kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fricky

Fricky, artistnamn för Carl Erik Friman, född 9 mars 1992 i Tegs församling, Västerbottens län, är en svensk musikartist från Umeå. Fricky är med i Umeåbaserade skivbolaget/kollektivet Random Bastards. Fricky mottog priset för Årets artist på P3 Guld 2019.

Biografi 
Fricky började sin musikkarriär som ena halvan av rapduon Broder John & Friman, tillsammans med Johan Bäckström. Som duo släppte de bland annat albumen Mästerbotten (debut-EP:n) och Mauro. Musikern Cleo assisterade i arbetet med Mästerbotten, och blev sedermera tillsammans med Fricky. Solodebuten gjordes 2016 med singeln Kär Pt. 1, och han har sedan dess hunnit släppa hitsinglar som Hon få mig och Aqua Aura, vilket även är namnet på hans debut-EP.

Tillsammans med rapparen Cleo har Fricky en dotter, född 2019.

2023 medverkade han i SVT-serien När hiphop tog över och vecka 14 blev låten ”Nattbuss” veckans P3-hit.

Utmärkelser 
Fricky mottog Musikförläggarnas pris 2018 i kategorin "Årets genombrott".

Årets Artist 2018 på P3 GULD 2019

Årets Urban 2018 av Gaffa

Diskografi 

EP

Singlar
2016 - ”Kär Pt. 1”
2017 - ”Hon få mig”
2018 - ”Man”
2018 - ”Aqua Aura”
2018 - ”Kungsliften” (med Cherrie)
2020 - ”Beemer / Axlar”
2020 - ”Kär Pt. 2”
2021 - ”Tanka tänka”
2021 - ”Moonshine”
2022 - ”Leave Yah”
2023 - ”Nattbuss”

Album 

 2021 - "Fricktion"
 2023 - "Horizon Inn"

Referenser 

Levande personer
Män
Födda 1992
Svenska sångare under 2000-talet
Svenska artister
Svenska rappare
Svenska hiphopmusiker
Svenska låtskrivare under 2000-talet
Svenska R&B-sångare
Pseudonymer
Musiker från Umeå
Mononymt kända personer
Sven Melander (musiklärare)

Sven Erik Melander, född 1 mars 1924 i Umeå, död 2 februari 1992 i Linköping, var en svensk musikdirektör.

Melander, som var son till musikhandlare Thure Melander och Alma Östberg, avlade musikpedagogisk examen vid Kungliga Musikhögskolan 1950 och musiklärarexamen 1952. Han blev kommunal musikledare i Hallstahammar 1951, i Östersund 1954, musiklärare vid högre allmänna läroverket i Jönköping 1960 och var kommunal musikledare i Umeå från 1963. Från 1974 fram till sin död var han biträdande musikledare i Linköping.

Han var förste förbundsdirigent för Norrlands sångarförbund från 1955, dirigent för Norrlandskören vid konsertturnéer i Norge 1960, i USA 1962 och för Umeå Studentkör 1964–1967. Han tilldelades Jämtlands läns körförbunds förtjänstmedalj, Jämtlands läns sångarförbunds förtjänstmedalj och American Union of Swedish Singers hedersmedalj.

Källor

Svenska musikpedagoger
Musik i Umeå
Födda 1924
Män
Lärare från Umeå
Avlidna 1992
Musiker från Umeå
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Bergischer HC

Bergischer Handball-Club 06 (förkortat Bergischer HC) är en handbollsklubb från städerna Wuppertal och Solingen i det bergiga området Bergisches Land, i den tyska delstaten Nordrhein-Westfalen. Klubben bildad 2006 genom att LTV Wuppertal och SG Solingen gick samman. Herrlaget debuterade i högsta ligan, Bundesliga, säsongen 2011/2012.

Spelartrupp 2022/23

Spelare i urval 
  Linus Arnesson (2017–)
  Emil Berggren (2012–2014)
  Max Darj (2017–2022)
  Dmitrij Filippov (LTV Wuppertal, 1996–2001)
  Björgvin Páll Gústavsson (2013–2017)
  Florian Kehrmann (SG Solingen, 1995–1999)
  Hendrik Pekeler (2010–2012)
  Patrick Wiencek (2007–2008)
  Dagur Sigurðsson (LTV Wuppertal, 1996–2000)
  Ólafur Stefánsson (LTV Wuppertal, 1996–1998)
  Viktor Szilágyi (2012–2017)
  Dmitrij Torgovanov (SG Solingen, 1999–2001)

Referenser

Externa länkar 
  

 

Handbollsklubbar i Tyskland
Sportklubbar bildade 2006
Sportklubbar i Nordrhein-Westfalen
Allan Lindahl

Sven Allan Lindahl, född 3 oktober 1911 i Råneå församling, Norrbottens län, död 11 mars 2009 i Umeå stadsförsamling, var en svensk musikdirektör.

Lindahl, som var son till flottningschef Sven Lindahl och Karolina Jakobsson, avlade högre organist- och kantorsexamen vid Kungliga Musikhögskolan 1936 och musiklärarexamen 1944. Han var musiklärare vid högre allmänna läroverket i Boden 1944, blev organist och kantor i Överluleå församling 1944 och var musiklärare vid folkskoleseminariet i Umeå från 1956. Han var lärare, kursledare, examinator och censor för statens utbildningskurser för kyrkomusiker 1944–1967 och kursledare för Skolöverstyrelsens utbildningskonferens för fortbildningskonsulenter i musik i Östersund 1965.

Bibliografi
Övningar till modulationsläran (1938)
Kurs i tonbildning för blandad kör (1950)
Allmän musiklära (1951)
Vår spel- och sångbok (1966)
Folksånger från när och fjärran (1966)
Studieplan för B-skolor (1966)
Musik i klassen (1970)
Framför klaviaturen (1970)
Framför elorgeln (1971)
Lätt och blandat (1974)

Källor

Referenser

Svenska musikpedagoger
Födda 1911
Avlidna 2009
Män
Personer från Råneå socken
Akrevillan

Akrevillan uppfördes i början av 1870-talet som bostad åt disponenten vid Skåre ångsåg i Skåre utanför Karlstad i Värmland. Huset ritades i början av 1870-talet av den norske arkitekten Henrik Thrap-Meyer (1833–1910). Ritningarna till huset förvaras i Arkitekturmuseum i Stockholm.

Huset beboddes från 1889 av disponent Louis Övergaard (1859-1938) och hans hustru Anna (1864-1939), som kom flyttande från Fredrikstad i Norge.

Makarna Övergaards dotter Hild (1892–1999) gifte sig med Guthorm Akre från Trysil i Norge, som 1921 tog över både disponentvillan och driften av sågverket. Disponent Akre dog 1966, men fru Hild Akre bodde kvar i Akrevillan fram till 1987, då hon flyttade till äldreboendet Källan i Skåre. Fru Akre avled 1999 vid 107 års ålder.

Hild och Guthorm Akres tre barn Egil Akre, Gunhild Akre och Gerd Göran har skildrat husets och sin mors historia i boken Det gröna huset i Skåre.

Under tidigt 1980-tal, då Hild Akre fortfarande bodde i huset, användes bottenvåningen i Akrevillan till klassrum för ett par lågstadieklasser i Skåre. Under 1990-talet stod byggnaden tom och kom att brinna ner till grunden.

Källor
Det gröna huset i Skåre, Egil Akre, Gunhild Akre och Gerd Göran,

Externa länkar
Hild Akre

Byggnader och anläggningar i Karlstads kommun
Grava
Norodom Narindrapong

Norodom Narindrapong () var en prins av Kambodja, född 18 september 1954 i det kungliga palatset i Phnom Penh, död 7 oktober 2003 i Paris. Son till kung Norodom Sihanouk och drottning Norodom Monineath (Paule Monique Izzi).

Biografi
Prins Norodom Narindrapongs far, kung Norodom Sihanouk, fick över 14 barn, och hade redan fem hustrur, Phat Kanhol, Sisowath Pongsanmoni, Sisowath Monikessan, Mam Manivan Phanivong, och Thavet Norleak, när han i april 1952 gifte sig med sin sjunde fru, Paule Monique Izzi, dotter till Pomme Peang en kambodjansk adelsdam och Jean-François Izzi, en fransk bankir av italiensk familj. Paret träffades 1951 när Monique vunnit en nationell skönhetstävling

Monique som fick det nya namnet Norodom Monineath, blev Sihanouks livslånga partner, och Narindrapong föddes som andra son 1954, bara ett år efter att den äldre brodern Norodom Sihamoni fötts. Han studerade först grundutbildning vid Norodom School och Petit Lycée Descartes i Phnom Penh, och sedan filosofi, kriminologi och juridik vid Moskvas universitet, där han också studerade kommunism och blev en hängiven anhängare av Sovjetunionen.
 Han talade flytande franska och ryska.

1976 sattes han av röda khmererna i husarrest tillsammans med övriga kungafamiljen, fram till att vietnameserna 1979 invaderade Phnom Penh.
Narindrapong sympatiserade ändå med röda khmererna och hamnade i en livslång konflikt med sina föräldrar. Norodom Narindrapong lämnade Kambodja efter de röda khmerernas fall 1979, och efter att ha bott i Kina flyttade han till Frankrike. Han återvände aldrig till Kambodja, och återsåg aldrig sin far.
2001-2003 var Narindra rådgivare till Khmer Unity Party. Prins Norodom Narindrapong avled 7 oktober 2003 i en hjärtattack i sitt hem i Paris.

Norodom Narindrapong var gift med Sri Nuoni (Sinuon), dotter till Sonn Ek, och fick två barn:
prinsessan Norodom Simonarine, född augusti 1984.
prinsessan Norodom Moninouk, född march 1987.

Se även 
 Huset Norodom

Källor

Referenser

Externa länkar 
Khmer Unity Party: Nekrolog (på franska)

Huset Norodom
Födda 1954
Avlidna 2003
Män
Alumner från Moskvauniversitetet
3639 Weidenschilling

3639 Weidenschilling eller 1985 TX är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 oktober 1985 av den amerikanske astronomen Edward L.G. Bowell vid Anderson Mesa Station. Den är uppkallad efter den amerikanske astronomen 

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av E Bowell
Astronomiska upptäckter 1985
Vem kan döda ett barn?

Vem kan döda ett barn? (spanska: ¿Quién puede matar a un niño?, engelska: Who Can Kill a Child?) är en spansk engelskspråkig skräckfilm från 1976 regisserad av den Uruguay-födde spanske regissören Narciso Ibáñez Serrador. Filmen hade premiär i Sverige 18 juli 1977.

Filmen är baserad på en roman av den spanske författaren Juan José Plans betitlad El juego de los niños ("Barnleken").

Handling
Det semestrande engelska paret Tom och Evelyn anländer till Almanzora i södra Spanien, varifrån de senare tar sig med båt till en mindre ö utanför kusten. De upptäcker efter ett litet tag att öns vuxna befolkning tycks ha gått upp i rök samt även att barnen beter sig märkligt.

Rollista (i urval)

Externa länkar
Vem kan döda ett barn? IMDb.com

Referenser

Noter

Filmer 1976
Engelskspråkiga filmer
Spanska skräckfilmer
Franska Trion

Franska Trion är en svensk musikgrupp bildad 2002 i Göteborg av Matti Ollikainen. Bandet består förutom av frontmannen även av Viktor Turegård (kontrabas), samt trummisen Christopher Cantillo, som ersatt Thommy Larsson. Deras musik beskrivs oftast som en slags blandning av rock, blues och jazz. Texterna är ofta tragikomiska. 

I juni 2023 släppte de "anti"-midsommar låten Midsommar.

Ny trummis 
Bandets tidigare trummis Thommy Larsson avled hastigt i mars 2019 under en pågående turné. Bandet ställde in några spelningar, men återupptog sin turné den 30 mars med en konsert på Postkontoret i Oslo. I juli 2019 släppte de sin tionde skiva, Dom ensammas planet, där fyra olika trummisar medverkar: Anton Jonsson, Christopher Cantillo, Erik Fastén och Pontus Torstensson.

Noterbara framträdanden 
 2011 gjorde de musiken till TV-serien "Nordstan". 
 2013 var bandet förband åt Håkan Hellström.
 2020 var Franska Trion husband i tre avsnitt av TV-programmet På spåret.

Diskografi 

 
 

 2021 – I väntan på Jan Myrdals död
 2022 – Mellan 4 väggar

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Franska Trion på Discogs

Musikgrupper bildade 2002
Hassan Hassanzadeh Amoli

Hassan Hassanzadeh Amoli (persiska: حسن حسن‌زاده آملی), född 10 februari 1929 i Ira nära Amol i Mazandaran, Persien, död 25 september 2021 i Amol, Mazandaran, var en iransk ayatolla. Han var framstående inom islamisk filosofi och gnosis, men forskade även inom islamisk rättslära, poesi, traditionell medicin, matematik och astronomi. Utöver persiska talade han franska och arabiska. Han har skrivit böcker i filosofi, mystik, matematik, astronomi och persisk och arabisk litteratur. Hälsotjänstemän sa att han dog på grund av hjärtsvikt på grund av hög ålder. Irans högste ledare Ali Khamenei bad begravningsbönen för honom.

Referenser

Externa länkar 
 Great Muslim scholars’ lifestyles as an approach to spiritual health: the views and practices of Ayatollah Hassan Zadeh Amoli
 Noorsoft

Födda 1929
Män
Avlidna 2021 
Iranska ayatollor
Personer i Iran under 2000-talet
Personer i Iran under 1900-talet
Personer från provinsen Mazandaran
Shiitiska lärda
Muslimska mystiker
Sinoceratops

Sinoceratops är ett utdött släkt av ceratopsier som levde cirka 73 miljoner år sedan.

Centrosauriner
Benjamin Jones

Benjamin "Ben" Jones, född 2 januari 1882, död 20 augusti 1963 i Johannesburg, var en brittisk tävlingscyklist.

Jones blev olympisk guldmedaljör i lagförföljelse vid sommarspelen 1908 i London.

Källor 

Brittiska tävlingscyklister
Brittiska olympiska guldmedaljörer
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1908
Olympiska silvermedaljörer 1908
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Storbritannien
Födda 1882
Avlidna 1963
Män
Malma församling (före 1943)

Malma församlling var en församling i Västerås stift i nuvarande Köpings kommun. Församlingen uppgick 1943 i Bro och Malma församling.

Församlingskyrka var Malma kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen hade medeltida ursprung och därur utbröts 1593 Malma fjärdings församling (Hed) och församlingen uppgick 1943 i Bro och Malma församling, namnändrad 1950 till Kolsva församling.

Pastorat
Medeltiden till 1593: Eget pastorat.
1593 till 1648: Moderförsamling i pastoratet Malma och Hed.
1648 till 1943: Eget pastorat.

Organister
Lista över organister i Malma församling.

Se även
Malma socken, Västmanland

Referenser

Indelningar i Köpings kommun
Historiska församlingar i Västerås stift
Halmstads församling (före 1962)

Halmstads församling var en församling i  Göteborgs stift och i nuvarande Halmstads kommun. Församlingen uppgick 1962 i S:t Nikolai församling.

Administrativ historik 
Församlingen bildades på 1200-talet genom utbrytning ur Övraby församling. Ur denna utbröts 1962 Martin Luthers församling samtidigt som församlingen namnändrades till S:t Nikolai församling.

Församlingen var till 1563 annexförsamling i pastoratet Övraby och Halmstad för att från 1563 till 1962 vara moderförsamling i pastoratet Halmstad, Övraby och Holm.

Organister

Kyrkor
 Sankt Nikolai kyrka

Referenser

Vidare läsning

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Halmstads kommun
Melomys bannisteri

Melomys bannisteri är en gnagare som först beskrevs av D. J. Kitchener och I. Maryanto 1993. Den ingår i släktet Melomys och familjen råttdjur. IUCN kategoriserar arten globalt som starkt hotad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Arten lever på en, möjligen två öar i den indonesiska ögruppen Moluckerna.

Beskrivning 
Arten är en liten råtta, med en kroppslängd från nos till svansrot på 11 till 11,5 cm, en svanslängd på 10,5 till 12 cm, och en vikt mellan 45 och 62 g. Pälsen på ryggsidan är mellanbrun med svarta till gråa hårspetsar. Undersidan, inklusive läppar, strupe, bröst och delar av benen är vita. Svansen är brungrå på ovansida och sidor, mörkare grå på undersidan.

Utbredning 
Melomys bannisteri är endemisk för ön Kai Besar i den indonesiska ögruppen Moluckerna och eventuellt även för ön Kai Taam i samma ögrupp.

Ekologi 
Arten är dåligt känd, men man antar att den lever på marken i fuktig, tropisk skog från havsytans nivå upp till 500 meters höjd.

IUCN har rödlistat arten som starkt hotad ("EN") på grund av dess begränsade utbredning och på grund av att utbredningsområdena är hotade av skogsavverkning. Då arten visat sig vara relativt tolerant mot störningar och uppträda i andra habitat, har IUCN övervägt att sänka rödlistningskategorin till sårbar ("VU").

Taxonomi 
Vissa auktoriteter har tidigare (1995) fört arten till Melomys lutillus på grund av de båda taxonens morfologiska överensstämmelse. Mot det har invänts att M. lutillus endast lever på Nya Guinea, och då vattnan mellan den ön och ön (eller öarna) där M. bannisteri lever, är djupa är det osannolikt att några exemplar av M. lutillus skulle kunna ha tagit sig dit, och numera (2018) betraktas M. bannisteri allmänt som en sann art.

Källor

Anmärkningar

Externa länkar 

Råttdjur
bannisteri
Däggdjur i australiska regionen
Ulf Sandborg

Ulf Magnus Sandborg, född 17 december 1917 i Finspång, Östergötlands län, död 26 juli 2000, var en svensk musikdirektör.

Sandborg, som var son till folkskollärare Magnus Sandborg och Ester Sandberg, avlade studentexamen i Kalmar 1937 och högre musiklärarexamen vid Kungliga Musikhögskolan 1942. Han blev musiklärare vid samrealskolan i Falkenberg 1943, kommunal musikledare i Nyköping 1948, och ar musiklärare vid högre allmänna läroverket i Sandviken från 1955. Han var först förbundsdirigent i Gävleborgs läns sångarförbund och dirigent i Sandvikens orkesterförening/Sandvikens symfoniorkester 1957–1984. Han tilldelades Sveriges orkesterföreningars riksförbunds, Gävleborgs läns sångarförbunds och Norrlands sångarförbunds förtjänsttecken.

Källor

Svenska dirigenter
Svenska musikpedagoger
Musik i Sandviken
Födda 1917
Avlidna 2000
Män
Personer från Finspång
Ben Gleason

Benjamin "Ben" Gleason, född 25 mars 1998, är en amerikansk professionell ishockeyback som är kontrakterad till Dallas Stars i National Hockey League (NHL) och spelar för Texas Stars i American Hockey League (AHL). Han har tidigare spelat för London Knights och Hamilton Bulldogs i Ontario Hockey League (OHL).

Gleason blev aldrig NHL-draftad.

Han är kusin till den före detta ishockeybacken Tim Gleason som spelade själv i NHL mellan 2003 och 2015.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Ben Gleason NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Benjamin Gleason hockey statistics and profile at hockeydb.com
Ben Gleason – player profile at The Hockey News

Spelare i Dallas Stars
Spelare i Texas Stars
Spelare i Hamilton Bulldogs (2015–)
Spelare i London Knights
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Michigan
Personer från Oakland County
Levande personer
Födda 1998
Män
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Ekkerøya

Ekkerøya är en cirka 5,5 kilometer lång och 1,5 kilometer bred "skoformad" halvö i nordligaste Norge, förbunden med fastlandet via en smal landremsa cirka 15 kilometer öster om Vadsø. Berggrunden utgörs av sandsten men även andra sedimentära bergarter förekommer, som bedöms avsatta för 500-600 miljoner år sedan. Halvön avgränsas mot havet av mestadels smala sandstränder.

Historik
De 900 år gamla vikingatidsgravarna på Ekkerøya stammar antagligen från en handelsstation belägen långt upp i nordost från den fasta norska bebyggelsen och den är bland de östligaste spåren av norsk bosättning från denna tiden. Från 1500-talet och fram till omkring 1960 hade halvön en stabil bosättning, men i och med att ekonomiska grunden för fiske och fiskindustri försämrades och ersättningsnäringar saknades skedde en avfolkning.

Under andra världskriget byggde tyskarna bunkrar och ammunitionsförråd i berget Sandflåget och rester av det finns kvar 2018.

Ekkerøy fiskeläge
Ekkerøy är ett litet fiskeläge på halvön med färre än 50 fastboende där turism, särskilt fågelskådare, utgör en inkomstkälla och sysselsättningen i övrigt är väsentligen arbetspendling till Vadsø. I samhället finns en sommaröppen museianläggning bestående av en lanthandel (numera sommarkafé), fiskebodar som bland annat varit räkkokeri, trankokeri och en mindre fågelutställning.

I Ekkerøy ligger museigården Kjeldsenbruket.

Ekkerøya naturreservat
År 1983 avsattes de sydöstra, östra och delar av de nordliga sandiga strandremsorna och fågelfjället till naturreservat. Det kom att omfatta 160 hektar varav 70 hektar land för att skydda dels fågelfjället men även växtbiotopen där praktnejlika ingår, som i Norge enbart finns i östra Finnmark. Övriga floran är den gängse för området inklusive förekomst av fjällsippa, fjällglim och hjortron. På fågelfjället dominerar tretåig mås med mer än 20 000 häckande par 1979. Alförrädare övervintrar i vattnen och även en del icke häckande exemplar finns kvar över  somrarna. Långflyttaren kustlabb häckar i området och är en predator på den tretåiga måsen. Riklig förekomst av vadare finns inom naturreservatet och dess omgivningar och inkluderar bland andra strandskata, roskarl och brushane.

Referenser

Bilder från Ekkerøya

Vadsø kommun
Naturreservat i Norge
Halvöar i Norge
Carl Herman Leuhusen

Carl Herman Leuhusen, född 25 september 1810 i Stockholm, död 23 april 1879 i Mariestad, var en svensk friherre och generalmajor.

Biografi
Leuhusen blev kadett vid Krigsakademien vid Karlbergs slott den 2 oktober 1825 och han tog examen den 29 november 1829. Han utnämndes till kornett vid Livregementets husarer den 19 oktober samma år.

Den 20 februari 1836 befordrades han vid regementet till löjtnant för att den 7 december 1843 bli befordrad till ryttmästare och regementets kvartermästare. Han blev den 15 maj 1849 utnämnd till skvadronchef och den 26 april 1855 befordrades han till major. Samma år blev han även statsrevisor.

Redan den 8 maj 1855, alltså endast omkring två veckor efter sin befordran till major, blev han befordrad till överste och sekundchef för regementet. Den 6 augusti 1859 utnämndes han till den nye kungen, Karl XV:s, förste adjutant samt generalmajor.

Hans militära karriär tog nu ny fart och den 25 november 1862 blev han kavalleriinspektör för att den 8 mars 1864 bli generalbefälhavare för Tredje militärdistriktet. Han blev även mot slutet av sitt liv mer involverad i civila göromål och 1865 utnämnd till direktör i Göta kanalbolagets Västgötalinje.

Han tog avsked den 8 september 1874.

Familj
Leuhusen var son till kaptenen vid Svea livgarde Gustaf Leuhusen och dennes hustru Beata Juliana Gyllenhaal född i adelsätten Gyllenhaal. Han var bror till generalmajor Alexander Leuhusen.

Leuhusen gifte sig den 24 augusti 1837 i Mariestad med friherrinnan Vilhelmina Carolina von Knorring (1813-1855), dotter till överstelöjtnanten, friherre Anton von Knorring och grevinnan Augusta Spens. De fick tre barn tillsammans, bland dem Wilhelm Leuhusen.

Leuhusen gifte om sig den 15 september 1860 i Frötuna med grevinnan Fredrika Rosina von Hermansson (1826-1907) dotter till löjtnanten, greve Carl Johan von Hermansson och Carolina Fredrika Dahlson. Även de fick tre barn tillsammans, bland dem Regner Leuhusens far.

Ordnar och utmärkelser
 Riddare av Svärdsorden - 10 november 1851
 Kommendör av Sankt Olavs orden - 4 juli 1858
 Kommendör av Danska Dannebrogsorden - 21 september 1859
 Storkors av Danska Dannebrogsorden - 23 juni 1860
 Kommendör av Svärdsorden - 28 januari 1861
 Kommendör med stora korset av Svärdsorden - 29 juli 1869

Utöver detta var han även:
 Ledamot av Lantbruksakademien - 1856

Källor
adelsvapen.com, tab6

Män
Födda 1810
Avlidna 1879
Svenska generaler
Svenska friherrar
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1800-talet
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Storkorset av Dannebrogorden
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Ledamöter av Lantbruksakademien
Fredhälls gård

Fredhälls gård var en byggnad vid nuvarande Fredhällsgatan i dagens Kungsholmens stadsdelsområde i Stockholms innerstad. Gården revs 1936 när området bebyggdes med bostäder. Gården gav stadsdelen Fredhäll sitt namn.

Historik

Fredhäll var ursprungligen en lantgård beläget längst i väster på Kungsholmen strax söder om färdvägen till Drottningholm och nära Tranebergsbron som då var en flottbro. Under en tid bedrevs här även krogrörelse. Närmaste granne i väster var Tranebergs brovaktarställe. Gårdsbebyggelsen uppfördes 1819 för kassören i auktionskammaren Olof Tideström. Byggnaden var ett panelat trähus i två våningar under ett brutet sadeltak. I övre våningen fanns rokokopanel från Stockholms slott. På södra gaveln anordnades en utbyggnad med veranda. Söder om huvudbyggnaden låg gårdens ekonomibyggnader. Fredhäll lades 1850 till Kristinebergs slott och blev prästboställe under Kristineberg.

Stockholms stad köper gården
Fredhälls och Kristinebergs ägor förvärvades 1920 av Stockholms stad och 1926 utlystes en idétävling om hur trakten kunde bebyggas med bostadshus. Första priset delades av arkitekterna Cyrillus Johansson och Sven Markelius. Stadsplaner för Fredhäll fastställdes 1931 respektive 1932 och är signerade Albert Lilienberg. Utbyggnaden av dagens Fredhäll började under 1930-talets första år. 

Gården fanns fortfarande kvar vid dagens Fredhällsgatan när de första bostadshusen i kvarteret Balen stod färdiga. 1936 revs slutligen gårdsbebyggelsen och området blev en namnlös del av Fredhällsparken som sedan 2018 bär namnet Tora Dahls park efter författaren Tora Dahl. Kvarteret Fredhälls gård, väster om parken, påminner fortfarande om den gamla lantgården som gav stadsdelen Fredhäll sitt namn.

Källor
 

Stockholms stadsmuseum: Fredhäll, Marieberg, Stadsdelsinventering 1984.
Stockholm Direkt: Här får parken i Fredhäll nytt namn, publicerad 7 november 2018.

Externa länkar

Ej längre existerande byggnader på Kungsholmen
Kristineberg