kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wreck

Wreck är en brittisk skräck- och komediserie från 2022 som hade premiär på SVT Play den 23 mars 2023. Första säsongen består av 6 avsnitt. Serien är skapad av Ryan J. Brown. Serien är regisserad av Chris Baugh och manus är skrivet av Brown och Ibrahim Salawu.

I Storbritannien hade serien premiär på BBC Three den 9 oktober 2022. Serien har fått kontrakt på en andra säsong.

Handling 
Serien kretsar kring 19-årige Jamie Walsh som efter att han fått vetskap om att hans syster, Pippa Walsh, ska ha begått självmord på ett kryssningsfartyg tar jobb där under falskt namn. Jamie tror inte att systern har begått självmord och försöker få svar på vad som verkligen skett. Kort efter att han anlänt börjar en maskerad person iförd ankmask knivmörda de anställda.

Roller i urval 

 Oscar Kennedy - Jamie Walsh
 Thaddea Graham - Vivian Lim
 Jack Rowan - Danny Jones
 Anthony Rickman - Olly Reyes
 Jodie Tyack - Pippa Walsh

Referenser

Externa länkar 

Engelskspråkiga TV-serier
Brittiska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 2022
Carl Peter Lagergren

Carl Peter Lagergren, född 25 juni 1799 i Skedevi församling, Östergötlands län, död 8 april 1877 i Östra Tollstads församling, Östergötlands län, var en svensk präst.

Biografi 
Carl Peter Lagergren föddes 1799 i Skedevi församling. Han var son till organisten Per Gustaf Lagergren och Brita Kajsa Wettergren. Lagergren blev 1820 student vid Uppsala universitet och prästvigdes 4 januari 1824. Han blev 26 maj 1841 komminister i Östra Husby församling, tillträde 1843 och avlade pastoralexamen 1846. Den 4 juli 1853 blev han kyrkoherde i Regna församling, tillträde 1855. Lagergren blev 27 juni 1864 kyrkoherde i Östra Tollstads församling, tillträde 1866. Han avled 1877 i Östra Tollstads församling.

Familj
Lagergren gifte sig 9 augusti 1839 med Fredrika Charlotta Bergqvist (1809–1880). Hon var dotter till organisten Erik Magnus Bergqvist och maria Olsson i Torpa församling. De fick tillsammans barnen Hilda Amanda Lagergren (född 1840), kyrkoherden Carl August Lagergren (född 1843) i Regna församling, inspektorn Gustaf Fredrika Lagergren (1845–1874).

Källor

Noter 

Män
Födda 1799
Avlidna 1877
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Skedevi socken
Ericus Nicolai Harlinus

Ericus Nicolai Harlinus, född 1639 i Västra Hargs församling, Östergötlands län, död 6 december 1699 i Östra Tollstads församling, Östergötlands län, var en svensk präst.

Biografi 
Ericus Nicolai Harlinus föddes 1639 i Västra Hargs församling. Han var son till en bonde. Harlinus blev 1662 student vid Uppsala universitet och prästvigdes 20 decmeber 1664. Han blev 1664 komminister i Västra Hargs församling och 30 maj 1668 komminister i Västerviks församling. Harlinus blev 1680 kyrkoherde i Östra Tollstads församling. Han var förste predikant vid prästmötet 1686. Harlinus avled 1699 i Östra Tollstads församling.

Familj
Harlinus gifte sig 1664 med Sofia Neokylander (1636–1691). Hon var dotter till kyrkoherden Haqvinus Matthiæ Neokylander och Anna Larsdotter i Västra Hargs församling. De fick tillsammans barnen Catharina Harlinus (född 1669) som var gift med sergeanten Erik Spole, Christina Harlinus (född 1671) som var gift med seigneuren Petter Fridstedt och Maria Harlinus som var gift med klockaren Hargling i Västra Hargs församling.

Källor

Noter 

Män
Födda 1639
Avlidna 1699
Svenska präster under 1600-talet
Personer från Västra Hargs socken
Karen Pirie: Kalla fall

Karen Pirie: Kalla fall (engelska: Karen Pirie) är en brittisk kriminaldramaserie från 2022 som hade premiär på SVT Play den 30 mars 2023. Första säsongen består av 3 avsnitt. Serien är regisserad av Gareth Bryn och manus är skrivet av Emer Kenny. Första säsongen är baserad på Val McDermids första roman i serien om Karen Pirie, Ett fjärran eko, som utkom 2004.

I Storbritannien hade serien premiär på ITV den 25 September 2022. I februari 2023 meddelades att serien har fått kontrakt på en andra säsong.

Handling 
Serien utspelar sig i Skottland, och tar avstamp i St Andrews år 1996 när tre berusade studenter upptäcker en överfallen och död kvinna. Studenterna blir misstänkta för mordet men ingen blir fälld. 25 år senare får fallet åter uppmärksamhet då det tas upp i en podd. Polisdetektiv Karen Pirie får i uppgift att leda den nya utredning och det blir snart uppenbart att något hemlighållits i den tidigare utredningen.

Roller i urval 

 Lauren Lyle - Karen Pirie
 Chris Jenks - Jason Murray
 Zach Wyatt - Phil Parhatka
 Jhon Lumsden - Ziggy Jr
 Jack Hesketh - Weird Jr

Referenser

Externa länkar 

Engelskspråkiga TV-serier
Brittiska TV-serier från 2020-talet
Brittiska dramaserier
Brittiska kriminalserier
TV-serier baserade på böcker
TV-seriestarter 2022
The Entertainment System is Down

The Entertainment System is Down är en kommande svensk film i regi av Ruben Östlund och med Woody Harrelson i huvudrollen.

Inspelningen är planerad att starta sommaren 2024.

Handling 
Strax efter start på en långflygning måste besättningen informera passagerarna om att underhållningssystemet på planet har slutat fungera. Passagerarna är nu fast på en 15-timmars flygning utan någon underhållning.

Referenser 

Framtida filmer
Filmer i regi av Ruben Östlund
Petrus Ingevaldi Tornevallius

Petrus Ingevaldi Tornevallius, död 1633 i Östra Tollstads församling, Östergötland, var en svensk präst.

Biografi 
Petrus Ingevaldi Tornevallius blev 1620 student vid Uppsala universitet och prästvigdes 10 juli 1622. Han blev strax  därefter kyrkoherde i Östra Tollstads församling och avled där 1633.

Familj
Tornevallius var gift med Sara Pädersdotter (död 1681). Hon var dotter till kyrkoherden Petrus Erici Wadstenensis i Östra Tollstads församling. De fick tillsammans barnen borgmästaren och postmästaren Per Tollsten (1629–1700) i Lund och stadsnotarien Johan Tollsten (död 1686) i Linköping. Efter Tornevallius död gifte Sara Pädersdotter om sig med kyrkoherden Ericus Laurentii Brask i Östra Tollstads församling.

Källor

Noter 

Män
Födda okänt år
Avlidna 1633
Svenska präster under 1600-talet
Aksel Olsén

Aksel Fredrik Olsén, född den 15 december 1873 i Karlstad, död den 13 juni 1938 i Jönköping, var en svensk jurist.

Olsén avlade mogenhetsexamen i Karlstad 1892 och hovrättsexamen vid Uppsala universitet 1899. Efter tingstjänstgöring började han tjänstgöra i Göta hovrätt, där han blev fiskal 1910, hovrättsråd 1911 och divisionsordförande 1933. Olsén tillhörde stadsfullmäktige i Jönköping från 1928, var ordförande i beredningsutskottet, ledamot av nykterhetsnämnden och en längre tid ordförande i fattigvårdsstyrelsen. Han var livligt verksam inom folkbildningsarbetet. Olsén blev riddare av Nordstjärneorden 1919 och kommendör av andra klassen av samma orden 1927. Han vilar på Dunkehalla kyrkogård.

Källor 

 
 
 
 Dödsfall i Svensk juristtidning 1938
 
 Sveriges dödbok 1860–2017
 Olsén, Aksel på SvenskaGravar.se

Svenska hovrättslagmän
Svenska kommunalpolitiker
Svenska folkbildare
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Jurister från Karlstad
Ämbetsmän från Karlstad
Politiker från Karlstad
Gravsatta på Dunkehalla kyrkogård
Födda 1873
Avlidna 1938
Män
Erik Edelfelt

Erik Edelfelt (smeknamn Kiki), född 23 november 1888 i Helsingfors, död 16 maj 1910 i Montpellier, var enda barn till finländska konstnären Albert Edelfelt och hans frus Ellan de la Chapelle, och ett upprepande motiv i flera av Edelfelts tavlor.

Erik Edelfelt växte upp i Finland och gick Nya Svenska Läroverket (Lärkan) i Helsingfors. Pä grund av faderns konstnärsarbete besökte han ofta Frankrike, lärde sig franska och fick ett umgänge i Paris. I och med sjukdom tillbringade han en stor del av sin barndom pa sanatorier i Schweiz och Italien. Han dog ung och barnlös som 21-aring i maj 1910 i Montpellier och är begraven i Sandudds begravningsplats där han delar gravsten med fadern Albert.

Porträtt

Källor

Vidare läsning 
 
 

Albert Edelfelt
Personer från Helsingfors
Födda 1888
Avlidna 1910
Män
Personer i Finland under 1900-talet
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Liza Alexandrova-Zorina

Elizaveta Borisovna Alexandrova-Zorina (), känd som Liza Alexandrova-Zorina, född 1984 i Leningrad, Ryssland, är en rysk journalist och författare.

Biografi 
Alexandrova-Zorina växte upp i staden Kovdor, Ryssland men flyttade senare till Sankt Petersburg och därefter Moskva. Hon är numera bosatt i Sverige.

I Sverige har Alexandrova-Zorina skrivit för bland annat Sydsvenskan och Expressen. Hennes reportage i den senare ligger till grund för hennes första bok på svenska, Imperiets barn, som behandlar ett slags skuggsamhälle, där språket är ryska och svensk lag inte gäller.

Alexandrova-Zorina är sedan 2021 gift med den svenske författaren och dramatikern Dmitri Plax med vilken hon har en son.

Bibliografi 

 2012 – Маленький человек, Malenkij tjelovek (roman, på engelska The Little Man, 2013)
 2016 – Человек без лица, Tjelovek bez litsa (roman)
 2016 – Три семерки, Tri semerki (novellsamling)
 2016 – Сломанная кукла, Slomannaja kukla (roman)
 2018 – Треть жизни мы спим, Tret zjizni my spim (roman)
 2021 – Рюссен коммер!, Rüssen kommer! (roman)
 2023 – Imperiets barn : ett reportage (på svenska)

Källor 

Kvinnor
Födda 1984
Levande personer
Författare från Sankt Petersburg
Svenska författare under 2000-talet
Ryska författare under 2000-talet
Ryska journalister under 2000-talet
Svenskspråkiga författare
Ryskspråkiga författare
Demokrativillkor

Demokrativillkor eller demokratikriterium är villkor som uppställer krav om att respektera grundläggande demokratiska värderingar. Det är ett vitt begrepp och det finns flera former av demokrativillkor. 

Sveriges regering såg 2016 ett behov av en översyn av statens demokratikriterium och gav en utredning uppdraget att föreslå ett förtydligat demokratikriterium. Behovet motiverades bland annat med att det sker förskjutningar i samhällets värdegrund över tid.

Regeringen föreslog i propositionen Statens stöd till trossamfund samt demokrativillkor vid stöd till civilsamhället (2021/22:272) att bidrag från Allmänna arvsfonden, stöd till trossamfund och bidrag till civilsamhället ska villkoras med ett förtydligat demokrativillkor. Villkoret innebär att statliga bidrag och stöd inte ska få lämnas till en organisation om den eller någon av dess företrädare som agerar inom ramen för verksamheten:

 utövar våld, tvång eller hot mot en person eller på annat sätt kränker en persons grundläggande fri- och rättigheter,
 diskriminerar individer eller grupper av individer eller på annat sätt bryter mot principen om alla människors lika värde,
 försvarar, främjar eller uppmanar till sådana ageranden som anges i 1 eller 2, eller
 motarbetar det demokratiska styrelseskicket.

Referenser 

demokrati
Doreen Ndagire

Doreen Ndagire, född 22 november 1994 i Stockholm, är en svensk skådespelare. Hon är utbildad vid Actors Temple London Meisner Foundation och Kingdom Drama School från vilka hon examinerades år 2018.

Ndagire har bland annat medverkat i TV-serien Måste gitt år 2020 och filmen Comedy Queen år 2022. År 2023 spelade hon en av huvudrollerna i TV-serien Leva life och medverkar i TV-serierna Ingen ängel samt Tore.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 

 

Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1994
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Université de Neuchâtel

Université de Neuchâtel, förkortat UniNE, är ett fransktalande offentligt forskningsuniversitet i Neuchâtel, Schweiz. Universitetet har fyra fakulteter och mer än ett dussin institut, inklusive konst och humaniora, naturvetenskap, juridik och ekonomi. Fakulteten för humaniora och humanvetenskap, med 2 000 studenter, är den största skolan av de som omfattar universitetet i Neuchâtel.

Université de Neuchâtel ersatte den vetenskapliga akademin, som skapades 1838 av kung Fredrik Vilhelm IV av Preussen, prins av Neuchâtel.

Till kända alumner hör politikern Mohammad Mosaddeq och filosofen Jean Piaget.

Referenser 

Universitet och högskolor i Schweiz
Utbildningsinstitutioner bildade 1838
1838 i Schweiz
Neuchâtel
Josefin Åsberg

Josefin Åsberg, född 1974 i Älvsborg i Göteborg, är en svensk scenograf och produktionsdesigner.

Åsberg har varit aktiv inom filmbranschen sedan 1999. Efter att år 2000 ha arbetat som scenografiassistent till Carl Johan De Geer på Lukas Moodyssons långfilm Tillsammans anlitades hon som scenograf med eget ansvar vid hans nästa film Lilja 4-ever (2002). Utöver samarbetet med Moodysson har Åsberg flera gånger arbetat som produktionsdesigner vid Ruben Östlunds filmer.

Åsberg har nominerats till Guldbaggen för bästa produktionsdesign fyra gånger: för Monica Z (2013), The Square (2017), Bränn alla mina brev (2022) och Triangle of Sadness (2022). Vid Filmfestivalen i Cannes 2017 tilldelades hon Prix Vulcain de l’artiste technicien för sitt arbete med The Square. Hon vann även European Production Designer vid Europe Film Awards samma år.

Åsberg har också arbetat som scenograf vid en uppsättning av Abadai vid Judiska teatern 2009.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Födda 1974
Kvinnor
Personer från Göteborg
Svenska scenografer
Personer i Sverige under 2000-talet
Gustaf Gröning

Per Gustaf Gröning, född 4 juli 1861 i Norbergs socken, Västmanlands län, död 29 mars 1941 i Bollnäs, var en svensk häradshövding. 

Gröning, som var son till byggmästaren Anders Gustaf Gröning och Anna Brita Persdotter, blev juris kandidat i Uppsala 1890,  vice häradshövding 1894 och var häradshövding i Bollnäs domsaga 1906–1931. Han var bland annat ordförande i styrelsen och verkställande direktör för Dala–Hälsinglands Nya Järnvägs AB, ledamot av kommunalfullmäktige i Björkhamre köping från 1923 och inspektör för Bollnäs kommunala mellanskola från 1926.

Referenser 

Svenska häradshövdingar
Personer i Bollnäs historia
Födda 1861
Avlidna 1941
Män
Personer från Norberg
Årets stadskärna

Årets stadskärna är en utmärkelse som varje år sedan 1995 tilldelas en stad i Sverige som på ett framgångsrikt sätt utvecklat stadskärnan genom tydliga mål och god samverkan mellan platsens nyckelaktörer. Nomineringar och vinnare utnämns av organisationen Svenska Stadskärnor.

Svenska Stadskärnor
Organisationen Svenska Stadskärnor grundades 1993 i Örebro med syftet att värna om stadskärnan och möta utvecklingen av den alltmer ökade externhandeln. Bland de omkring 180 medlemmarna ingår kommuner, samverkansorganisationer, konsultföretag, arkitektkontor samt nätverket Sveriges Centrum- och platsutvecklare. Internationellt samarbetar man med organisationer i bland annat USA, Nederländerna och Storbritannien. Verksamhet sägs drivas med fyra nyckelord: inspirera, utbilda, stödja och påverka.

Pristagare 
2022 Helsingborg 
2019 Östersund 
2018 Linköping
2017 Västervik
2016 Varberg
2015 Örebro
2014 Kristianstad
2013 Västerås
2012 Visby
2011 Borås
2010 Växjö
2009 Linköping
2008 Örnsköldsvik
2007 Ystad
2006 Skellefteå
2005 Malmö
2004 Härnösand
2003 Helsingborg
2002 Åmål
2001 Örnsköldsvik
2000 Malmö
1999 Sundsvall
1998 Falun
1997 Linköping och Katrineholm
1996 Örebro och Bollnäs
1995 Jönköping

Se även 
 Årets stad (svensk utmärkelse utdelad 1964-1975)

Externa länkar 
 Svenska Stadskärnor

Intresseorganisationer i Sverige
Stadsplanering i Sverige
PU Aurigae

PU Aurigae är en ensam stjärna i mellersta delen av stjärnbilden Kusken. Den har en högsta skenbar magnitud av ca 5,55 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 5,75 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 570 ljusår (ca 174 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -38 km/s.

Egenskaper
PU Aurigae är en röd jättestjärna av spektralklass M4 III. Den har en radie som är ca 26 solradier och har ca 1 500 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 3 500 K.

PU Aurigae är en långsam irreguljär variabel, som varierar i ljusstyrka uppåt och nedåt med 0,1 magnitud kring ett medelvärde av 5,64.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/24738/puaurigae.

Stjärnbilden Kusken
HD-objekt
HR-objekt
Röda jättar
Långsamma irreguljära variabler
Järnvägslinjen Hjo–Stenstorp

Järnvägslinjen Hjo–Stenstorp var Hjo–Stenstorps Järnvägs huvudlinje med spårvidden 891 mm. I samband med förstatligandet av smalspårsnätet i Västra Götaland övertog SJ linjen den 1 juli 1948.

Byggnation 
Efter att Hjo–Stenstorps Järnväg (HSJ) hade bildats 1871 erhölls år 1872 koncessionen och ett statligt lån på 240 000 kronor för sträckan Stenstorp–Hjo. Bygget utfördes av järnvägsbyggaren Anders Wallenius som hade gett kostnadsförslag på banbyggandet samt på fem stationshus. Kontrollant för bygget var kaptenen Anton Ludvig Djurson vid Kungl. Väg- och Vattenbyggnadskåren. Den 39 kilometer långa banan invigdes den 13 november 1873 och hade kostat 570 675 kronor jämför med den beräknade kostnaden på 575 000  kronor inklusive lok, vagnar med mera.

Sträckningen 
Från Stenstorps station på Västra stambanan som med tiden blev en mindre järnvägsknut gick linjen österut mot Dala station. Stationen låg trots sitt namn närmare två kilometer från själva Dala kyrkby. Från Dala gick linjen in i skogen mot Svensbro station där linjen mot Tidaholm anslöt. Nästa station var Vretens station som tillkom på Gösta Posses initiativ. Posse var en av grundarna av HSJ och stationen kom att få stor betydelse för mejeri och sågverksindustrin som växte upp kring godset Wreten. Därefter passerade linjen norr om torvmossen Hjortamossen fram till Fridene station som kom att bli en betydande station för godstrafik genom torvindustrierna på mossen. Strax före Blikstorps station passerade linjen ån Tidan. Vid Korsberga station bidrog tegelbruket till en betydande trafik. Sista stationen innan Hjo var Mofalla station innan linjen rundade Mullsjön på väg in mot Hjo station. Kuranstalten bidrog till passagerartrafiken och hamnen med sina båtförbindelser över Vättern bidrog till godstrafiken.

Slutet 
Under 1948 förstatligades alla kvarvarande privata järnvägsbolag med smalspåriga linjer i Västra Götaland, den 1 juli 1948 övertogs HSJ:s linjer av Statens Järnvägar. Vid tiden för övertagandet var linjen i tämligen dåligt skick på grund av eftersatt underhåll och den stora trafikökningen under andra världskriget. År 1956 upphörde trafiken på sträckan Svensbro-Tidaholm, vilket reducerade trafiken på linjen Hjo–Stenstorp. Den 28 maj 1961 upphörde persontrafiken och den 1 september 1967 gick det sista godståget på linjen Hjo–Stenstorp. Vintern 1967–1968 revs rälsen upp.

Referenser

Externa länkar 

Hjo–Stenstorps Järnväg
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Pteropus capistratus

Pteropus capistratus är ett däggdjur i familjen flyghundar som förekommer i den australiska regionen. Populationerna infogades fram till 1990-talet i Pteropus temminckii. Fyndplatsen Niu Ailan för typexemplaret är omstridd.

Fram till 2014 listades två underarter:
 P. c. capistratus
 P. c. ennisae

Den senare godkänns efter en taxonomisk studie som självständig art.

Utseende 
Med en kroppslängd (huvud och bål) av 145 till 192 mm, med 102 till 122 mm långa underarmar och en vikt av är 165 till 290 g denna svanslösa flyghund en medelstor medlem i släktet Pteropus. Den har 31 till 45 mm långa bakfötter och 18 till 26 mm stora öron. Huvudet kännetecknas av en bred nos med rödbrun näsa, av stora öron med brun regnbågshinna och av trekantiga öron med avrundade spetsar. Typisk är den vita ansiktsmasken med mörka strimmor på näsryggen och under ögonen. Kring halsen bildar hår som är mörkbruna vid roten och gula till röda vid spetsen en påfallande krage. Pteropus capistratus har körtlar vid axlarna som hos hannar är omgivna med borstiga hår. Håren på ovansidan är ljusgråa vid basen och bruna vid spetsen vad som ger ett gråbrunt utseende. Undersidan är med undantag av de nakna låren täckt med ljusbrun päls. Den ljusbruna flyghuden är vid venerna mörkare. Artens tanduppsättning är inte robust.

Utbredning 
Denna flyghund lever på Niu Briten och på små öar i regionen. Populationen på Niu Ailan räknas till arten Pteropus ennisae. Individerna vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 1200 meter över havet. De bor i skogar, i trädodlingar och i trädgårdar.

Ekologi 
Pteropus capistratus är nattaktiv och vilar i bladverket av växter från hummerklosläktet eller andra växter. Gömstället ligger en bra bit ovanför marken men inte i skogens toppskikt. Vid sovplatsen finns ensamma exemplar, par och små grupper. Födan utgörs av olika frukter som fikon, Muntingia calabura och Trema orientalis som kompletteras med blommor.

Per kull föds en unge. Äldre ungdjur som saknar flygförmåga lämnas i gömstället. Hos flera hannar registrerades mjölk i bröstvårtorna. Ungarna blir efter ett till två år könsmogna. Artens skrik påminner om kvittrande fåglar.

Hot 
Beståndet hotas av landskapsförändringar. Enligt en uppskattning från 2021 finns 9 000 till  vuxna individer. IUCN listar Pteropus capistratus som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar

Flyghundar
capistratus
Däggdjur i australiska regionen
Gunnestorps mosse

Gunnestorps mosse är en blandning av sjö, kärr och mosse, belägen i primärområdet Tuve på Hisingen i Göteborg. Gunnestorps mosse ingår i S.A. Hedlunds park och Hisingsparken. Här finns insjöväxter som vass, kaveldun och näckrosor tillsammans med moss- och kärrväxter som tranbär, sileshår, ängs- och tuvull.

Kring Gunnestorps mosse finns fuktängsområden, som tidigare tjänade som betesmarker. Norr om mossen finns ruinerna efter ett torp kvar, då kallat Mosstorpet. Ruinen är sedermera integrerad i utflyktslekplatsen Fruktträdgården. Öster om Gunnestorps mosse, ner till Tuvevägen, finns ett stråk av ängar och lövskog. Här finns rester av en skalgrusbank. Här har man hittat kalkgynnade växter, som brudbröd och ängshavre.

Isrink 
Vid Gunnestorps mosse fanns tidigare en gammal isrink, Torbjörnsrinken. Denna hade under flera år vanskötts, och inte kunnat användas. Sommaren 1977 började emellertid unga föräldrar i det närliggande Grinnekulleområdet att i samverkan med Göteborgs fritidsförvaltning rusta upp den gamla rinken. Samtidigt hade hockeyklubbarna IF Demonerna, HK Kometerna och Hisingens VIK börjat fundera över en ishall, som skulle placeras på Hisingen. Föräldragruppen från Grinnekullen och ishockeyfolket sammanfördes till ett möte i Ytterby ishall. Man beslöt så småningom att bilda Tuve isbaneförening, som framgångsrik såg till att uppföra Tuve ishall. Säsongen 1980/1981 skedde driftstarten av ishallen, som finns än idag.

Referenser 
 "Hisingsparken". goteborg.se. Läst 17 mars 2023.
 "Gunnestorps Mosse". geocaching.com. Läst 17 mars 2023.
 "Kärrets ytterdel. Riktning 330.". digitaltmuseum.se. Läst 17 mars 2023.

Noter 

Insjöar i Göteborgs kommun
Våtmarker i Sverige
Hisingen
Tuve