kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Singers Unlimited

The Singers Unlimited var en jazzsånggrupp med fyra röster som bildades av Gene Puerling 1971. Gruppen i övrigt bestod av Len Dresslar, Bonnie Herman och Don Shelton.

Historia 
Singers Unlimited bildades för att spela in jinglar för reklam, men allt eftersom övertalades de att spela in album. På rekommendation av jazzpianisten Oscar Peterson skrev de på ett kontrakt med MPS Records i Tyskland. Petersons trio spelade på deras första album, In Tune. Gruppen gjorde femton album mellan 1971 och 1981, och fjorton finns samlade i boxen Magic Voices.

Gene Puerling, baryton och arrangör (1929-2008) ledde gruppen The Hi-Lo’s under 1950- och 60-talen. Tenoren Don Shelton, (född 1934) hade en karriär som klarinettist i olika klassiska orkestrar, men började också sjunga i olika sammanhang. En tid var han också medlem i The Hi-Lo's. Bassångaren Len Dresslar (1924–2005) sjöng för CBS’ TV, och hamnade sedan inom reklamfilm där hans basröst var en stor tillgång. Bonnie Herman (född 1945) är dotter till Lois Best och Jules Herman som var vokalist resp. trumpetare i Lawrence Welks orkester. Hon är brorsdotter till storbandsledaren Woody Herman. Hon utbildade sig till pianist, och började sjunga i reklamfilmer som tonåring.

Puerlings arrangemang för Singers Unlimited gav honom ett rykte som en av de främsta arrangörerna för röster. Medlemmar av vokalgruppen Take 6 ger ofta kredit till honom och Singers Unlimited som innovatörer i a cappella, och hävdar att de "gick i skolan" på hans arrangemang.

Puerling utnyttjade den tyske studioingenjören Hans Georg Brunner-Schwers banbrytande multispårs-teknik för att skapa sina harmoniska koncept och gruppens signaturljud. I överdubbningsprocessen lade barytonen Puerling och tenoren Shelton ofta till ytterligare två mittpartier, varefter alla delar "dubblades" och "tredubblades". Genom att skapa dessa extra spår skapades ett fylligare ljud av gruppens inspelningar. Gruppen spelade in sina låtar genom att låta Bonnie Herman spela in en förenklad version av melodin, varefter Len, Gene och Don fyllde i de återstående delarna. När denna process väl hade slutförts ersattes Bonnie Hermans ursprungliga melodiska linje med en ny, där hon kunde lägga till melodiska utsmyckningar och lägga till "färg" till gruppens ljud. På grund av den komplicerade processen vid inspelningarna kunde gruppen sällan framträda på scen, och då endast med förinspelade bakgrunder.

Diskografi 

 A Capella (1971)
 Christmas (1972)
 Four of Us (1973)
 In Tune, med Oscar Peterson Trio (1973)
 Invitation, med Art Van Damme Quintet (1974)
 A Cappella II (1975)
 Feeling Free, med Pat Williams Orchestra (1975)
 A Special Blend (1976)
 Sentimental Journey (1976)
 Friends (1977)
 Eventide (1978)
 Just in Time (1978)
 A Capella III (1980)
 The Singers Unlimited with Rob McConnell and the Boss Brass (1979)
 Easy to Love (1981)

Referenser 

Intervju av Gene Lees med sångarna.

Noter 

Vokalgrupper
Jazz i Nordamerika
Lista över italienska rekord i simning

Detta är en lista över italienska rekord i simning. Rekorden kontrolleras av Italienska simförbundet.

Långbana (50 m)

Män

Förklaring:  – Världsrekord;  – Europarekord;
Rekord som ej noterats i en final: (h) – försöksheat; (sf) – semifinal; (s) – första sträckan i en lagkapp.

Kvinnor

Förklaring:  – Världsrekord;  – Europarekord;
Rekord som ej noterats i en final: (h) – försöksheat; (sf) – semifinal; (s) – första sträckan i en lagkapp.

Mixat

Förklaring:  – Världsrekord;  – Europarekord;
Rekord som ej noterats i en final: (h) – försöksheat; (sf) – semifinal; (s) – första sträckan i en lagkapp.

Kortbana (25 m)

Män

Förklaring:  – Världsrekord;  – Europarekord;
Rekord som ej noterats i en final: (h) – försöksheat; (sf) – semifinal; (s) – första sträckan i en lagkapp.

Kvinnor

Förklaring:  – Världsrekord;  – Europarekord;
Rekord som ej noterats i en final: (h) – försöksheat; (sf) – semifinal; (s) – första sträckan i en lagkapp.

Mixat

Förklaring:  – Världsrekord;  – Europarekord;
Rekord som ej noterats i en final: (h) – försöksheat; (sf) – semifinal; (s) – första sträckan i en lagkapp.

Referenser
Allmänna
Italienska långbanerekord – Herrar uppdaterad 16 augusti 2022
Italienska långbanerekord – Damer uppdaterad 15 april 2023
Italienska kortbanerekord – Herrar uppdaterad 18 december 2022
Italienska kortbanerekord– Damer uppdaterad 23 december 2022

Noter

Italien
Simning i Italien
Klosterorlunda

Klosterorlunda är en herrgård i Hovs socken, Östergötland, som är känd för sin botaniska trädgård från 1700-talet.

Klosterorlunda är först känt som Orlundir i ett latinskspråkigt gåvobrev från 1274. Förleden Kloster-, som skiljer det från det närbelägna Bondorlunda, kan ha samband med att det att det 1374 skänktes till Vadstena kloster.

Gården tillhörde i mitten av 1700-talet förste lantmätaren Carl Jacob Wallberg (1705–1778). Hans son Mathias Jonas Wallberg (1737–1808), lärjunge till Linné och en framstående botaniker, anlade en botanisk trädgård som blev berömd genom ”mängd[en] sällsynta och från utlandet införskrifna växter”. De mest exotiska växterna övervintrades i ett särskilt våningsplan i mangårdsbyggnaden, som hölls tempererat med fönster åt alla håll. Av den organiserade trädgården finns inte mycket kvar, men på dess plats växer ännu många rara växter. Egendomen tillföll kammarherren Wilhelm Pereswetoff-Morath genom gifte med Mathias Wallbergs sondotter Mathilda. Makarnas son, kammarherren Carl Wilhelm Pereswetoff-Morath, sålde Klosterorlunda 1869 till brukspatronen Henning Trozelli, som i sin tur donerade den till Norrköpings stad 1877. Staden arrenderade sedan ut gården. Den 10 december 1926 eldhärjades Klosterorlunda och fick omfattande skador.

Mellan Klosterorlunda och Strå finns Klosterorlunda gravfält från järnåldern, bestående av 58 runda stensättningar, två högar och en rest sten.

Referenser

Källor 
 P. Magnell. En bok om Hov i Östergötland. 1943, sid 266–270
 A. Ridderstad. Historiskt, geografiskt och statistiskt lexikon öfver Östergötland, 1. Norrköping 1875–1877, sid 278
 A. Wallenquist. Carl von Linnés lärjungar i Östergötland. Idé och handling. Linköping 2007, sid 191 ff

Herrgårdar i Östergötland
Immula

Immula är en by och stadsdel nummer 29 i Lojo i det finländska landskapet Nyland. 

Byn ligger vid Lojoåsen söder om Hyvinge-Karis-banan i Lojo stads nordostliga delar och gränsar till bland andra Paunis, Bertbacka och Nyby. Områdets serviceställena och tjänster så som skolor och biblioteket finns i Bertbacka och i Vendelä i Lojo station. Det största företaget i byn är Orthex.

Avståndet från Immula till Lojo station är cirka en kilometer och till Lojo centrum cirka 6 kilometer. I närheten av Immula finns Munka avfallscentral varifrån hushållsavfallet förs till Långmossabergen i Vanda.

Byföreningen Immula-Paunin kyläyhdistys, som verkar i byarna Immula och Paunis, ordnar olika slags evenemang.

Historia 
Under 1540-talet fanns det tillsammans fem hemman i Immula; Seppälä, Sauvo (Sauhu), Pukali, Hakuli och Bertilä. Dessutom fanns det Haittola torp under Vejby rusthåll och Stenbacka och Frigård torp under Tarra hemman i byn. Området kring Stenbacka och Frigård kallades Arabias län.

År 1917 grundades Immula telefonandelslag (finska: Immulan puhelinosuuskunta) och dess regler fastställdes år 1918. Andelslaget fungerade först på Immula folkskola. År 1955 blev andelslaget en del av automatisk växelcentral.

Det fanns också en liten butik i byn som kallades Immulan sekatavarakauppa. Butiken fungerade i familjen Sydänmaas hem som färdigställdes 1952. Butikens verksamhet slutades 1975.

Sevärdheter 
I Immula finns några jättegrytor på berget vid vägen Immulanraitti. På kullen bredvid Frigård kan man hitta stenar som är möjligen en gammal domarring.

Källor 

Stadsdelar i Lojo
Byar i Lojo
Konstantia Maria Bergeron

Konstantia Maria Bergeron, född Asker, var en svensk författare och skribent. Under vinjetten "Dufvo-Poster från Paris" skrev hon artiklar i Jönköpingsbladet, bland annat under revolutionerna 1848. Dessa texter gavs senare även ut i bokform med titeln Före, under och efter revolutionen i Paris 1848 (Jönköping, 1848), utgiven av Johan Sandwall. 

Hon var gift med hotellvärden Bergeron i Paris. Hennes bror var Ferdinand Asker.

Referenser 

Svenska författare under 1800-talet
Svenska skribenter
Svenskar i Frankrike
Kvinnor
Födelseår saknas
Avlidna okänt år
Osynliga kvinnor: hur brist på data bygger en värld för män

Osynliga Kvinnor: Hur brist på data bygger en värld för män  (originaltitel: Invisible Women: Exposing Data Bias in a World Designed for Men )är en bok från 2019 av den brittiska feministiska författaren Caroline Criado Perez . Boken beskriver de negativa effekterna på kvinnor orsakade av bias i insamling av stora data.

Mottagande 
Boken fick både Royal Society Insight Investment Science Book Prize och Financial Times och McKinsey Business Book of the Year Award 2019.    

I The Lancet beskriver Cordelia Fine och Victor Sojo boken som innehållandes "en mängd fascinerande fallstudier- från så varierade domäner som medicin, arbetsmiljö och säkerhet, transport, teknik, politik och katastrofhjälp".

Carol Tavris recenserade den för Skeptical Inquirer Magazine och påstod att den "teoretiska grunden för denna bok inte är ny; varje generation feministiska forskare återupptäcker Simone de Beauvoirs observationer från 1949 att kvinnor är det andra könet", med hänvisning till den franska filosofens bok . 

Angela Saini recenserade boken förThe Guardian och beskrev den som "en dossier om ojämlikhet mellan könen som kräver brådskande åtgärder." Hon skriver att boken klargör att "kvinnor är inte en minoritet. De är majoriteten. De finns absolut överallt och så har det alltid varit. Men som Criado Perez visar måste kvinnor leva i ett samhälle som byggts utifrån män. Från gatubelysning som är otillräcklig för vår trygghet, till frånvaro av barnomsorg på arbetsplatsen, så verkar nästan allt ha utformats för den genomsnittliga vita arbetande mannen och den genomsnittliga vita kvinnan som stannar hemma. Hennes svar är att tänka om, att samla in mer data, studera dessa data och fråga kvinnor vad de vill ha."  

I en artikel för tidskriften Literary Review lovordar den feministiska författaren Joan Smith boken som viktig läsning. "Den här boken, som visar vilken partiskhet män har i både välbekanta (åtminstone för mig) och mindre uppenbara scenarier, lägger ut texten. Jag visste till exempel att kvinnor klarar sig sämre efter hjärtinfarkt eftersom de uppvisar andra symtom än män; Criado Perez citerar forskning som visar att kvinnor löper 50 procent större risk att bli feldiagnostiserade inte brukar få den klassiska "Hollywood-hjärtattacken", som börjar med smärtor i bröst och vänster arm. Men jag insåg inte att kvinnor också är mer benägna att drabbas av allvarliga skador i en bilolycka eftersom krockprovdockor traditionellt har utformats för att återspegla den "genomsnittliga" manliga kroppen." Smith drar slutsatsen att "Den ackumulerade effekten av alla dessa bevis är förödande, även om det bekräftar vad de flesta kvinnor redan vet." 

Invisible Women fann också en bred internationell publik och har översatts till många språk, inklusive franska, tyska, holländska, italienska, spanska, polska, finska, portugisiska, persiska, svenska, isländska, danska, grekiska, litauiska, estniska, tjeckiska, slovakiska, ukrainska, turkiska och kinesiska.

Referenser 

Feministisk litteratur
Facklitteratur 2019
Daniel Nicol Dunlop

Daniel Nicol Dunlop, mest bara D.N. Dunlop, född 28 december 1868 i Kilmarnock i Skottland, död 30 maj 1935 i London, var en skotsk entreprenör, teosof och antroposof.

Liv och verk

I näringslivet
Efter erfarenhet från maskinfabriker och elektroindustrikoncernen Westinghouse var Dunlop från 1911 organisatör och förste direktör för en sammanslutning av brittiska elektriska tillverkare, BEAMA, som existerar ännu idag. 1924 organiserade han World Power Conference (idag World Energy Council). Vid dess första möte i juli 1924 utsågs Dunlop till ordförande.

Som teosof
Efter att ha lämnat hemmet och runt 1886 fått arbete i Glasgow började Dunlop studera böcker om ockultism och filosofi. 1887 träffade han poeten George William Russell och och en livslång vänskap utvecklades. Efter att ha flyttat till Dublin 1889 blev han aktiv i Teosofiska Samfundet. Tillsammans med Russell och W.B. Yeats deltog han även i hermetiska sällskapets möten. 1892-1897 var han utgivare och redaktör för tidskriften "The Irish Theosophist".

Som antroposof
Dunlop såg Rudolf Steiner för första gången runt 1905 då Steiner fortfarande var generalsekreterare för den tyska sektionen av Teosofiska Samfundet. 1920 gick han med i Antroposofiska Sällskapet och skapade under dess paraply den antroposofiska Human Rights Group, som han ledde. På hans initiativ arrangerades även antroposofiska sommarskolor i England 1923 och 1924. Efter att ha träffat Rudolf Steiner personligen uttryckte de båda sin nära andliga släktskap och respekt för varandra. 1928 organiserade Dunlop den första och enda antroposofiska världskonferensen, och 1929 valdes han till generalsekreterare för antroposofiska sällskapet i Storbritannien. 

När konflikter och maktkamper inom allmänna antroposofiska sällskapet ledde till dess splittring i april 1935 utvisades Dunlop tillsammans med ett antal andra ledande antroposofer. Han dog kort därefter av en blindtarmsinflammation.

Källor 
Motsvarande artiklar i engelsk- och tyskspråkiga Wikipedia

Litteratur
Thomas Meyer: D. N. Dunlop, A Man of Our Time. Temple Lodge Publishing 1996.
Eleanor C. Merry: Erinnerungen an Rudolf Steiner und D. N. Dunlop. Perseus, Basel 1992.

Referenser

Externa länkar
 Daniel Nicol Dunlop vid Forschungsstelle Kulturimpuls
 Third Power, Second Dams, artikel i tidskriften Time, 21 september 1936. 

män
födda 1868
Avlidna 1935
Antroposofi
Skotska filosofer
Brittiska filosofer under 1900-talet
Personer från East Ayrshire
Janet Watson

Janet Vida Watson, född 1 september 1923 i Hampstead, England, död 29 mars 1985 i Oxshott, England, var en brittisk geolog och mellan 1982 och 1984 den första kvinnliga presidenten av Geological Society of London.

Hennes mor var biologen Katherine Parker och hennes far var paleontologen D.M.S. Watson. Watson studerade allmänvetenskap vid University of Reading. Under andra världskriget var hon anställd vid National Institute for Research i Dairying och sedan blev hon lärare för biologi vid en skola i Bournemouth.

Hon studerade efter kriget geologi för Herbert Harold Read. Watson blev 1949 doktor och hon undervisade vid Imperial College fram till 1983. Hon undersökte bland annat präkambriska stenar från Skottland. Watson var gift med geologen John Sutton.

Referenser 

Brittiska geologer
Födda 1923
Avlidna 1985
Kvinnor
Brittiska forskare under 1900-talet
Forskare från London
Natalia Malachovskaja

Natalia Malachovskaja (ryska: Наталия Малаховская), född 1947 i Leningrad, är en rysk feminist.

Malachovskaja blev i slutet av 1970-talet involverad i den underjordiska kvinnorörelsen i Sovjetunionen och bildade den kristna kvinnoorganisationen Club Maria. Tillsammans med bland andra Tatiana Mamonova utgav hon den första feministiska samizdat-tidningen i Sovjetunionen och tvingades därför i exil 1980.

Referenser 

Ryska feminister
Födda 1947
Kvinnor
Levande personer
Tatjana Mamonova

Tatjana Arsenjevna Mamonova (), född 1943 i Leningrad i Ryska SFSR i Sovjetunionen (nu Sankt Petersburg i Ryssland), är en rysk poet, konstnär och feminist.

Hon föddes under det andra året av Nazitysklands belägring av Leningrad under andra världskriget. Mamnova uppfattade icke-konformistiska konströrelsen i Sovjetunionen som sexistisk och drogs därigenom till feminismen. År 1979 blev hon medlem av en grupp som utgav den första feministiska samizdat-tidningen i Sovjetunionen. Hon tvingades i exil 1980 och var därefter engagerad i den internationella kvinnorörelsen.

Referenser 

Ryska feminister
Ryska poeter
Ryska konstnärer under 1900-talet
Sovjetiska poeter
Sovjetiska konstnärer
Personer från Sankt Petersburg
Kvinnor
Födda 1943
Levande personer
Amiralitetsvarvet

Amiralitetsvarvet kan avse:
Amiralitetsvarvet, Sankt Petersburg
 Amiralitetsvarvet, Göteborg Nya Varvet
12664 Sonisenia

12664 Sonisenia eller 1978 SS5 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 27 september 1978 av den ryska astronomen Ljudmila Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter Sofiya och Semen, barn till Mark Ziselevich Orlovskij.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Astraea.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Astraea-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LI Tjernych
Astronomiska upptäckter 1978
Daniel Ekvald

Daniel Magni Ekvald, född 1680 i Eksjö, död 1722, var en svensk häradshövding.

Biografi
Ekvald föddes 1680 i Eksjö. Han var son till rådmannen och handelsmannen Magnus i staden. Ekvald blev 1700 student vid Uppsala universitet och kom att arbeta som kronofogde i Skåne. Han blev senare häradshövding i Skåne och avled 1722.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1680
Avlidna 1722
Svenska häradshövdingar
Personer från Eksjö
Svenska jurister under 1700-talet
Salomon Sundelius

Salomon Wilhelm Sundelius, född den 17 oktober 1850 i Naglums socken, Älvsborgs län, död den 13 maj 1922 i Stockholm, var en svensk militär. Han var son till Niclas Sundelius och far till Roger Sundelius.

Sundelius blev underlöjtnant vid Bohusläns regemente 1869, löjtnant där 1878, kapten 1888 och major 1899. Han befordrades till överstelöjtnant vid Norrbottens regemente 1902 och till överste och chef för Södermanlands regemente 1906. Sundelius beviljades avsked 1910. Han blev riddare av Svärdsorden 1893 och kommendör av andra klassen av samma orden 1908.

Källor 
 
 
 Kongl. Bohusläns Regemente i Sveriges statskalender 1892
 Kongl. Bohusläns Regemente i Sveriges statskalender 1902
 
 
 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av andra klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Naglums socken
Födda 1850
Avlidna 1922
Män
Anna Kuliscioff

Anna Kuliscioff, född 9 januari 1854 (gamla stilen: 28 december 1853) i Moskaja nära Simferopol, död 27 december 1925 i Milano, var en italiensk politiker och feminist.

Kulivar från 1878 verksam inom italiensk politik och organiserade 1890 i konferens i Milano för att ifrågasätta kvinnans ekonomiska och sociala underordning. Hon kom i strid med Anna Maria Mozzoni och andra feminister på grund av sina socialistiska värderingar, men hennes krav på att kvinnors rättigheter, inklusive rösträtt, skulle ingå i socialistpartiets program ställde henne i motsats till de flesta andra socialister. År 1912 grundade hon Unione Femminile Nazionale Socialista och utgav La digesa delle lavoratici, en tidning riktad till arbetarklasskvinnor.

Referenser 

Italienska socialister
Italienska feminister
Födda 1854
Avlidna 1925
Kvinnor
Andrea Vergani

Andrea Vergani, född 15 juni 1997 i Milano, är en italiensk simmare.

Karriär
I juni 2018 tävlade Vergani vid Medelhavsspelen i Tarragona, där han slutade på fjärde plats på 50 meter frisim, femte plats på 50 meter fjärilsim samt var en del av Italiens kapplag som blev diskvalificerade på 4×100 meter frisim. I augusti 2018 vid EM i Glasgow tog Vergani brons på 50 meter frisim. I semifinalen noterade han dessutom ett nytt italienskt rekord på tiden 21,37 sekunder, vilket var en förbättring med 27 hundradelar från Marco Orsis tidigare rekord. I december 2018 vid kortbane-VM i Hangzhou var Vergani en del av Italiens kapplag tillsammans Santo Condorelli, Lorenzo Zazzeri och Alessandro Miressi som tog brons och noterade ett nytt italienskt rekord på 4×50 meter frisim.

I april 2019 testade Vergani positivt för ämnet THC under en dopningskontroll utförd av Nado Italia. Efter dopningskontrollen stängdes han som en försiktighetsåtgärd tills vidare av från tävlingssimning. Den 6 juni 2019 dömdes Vergani till en tre månaders avstängning från tävlingssimning, som dock började gälla den 19 april då första avstängningen verkställdes.

Nationella rekord
Vergani innehar två italienska rekord.

 50 meter frisim (långbana): 21,37 ( Glasgow, 8 augusti 2018)
 4×50 meter frisim (kortbana): 1.22,90 ( Hangzhou, 14 december 2018) (Santo Condorelli (21,27), Andrea Vergani (20,44), Lorenzo Zazzeri (20,57), Alessandro Miressi (20,62))

Källor
Andrea Vergani på Internationella simförbundets webbplats
Andrea Vergani på SwimRankings.net
Andrea Vergani på Italienska simförbundets webbplats

Noter

Italienska simmare
Födda 1997
Levande personer
Män
Italienska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Milano
Gais 1922/1923

Fotbollsklubben Gais deltog säsongen 1922/1923 i svenska mästerskapet 1922 och svenska serien 1922/1923. Klubben valde att bojkotta svenska mästerskapet 1923. Säsongen blev en av sällskapets mest framgångsrika, då man vann sitt andra SM-guld efter seger i svenska mästerskapet 1922. Dessutom tog man hem svenska serien efter finalseger mot AIK.

Bland profilerna i Gais denna säsong märks Bror Carlsson, som gjorde samtliga lagets tre mål i SM-finalen mot Hammarby IF, samt Gunnar "Bajadären" Holmberg, som gjorde A-lagsdebut 1922 och var lagkapten från samma år. Andra Gais-stjärnor från säsongen var Gunnar "Carra" Paulsson, som gjorde tre mål i första seriefinalen mot AIK och fick sitt genombrott under säsongen, och vänsterbacken Erik "Snejsarn" Johansson

Svenska mästerskapet 1922 

Gais hade i mästerskapet 1921 blivit utslagna redan i kvalet och fick därför gå in i turneringen redan i kvalomgång 3. Där besegrade man IF Elfsborg med 4–1. Sedan besegrades i tur och ordning IFK Åmål (7–3), IFK Malmö (4–0), Landskrona BoIS (8–0) och Djurgårdens IF (4–2 efter förlängning) innan man i finalen besegrade Hammarby IF med 3–1 efter tre mål av Bror Carlsson. Alla Gais spelare under detta guldår var eller skulle komma att bli landslagsmän.

Matcher 
Kvalomgång 3

Kvalomgång 4

Omgång 1

Kvartsfinal

Semifinal

Final

Svenska serien 1922/1923 

Det spelades ingen serie 1921/1922, och 1922/1923 var serien uppdelad i två geografiskt indelade sexlagsgrupper, där gruppsegrarna möttes i seriefinal. Seriespelet inleddes 1922, och vid vinteruppehållet ledde Gais serien. Efter att IFK Göteborg förlorat mot IFK Malmö höll Gais ifrån även under våren. Gais vann således den västra gruppen med en poängs marginal till tre andra lag, och fick möta AIK i finalen.

Tabell

Seriematcher

Finalspel

Segerlaget 

Det Gaislag som tog hem finalsegern mot AIK hade följande utseende:

Einar Johansson, målvakt
Douglas Krook, högerback
Fritjof Hillén, vänsterback
Erik "Snejsarn" Johansson, högerhalv
Gunnar Holmberg, centerhalv
Nils Karlsson, vänsterhalv
Rune Wenzel, högerytter
Thorsten Svensson, högerinner
Bror Carlsson, centerforward
Gunnar Paulsson, vänsterinner
Fridolf Jonsson, vänsterytter

Svenska mästerskapet 1923 

Gais skulle ha mött IFK Göteborg i första slutomgången, men båda klubbarna anhöll om att få flytta matchen. Då Svenska fotbollförbundet avslog förfrågan valde hela Göteborgsalliansen att bojkotta turneringen.

Referenser

Noter 

1922/1923
Fotbollssäsongen 1922/1923 efter lag
Internationella matematikerkongressen

Internationella matematikerkongressen är den viktigaste kongressen i den matematiska gemenskapen. Den genomförs vart fjärde år i International Mathematical Unions regi.

Lista över kongresser 
Innan denna serie kongresser startade 1897, hölls den Internationella matematiska kongressen 1893.
 1897: Zürich, Schweiz
 1900: Paris, Frankrike
 1904: Heidelberg, Tyskland
 1908: Rom, Italien
 1912: Cambridge, Storbritannien
 1920: Strasbourg, Frankrike
 1924: Toronto, Kanada
 1928: Bologna, Italien
 1932: Zürich, Schweiz
 1936: Oslo, Norge
 1950: Cambridge, Massachusetts, USA
 1954: Amsterdam, Holland
 1958: Edinburgh, Storbritannien
 1962: Stockholm, Sverige
 1966: Moskva, Sovjetunionen
 1970: Nice, Frankrike
 1974: Vancouver, Kanada
 1978: Helsingfors, Finland
 1982 (genomfördes 1983): Warszawa, Polen
 1986: Berkeley, Kalifornien, USA
 1990: Kyoto, Japan
 1994: Zürich, Schweiz
 1998: Berlin, Tyskland
 2002: Peking, Kina
 2006: Madrid, Spanien
 2010: Hyderabad, Indien
 2014: Seoul, Sydkorea
 2018: Rio de Janeiro, Brasilien
 2022: (Sankt Petersburg), [Paris}
 2026: Philadelphia

Referenser 

Återkommande evenemang med premiär 1897