Sonja Ellen Augusta (född 1902), Karin (född 1907) och Bo Ernst Anton (född 1916). Silfverswärd avled 21 december 1973 i Lund.

Verklista
Lista över kompositioner av Märta Kallenberg Silfverswärd.

Violin och piano
Romans. Utgiven 1900 av Abraham Lundquist, Stockholm.

Pianoverk
Vid spinnrocken, fantasi. Utgiven 1900 av Abraham Lundquist, Stockholm.

Mormors visa. Utgiven 1918 av Carl Johnn's Musikhandel, Stockholm.

Carillon (Klockspel), fantasi. Utgiven 1919 av W. Hansen, Köpenhamn.

Menuett, op. 12. Utgiven 1919 av W. Hansen, Köpenhamn.

Sång och piano
Novembervisa "Nu somnar vågen i västansjö". Utgiven 1900 av Abraham Lundquist, Stockholm..

Tre sånger. Text ur Blomsterfesten i täppan av Elsa Beskow. Utgiven 1928 av E & S.
Pyrola
Fru Kastanjeblom och hennes söner
Grodans sång

Över ett sovande barn, op. 8. Text av Runberg.
 
Tanken, op. 11. Text av Runeberg. 

Tre dikter. Utgiven 1942 av Elkan & Schildknecht och Emil Carelius, Stockholm.
Eranthis. Text av Alfred Fjelner.
Svunnen lycka. Text av Hilda Salén.
Strövtåg i hembygden. Text av Gustaf Fröding.

Referenser

Externa länkar 
Fria noter av Märta Silfverswärd-Kallenberg hos Musik- och teaterbiblioteket

Kvinnor
Födda 1878
Avlidna 1973
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Stockholm
FFA-cupen 2017

FFA-cupen 2017 var den fjärde säsongen av FFA-cupen, den nationella cupen i Australien, endast 32 lag deltog i huvudturneringen (sextondelsfinal), 10 lag från A-League och 21 lag från regionala fotbollsförbund i Australien, samt vinnaren av fjolårets National Premier Leagues. Totalt deltog 735 lag i de preliminära omgångarna.

Cupen vanns av Sydney FC som i finalen besegrade Adelaide United med 2–1 efter förlängning. Lägst rankade lag enligt seriesystemet var Bankstown Berries och Hills Brumbies, som båda höll till i National Premier Leagues NSW 2, Peninsula Power som höll till i Brisbane Premier League, och Western Knights som höll till i Football West State League Division 1, alla från tredje nivån. South Melbourne från National Premier Leagues Victoria, andra nivån, tog sig hela vägen till semifinal mot Sydney FC.

Lag

Spelträd

Sextondelsfinaler

Sammanfattning

Matcher

Åttondelsfinaler

Sammanfattning

Matcher

Kvartsfinaler

Sammanfattning

Matcher

Semifinaler

Sammanfattning

Matcher

Final

Källor
 Officiell hemsida

2017
Fotbollssäsongen 2017
2017 i Australien
Boren, Schleswig-Holstein

Boren  (danska: Borne) är en kommun och ort i Kreis Schleswig-Flensburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Süderbrarup tillsammans med ytterligare 12 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Schleswig-Flensburg
Böklund

(danska: Bøglund) är en kommun och ort i Kreis Schleswig-Flensburg i förbundslandet Schleswig-Holstein i Tyskland.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Südangeln tillsammans med ytterligare 14 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Kreis Schleswig-Flensburg
Piratpartiet (Katalonien)

Piratpartiet i Katalonien grundades i augusti 2010 och registrerades formellt i november 2010; detta efter inspiration av det svenska Piratpartiet.

Valresultat

Lokalvalen 2011

Referenser

Externa länkar
 Officiell hemsida

Piratpartier
Politiska partier i Katalonien
Noter (årsredovisning)

Noter, även känt som "tilläggsupplysningar”, är en obligatorisk del som ska inkluderas i en årsredovisning. Företag ska lämna noter/tilläggsupplysningar i syfte om att förtydliga poster i balans- och resultaträkning.

Tilläggsupplysningarna (Noterna) ska presenteras i följande ordning: 
1) Redovisningsprinciper & värderingsprinciper

 Avskrivning
 Materiella anläggningstillgångar
 Immateriella anläggningstillgångar
 Tjänste- och entreprenaduppdrag
 Anskaffningsvärde för egentillverkade varor

2) Noter till enskilda poster i enlighet med 5 kap. 3 § årsredovisningslagen (1995:1554)

 Upplysningar till resultaträkningen
 Medelantalet anställda
 Exceptionella intäkter och kostnader
 Upplysningar till balansräkningen
 Inventarier, verktyg och installationer
 Byggnader och mark
 Lån till delägare eller närstående
 Långfristiga skulder
 Ställda säkerheter
 Eventualförpliktelser
 Tillgångar, avsättningar och skulder som avser flera poster

3) Övriga upplysningar

Referenser

Företagsekonomi
Redovisning