kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elisabeth Östman

Laura Elisabeth Östman (även Elisabeth Östman-Sundstrand), född 3 augusti 1869 i Skoklosters socken, död 3 mars 1933 i Klara församling, Stockholm, var en svensk hushållslärare som drev Elisabeth Östmans Husmodersskola i Stockholm. Hon var författare till bland annat Iduns kokbok och redaktör för veckotidskriften Idun.

Liv och verk

Östmans far var Lars Johan Östman (1825-1894), kyrkoherde i Skoklosters och Funbo socknar. Hennes mor var Anna Östman, född Kerfstedt (1839-1923). Elisabeth Östman tog skolkökslärarinneexamen vid Fackskolan för huslig ekonomi i Uppsala 1899 och blev där lärarinna i huslig ekonomi 1899-1902. År 1902 startade hon Elisabeth Östmans Husmoderskurs i Stockholm, senare kallad Elisabeth Östmans Husmodersskola.

Till en början låg skolan på Jakobsbergsgatan 34. Efter 1908 var hon redaktör för tidningen Idun med Iduns Köksalmanacka och Hjälpreda för hemmet. Hon biträdde Stockholms gasverk vid konstruktion och utprovning av gasspisar och skrev bruksanvisningar för gasspisar av fabrikat Husqvarna, Norrahammar, Bolinders och Näfveqvarn.

Hon gifte sig någon gång mellan 1911 och 1913 med byggnadsingenjören Carl Cristian Sundstrand (1876-1921) och antog namnet Östman-Sundstrand. Paret förblev barnlös. Familjen var välbärgad och bodde efter 1913 i det nybyggda bostadshuset på Klarabergsgatan 40 (numera rivet). På fastighetens vindsvåning bedrev hon sin Husmodersskola. 1914 annonserade Östman i tidskriften Idun att hon även kommer att hålla kurser i vegetarisk matlagning i det ”stora, nyinredda köket” på Klarabergsgatan.  För ändamålet skickade hon en av sina lärarinnor på studieresan till Tyskland för att ”grundligt sätta sig in i den moderna vegetarianska kokonsten”. 

Hon engagerade sig även politiskt. Bland de femton kvinnorna som fanns i Stockholms stadsfullmäktige 1919 var Elisabeth Östman-Sundstrand en av dem, vald på två år. Efter hennes död 1933 drevs Elisabeth Östmans Husmodersskola vidare under samma namn och på samma adress (Klarabergsgatan 40). 1949 upptas skolan under ”Skolor för huslig utbildning” i Statens offentliga utredningar 1949:55. Där anges bland annat att föreståndare är skolkökslärarinnorna G. Gardin och K. Widström. Elisabeth Östman fann sin sista vila på Norra begravningsplatsen, där hon gravsattes under namnet Laura Elisabet Sundstrand den 9 mars 1933.

Publikationer (urval)

Iduns kokbok, första upplaga 1911, sista och 15:e upplaga 1932.
Några anvisningar för användning av gasstekugn, 1912.
Bruksanvisning för gasspisar och gasstekugnar samt matrecept utarbetade i Stockholms gasverks provkök, 1925.
 Iduns Köksalmanacka, utkom varje vecka med matlagningsförslag för varje veckodag.
 Iduns hjälpreda för hemmet, 1904-1920.
 C. Rathcke, Praktisk hushållsbok, omarbetad av Elisabeth Östman-Sundstrand, 1913.
 Svenska elektricitetsverkens värmeackumulerande elektriska spis Seves modell n:o 1, 1922.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Svenskspråkiga författare
Svenska kokboksförfattare
Svenska lärare under 1900-talet
Födda 1869
Avlidna 1933
Personer från Skoklosters socken
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Harold Little

Harold Boyd Little, född 27 juli 1893 i London i Ontario, död 1958, var en kanadensisk roddare.

Little blev olympisk silvermedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Kanadensiska roddare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1924
Födda 1893
Avlidna 1958
Män
Östra Tångarne naturreservat

Östra Tångarne är ett naturreservat i Älmhults kommun i Kronobergs län.

Området är skyddat sedan 2015 och är 216 hektar stort varav 99 hektar landareal. Det är beläget vid sjön Möckelns strand 1,5 km väster om samhället Diö. Reservatet består av fastmark, ängar och lång strandlinje mot sjön.

Sjön Möckeln sänktes 1,85 meter år 1857 vilket medförde stora förändringar och gav upphov till ny odlingsmark samt den strandskog som idag växer utmed Tångarnes stränder. Eftersom sjön regleras översvämmas stränderna årligen och är rik på multnande ved. Reservatet har betesmarker som bildar en mosaik av öppna och lite mer slutna partier med ek, lind, lönn och hassel. I området häckar ett stort antal fågelarter vilket hör samman med trädslagen och gamla eller döda träd. För mindre hackspett och mindre flugsnappare är Möckelnområdet ett av de viktigaste häckningsområdena i landet. Många mycket sällsynta vedlevande skalbaggar lever i de olika skogstyperna.

Södra delen drabbades hårt av stormen 2005. Där växer nu fram en lövdominerad blandskog.

I öster finns en slåttermad med klockgentiana och sileshår.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Östra Tångarne

Naturreservat i Älmhults kommun
Natura 2000-områden i Kronobergs län
Naturskyddsområden bildade 2015
Proserpine (Lully)

Proserpine är en opera (tragédie en musique) i en prolog och fem akter med musik av Jean-Baptiste Lully och libretto av Philippe Quinault.

Historia
Proserpine var den första opera där Lully använde sig av accompagnato-recitativ. Verket hade premiär den 3 februari 1680 på slottet Château de Saint-Germain-en-Laye utanför Paris.

Personer
La Paix (Freden) (sopran)
La Félicité (Lyckan) (sopran)
L'Abondance (Överflödet) (sopran)
La Discorde (Osämjan) (tenor)
La Victoire (Segern) (sopran)

Pluton (bas)
Ascalaphe (Ascalaphus), son till Acheron (bas)
Proserpine (sopran)
Cérès (Ceres) (sopran)
Jupiter (bas)
Alphée (Alpheios) (haute-contre)
Aréthuse (Arethusa) (sopran)
Mercure (Mercurius) (tenor)
Cyané, en nymf (sopran)
Crinise (basse-taille)
Furier (2 tenorer och en basse-taille)
En ande (sopran)

Handling
Pluton har rövat bort Proserpine från hennes mor Ceres. Jupiter dömer honom till att dela henne med Ceres.

Källor

Operor av Jean-Baptiste Lully
Franskspråkiga operor
1680 i Frankrike
William Wallace (roddare)

William Lawrence "Laurie" Wallace, född 12 april 1901 i Toronto, död 20 juli 1967 i Keene, var en kanadensisk roddare.

Wallace blev olympisk silvermedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Kanadensiska roddare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1924
Födda 1901
Avlidna 1967
Män
William Wallace (olika betydelser)

William Wallace kan syfta på:

 William Wallace (ca 1270–1305), skotsk nationalhjälte och regent.
 William Wallace (roddare) (1901–1967), kanadensisk roddare.
 William A. Wallace (1827–1896), amerikansk politiker.
 William Vincent Wallace (1812–1865), irländsk kompositör.
Hedda Rehnberg

Hedda Christine Rehnberg, född 29 april 1986 i Lund, är en svensk skådespelare.

Hon  växte upp i Frankrike,  Spanien och Sverige. Rehnberg har studerat skådespeleri under ett år i London. 

Hedda Rehnberg spelar rollen som Suzanne Goldstein i SVT:s familjekrönika Vår tid är nu.

Filmografi 
 
 - Suzanne Goldstein

Källor

Externa länkar
 

Svenska skådespelare
Födda 1986
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Lund
Warren Snyder

Warren Bertram Snyder, född 2 mars 1903 i Toronto, död 27 mars 1957 i Toronto, var en kanadensisk roddare.

Snyder blev olympisk silvermedaljör i åtta med styrman vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Kanadensiska roddare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Kanada
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1924
Födda 1903
Avlidna 1957
Män
Psi Ursae Majoris

Psi Ursae Majoris (ψ Ursae Majoris, förkortat Psi UMa, ψ UMa) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Stora Björnen. Den har en skenbar magnitud på 3,01 och är klart synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 22,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 145 ljusår (ca 44 parsek) från solen. Den är tillräckligt nära för att stjärnans magnitud bara minskas med 0,05 enheter på grund av avmattning.

Egenskaper
Psi Ursae Majoris är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K1 III, som anger att detta är en utvecklad jättestjärna som har förbrukat förrådet av väte i sin kärna. Den har expanderat till en radie som är ca 20 gånger så stor som solens och utsänder från dess fotosfär ca 148 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 4 520 K. 

Psi Ursae Majoris ingår i Vintergatans tunna skiva. Den följer en bana med en låg excentricitet på 0,02, som ligger mellan 26 500 till 27 800 ljusår från galaxens centrum. Den låga lutningen hos omloppsbanan betyder att stjärnan kommer att avvika med endast ca 130 ljusår från det galaktiska planet.

Källor

Referenser

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/psiursaemajoris
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/psiuma.html

	
Stjärnbilden Stora björnen
Bayerobjekt
Orangea jättar
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Länsväg AC 1116

Länsväg AC 1116 är en övrig länsväg i Västerbottens län (Lappland) som går mellan byn Västansjö och norska gränsen vid sjön Krutvattnet, inom Storumans kommun. Vägen är 31 kilometer lång och asfalterad. Vägen har betydelse för längre internationella resor, och har därför trafik med en del lastbilar och bilister på långresa. Den ingår i den kortaste vägen mellan till exempel Kiruna och Trondheim. Det finns en tullstation i Tärnaby. Trafikmängden är i genomsnitt mellan 250 och 500 per dygn.

Vägen ansluter till:

  Europaväg 12 (vid Västansjö)
  Riksväg 73 i Norge (vid Krutvattnet)

Se även 
 Lista över länsvägar i Västerbottens län

Referenser

AC 1116
Länsvägar i Västerbottens län
Lääneranna kommun

Lääneranna kommun () är en kommun i landskapet Pärnumaa i västra Estland. Staden Lihula (äldre svenska och tyska: Leal) utgör kommunens centralort.

Kommunen bildades den 24 oktober 2017 genom en sammanslagning av kommunerna Lihula och Hanila, då belägna i landskapet Läänemaa, samt Varbla och Koonga, då som nu belägna i landskapet Pärnumaa.

Orter 
I Lääneranna kommun finns en stad, en småköping () och 150 byar.

Stad 
Lihula (centralort)

Småköping 
Virtsu

Byar 

Alaküla
Allika
Aruküla
Emmu
Esivere
Haapsi
Hanila
Helmküla
Hälvati
Hõbeda
Hõbesalu
Irta
Iska
Joonuse
Jänistvere
Järise
Järve
Jõeääre
Kadaka
Kalli
Kanamardi
Karinõmme
Karuba
Karuse
Kaseküla
Kause
Keemu
Kelu
Kibura
Kidise
Kiisamaa
Kilgi
Kinksi
Kirbla
Kirikuküla
Kiska
Kloostri
Koeri
Kokuta
Koonga
Korju
Kuhu
Kuke
Kulli
Kunila
Kurese
Käru
Kõera
Kõima
Kõmsi
Laulepa
Lautna
Linnuse
Liustemäe
Lõo
Lõpe
Maade
Maikse
Massu
Matsalu
Matsi
Meelva
Mereäärse
Metsküla
Mihkli
Muriste
Mäense
Mäliküla
Mõisaküla
Mõisimaa
Mõtsu
Naisso
Nedrema
Nehatu
Nurme
Nurmsi
Nätsi
Nõmme
Oidrema
Paadrema
Paatsalu
Pagasi
Paimvere
Pajumaa
Palatu
Parasmaa
Parivere
Peanse
Peantse
Penijõe
Petaaluse
Piha
Piisu
Pikavere
Pivarootsi
Poanse
Rabavere
Raespa
Raheste
Rame
Rannaküla
Rannu
Rauksi
Ridase
Rooglaiu
Rootsi
Rootsi-Aruküla
Rumba
Rädi
Saare
Saastna
Salavere
Salevere
Saulepi
Seira
Seli
Selja
Sookalda
Sookatse
Soovälja
Tamba
Tamme
Tarva
Tiilima
Tuhu
Tuudi
Täpsi
Tõitse
Tõusi
Ullaste
Uluste
Ura
Urita
Vagivere
Vaiste
Valuste
Vanamõisa
Varbla
Vastaba
Vatla
Veltsa
Voose
Võhma
Võigaste
Võitra
Võrungi
Äila
Ännikse
Õepa
Õhu

Källor 

Kommuner i Pärnumaa
Uvaberget Tenhult

Uvaberget Tenhult är ett naturreservat i Rogberga socken i Jönköpings kommun i Småland.

Området är skyddat sedan 2013 och är 37 hektar stort. Det är beläget 2 km söder om Tenhult

Reservatet är ett dramatiskt naturområde med branta klippväggar och rasbranter ner mot Tenhultasjön. Uvaberget reser sig högt och ger vacker utsikt. I området växer barrblandskog med gamla och grova lågor av gran. Det finns även gamla vidkroniga och senvuxna tallar.

Källor
Uvaberget Tenhult – Länsstyrelsen i Jönköpings län

Naturreservat i Jönköpings kommun
Naturskyddsområden bildade 2013
Pelle Anderson

Pelle Evert Anderson, född 26 maj 1954, är en svensk journalist och företagare.

Pelle Anderson utbildade sig på Journalisthögskolan i Stockholm 1973–1974 och var under en tid medarbetare i SKP:s tidning Gnistan. Han arbetade på Dagens Nyheters nattredaktion som redigerare 1979–1987. Han grundade 1987 mediekonsultföretaget A4, där han i dag är styrelseordförande. 

Han grundade och drev 1992–1995 tidskriften Design Typografi Produktion. Pelle Anderson grundade tillsammans med två kolleger gratistidningen Metro. Efter det att tidningen lanserades i Stockholm i februari 1995 arbetade han med Metro's lansering utomlands. Den första utgivningen utanför Sverige blev i Prag 1997. 

Han belönades 2006 tillsammans med Robert Braunerhielm, Monica Lindstedt och Jörgen Widsell med Hans Majestäts Konungens medalj av 8:e storleken för främjande av det svenska språket genom Sveriges första gratisutdelade nyhetstidning.

Åren 2007–2008 var Pelle Anderson vd för den nya tidningen Gaste i Turkiet.

Bibliografi

 Pelle Anderson, Matthew Carter, Christer Hellmark, Stefan Lundhem, Erik Nilsson och Gerard Unger: Tidningstyper i brytningstid: typografiska essäer ur Design Typografi Produktion 1992–1995, A4, Stockholm 2012,

Referenser 

Så blev Metro störst i Sverige på Metros webbplats den 13 februari 2015

Externa länkar
Intervju tidningsdesigners: Pelle Anderson

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska innovatörer
Födda 1954
Levande personer
Män
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Monica Lindstedt

Monica Ann Lindstedt, född 4 juli 1953, är en svensk ekonom och entreprenör.

Monica Lindstedt växte upp i Italien, Tyskland och USA och utbildade sig till civilekonom på Handelshögskolan i Stockholm och påbörjade studier på doktorandnivå i organisationsteori och ledarskap. Hon arbetade därefter med Kooperativa Förbundets traineeutbildning i Saltsjöbaden.

Hon var 1988–1991 vd för tidningen Folket i Eskilstuna. Hon var i början av 1990-talet vd på Fackpressförlaget inom Bonnierkoncernen och medverkade i att börja ge ut Dagens Medicin. Åren från 1992 planerade hon för och var en av grundarna till Metro, som lanserades 1995. 

Monica Lindstedt grundade 1996 Hemfrid i Sverige AB, där hon var vd till 2002, och därefter varit styrelseordförande. Hon föder upp hästar på Stjärnbro gård i Södermanland.

Hon belönades 2006 tillsammans med de tre andra Metro-grundarna Robert Braunerhielm, Pelle Anderson och Jörgen Widsell med Hans Majestäts Konungens medalj av 8:e storleken för att ha grundat Sveriges första gratisutdelade nyhetstidning.

Bibliografi i urval 
Monica Lindstedt: Initiativets makt: om chefer och förändringsarbete, Prisma, Stockholm 1985, 
Monica Lindstedt: VD-mödor: en tankebok om praktiskt ledarskap, Rabén Prisma, Stockholm 1996, 
Monica Lindstedt och Susanne Bark: Slaget om rut: 20 år med Hemfrid, Ekerlid, Stockholm 2016,

Källor
Om Monica Lindstedt på Företagarnas webbplats
Monica Lindstedt, grundare på Hemfrids webbplats
Jag vill vara med och förändra och utveckla på Ingenjörvetenskapsakademins webbplats den 1 juli 2014
Så blev Metro störst i Sverige på Metros webbplats den 13 februari 2015

Noter

Svenska entreprenörer
Svenska innovatörer
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Gustaf Klingwall

Jacob Gustaf Klingwall, född 23 mars 1786 i Närs socken, död 19 december 1866 i Roma socken, var en svensk fysiker, matematiker, präst, skolrektor, fornforskare, kartograf, tecknare och grafiker. Han är begravd på Roma kyrkogård invid gången mot prästgården i en gravtumba.

Jacob Klingwall var son till kyrkoherden Gustaf Klingwall och Christina Lutterman och från 1813 gift med Aura Maria Westling. Efter skolstudier i Visby blev han 1805 student vid Uppsala universitet där han 1812 blev först filosofie kandidat och därefter magister efter studier i naturvetenskapliga ämnen, främst matematik och astronomi. Under studietiden var han informator åt Lars Johan Hierta. Klingwall lät under denna tid utge en liten skrift om stjärnhimmeln och verkar även ha haft kopplingar till fosforisterna. Klingwall stack titelvinjetten till första numret av Phosphoros 1810 och titelvinjetten till Poetisk kalender 1812. 

Klingwall blev 1812 adjunkt vid Visby trivialskola och var 1816–1821 hospitalssyssloman. Då Visby gymnasium inrättades blev han 1820 lektor i matematik och fysik där. 1824 och 1828 fungerade han som skolans rektor. Klingwall kom att bli en av medlemmarna i kretsen kring Pehr Arvid Säve och kom att engagera sig i Visbys historia och för bevarandet av ruinerna i staden. Klingwall var en skicklig tecknare och har avbildat ett flertal av ruinerna i Visby men även en del på andra håll på Gotland. På länsstyrelsens uppdrag utförde han byggnadsritningar för ombyggnad av residenset och uppmätningsritningar till kronobränneriet i Visby. Under en tid 1825–1826 utgav han veckotidningen Wisby Lördagsblad där han anonymt författade artiklar. Han utgav ett flertal bokverk med text och illustrationer från Gotland bland annat Fornlemningar i Visby 1823–1824. Förutom teckningar var han även verksam som landskapsmålare. Klingvall är representerad vid Nationalmuseum i Stockholm med tre teckningar föreställande ruiner och Helgeandskyrkan i Visby.

1826 avlade Klingwall pastoralexamen och blev samma år prebendekyrkoherde och prost i Väskinde socken. Åren 1825 1839 och 1855 var han bankorevisor. Klingwall blev 1842 kyrkoherde i Roma socken. Som präst var han präglad av neologin och lät utge en ungdomslärobok, Menniskans pligter präglad av denna uppfattning. Det ledde till att hans rättlärighet ifrågasattes och han dömdes inför domkapitlet till avbön. Klingwall tilldelades 1824 Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademiens stora prismedalj.

Jacob Klingwall tog till sig namnet Gustaf i den djupa sorgen efter en son - Gustaf - som dog i 9-årsåldern. Invid Visby domkyrka finns en sten inristad med texten:

Källor 

Svenskt konstnärslexikon del III sid 385, Allhems Förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 271,

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska präster under 1800-talet
Födda 1786
Avlidna 1866
Män
Personer från Närs socken
Svenska kartografer
Svenska grafiker under 1800-talet
Sigrun (valkyria)

Sigrun Högnesdotter (Sigrún Hǫgnadóttir) var en valkyria som omtalas i kvädena om Helge Hundingsbane. Hon var den återfödda Svava Eylimesdotter (Sváfa Eylimadóttir), som också hade varit valkyria under sin levnad.

Sigrun brukade rida  ”genom luften och över hav” (hon reið lopt ok lǫg) i spetsen för nio valkyrior. Ritten liknar i dikten ett urväder, eller kanske ett norrsken.

Sex rader i texten har gått förlorade. Där bör ha stått något i stil med att ”man såg valkyrior rida”. Logafjäll (Logafjǫll) är inte någon känd plats. Om det är en vulkan som avses (logi betyder ”låga”, ”eld”) skulle det kunna tyda på att strofen diktats på Island.

Helge Hundingsbane och Sigrun träffas första gången då han gjort ett strandhugg i ”Brunaviken” (Brunavágar: en vik där man härjat och bränt). De börjar prata och det framgår att hon å yrkets vägnar – som valkyria – har lagt märke till hans blodiga framfart. Hon är kär i honom, och det tycks hon ha varit redan innan de träffades:
{|
|
Hon sade hon älskade
av all sin håg
Sigmunds ättling,
innan hon såg honom.
|
Fyrr lézk (hon) unnaaf ǫllum hug
syni Sigmundaran (en hon) sét hafði.|
|}
Sigrun verkar inse att Helge Hundingsbane är den återfödde Helge Hjörvardsson som hon älskat i sitt tidigare liv. Att de båda troddes vara återfödda står i epilogen till Helgakviða Hjǫrvardssonar, och i prologen till Helgakviða Hundingsbana önnur sägs det vidare att Helge av sina föräldrar hade blivit uppkallad efter den döde Helge Hjörvardsson.

Sigrun och Helge svär varandra trohet, men dessvärre blir hon av sin far Högne bortlovad till Hödbrodd (Hǫðbroddr), som är son till kung Granmar. Sigrun blir förskräckt när hon får veta detta och uppsöker Helge, som lugnar henne med att han vet hur sådana tvister skall lösas. 

Frekasten (”ulvstenen”) är namnet på det blivande slagfältet. Sigrun och hennes valkyrior har skyddat skeppen och stillat stormen.

Sigruns far Högne, och hennes bröder Brage och Dag, ilar nu till Granmars hjälp; men i det slag som följer stupar alla Granmars söner, liksom Högne och Brage. Dag överlever, men tvingas svära trohet till Helge. På slagfältet hånar Sigrun den döende Hödbrodd som velat gifta sig med henne:

Men hennes sorg lindras inte av den dödes besök. Varje natt går hon till gravhögen i hopp om att han skall återkomma. När så inte sker tynar hon bort och dör av sorg.

Den avslutande prosatexten i Helgakviða Hundingsbana önnur meddelar dock att man förr i tiden trodde att Sigrun och Helge återföddes en tredje gång: hon som Kåra Halvdansdotter (Kára Hálfdanardóttir) och han som Helge Haddingjaskate.

 Kommentarer 

 Källor 
 Finnur Jónsson, De gamle Eddadigte, København 1932. Vǫlsungakviða eller Helgakviða Hundingsbana hin fyrri finns på sidorna 182–194 och Vǫlsungakviða hin forna, eller Helgakviða Hundingsbana önnur'', på sidorna 207–220.

Valkyrior
Aleksandr Bortnikov

Aleksandr Vasiljevitj Bortnikov (), född 15 november 1951 i Molotov, Ryska SFSR, Sovjetunionen (nuvarande Perm, Ryssland), är en rysk säkerhetsofficer. Sedan 2008 är han chef för Ryska federationens federala säkerhetstjänst (FSB).

Biografi 
Bortnikov tog 1973 examen som järnvägsingenjör i Leningrad. Han studerade därefter vid den sovjetiska underrättelsetjänsten KGB:s akademi i Moskva, där han tog examen 1975. Därefter tjänstgjorde han inom KGB:s avdelning i Leningrad. Efter Sovjetunionens upplösning 1991 fortsatte Bortnikov att arbeta inom organisationens efterträdare FSB i staden (nu Sankt Petersburg).

I juni 2003 utsågs han till chef för FSB:s avdelning i Sankt Petersburg, och i februari 2004 befordrades han till tjänsten som chef för FSB:s ekonomiska säkerhetsavdelning i Moskva. Därefter utnämndes Bortnikov till FSB-chef i maj 2008.

Efter den ryska annekteringen av Krimhalvön i mars 2014 införde EU sanktioner mot ett antal personer inom och med kopplingar till Rysslands regering, däribland mot Bortnikov i juli 2014. Även USA har infört sanktioner mot Bortnikov: först 2021, då han misstänktes ha varit inblandad i förgiftningen av den ryske oppositionspolitikern Aleksej Navalnyj året innan, och därefter i februari 2022, kort innan Rysslands invasion av Ukraina.

Utmärkelser

Ryska utmärkelser
   Alexander Nevskijorden.
   Fäderneslandets förtjänstorden av 1:a, 2:a, 3:e och 4:e klassen.
   Militära förtjänstorden.
   Sankt Georgsorden av 4:e klassen.
   Vänskapsorden.
   Ärans orden.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Män
Födda 1951
Levande personer
Personer från Perm
Personer inom FSB
Personer inom KGB
Ryska politiker under 2000-talet
X Sagittae

X Sagittae är en halvregelbunden variabel av SRA-typ i stjärnbilden Pilen. 

Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +8,05 och 8,85 med en period av 196 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Pilen 
Halvregelbundna variabler
Raymond Talleux

Raymond Talleux, född 2 mars 1901 i Boulogne-sur-Mer, död 21 mars 1982 i Saint-Martin-Boulogne, var en fransk roddare.

Talleux blev olympisk silvermedaljör i fyra med styrman vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Franska roddare
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1924
Födda 1901
Avlidna 1982
Män
Georges Piot

Georges Piot, född 14 september 1896 i Paris, död 5 april 1980 i Créteil, var en fransk roddare.

Piot blev olympisk silvermedaljör i tvåa med styrman vid sommarspelen 1924 i Paris.

Källor 

Franska roddare
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Frankrike
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1928
Födda 1896
Avlidna 1980
Män