kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marjo Kuusela

Marjo-Leena Kuusela-Kitti, född 30 september 1946 i Åbo, är en finländsk dansare och koreograf. 

Kuusela grundade 1972 dansteatern Raatikko tillsammans med Maaria Wolska. Åren 1972–1987 verkade hon som dansare, koreograf och konstnärlig ledare för Raatikko, som under 1970- och 1980-talen var Finlands internationellt mest kända dansteater och samtidigt dansens flaggskepp för samhällsengagerad scenkonst med sin konstnärliga linje kallad realistisk dansteater. Gruppen var också banbrytande för professionalismens framväxt inom samtida dans i Finland. Åren 1992–1996 var Kuusela konstnärlig ledare för dansgruppen vid Helsingfors stadsteater. 

Kuusela har koreograferat bland annat Väki ilman valtaa (1974), Salka Valka (1977) och Turun palo (1982) för Raatikko, helaftonsbaletten Ronja Rövardotter (1989) för Finlands nationalbalett och Tyttö ja tanssiva karhu (1993) för Helsingfors stadsteater. Hon har satt upp sina koreografier bland annat i Reykjavik, Tartu och Göteborg. Hon har gjort koreografi även för ett flertal teaterpjäser och operor sedan 1970-talet. Hon var professor i koreografi vid Teaterhögskolan i Helsingfors 1996–2008. Hon var konstnärlig ledare för dansfestivalen i Pyhäjärvi 1992–1994 och arrangör för evenemanget Billnäs – en dag med dans sedan 1998. Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1987 och titeln konstens akademiker 2009.

Källor

Finländska dansare
Finländska koreografer
Finländska konstnärliga professorer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1946
Kvinnor
Levande personer
Personer från Åbo
Konstens akademiker
University Bridge, Seattle

University Bridge är en klaffbro i Seattle i delstaten Washington i USA. Bron leder trafik över Portage Bay mellan Eastlake i söder och University District i norr. Bron har två klaffar och när klaffarna är uppfällda har man en 53 meter bred farbar led för fartyg.

Tillkomst och ombyggnad
Tidigare fanns en bro som hette "Latona Bridge" och den skulle ersättas. Arbetet med den nya bron skulle påbörjas år 1916 och pågå i 15 månader. Norra brofästet hade stabil grund, men vid det södra brofästet var det sandgrund som liknade kvicksand och man tvungen att göra omfattande pålningsarbeten. Till slut den 1 juli 1919 kunde den färdigställda "University Bridge" invigas. Åren 1932-1933 byggdes bron om och återinvigdes 6 april 1933 av Franklin D. Roosevelt. År 1982 kom "University Bridge" med på listan National Register of Historic Places.

2 maj 2007 brast en vattenledning och ett slukhål uppstod vid brons södra sida. Bron fick tillfälligt stängas.

Bildgalleri

Referenser
 History Link.org
 Pipe break, sinkhole keep University Bridge closed through Thursday evening

Externa länkar
 Seattle Department of Transportation: University Bridge

Broar i USA
Seattle
National Register of Historic Places
Klaffbroar
Broar invigda 1919
1919 i USA
Transport i Washington
ML-uppskattning

En ML-uppskattning är ett sätt inom komplex analys  att ta fram en övre begränsning av en kurvintegral i det komplexa talplanet. Namnet kommer av att uppskattningen som ges är maximivärdet på kurvan (M) multiplicerat med kurvans längd (L).

Uppskattningen lyder: Antag att  är en komplexvärd funktion kontinuerlig på kurvan  och att absolutvärdet  är begränsat på . Då är
 
där  och  är längden av kurvan .

Bevis 
Satsen kan bevisas med triangelolikheten för integraler:
 
Satser inom komplex analys
Josefin Sonck

Josefin Sonck, född 21 februari 1988 i Vasa, är en finlandssvensk ståuppkomiker, skådespelare och manusförfattare. År 2017 vann hon priset som "Årets Nykomling" på Svenska Stand up-galan. 

Josefin Sonck är uppvuxen i Vasa och på Åland men bor och arbetar nu i Stockholm.

Josefin Sonck har medverkat i Släng dig i brunnen i SVT 2017 och 2018 och 2019. Hon är därtill upphovsperson till humorserien #Flickstreck som hon både skrivit manus till och skådespelar i tillsammans med Elin Almén. Sonck har även skrivit manus till bland annat kortfilmen Att plocka en blomma som visats på Göteborgs filmfestival och Stockholms filmfestival. Josefin Sonck spelade huvudrollen i kortfilmen Jag vill ha dig. Hon har medverkat i flera humorpoddar och i busringningsprogrammet "YLVA" i P3, samt i sketchprogrammet Lucky Pussy i P3. Den 29 juni 2018 var Sonck sommarpratare i radio Vega i Finland. 

Hösten 2020 debuterar Josefin Sonck som författare med romanen Jag måste sluta tänka på Patrik Lundgren (Schildts & Söderströms, 2020).

Referenser

Externa länkar
Josefine Soncks webbplats

Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Svenska komiker
Personer från Vasa
Finlandssvenska skådespelare
Finlandssvenska författare
Sommarpratare 2018
VI. arméfördelningen (1893–1927)

VI. arméfördelningen var en arméfördelning inom svenska armén som verkade i olika former åren 1893–1927. Förbandsledningen var förlagd i Östersunds garnison i Östersund.

Historik
Genom 1892 års härordning bildades 6. arméfördelningen 1893, arméfördelningen ersatte då det tidigare 6. militärdistriktet. År 1902 antogs namnet VI. arméfördelningen. År 1910 omlokaliserades staben till Östersunds garnison i Östersund. I samband med försvarsbeslutet 1925 avvecklades VI. arméfördelningen, i dess ställe bildades den 1 januari 1928 Norra arméfördelningen.

Verksamhet
Arméfördelningschef hade en särskild stab, vilken bestod av 1 stabschef och 1 generalstabsofficer (båda på generalstabens stat), 2 såsom adjutanter ur underlydande truppförband kommenderade officerare, 1 fortifikationsofficer (på fortifikationens stat), 1 fördelningsintendent och 1 expeditionsintendent (på intendenturkårens stat), 1 fördelningsläkare och 1 fördelningsveterinär.

Inskrivningsområde
År 1925 omfattade VI. arméfördelningen följande inskrivningsområden: Gävleborgs, Jämtlands, Västernorrlands, Västerbottens och Norrbottens inskrivningsområden.

Ingående enheter

1915
År 1915 bestod arméfördelningen av följande förband:

Hälsinge regemente (I 14)
Västerbottens regemente (I 20)
Jämtlands fältjägarregemente (I 23)
Västernorrlands regemente (I 28)
Norrlands dragonregemente (K 8)
Norrlands artilleriregemente (A 4)
Norrlands trängkår (T 3)

1925
År 1925 bestod arméfördelningen av nedan förband.

11. infanteribrigaden: Hälsinge regemente (I 14) och Jämtlands fältjägarregemente (I 23)
12. infanteribrigaden: Västerbottens regemente (I 20) och Västernorrlands regemente (I 28)
Norrlands dragonregemente (K 8)
Norrlands artilleriregemente (A 4)
Svea ingenjörkårs detachement i Östersund (Ing 1 Ö)
Norrlands trängkår (T 3)
Intendenturkompaniet i Sollefteå (Int 4)

Förläggningar och övningsplatser
Staben samt förbandsledningen för VI. arméfördelningen förlades 1893 till Gävle. Den 1 oktober 1894 förlades den till Norra Kyrkogatan 23 i Härnösand. Den 1 oktober 1910 flyttades staben en sista gång, och förlades då till Storgatan 53 i Östersund. År 1918 flyttades staben till Storgatan 47.

Förbandschefer

1893–1894: Roger Björnstjerna
1894–1899: Gustaf Toll
1899–1905: Casten Warberg
1905–1910: Johan Wikander
1910–1916: Gustaf Wrangel
1917–1918: Erik Bergström
1919–1922: Carl Gustaf Hammarskjöld
1920–1921: Georg Nyström 
1922–1926: Carl Bastiat Hamilton
1926–1927: Peter Hegardt

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Nedre norra arméfördelningen
Övre norra arméfördelningen
Härnösands garnison 
Östersunds garnison

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Östersunds garnison
Historiska militära indelningar i Sverige
Ej längre existerande svenska arméfördelningar
Svenska militära enheter bildade 1893
Svenska militära enheter upplösta 1927
Arja Raatikainen

Arja Anita Raatikainen, född 3 november 1958 i Helsingfors, är en finländsk dansare och koreograf. 

Raatikainen blev magister i danskonst 1994 efter studier vid Teaterhögskolans institution för danskonst 1983–1987 och var professor där 1995–1998. Hon har uppträtt som dansare i verk av bland andra Jorma Uotinen, Anzu Furukawa och Kenneth Kvarnström samt sedan 1993 varit verksam som koreograf, bland annat med solot 3 vaille 12 (1995), gruppverket Kommentteja (1998) och duetten Opal-D (2000). Hon har sedan slutet av 1990-talet turnerat internationellt med flera av sina verk. Hon grundade 1996 produktionsgruppen Nomadi tillsammans med Alpo Aaltokoski, Jyrki Karttunen och Katri Soini. Raatikainen var konstnärsprofessor för dans 1998–2003 och tilldelades Pro Finlandia-medaljen 2009.

Källor

Finländska dansare
Finländska koreografer
Finländska professorer
Finländska konstnärliga professorer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Personer från Helsingfors
Tiina Lindfors

Tiina Tuulikki Lindfors, född 14 april 1958 i Helsingfors, är en finländsk dansare och koreograf. 

Lindfors verkade 1980–1987 som dansare i dansteatergruppen Jazz-Point och var 1989 med om att grunda dansteatern Eri, som delvis genom hennes insatser har blivit en av den finländska moderna dansens viktigaste ensembler. Hon har gjort drygt 67 koreografier, av vilka kan nämnas Olennainen (1988), Pikku prinssi (1994), Takti (1997), Erilaista Bachia (2000), Enkelit (2004), Samassa kolme unta (2006), Vapauden vanki (2007) och En klänning av snö (2007). Musiken intar en central plats i Lindfors ställningstagande och med teaterns uttrycksmedel laborerande danskonst. Hon har blivit prisbelönad av bland annat Finska litteratursällskapet (1999) och Svenska kulturfonden (2005).

Källor

Finländska dansare
Finländska koreografer
Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Personer från Helsingfors
Sommarpratare 2023
Kyrketorps församling (olika betydelser)

Kyrketorps församling kan syfta på tre tidigare församlingar i Skara stift:

 Kyrketorps församling –1571
 Norra Kyrketorps församling –2010
 Södra Kyrketorps församling –2006
Aira Samulin

Aira Laila  Suvio-Samulin, född Suvio den 27 februari 1927 i Ignoila i Salmis, död 23 oktober 2023 i Helsingfors, var en finländsk danspedagog och modeföretagare.

Biografi 
Aira Samulin började uppträda med sång och dans som 2,5-åring. Fram till 1939 levde hon omgiven av en släkt full med dansare, skådespelare, idrottare och modeexperter i och omkring Viborg i dåvarande Finland. Men i och med vinterkriget miste Samulins familj allt. Samulins pappa, Viktor, stupade i fortsättningskriget år 1941 när Aira var 14 år gammal. Familjen förlust också sitt hem och övriga egendom.

Samulin inledde sin karriär i Helsingfors under sent 1940-tal som tävlingsdansare och danslärare med sin dåvarande make Helge Samulin. Hon grundade på 1960-talet dansgruppen Rytmikkäät mannekiinit, där dans och modevisning kombinerades på ett sätt som var nytt för finländska förhållanden. Hon drev vidare egen dansskola i många år och introducerade från 1960-talet om framåt flera modedanser och hade oupphörligt propagerat för dansens hälsobringande verkan. 

Samulin hade också arbetat för Suomen Filmiteollisuus (Finlands fimindustri). År 1989–1996 var Samulin med i Esbo stadsfullmäktige i Centern i Finlands grupp. Dessutom har Samulin också varit med i Helsingfors stadsfullmäktige. 

På äldre dagar hade den färgstarka och ungdomligt klädda Samulin engagerat sig bland annat i mentalvårdsfrågor, vilket hade sin grund i egna erfarenheter inom den närmaste kretsen. Om detta hade hon skrivit i memoarböckerna Soturi ja Sunnuntailapsi (1987) och Auringonpimennys (1989). Speciellt arbetade hon för ungas och gamlas välbefinnande. Aira Samulin besökte ännu i 90-årsåldern ofta äldreboenden och gav av sin tid till personer som annars hade blivit utan besök. Hennes liv skildrades 2001 i filmen Tango Kabaree (regi av Pekka Lehto), där hon själv hade en av huvudrollerna.  

Samulin lät även bygga upp den karelska gården Hyrsylän mutka i Nummis i Lojo, som förevisas för besökare. På gården finns en staty över hennes älskade far och ett minnesmärke över andra stupade och dem som blev föräldralösa i kriget. 

Samulin hade en dotter Pirjo Samulin (1947–2018) och en son Jari Samulin (född 1955) i äktenskapet med Helge Samulin. Makarnas äktenskapsskillnad började 1963. Samulin avled i Mejlans sjukhus i Helsingfors den 23 oktober 2023. Hon var 96 år gammal.

Utmärkelser 

 Riddartecknet av Finlands Lejons orden
 MIELI Psykisk Hälsa Finlands utmärkelse verket Auringonpimennys som handlar om familjevåld och psykisk hälsa
 Foretagarna i Helsingfors företagarnas livsverkspris år 2011
 Centralhandelskammarens utmärkelse för Samulins livsverk inom mode år 2017
 Årets Lotta 2021
 Årets positivaste finländare 2012

Källor

Finländska företagsledare
Finländska danspedagoger
Födda 1927
Kvinnor
Personer från Salmis
Avlidna 2023
Irina Hudova

Irina Hudova, född 17 juni 1926 i Viborg, död 20 juli 2015 i Helsingfors, var en finländsk dansare. Hon blev Finlands första professor i danskonst 1972. 

Hudova inledde sin danskarriär vid Kaarlo Eeronens balettskola i Viborg och flyttade efter kriget till Helsingfors för att studera balettkonst på allvar. Hon dansade på Finlands nationalopera 1947–1955 och väckte uppmärksamhet genom sitt rena, klassiska uttryckssätt. En ogynnsam arbetsatmosfär gjorde att hon slutade på operan, varefter hon frilansade en tid och grundade sedan egna balettskolor i Lahtis och Borgå. 

Hudova fick möjlighet att studera rysk balett ur pedagogisk synvinkel i Leningrad och Moskva, en yrkeskunnighet det senare fanns stor efterfrågan på. Hon undervisade och tränade många stora dansare och balettsällskap i bland annat Stockholm, London, Milano och Japan. Hennes rykte nådde även Finland, och hon fick erbjudande att bli chef för operans balett 1972. Samtidigt inrättades också den första professuren i danskonst. Men åter bidrog olika omständigheter, bland annat politiska, till att hon lämnade Finland 1973 och återvände till La Scala i Milano där hon undervisade ända fram till 1990-talet. Hennes självbiografi (red. Leena Järstä) Maailmalla tanssien utkom 2002.

Källor

Finländska dansare
Finländska konstnärliga professorer
Födda 1926
Avlidna 2015
Kvinnor
Personer från Viborg, Finland
Alne församlingsgård

Alne församlingsgård är en kyrkobyggnad som tillhör Arnäs församling i Härnösands stift. Kyrkan ligger i Bonäset i Örnsköldsviks kommun. 

Kyrkobyggnaden invigdes 2014 och ersatte då Järveds kyrka. Altaret, altarfönstret och kyrkklockan har flyttats från Järveds kyrka till Alne församlingsgård.

Referenser 

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Örnsköldsviks kommun
Kyrkobyggnader invigda 2014
2014 i Sverige
Agnes Lindh

Agnes Lindh, född 18 januari 1872 i Helsingfors, död där 25 juli 1952, var en finländsk skådespelare. Hon var från 1898 gift med skådespelaren Emil Lindh.

Biografi
Lindh började sin bana vid 14 års ålder som dansös vid Svenska Teaterns balett och hade 1893–1948 fast engagemang vid denna scen. Hennes debut som Ofelia var en uppmärksammad händelse. Hon hade ett utomordentligt brett register, från dråplig fars till stor tragedi. Högst nådde hon som karaktärsskådespelare och gestaltare av vardagliga och naturliga, men samtidigt viljestarka och självständiga kvinnor. Hon uppträdde lågmält och utan yviga gester, men med stark inlevelse. Hon var aktiv upp i hög ålder; ännu under sina sista år framträdde hon på ett utomordentligt övertygande sätt som farmodern i Hjalmar Bergmans skådespel Farmor och vår herre. Bland hennes övriga glansroller märks Henrik Ibsens Hedda Gabler, Gina i Vildanden, fru Alving i Gengångare och Åse i Peer Gynt, Katri i Daniel Hjort och Boman i Swedenhielms.

Källor

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1872
Avlidna 1952
Kvinnor
Skådespelare från Helsingfors
16 Lyrae

16 Lyrae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning är en dubbelstjärna i den norra delen av stjärnbilden Lyran. Den har en högsta kombinerad skenbar magnitud på ca 5,00 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 25,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 126 ljusår (ca 39 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 5 km/s. Den misstänks ingå i Ursa Major Moving Group.

Egenskaper
Primärstjärnan 16 Lyrae A är en blå till vit underjättestjärna av spektralklass A6 IV, medan  Cowley et al. (1969) ansatte spektralklass A7 V för den synliga komponenten. Den har en massa som är ca 1,8 solmassor, en radie som är ca 1,9 solradier och utsänder ca 12 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 900 K. 

16 Lyrae är en misstänkt astrometrisk dubbelstjärna som varierar i visuell magnitud mellan +5,00 och 5,09 men har inte klassificerats till någon särskilt variabeltyp. Konstellationen är källa till röntgenstrålning med en styrka av 105,3 × 1020 W, som troligen kommer från den osynliga följeslagaren.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/16lyrae

Stjärnbilden Lyran
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Vita underjättar
Dubbelstjärnor
Variabla stjärnor
III. arméfördelningen (1893–1927)

III. arméfördelningen var en arméfördelning inom svenska armén som verkade i olika former åren 1893–1927. Förbandsledningen var förlagd i Skövde garnison i Skövde.

Historik
Genom 1892 års härordning bildades 3. arméfördelningen 1893, arméfördelningen ersatte då det tidigare 3. militärdistriktet. År 1902 antogs namnet III. arméfördelningen. I samband med försvarsbeslutet 1925 avvecklades III. arméfördelningen, i dess ställe bildades den 1 januari 1928 Västra arméfördelningen.

Verksamhet
Arméfördelningschef hade en särskild stab, vilken bestod av 1 stabschef och 1 generalstabsofficer (båda på generalstabens stat), 2 såsom adjutanter ur underlydande truppförband kommenderade officerare, 1 fortifikationsofficer (på fortifikationens stat), 1 fördelningsintendent och 1 expeditionsintendent (på intendenturkårens stat), 1 fördelningsläkare och 1 fördelningsveterinär.

Inskrivningsområde
År 1925 omfattade III. arméfördelningen följande inskrivningsområden: Bohus-, Älvsborgs södra- och norra- samt Skaraborgs inskrivningsområden.

Ingående enheter

1915
År 1915 bestod arméfördelningen av följande förband:

Västgöta regemente (I 6)
Skaraborgs regemente (I 9)
Älvsborgs regemente (I 15)
Bohusläns regemente (I 17) 
Livregementets husarer (K 3)
Göta artilleriregemente (A 2)
Boden-Karlsborgs artilleriregemente (A 8)
Göta ingenjörkår (Ing 2) (utom fästningskompaniet i Karlskrona.)
Göta trängkår (T 2)

1925
År 1925 bestod arméfördelningen av nedanstående förband.

5. infanteribrigaden: Skaraborgs regemente (I 9) och Älvsborgs regemente (I 15)
6. infanteribrigaden: Västgöta regemente (I 6) och Bohusläns regemente (I 17) 
Livregementets husarer (K 3)
Göta artilleriregemente (A 2)
Karlsborgs artillerikår (A 10)
Göta ingenjörkår (Ing 2)
Göta trängkår (T 2)
Intendenturkompaniet i Karlsborg (Int 2)

Förläggningar och övningsplatser
Staben samt förbandsledningen för III. arméfördelningen förlades 1893 till Skolgatan 10 i Skövde.

Förbandschefer

1893–1896: Axel Ryding
1896–1902: Carl Wilhelm Ericson
1902–1911: Carl Axel Nordenskjöld
1911–1917: Christofer von Platen
1917–1922: Bror Munck
1922–1926: Axel Carleson
1926–1927: John Nauckhoff

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Skövde garnison
Västra arméfördelningen (1928–1936)
Västra arméfördelningen
Västra militärområdet

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Östersunds garnison
Historiska militära indelningar i Sverige
Ej längre existerande svenska arméfördelningar
Svenska militära enheter bildade 1893
Svenska militära enheter upplösta 1927
Midsommar (olika betydelser)

Midsommar kan avse:

 Midsommar – en högtid som firas nära sommarsolståndet, främst i norra Europa
 Midsommar (film, 2003) – en dansk-svensk långfilm från 2003, dansk titel Midsommer
 Midsommar (film, 2019) – en amerikansk-svensk skräckfilm från 2019 i regi av Ari Aster
 Midsommar (musikgrupp) – ett tidigare svenskt rockband
 Midsommar (pjäs) – ett drama från 1900 av August Strindberg
 Midsommar (ö) – en holme i Södra Björkfjärden i Mälaren

Se även
 Midsommarblomster –  en flerårig ört inom släktet nävor
 Midsommardagen – inom Svenska kyrkan en helgdag på midsommarveckoslutets lördag
 Midsommarkrans – en ringformad huvudbonad
 Midsommar i Sverige – en högtid som firas allmänt i Sverige
 Jensmäss – firas i Jämtland den 23 juni
Ha-Ash

Ha*Ash är en amerikansk musikgrupp bildad 2002 som består av de två systrarna Hanna Nicole (född 25 juni 1985) och Ashley Grace (född 27 januari 1987) Pérez Mosa.

Medlemmar 

 Hanna Nicole Pérez Mosa (född 25 juni 1985) –  klaviatur, piano, trummor , gitarr, munspel och sång.
 Ashley Grace Pérez Mosa (född 27 januari 1987) –  klaviatur, piano, melodika, gitarr och sång.

Turnéer 

 Ha*Ash Tour (2003-2004)
 Mundos Opuestos Tour (2005-2006)
 Habitación Doble Tour (2008-2009)
 A Tiempo Tour (2011-2013)
 1F Hecho Realidad Tour (2015-2017)
 Gira 100 años contigo (2018-2019)

Diskografi

Studioalbum

Livealbum

Singlar

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Amerikanska duogrupper
Amerikanska musikgrupper
Mexikanska musikgrupper
Spanskspråkig musik
Musikgrupper bildade 2005
Maastricht (geologi)

Maastricht är en geologisk tidsålder som varade för cirka 72–66 miljoner år sedan, under perioden krita. Åldern är uppkallad efter den nederländska staden Maastricht. Den utgör den sista åldern eller översta etagen inom Yngre krita.

Maastricht-tiden var den sista tidsåldern med stora landlevande dinosaurier. Ålderns slut definieras av ett tunt lager med förhöjd halt av grundämnet iridium, vilket anses vara resultat av ett asteroidnedslag som bildade Chicxulubkratern och troligen orsakade ett stort utdöende vid övergången till kenozoikum (se Krita–tertiär-gränsen). 
  
I Sverige finns avlagringar från maastricht-tiden i Skåne. I Malmö-Ystad-bäckenet är maastricht-lagret upp till 700 meter tjockt. I Kristianstadsbäckenet finns Åhussandsten från maastricht med dinosauriefossil.

Källor

Krita
Hey Hey, My My (Into the Black)

Hey Hey, My My (Into the Black) är en låt av Neil Young. Låten finns i två versioner där den ena är akustisk och kallas då My My, Hey Hey (Out of the Blue). Båda finns med på albumet Rust Never Sleeps från 1979. Den släpptes även på singel samma år och nådde plats 79 på amerikanska Billboard Hot 100-listan. Låtens text handlar om hur musiker antingen kan fortsätta göra musik så som de alltid gjort, eller fortsätta utforska nya vägar. När Young skrev låten var han också mycket påverkad av punkens intåg, och hur gamla rockartister skuffades undan till förmån för yngre generationer musiker.

Låtens text kritiserades av John Lennon som menade att döden inte var något att glorifiera. Neil Young svarade senare att texten snarare handlar om rockmusikens väsen än om människors och rockstjärnors död. Efter att Kurt Cobain begick självmord 1994 hittades ett avskedsbrev där han citerat textraden "it's better to burn out than to fade away" från denna låt. Young blev djupt tagen av detta och dedicerade sitt album Sleeps with Angels till Cobain. Lana Del Rey har citerat låten i sin låt "Get Free" från albumet Lust for Life.

Hey Hey, My My finns även tillgänglig i liveversioner på albumen Live Rust (1979) och Weld (1991).

Källor 

Musiksinglar 1979
Neil Young