kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Furstepalatset, Šibenik

Furstepalatset (, ) är ett kulturmärkt palats i Šibenik i Kroatien. Det uppfördes under 1200–1300-talet och var från senmedeltiden till slutet av det venetianska styret år 1797 guvernörsbostad och officiellt säte för den lokale härskaren – stadens furste (knez) och kapten. Sedan år 1925 rymmer det Šibeniks stadsmuseum.

Beskrivning 
Furstepalatset är beläget söder om Sankt Jakobs katedral i gamla stan och utgjorde ursprungligen en del av stadens försvarssystem. Idag kvarstår endast två vinkelräta flyglar av den tidigare betydligt större konstruktionen. 

Palatset är en avlångt byggnadskomplex som sträcker sig i nordvästlig–sydostlig riktning. Det avgränsas i nordväst av ett kvadratisk torn som vetter mot  Biskopspalatset och kallas för Furstepalatsets torn. I den sydöstra delen avgränsas palatset av ett mångkantigt torn. 

Den södra flygeln har bottenvåning och tre våningar. Den norra flygeln har källare, bottenvåning och två våningar. Mellan den norra flygeln och Biskopspalatset finns Stadsporten som leder till stadens huvudtorg. Den södra flygelns fönster är oprofilerade medan den norra flygelns fönster bär stildrag från gotiken och senrenässansen. Furstepalatsets torn har höga fönster. Mellan fönstren som vetter mot havet finns en relief av ett heraldiskt vapen tillhörande en av de tidigare furstarna. Vid den norra flygeln finns en port i romansk stil som leder till byggnadens källare. I en nisch vid porten finns en skulptur föreställande den tidigare fursten Nicola Marcello.

Noter 
 I svenskspråkig litteratur, i synnerhet turisthandböcker och turistbroschyrer, förekommer även benämningen Grevepalatset och mer sällan Rektorspalatset.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader invigda under 1300-talet
Palats i Šibenik
Santi Biagio e Carlo ai Catinari (församling)

Santi Biagio e Carlo ai Catinari är en församling i Roms stift.

Till församlingen Santi Biagio e Carlo ai Catinari hör följande kyrkobyggnader:

 San Carlo ai Catinari
 San Giuliano dei Fiamminghi
 San Paolo alla Regola
 San Salvatore in Onda
 San Tommaso ai Cenci
 Sant'Andrea della Valle
 Sant'Ivo alla Sapienza
 Santa Barbara dei Librai
 Santa Maria del Pianto
 Santa Maria in Monticelli
 Santissimo Sudario all'Argentina
 Gesù Nazareno all'Argentina
 San Salvatore in Campo
 Santa Maria in Publicolis
 Santissima Trinità dei Pellegrini

Referenser 

Församlingar i Roms stift
Ragnar Jeansson

Ragnar Ludvig Jeansson, född 15 juli 1873 i Kalmar, död där 3 september 1942, var en svensk industriman. Han var bror till Johan Jeansson och far till Gösta Jeansson.

Ragnar Jeansson var elev vid Kalmar högre allmänna läroverk och därefter vid realgymnasiet i Malchin. Från 1890 praktiserade han vid faderns grosshandlarfirma och därefter vid olika firmor i Hamburg 1891–1892 och genomgick därefter handelsutbildning i Storbritannien 1892–1894 och i Frankrike 1895. Jeansson var 1895–1897 prokurist i grosshandelsfirman Johan Jeansson. Sedan fadern avlidit grundade han först 1897 en egen grosshandelsfirma med namnet Ragnar L Jeansson men slog redan i början av 1898 samman faderns rörelse med denna. 

Ragnar Jeansson var även 1898–1905 innehavare av Hafregrynskvarnen Svea i Kalmar, VD i Nygärde tegelbruksaktiebolag 1900–1906, VD för Cocos & Margarinaktiebolaget Svea 1905–1913, VD för Nya Margarin AB Svea 1913–1936 och ledamot av styrelsen för Svenska oljeslagarnas förbund 1920–1942, ledamot av styrelsen för Margarinfabrikernas försäljningsaktiebolag och chef för dess avdelningskontor i Kalmar 1926–1942, ledamot av styrelsen för AB Storängens produkter 1936–1942, VD för Margarin AB Svea 1936–1942 och innehavare av Kalmar marzipanfabrik 1938–1942. Han är begravd på Södra kyrkogården i Kalmar.

Källor 

 Jeansson, Ragnar Ludvig på SvenskaGravar.se

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personer från Kalmar
Gravsatta på Södra kyrkogården i Kalmar
Födda 1873
Avlidna 1942
Män
Andreas Brünniche

Andreas Schytz Plum Brünniche, född 25 januari 1823 i Skovlænge på Lolland, död 6 juni 1908 i Köpenhamn, var en dansk läkare.

Brünniche blev student 1840 och avlade läkarexamen 1846. Under slesvig-holsteinska kriget 1848–1850 var han underläkare, studerade efter kriget i utlandet, var koleraläkare i Köpenhamn 1853 och därefter reservmedikus på Frederiks Hospital. År 1857 avlade han doktorsgraden, var en tid medredaktör för "Hospitalstidende" och senare redaktör för "Bibliotek for Læger". I dansk-tyska kriget 1864 var han överläkare på ett lasarett i Köpenhamn. Få har fungerat så länge som sjukhusöverläkare som honom; 1858–1870 var han överläkare på Børnehospitalet och 1870–1896 på Kommunehospitalet.

Källor

Danska läkare
Födda 1823
Avlidna 1908
Män
Personer från Lolland
The Real Housewives of Dallas

The Real Housewives of Dallas (förkortat RHOD) är en amerikansk reality-TV-serie som hade premiär 11 april 2016 på Bravo och fram till augusti 2017 visats i två säsonger. Serien är det nionde tillskottet i den amerikanska media-franchisen The Real Housewives och följer flera förmögna och inflytelserika kvinnors liv i Dallas, Texas. Första säsongen följde Cary Deuber, Tiffany Hendra, Stephanie Hollman, LeeAnne Locken och Brandi Redmond.

Överblick

Medverkande
Bravo tillkännagav första säsongens medverkande i februari 2016. Där listades Cary Deuber, Tiffany Hendra, Stephanie Hollman, LeeAnne Locken och Brandi Redmond, fem förmögna och inflytelserika societetskvinnor från Dallas, Texas. Marie Reyes nämndes även men i en återkommande roll. I juli 2017 inför andra säsongen meddelades att Deuber, Hollman, Locken och Redmond skulle återvända i huvudrollerna. D’Andra Simmons och Kameron Westcott presenterades som två nya "hemmafruar" medan Hendra valde att endast återkomma i en mindre roll.

Tidslinje över medverkande

Utveckling

Bakgrund och koncept

I maj 2005 meddelades att The Real Housewives var en av sex reality-TV-serier som beställts av den amerikanska TV-kanalen Bravo. Den hämtade inspiration från såpoperor som Desperate Housewives och Peyton Place och skulle följa rika hemmafruar som "lever glamorösa liv i ett grindsamhälle i södra Kalifornien där villor har ett genomsnittligt pris på 1,6 miljoner dollar och invånarna består av chefer och pensionerade idrottare." Serien döptes om till The Real Housewives of Orange County i januari 2006 och hade premiär den 21 mars samma år. Serien blev en tittarsuccé och ledde till flera spin-offs, däribland The Real Housewives of New York (2008), Atlanta (2008) och New Jersey (2009).

I november 2015 presenterade Andy Cohen The Real Housewives of Dallas som det nionde tillskottet i The Real Housewives-franchisen. Cohen, en av Bravos producenter som haft hand om The Real Housewives sedan starten 2005, beskrev serien som en "sydstats-twist" av originalkonceptet. I en intervju med The Daily Dish berättade Cohen att planer på ett tillskott i just Dallas, Texas florerat i sju år. Han tyckte serien påminde om "tidiga Housewives" och utvecklade: "I sättet de kommunicerar med varandra och hur dom lever sina liv med fokus på sina familjer." Bravos vice VD kommenterade:

Referenser

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Amerikanska dokumentär-TV-serier
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Engelskspråkiga TV-serier
Sebastian Möller

Sebastian Möller, född 23 augusti 1993, är en svensk fotbollsspelare.

Karriär
Möller började spela fotboll som fyraåring i IF Böljan. Som 16-åring gick han 2009 över till Halmstads BK.

I februari 2013 värvades Möller av IS Halmia, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Mellan 2014 och 2016 spelade Möller för Vinbergs IF.

I december 2016 värvades Möller av GAIS, där han skrev på ett ettårskontrakt. Möller debuterade i Superettan den 28 april 2017 i en 2–1-vinst över Falkenbergs FF, där han byttes in i den 94:e minuten mot James Sinclair. Inför säsongen 2018 värvades Möller av Varbergs BoIS. I december 2018 förlängde han sitt kontrakt med klubben. I december 2019 förlängde Möller sitt kontrakt med två år.

Den 25 augusti 2020 lånades Möller ut till Ljungskile SK på ett låneavtal över resten av säsongen. Efter säsongen 2020 lämnade han Varbergs BoIS för att satsa på en civil karriär.

Källor

Sebastian Möller på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Fotbollsspelare i IS Halmia
Spelare i Vinbergs IF
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Varbergs BoIS
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1993
Levande personer
Män
San Giuliano dei Fiamminghi

San Giuliano dei Fiamminghi, även benämnd San Giuliano dei Belgi och San Giuliano Ospitaliere, är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Julianus Hospitator. Kyrkan är belägen vid Via del Sudario i Rione Sant'Eustachio och tillhör församlingen Santi Biagio e Carlo ai Catinari. San Giuliano dei Fiamminghi är Belgiens nationskyrka i Rom.

Historia
Kyrkans ursprung är höljt i dunkel. Enligt uppgift skall den ha grundats under Gregorius II:s pontifikat 715–731. Kyrkan omnämns emellertid för första gången i en förteckning över Roms kyrkor från år 1492. Kyrkan hade konsekrerats den 18 september föregående år. En ombyggnad av kyrkan företogs omkring år 1680.

Ovanför kyrkans ingångsportal står en staty föreställande den helige Julianus; det är en kopia av en staty utförd av Judocus van Haerts i mitten av 1600-talet.

Bland interiörens konstverk och monument märks takfresken Den helige Julianus förhärligande, utförd av William Kent 1717–1718, och gravmonumentet över grevinnan Ludovica Timbrune Valence (1787–1828), utfört av Mathias Kessels.

Titelkyrka
San Giuliano dei Fiamminghi stiftades som titeldiakonia av påve Johannes Paulus II år 1994. 

Kardinaldiakoner
 Jan Pieter Schotte (1994–2005)
 Vakant (2005–2010)
 Walter Brandmüller (2010–)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Sant'Eustachio)
Kyrkobyggnader invigda 1491
Rione Sant'Eustachio
Barockarkitektur i Rom
Nationskyrkor i Rom
Titelkyrkor i Rom
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Julianus Hospitator
Alexander Haslund

Magnus Edvard Alexander Haslund, född 6 september 1844 i Köpenhamn, död där 10 april 1906, var en dansk dermatolog. Han var bror till Otto Haslund.

Haslund avlade medicinsk examen 1870, utbildade sig först till halsläkare, var förste underläkare vid Kommunehospitalets avdelning V och senare tillförordnad överläkare där 1874–1875 och disputerade för doktorsgraden 1875 på avhandlingen Rhinoskopien. Åren 1875–1876 var han förste underläkare vid Kommunehospitalets avdelning IV, 1877–1882 visiterande läkare hos polisen och utnämndes 1882 till överläkare vid Kommunehospitalets avdelning IV. Till denna tjänst, som han innehade till 1906, var docenturen i dermatovenereologi knuten. 

Haslund införde behandlingen av psoriasis med höga doser kaliumjodid i Danmark, och skrev om tertiär och malign syfilis, Pemphigus vegetans och Dermatitis herpetiformis (Duhrings sjukdom). Särskilda studier ägnade han åt leukoderma och halogenoderma.

Källor

Danska dermatologer
Födda 1844
Avlidna 1906
Män
Personer från Köpenhamn
Jacob Lundell

Jacob Lundell, född den 5 oktober 1813 i Jönköping, död den 25 december 1852 i Lund, var en svensk universitetslärare och nationalekonom.

Lundell inskrevs vid sjutton års ålder vid universitetet i Uppsala och erhöll efter idkade humanistiska studier lagerkransen vid promotionen 1836. Under de år, han sedan kvarstannade i Uppsala, ägnade han sig åt studiet av rättsvetenskaperna och avlade 1840 juris utriusque kandidatexamen. Sedan han samma år ingått i Svea hovrätt, erhöll han där åtskilliga juridiska förordnanden, men fästes redan 1841 vid Lunds universitet som docent i ekonomisk och kamerallagfarenhet samt befordrades i augusti 1842 till adjunkt i nämnda läroämnen. 

Efter det Lundell alltifrån sin docentutnämning föreläst i administrativ rätt och nationalekonomi, befordrades han vid omändringen och tillökningen av de juridiska lärostolarna 1844 till professor i sistnämnda vetenskaper och innehade ämbetet till sin död. Omsorgsfull och nitisk som undervisare och examinator, utvecklade han mindre verksamhet såsom vetenskaplig författare. Lundell skrev bland annat: Om åkerlagar (1841), Om svenska allmogens dagsverksskyldighet (1842) och Om handtverksskrån och näringsfrihet (1844).

Källor

Noter 

 

Svenska professorer i nationalekonomi
Svenska professorer i juridik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Jurister under 1800-talet
Nationalekonomer under 1800-talet
Svenska forskare under 1800-talet
Lärare från Jönköping
Födda 1813
Avlidna 1852
Män
SBH
Uplands Herregårdar

Uplands Herregårdar är ett planschverk utgivet av F. & G. Beijers förlag och tryckt 1881 i Central-Tryckeriet vid Vasagatan 14-18 (tidigare Klara Strandgatan 14-18) i Stockholm.

Allmänt
Uplands Herregårdar skildrar godsen i landskapet Uppland strax norr om Stockholm. Planschverket innehåller 60 kolorerade litograferade frontespisplanscher av slotten och herrgårdarna i Uppland. Teckningarna och färglitografierna i boken Uplands Herregårdar visar byggnadernas huvudfasader och har en beskrivande text av Carl Arvid Klingspor och Bernhard Schlegel. Tecknaren och akvarellisten Alexander Nay har i boken bidragit med ett femtiotal litografier.

Planschverket, som omfattar 278 textsidor i dubbla kolumner och en vikningssida samt 60 tryckta färglitografier, såldes i halvfranskt band; originalbandet har liggande rött helband med förgylld text och Upplands vapen och folioformat i 38 x 26 cm. Verket författades och tecknades åren 1877-1881. Varje herrgård har en illustration och en medföljande text. Till varje vy åtföljs av en textbeskrivning på historia, markinnehåll, produktion med mera. Uppland har alltid varit en av de rikaste distrikten i Sverige och har många finare slott och gårdar. Litografierna utfördes av Alexander Nay, han var en produktiv och skicklig konstnär som litograferade många viktiga litografiska böcker i Sverige och Danmark. Några exempel är "Sverige framstäldt i taflor med beskrifvande text av Johan August Berg" 1856, "Herregårdar uti Södermanland" 1869 och "Upsala", två utgåvor 1870 och 1877.

Bilder (urval)

Externa länkar
 

Slott i Uppland
Herrgårdar i Uppland
Petter Långström

Petter (även Per eller Peter, finska: Pietari) Långström (eller Longström), född okänt år i Savolax, död den 24 november 1718 i Stjørdal, Trøndelag, var en svensk krigare.

Långström var en finländsk bondson. Hans kämpabragder har inte blivit förevigade genom några Fänrik Ståls sägner. Men det lilla, man känner, är tillräckligt för att inrymma hans namn bland svenska hjälteminnen. Långström erhöll av befälhavaren för finska armén greve Nieroth 100 man och befordrades till kapten 1711. Vid ryssarnas infall i Finland 1713, då generallöjtnant Lybecker ständigt drog sig tillbaka och lämnade landet öppet för fiendens härjningar, framstod tre oförskräckta män, kapten Kivikas, major Lukkoinen och kapten Långström, vilka med de svaga stridskrafter, som stod dem till buds, försökte hindra fiendens framträngande och göra honom allt det avbräck, som var möjligt. De hade själva bildat sig egna friskaror av goda skyttar och beridna män, som noga kände alla gångstigar och vägar i landet. Med dem utförde de en mängd lyckliga strövtåg, om vilkas äventyrliga art följande kan lämna en upplysning. Mot slutet av 1714 hade Lukkoinen och Långström, förklädda till bönder, utgått på kunskapande, men blivit tillfångatagna och förda till Sankt Petersburg. Som spionerande allmoge dömdes de att hängas. Men när domen skulle verkställas, framtog Lukkoinen sin majorsfullmakt och denna räddade dem den gången. Tsaren befallde, att de skulle behandlas som fångna officerare och föras till Moskva. Här hade de emellertid inte varit tre dygn, förrän de beredde sig tillfälle att rymma och återvände till sina strövkårer i finska skogarna. Tre veckor därefter överrumplade de ett adligt gods mellan Viborg och Sankt Petersburg, på vilket kejsaren uppehöll sig, och det var endast med yttersta livsfara Rysslands självhärskare den gången lyckades undkomma. Efter Finlands förlust åtföljde Långström general Armfelt vid infallet i Norge 1718 men blev i november månad samma år nedskjuten av norska bönder, då han, med uppgift att föra underrättelser till Sverige om härens tillstånd, skulle undanröja några förhuggningar, som allmogen uppkastat mot svenskarna. Det berättas, dock utan stöd av säkra handlingar, att Karl XII före sin död skulle tillagt Långström adlig sköld med namnet Långsvärd.

Källor

Externa länkar 

  
 

Karoliner
Personer i stora nordiska kriget
Svenska militärer under 1700-talet
Personer från Savolax
Födda 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1718
Män
SBH
Coushatta, Louisiana

Coushatta är administrativ huvudort i Red River Parish i Louisiana. Vid 2010 års folkräkning hade Coushatta 1 964 invånare.

Källor 

Orter i Louisiana
Red River Parish
Vidalia, Louisiana

Vidalia är administrativ huvudort i Concordia Parish i Louisiana. Vid 2010 års folkräkning hade Vidalia 4 299 invånare.

Källor 

Orter i Louisiana
Concordia Parish
Carl Rasch

Carl Emanuel Flemming Rasch, född 7 februari 1861 i Köpenhamn, död 6 juli 1938, var en dansk dermatolog.

Rasch blev student 1879, avlade medicinsk examen 1885 och disputerade för doktorsgraden 1889 på avhandlingen Læren om de syfilitiske Artropatier. Han studerade dermatologi i utlandet 1890–1891 och var förste underläkare på Kommunehospitalet 1893–1897, knöts därefter till Frederiks Hospitals dermatologiska poliklinik och var dess chef 1902–1906, då han blev överläkare vid Kommunehospitalets avdelning IV och var samtidigt docent i dermatovenereologi. Han lämnade Kommunehospitalet 1911, då han blev överläkare vid Rigshospitalet. Han blev professor vid Köpenhamns universitet 1916.
 
Rasch hade även studerat växtanatomi hos Eugen Warming och utmärkte sig för en naturhistorisk uppfattning inom medicinen. Hans dermatologiska avdelning med tillhörande poliklinik var en av Europas främsta och den ledande i Norden, varifrån utsändes många skrifter. Hans egna litterära arbeten behandlar dels beskrivning av nya eller osedvanliga sjukdomsformer, dels terapeutiska frågor. Förutom talrika artiklar utgav han Hudens Sygdomme (andra upplagan 1909) och han skrev avsnittet om syfilis i "Nordisk Haandbog i intern Medicin".
 
På Raschs 60-årsdag överräckte kollegor och vänner honom en plakett, slagen till hans ära, en hedersbevisning, som även antydde, att han var en ivrig konstsamlare. Han tillhörde även styrelsen för Kunstindustrimuseets Venner.

Källor

Personer från Köpenhamn
Danska dermatologer
Danska professorer i medicin
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Födda 1861
Avlidna 1938
Män
Scotiabank

The Bank of Nova Scotia alternativt Scotiabank, franska: Banque de Nouvelle-Écosse alternativt Banque Scotia, är en kanadensisk multinationell bankkoncern som erbjuder olika sorters finansiella tjänster till sina 23 miljoner kunder i Asien-Stillahavsregionen, Nordamerika och Sydamerika. De rankades 2016 som världens 81:a- och Kanadas tredje största publika bolag.

Banken grundades den 30 mars 1832 i Halifax i Nova Scotia och flyttade 1900 till Toronto i Ontario.

För 2016 hade de en omsättning på nästan C$26,4 miljarder och i juli 2017 hade en personalstyrka på 89 191 anställda.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Företag listade på NYSE
Företag listade på Toronto Stock Exchange
Multinationella företag
Företag i Toronto
Kanadensiska banker
Banker bildade 1832
En unge i minuten

En unge i minuten är en svensk realityserie från 2011 där man får följa förlossningsklinikerna på Västmanlands sjukhus Västerås, Programmet blev nominerat till Kristallen 2011 för årets realityprogram. Personalen på sjukhuset var på förhand skeptiska till att medverka av rädsla för att göra bort sig.

Serien bygger på det brittisk programformatet One Born Every Minute.

Referenser 
 

TV-program i TV4
Svenska TV-program
TV-seriestarter 2011
TV-serieavslutningar 2011
Reality-program
Kommunförbundet Västernorrland

Kommunförbundet Västernorrland är ett kommunförbund för de sju kommunerna i Västernorrlands län.

Förbundet har en historia som sträcker sig tillbaka till 1959, då som medlem i Landsbygdens byggnadsförening. 

Det övergripande uppdraget är att stödja kommunernas utvecklingsarbete genom forskning, utbildning och omvärldsbevakning och ge ett kommunalt perspektiv på regional utveckling. Förbundskontoret finns i Härnösand med ett 20-tal fast anställda och ett antal projektanställda.

Externa länkar
http://www.kfvn.se
Svenska kommunala organisationer
Västernorrlands län
Thibodaux

Thibodaux  är administrativ huvudort i Lafourche Parish i Louisiana och säte för Nicholls State University. Orten har fått sitt namn efter markägaren Henry S. Thibodaux. Vid 2010 års folkräkning hade Thibodaux 14 566 invånare.

Källor 

Orter i Louisiana
Lafourche Parish
Ville Platte

Ville Platte är administrativ huvudort i Evangeline Parish i Louisiana. Vid 2010 års folkräkning hade Ville Platte 7 430 invånare.

Källor 

Orter i Louisiana
Evangeline Parish
Misso

Misso () är en småköping () som utgör centralort i Misso kommun i landskapet Võrumaa i sydöstra Estland. Orten ligger vid sjön Pulli järv och vid Riksväg 7 (E77) mellan Lettland och Ryssland och är landets sydligaste tätbebyggda ort.

I kyrkligt hänseende hör orten till Vastseliina församling inom den Estniska evangelisk-lutherska kyrkan.

Galleri

Källor 

Orter i Võrumaa
Småköpingar i Estland
Bertil Gustavsson (fackföreningsman)

Bertil Gustavsson, folkbokförd Alf Bertil Elnor Gustafsson, född 11 september 1927 i Vrigstads församling i Jönköpings län, död 1 mars 2001 i Voxtorps församling i Jönköpings län, var en svensk chaufför och fackföreningsman.

Gustavsson hade facklig utbildning inom det egna fackförbundet och LO. Han var chaufför inom fjärrtrafik 1955–1975, ansvarig för arbetsmiljö inom fackliga avdelningen 1975–1978, anställd vid centrala förbundet 1978 och förbundsordförande i Svenska Transportarbetareförbundet 1980–1987.

Han var son till borraren Fredrik Fredriksson och hushållerskan Ellen Gustavsson. Han var från 1955 gift med Sonja Carlsson (född 1930), dotter till Gunnar Carlsson och Levina, ogift Edvardsson.

Källor

Svenska chaufförer
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Personer från Vrigstads socken
Födda 1927
Avlidna 2001
Män
Joachim Bondesen

Peter Joachim Bondesen, född 4 mars 1852 i Köpenhamn, död där 31 mars 1908, var en dansk läkare. 

Bondesen blev student 1870 och candidatus medicinæ 1877. Han hade en bred utbildning; då han inte bara var kandidat på sjukhus och under två år kandidat och klinisk assistent på barnbördshuset (Fødselsstiftelsen), utan även blev reservkirurg på Kommunehospitalet, därefter assistent hos prosektorn på Kommunehospitalet och slutligen prosektor chirurgiæ. Samtidigt ledde han en samaritkurs hos danska Röda Korset samt var medutgivare av "Medicinsk Aarsskrift" och medredaktör för "Hospitalstidende". Han disputerade för doktorsgraden 1883. Han anställdes som assistent vid Vaccinationsanstalten 1884, för vilken han blev föreståndare 1900. På denna post fick han stor betydelse för införandet av den animala vaccinet i hela Danmark, och hade i detta syfte stora planer på att inrätta ett helt nytt institut. Han utmärkte sig även som militärläkare, då han 1890 blev han kårläkare i danska armén och 1907 överläkare. År 1904 blev borgarrepresentant i Köpenhamn.

Källor

Danska läkare
Militärläkare
Födda 1852
Avlidna 1908
Män
Personer från Köpenhamn
Jonesboro, Louisiana

Jonesboro är administrativ huvudort i Jackson Parish i Louisiana. Vid 2010 års folkräkning hade Jonesboro 4 704 invånare.

Källor 

Orter i Louisiana
Jackson Parish
Riksväg 7, Estland

Riksväg 7 är en primär riksväg i Estland som utgör den estniska delen av Europaväg 77. Vägen är 21 kilometer lång och går mellan byn Tsiiruli, vid gränsen mot Lettland (A2) och området Luhamaa, vid gränsen mot Ryssland (A212).

Vägen ansluter till:

    A2/Europaväg 77 (vid Tsiiruli)
   Riksväg 2/E263 (vid Napi)
    A212/Europaväg 77 (vid Luhamaa)

Historik 
På Sovjetunionens tid utgjorde denna väg en del av A212 mellan Pskov och Riga. Efter att Estland och Lettland uppnått självständighet fick denna del vägnummer 7 medan den del som går genom Lettland fick beteckningen A2. Den nuvarande ryska vägen A212 slutar vid gränsen mot Estland.

Källor 

Riksvägar i Estland