kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skottegravarna

Skottegravarna är en lokal sägen som utspelar sig i Tanums kommun. 

Under förkristen tid skall två skotska anförare vid namn kung Valbret och general Kuse genomfört ett krigståg i Tanums kommun. Valbret och Kuse steg i land med sina män vid nuvarande Grebbestad, där det även sägs ha varit sillfiskeperiod när de ankom. De tog med sig sina män inåt land och begav sig till Bullaren. Medan de plundrade och brände skall småkungarna från Hällungstad, Raneborg och Signebön samlat sina män och fört dem till det trånga sundet i Långevallsälven i Bullaren, där de befäste sig med en stenmur för att möta skottarna. Skottarna lyckades plundra delar av västra Bullaren; när de kom fram till Långevall försökte de genombryta befästningarna men lyckades ej och retirerade. Småkungarna följde efter skottarna, varpå de slogs mellan Östad och Naverstad där flera skall ha stupat.

Skottarna begav sig nu på flykt tillbaka till sina båtar utanför Grebbestad, men när de ankom till Tanum möttes de av småkungarna från Hudt och Vetteland. De slogs vid närheten av dagens Tanums kyrka och blodet flöt till en bäck som sedan fick namnet Blodbäcken (numera Vinbäcken). De som överlevde slaget fortsatte sin flykt, där de till slut vid gården Kärras ägor till Greby slogs återigen och ett hundratal stupade tillsammans med sin kung Valbret. Endast generalen Kuse kom levande ur striden och flydde mot stranden, men vid gården Kuseröd blev han tagen och dödad. Gården Kuseröd skall ha fått sitt namn från denne Kuse.

Man har tidigare trott att skottarna var begravda vid Greby och Naverstad gravfält, men arkeologiska undersökningar tyder på att det ej är några krigare som ligger begravna där.

Referenser 
 Matz, Edvard (1978). Sällsamheter i Bohuslän och Dalsland. sid. 29-30
 Holmberg, Axel Emanuel (1867). Bohusläns historia och beskrifvning. 1. sid. 31-32
 Holmberg, Axel Emanuel (1867). Bohusläns historia och beskrifvning. 2. sid. 64, 96
 Ödman, Johan (1746). Chorographia Bahuslensis thet är: Bahus-läns beskrifning, så til thesz natur. sid. 258, 270
 ”Greby Handelsplats – ett forskningsprojekt 2020-2022”. Kulturlandskapet. Läst 18 november 2021.

Bohuslänska sägner
Sägner
Da Ya Think I'm Sexy?

Da Ya Think I'm Sexy? är en låt skriven av Rod Stewart, Carmine Appice och Duane Hitchings. Den finns med som första spår på Stewarts studioalbum Blondes Have More Fun som utgavs 1979. Den utgavs som singel några månader tidigare och blev Stewarts femte singeletta i Storbritannien. Likaså blev den etta i USA och en stor hit i flera europeiska länder. Låtens ljudbild är tydligt influerad av discomusik, vilket vållade Stewart en del kritik då han ansågs gå för långt från sina blues- och rockrötter. Mot slutet av 1970-talet prövade dock flera andra rockartister som The Rolling Stones och Pink Floyd att spela in discolåtar. Stewart erkände också att han lånat partier ur låten från den brasilianske låtskrivaren Jorge Bens komposition "Taj Mahal". Efter en överenskommelse kom intäkterna från låten att tillfalla UNICEF.

Låten blev 2004 listad av magasinet Rolling Stone som nummer 308 i listan The 500 Greatest Songs of All Time.

Den brittiska musikgruppen N-Trance gjorde en techno/rap-cover på låten 1997.

Listplaceringar

Källor 

Musiksinglar 1978
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA
Nick Mono

Nick Nannar, född 2002, professionellt känd som Nick Mono, är en engelsk artist och låtskrivare, producent och multiinstrumentalist som kommer från västra London, Storbritannien. Han har beskrivit sin musikstil som "ett brett utbud av musik från hiphop till alternativ rock". Efter att ha släppt sin debutsingel "Effy Stonem" 2020, skrev Mono skivkontrakt med Parlophone.

Biografi 
Nick Mono föddes i London 2002 och är av Punjabi-indisk härkomst . Han blev intresserad av musik efter att ha sett The Jackson 5 spela sin låt "I Want You Back" på The Ed Sullivan Show och började spela gitarr vid fem års ålder.

Diskografi

EP 

 Censor (2019)
 The Art of Social Distancing (2020)
 The Sun Won't Stay After Summer (2022)

Singlar 

 "Effy Stonem" (2020)
 "Rusty" (2021)
 "All That You Do" (2021)
 "Anywhere In The World" (2021)
 "All The Money" (2022)

Referenser 

Brittiska musiker under 2000-talet
Musiker från London
Födda 2002
Levande personer
Män
Marie Isabelle av Orléans

Marie Isabelle av Orléans, född 21 september 1848 i Sevilla, död 23 april 1919 i Villamanrique de la Condesa, var en fransk prinsessa. Hon var i vissa rojalisters ögon Frankrikes drottning 1864-1894. 

Hon var dotter till Antoine av Orléans, hertig av Montpensier och Luisa av Spanien. Hennes föräldrar lämnade Frankrike under februarirevolutionen 1848 och bosatte sig i moderns hemland Spanien. Hon fick då en spansk prinsesstitel av moderns familj.

Hon gifte sig 1864 i England med sin kusin Ludvig Filip, greve av Paris. Under sina första år bodde paret i England. Familjen fick tillstånd att bosätta sig i Frankrike 1871, efter andra kejsardömets fall, och de levde sedan i Hôtel Matignon i Paris. Marie Isabelle ansågs vara maskulin, då hon rökte cigarr och deltog i olika sporter som skjutning och andra vanor som ansågs vara maskulina. Det var tal om att hennes make skulle installeras på Frankrikes tron. År 1886 segrade dock slutligen de franska republikanerna och samtliga kungliga personer utvisades från Frankrike. Paret återvände till England.

Barn 
 Amélie av Bourbon-Orléans (1865–1951). Hon gifte sig med Karl I av Portugal 1886.
 Ludvig Filip Robert, hertig av Orléans (1869–1926).
 Hélène av Orléans (1871–1951). Hon gifte sig med Emmanuel Filiberto, andre hertig av Aosta 1895.
 Charles av Orléans (1875–1875).
 Isabelle av Orléans (1878–1961). Hon gifte sig med Jean av Orléans, hertig av Guise 1899.
 Jacques av Orléans (1880–1881).
 Louise av Orléans (1882–1958). Hon gifte sig med prins Carlo av Bourbon-Bägge Sicilierna 1907. Genom hennes dotter Maria de las Mercedes de la Bourbon, blev hon mormor till kung Juan Carlos I av Spanien. 
 Ferdinand av Orléans, hertig av Montpensier (1884–1924). Han gifte sig med Marie Isabelle Gonzales de Olañeta et Ibaretta, tredje markisinna av Valdeterrazo 1921.

Källor

Externa länkar 

Födda 1848
kvinnor
Avlidna 1919
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från Sevilla
Smeviksödlan

Smeviksödlan (också kallad för Bullarens sjömonster och Den store ormen) är en lokal sägen som talar om ett sjöodjur runtom Smeviksön i Södra Bullaresjön, Bullarens härad, Tanums kommun.

Författaren Johan Ödman (1682-1749) beskriver Smeviksödlan som 8 alnar lång, ha en kropp som en årsgammal kalv, fyra fötter och en 6 alnars lång svans tjock som en timmerstock och med en gul mun. Vilket den dåvarande pastorn för Naverstad Gude Gädda (1676-1751) skall ha berättat för Ödman, som själv påstått ska ha sett sjöodjuret.  

Smeviksödlan sägs komma från ett tjärn ovanför Sundshult när hon var liten.  Hon har endast sett under svåra tider som krig, bränder, epidemier och hungersnöd, men sägs inte skada personer. Ibland ligger den som en upp och nedvänd eka inne i vassen, samt slå med stjärten vilket skall ha skrämt folk som rott över sjön i nattetid. En annan sägen säger att Smevidsödlan fortsätter att växa, och när den har växt tills den kan nå runt hela Smeviksön ska jorden gå under.  En annan sägen talar om två karlar som gick på isen, och då tog hon den ene i benet. "Det drar mig över", sa han och åkte ner. Det ska finnas ett hål söder om ön som aldrig fryser till is, och genom det hålet andas hon.

Referenser 

Bohuslänska sägner
Sägner
Axel Sjöberg (fotbollsspelare född 2000)

Carl Axel Sjöberg, född 12 april 2000, är en svensk fotbollsspelare som spelar för BK Olympic. Hans tvillingbror Filip Sjöberg är också fotbollsspelare.

Klubblagskarriär 
Axel Sjöbergs moderklubb är Eskilsminne IF. Som 13-åring gjorde han flytten till Helsingborgs IF tillsammans med sin tvillingbror Filip Sjöberg. Till skillnad från sin bror slog sig Axel Sjöberg aldrig in i A-laget. Sommaren 2019 skrev han istället på för IK Frej. Han debuterade i Superettan den 25 oktober 2019 med ett inhopp i 1-0-segern mot Norrby IF.

Den efterföljande säsongen tog Sjöberg en ordinarie plats i IK Frej, som då hade trillat ner i Norrettan. Ett drygt år efter flytten till Stockholm skrev Sjöberg sommaren 2020 på för Frejs samarbetsklubb Hammarby IF. Han var under resten av året tillgänglig för spel i bägge klubbarna. Kort efter att övergången trätt i kraft debuterade Sjöberg i Allsvenskan, då han stod för ett inhopp i 3-3-mötet med Kalmar FF den 30 augusti 2020. Framträdandet blev hans enda i Allsvenskan under året.

Under inledningen av säsongen 2021 spelade Sjöberg främst i Hammarby TFF, vilka då hade övertagit IK Frejs plats i seriesystemet. Han hann även med att göra ytterligare två allsvenska framträdanden för Hammarby IF. För att få mer speltid lånades Sjöberg sommaren 2021 ut till IK Brage i Superettan. Debuten i Borlänge-klubben gjordes den 8 augusti 2021, i 3-2-segern mot Jönköpings Södra IF. Kort efter flytten till IK Brage återförenades han med sin tvillingbror Filip, som skrev på klubben veckan därpå. Efter säsongen 2021 lämnade Sjöberg Hammarby i samband med att hans kontrakt gick ut.

I mars 2022 gick Sjöberg till BK Olympic i Ettan Södra.

Personligt 
Axel Sjöbergs tvillingbror Filip Sjöberg är också fotbollsspelare. Bröderna har spelat ihop i Eskilsminne IF, Helsingborgs IF och IK Brage.

Karriärstatistik

Källor

 Axel Sjöberg på transfermarkt.com
 Axel Sjöberg på lagstatistik.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Eskilsminne IF
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i IK Frej
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Hammarby TFF
Fotbollsspelare i IK Brage
Spelare i BK Olympic
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 2000
Levande personer
Män
Idrottare från Helsingborg
Svenska idrottare under 2000-talet
Kjersti Beck

Kjersti Beck gift Bjørnback, född 5 september 1979 är en inte längre aktiv norsk handbollsmålvakt.

Klubbkarriär 
Beck var målvakt i  Gjøvik&Vardal HK 1997-1998 sitt sista juniorår. Beck spelade sedan för norska toppklubben Byåsen Håndball Elite 1998-2000 och sedan för andra gången som lagkapten i ett mycket ungt Byåsenlag 2002-2006. 2000-2001 var hon spelledig och 2001-2002 spelade hon för Sjetne IL. Hon var sedan målvakt for CBM Astroc Sagonto 2006-2007. Klubben i Spanien fick ekonomiska svårigheter och Beck återvände till Norge. Becks sista klubb blev Gjøvik&Vardal HK, där hon 2013 avslutade sin målvaktskarriär då klubben degraderades till andra ligan.. Hon spelade för klubben 2007-2009 då hon gjorde ett uppehåll till 2010. 2013 när hon avslutade karriären hade klubben bytt namn till Gjøvik HK

Landslagskarriär 
Kjersti Beck debuterade den 22 oktober 2004 mot Frankrike. Beck har spelat 42 för norska A-landslaget med EM-guld i EM 2004 i Ungern som främsta merit. Hon slutade spela för landslaget efter VM i 2005 men spelade några strölandskamper.  Den 3 maj 2007 spelade hon sista landskampen mot Ungern. I juli 2013 deltog hon vid EM i beachhandboll 2013 i Randers i Danmark. Norge vann ett brons EM 2013 efter att ha besegrat Ukraina i bronsmatchen med 2-1. 2013 spelade hon VM i beachhandboll och vann en bronsmedalj med norska laget, efter förlust mot Ungern i semifinalen med 1-2 och sedan vinst mot Taiwan med 2-0.

Privatliv 
Hon är utbildad fysioterapeut och har varit anställd som radiovärd på Radio Adressa.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1979
Levande personer
Norska handbollsmålvakter
Europamästare i handboll
Spelare i Byåsen IL
Norska idrottare under 2000-talet
Mira (namn)

Mira är ett förnamn för kvinnor men också ett efternamn. 
Den 31 december 2019 hade 4319 kvinnor folkbokförda i Sverige namnet Mira som förnamn. 3641 av dessa hade namnet som tilltalsnamn (första förnamn).  Samtidigt hade 31 folkbokförda personer Mira som efternamn.

Mira är ett ovanligt förnamn i Sverige. Det är vanligare bland yngre kvinnor än bland äldre, där en mycket stor andel har serbokratiska efternamn.

Bland de i Sverige som har efternamnet Mira finns personer med namnkombinationer, som antyder spansktalande bakgrund.

Personer med efternamnet Mira
 Antonio Mira de Amescua (1577–1644), spansk skald

Kvinnor med förnamnet Mira
 Mira Bai (1500-talet), indisk religiös ledare, beskriven i legender
 Mira Bartov (född 1975), svensk skådespelare, scenograf och operaregissör
 Mira Bjedov (född 1955), jugoslavisk basketspelare
 Mira Brjunina (född 1951), sovjetisk roddare
 Mira Craig (född 1982), amerikansk-norsk sångerska och låtskrivare
 Mira Eklund(född 1981), svensk skådespelare, sångerska, konstnär och låtskrivare
 Mira Furlan (född 1955), kroatisk-amerikansk skådespelare och sångerska
 Mira Kuisma (född 1987), finländsk ishockeyspelare
 Mira Pyne (född 1974), svensk operasångerska, sopran
 Mira Sorvino (född 1967), amerikansk skådespelare
 Mira Wanting (1978–2012), dansk skådespelare

Källor

Kvinnonamn
Spanska efternamn
Skogstrollet Rölli

Skogstrollet Rölli är en sagofigur skapad och spelad av skådespelaren Allan "Allu" Tuppurainen. 2006 valdes Rölli till Finlands populäraste sagofigur i Satusuomalainen-omröstningen som anordnades av Yleisradio.

Ursprung 
Allu Tuppurainen skapade ursprungligen Röll på radio 1985 som en karaktär i berättelser och barnsånger. Låtarna släpptes på C-kassetter, LP-skivor och senare även på CD-skivor. Utifrån låtarna utvecklades tv-serien Rölli, som sändes 1986 i Lilla tvåan. Sen dess har Rölli även medverkat i fem filmer.

Tuppurainen meddelade 2002 att han skulle sluta spela Rölli, men han återvände senare till rollen i ytterligare två spelfilmer och som röst i en animerad film.

Den multifunktionella nöjesparken PowerPark i Alahärmä har fått namnet Röllikylä (Röllibyn). Nöjesparken, som är baserad på filmen Röllis hjärta, öppnades den 1 juni 2009. Byn ritades av av Janne Kopu.

Utseende och karaktär 
Tuppurainen har sagt att Röllis karaktär från början var en kombination av en trotsig liten pojke och en grinig gubbe, och att kanterna senare blivit rundare. Enligt Tuppurainen är Rölli inget troll, utan tillhör arten rölli. Att kalla honom för ett troll är en vanlig missuppfattning, Rölli är egentligen en trolliknande figur som bor ensam i en liten trästuga mitt i Rölliskogen. Rölli har trasiga kläder och ett rörigt hår och bara en stor tand i munnen.

Rölli tillbringar dagarna med att fundera över världens konstigheter och användningen av "människornas antaganden". Rölli anstränger sig hårt för att framstå som stygg och ondskefull, men det lyckas inte riktigt: Rölli är med sina egna ord fruktansvärd och skrämmande för barn, men i verkligheten är han blyg, snäll och godhjärtad. Ibland gör Rölli sig skyldig till hyss och tanklöshet, men det beror på entusiasm snarare än ondska.

Musikalbum

TV-serier och filmer 
De första 10 avsnitten av TV-serien Skogstrollet Rölli producerades av Björneborgs Teater och alla andra avsnitt av Vasa stadsteater. Serien har visats flera gånger i Yle TV2:s program Lillan tvåan. Rölli kan anses vara en av Lilla tvåans mest kända karaktärer. Dessutom har det gjorts fem filmer om Rölli. Röllis hjärta är en animerad film medan resten är långfilmer. Allu Tuppurainen har spelat rollen som Rölli i alla filmer.

Källor 

Filmfigurer
Tentamensvakt

En tentamensvakt (vid vissa lärosäten: tentamensvärd, pluralis: tentamensvakter, vardagligt: tentavakt, vid Linköpings universitet: tentatant eller tentafarbror) är någon som vid salstentamen övervakar att tentander skriver sin tentamen enligt gällande regler samt hjälper tentander att kontakta läraren vid frågor om tentamens innehåll.

Arbetsuppgifter 
En tentamensvakts arbetsuppgifter varierar till viss del beroende på om tentamen är analog eller digital.

Se även 
Tentamen
Högskoleprovet

Referenser 

Yrken
Examination
Academica
Rune Mases

Rune Mases, född 30 juni 1928 i Rättvik, Dalarna, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare (forward) och ishockeytränare.

Mases moderklubb är Hedemora SK. Han representerade under sin spelarkarriär även Leksands IF och Gais ishockeysektion. Efter spelarkarriären blev Mases tränare och ledde bland annat Leksand till sitt första SM-guld 1969.

Källor 

Män
Födda 1928
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeytränare i Leksands IF
Svenska idrottare under 1900-talet
Personer från Rättviks socken
Freddy Lindfors

Freddy Lindfors, född 9 juni 1943 i Kiruna, är en svensk före detta professionell ishockeymålvakt och ishockeytränare.

Som ishockeytränare var han med och avancerade Luleå HF till Elitserien 1984, samt tog SM-silver med Luleå HF 1993.

Källor 

Män
Födda 1943
Levande personer
Svenska ishockeymålvakter
Svenska ishockeytränare
Ishockeyspelare i Kiruna AIF
Ishockeyspelare i Tegs SK
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Kiruna
Ishockeytränare i Luleå HF
Krautmeyer

Krautmeyer är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Adolf Krautmeyer (1865–1940), svensk militär
 Herman Krautmeyer (1822–1895), svensk militär
 Pether Krautmeyer (född 1968), svensk handbollstränare, verksam i Danmark

Tyska efternamn
Vagrant (häst)

Vagrant, född 1873, död cirka 1890, var ett engelskt fullblod, mest känd för att ha segrat i Kentucky Derby 1876.

Historia 
Vagrant var den första valacken att segra i Kentucky Derby. Han var en brun häst med vit strumpa efter Virgil och under stoet Lazy. Virgil blev känd för att ha blivit far till framgångsrika galopphästar under 1800-talet, och stod som avelshingst på Preakness Stud i Lexington, Kentucky. Vagrant är genom sin far släkt med två andra tidiga segrare av Kentucky Derby, Hindoo (1881) och Ben Ali (1886).

Karriär 
Vagrant sprang in 13 875 dollar på 88 starter, varav 22 segrar, 12 andraplatser och 12 tredjeplatser. Han tog karriärens största segrar i Kentucky Derby (1876). Han segrade även i Alexander Stakes (1875), Belle Meade Stakes (1875), Sanford Stakes (1875), Colt Stakes (1875), Colt and Filly Stakes (1875), Phoenix Hotel Stakes (1876) och Grand Exposition Stakes (1876).

Då Vagrants fader Virgil inte var vida känd som avelshingst, såldes Vagrant för endast 250 dollar till Thomas J. Nichols på Preakness Stud. Vagrant var lovande som tvååring, och segrade under debutsäsongen i Belle Meade Stakes, Alexander Stakes och Sanford Stakes. Han fick senare dela titeln US Champion 2-Year Old Colt med Parole det året. Som treåring vann Vagrant fem av sina sex starter, och tillhörde helt klart kulltoppen.

Ägarbyte och Kentucky Derby 
Efter segern i Phoenix Stakes köpte miljonären William B. Astor, Jr. Vagrant för den anseende summan 7 000 dollar. 1876 års Kentucky Derby kördes på en snabb bana med ett fält på 11 hästar. Vagrant segrade i löpet tillsammans med jockeyn Robert Swim, två längder över spelfavoriten Parole.

Vagrant skadade sitt ben vid Philadelphia Grand Exposition Stakes 1876 och vilade under säsongen 1877. Vagrant såldes till James J. Bevins på 1880-talet och tävlade i hans ägo fram till 1882, då han blev väldigt halt efter ett löp på Jerome Park Racetrack. Hans tävlingsstatistik listar bara en start 1883, vilket indikerar att Vagrant, vid tio års ålder, pensionerades från att tävla.

Efter tävlingskarriären 
Det ryktades frekvent att Vagrant drog grönsaksvagnar i Lexington efter sin tävlingskarriär, detta då han såldes till James. J. Bevins någon gång efter 1883. En artikel från 1910 i Daily Racing Form skriver att Vagrant avled vid cirka 17 års ålder (1890), under tiden då han var ridhäst hos en kvinna som bodde på Long Island.

Statistik

Referenser

Noter 

Hästar födda 1873
Hästar avlidna 1890
Amerikanska galopphästar
Hästar som vunnit Kentucky Derby
Hästar uppfödda i Kentucky
Fullblodsfamilj A13
Byerley Turks faderslinje
Augusto Ruschi

Augusto Ruschi, född 12 december 1915 i Santa Teresa, död 3 juni 1986 i Vitória, var en brasiliansk agronom, ekolog, topograf, jurist och forskare. 

Ruschi var son till en italiensk immigrant och intresserade sig tidigt för växter och djur. Han studerade många olika grenar av biologi och kom att bli en respekterad specialist på kolibrier och orkidéer. Han var professor vid Universidade Federal do Rio de Janeiro och forskare vid Brasiliens nationalmuseum (MNRJ). Han efterlämnade mer än 400 artiklar om botanik, mammalogi ornitologi och antropologi över 20 böcker och en stor samling fotografier och vetenskapliga illustrationer. Han hjälpte till i kampen mot skadedjur inom jordbruket, verkade för grundandet av flera naturreservat, som Parque Nacional do Caparaó, och för att sprida kunskap om naturen. Han grundade de två vetenskapliga institutionerna Museu de Biologia Professor Mello Leitão (MBML) och Estação de Biologia Marinha Ruschi och han gav ut tidskriften Boletim do Museu de Biologia Mello Leitão.

Ruschi var också en kontroversiell person som aktivist och ökänd förkämpe för miljön. Han var inblandad i flera offentliga tvister med företag och myndigheter. Bland annat avslöjade han 1977 Élcio Álvares, guvernören i Espírito Santos inblandning i byggandet av en fabrik för utvinning av palmhjärta i naturreservatet Santa Lúcia. Han var också en pionjär i att bekämpa avskogning i Amazonas regnskog och förutsåg de skadliga effekterna av monokulturella eukalyptusplantage och användningen av bekämpningsmedel, bland flera andra miljöproblem.

Hans hårda miljöarbete och många vetenskapliga bidrag gjorde honom till en respekterad person bland samtida forskare och han erhöll flera utmärkelser, både under sin livstid och postumt. Den 19 mars 1969 utnämndes han exempelvis av den italienske presidenten Giuseppe Saragat till kommendant av Italienska stjärnorden (Ordine della Stella d'Italia) och 1994 beviljades han titeln Patrono da Ecologia no Brasil. Under senare år har dock hans metoder och slutsatser väckt kritik och han har anklagas för vetenskapliga felaktigheter.

Noter 

Födda 1915
Avlidna 1986
Män
Brasilianska biologer
Personer i Brasilien under 1900-talet
Personer från Espírito Santo
Hermione (arkeologisk plats)

Hermione var en av stadsstaterna i södra Argolis. Det som finns kvar av den antika stadsstaten ligger idag till största del under den moderna staden Hermione, på en långsmal halvö.

Arkeologiska utgrävningar 
År 2015 startade ett samarbete mellan Argolis länsantikvariska myndighet (eforia) och Svenska institutet i Athen. Det resulterade i ett treårigt forskningsprojekt med syfte är att kartlägga samhällslivet i en grekisk stadsstat från arkaisk till och med romersk tid. Det pågående forskningsprojektet, Hermione: A model city, studerar aspekter som bebyggelse, familjeliv, samhällsstrukturer och religiösa praxis, inklusive begravningsseder. Man har använt ett antal digitala metoder för att undersöka den antika stadens omfattning och upplägg utan att behöva genomföra stora utgrävningar.

Historia 
Hermione nämns av Homeros, som en av städerna under ledning av Diomedes. Det finns inga förhistoriska kvarlämningar under den moderna staden, men på en kulle omkring en kilometer österut finns det fynd från mykensk period. Man har hittat proto-geometriska gravar. Litterära källor beskriver att man, från Hermione, sände skepp till Salamis samt män till Plataia under perserkrigen i senarkaisk tid. Under denna tid vet man att staden låg på längst ut på Hermione-halvön vid Bitsi. Staden flyttades av okänd anledning under mellanhellenistisk eller romersk tid omkring 800 meter västerut till Prons östra sluttning. Resenären Pausanias beskrev staden då han besökte den under 100-talet e.Kr. Arkeologiskt material från romartiden visar på att staden ar blomstrande under kejsartid. Under kristen tid blev Hermione ett biskopssäte med en stor basilika och fortsatte vara bebodd fram till 500-talet e.Kr.

Se även 

 Svenska institutet i Athen

Källor 

 Svenska institutet i Athen - Hermione, The Argolid (2015- ongoing) (2021): https://www.sia.gr/en/articles.php?tid=447&page=1
 Svenska institutet i Athen - Ancient Hermion (2015): https://www.sia.gr/en/articles.php?tid=34&page=1
 Svenska institutet i Athen -Hermione (2015): https://www.sia.gr/en/articles.php?tid=17&page=1

Referenser 

Förhistoriska boplatser i Grekland