kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Great Divide Basin

Great Divide Basin är ett endorheiskt bäcken i den amerikanska delstaten Wyoming, beläget på den nordamerikanska vattendelaren som följer Klippiga bergen. Great Divide Basin saknar som endorheiskt bäcken avflöden till havet, och nederbörd som faller i området avdunstar därför utan att rinna till havet.

Områden väster om bäckenet tillhör Green Rivers avrinningsområde och områden öster om bäckenet tillhör North Platte Rivers avrinningsområde. Dessa tillhör i sin tur Stilla Havets respektive Mexikanska golfens avrinningsområden och rinner därmed mot olika hav.

Bäckenet ligger i öknen Red Desert, väster om staden Rawlins, Wyoming på gränsen mellan Sweetwater County och Carbon County. Den enda staden och största bosättningen inom Great Divide Basin är småstaden Wamsutter, som även kallas "The Gateway to the Red Desert".

Transportleder 
Bäckenet är en av de lägsta platserna där den nordamerikanska vattendelaren kan korsas över Klippiga bergen. De tidiga nybyggarna valde dock huvudsakligen andra vägar, Oregon Trail genom South Pass längre norrut eller Overland Trail genom Bridger Pass längre söderut, på grund av svårigheterna i att korsa saltöknen med hästdragna vagnar. När den transamerikanska järnvägen drogs genom området på 1860-talet kom den dock att byggas längs den lägre rutten genom Great Divide Basin, som också är den väg som motorvägen Interstate 80 följer idag. Namnet Bridger Pass har ibland felaktigt använts även om denna rutt, även om det egentliga Bridger Pass inte ligger här utan längre söderut.

Källor 

Landformer i Wyoming
Fremont County, Wyoming
Sweetwater County
Carbon County, Wyoming
Hela Azerbajdzjan

Hela Azerbajdzjan () är ett irredentistiskt koncept som går ut på att ena alla azerbebodda områden till att bli en del av Azerbajdzjan.

Historik 
Idén om "Hela Azerbajdzjan" formulerades av Piruz Dilanchi år 1991 och definierades år 1992 av den azerbajdzjanske presidenten Abulfaz Elchibey (s. 1992-1993). År 1991 grundade Dilanchi den nationalistiska organisationen SANLM och år 1997 grundade Elchibey organisationen "Hela Azerbajdzjanska unionen" (Bütöv Azərbaycan Birliyi). Elchibey menade att detta område ur ett historiskt perspektiv haft en stor etnisk azerisk närvaro. Han menade att det var Azerbajdzjan som hade rätt att styra det, under ett föreslaget styrelseskick benämnt "De förenade azerbajdzjanska länderna" (Birləşmiş Azərbaycan Yurdları). Efter att han dog år 2002 publicerades det posthumt.

Politiska initiativ 
Termen Hela Azerbajdzjan fortsatte att användas i politiska initiativ som SANLM (CAMAH) och Hela Azerbajdzjans folkfrontsparti.

Gränser 
Även om Hela Azerbajdzjans gränser inte är strikt definierade så har vissa förespråkare porträtterat de som delar av följande områden:

Sydazerbajdzjan (Cənubi Azərbaycan) -  iranska regionen Azarbaijan, omfattande provinserna Östazarbaijan, Västazarbaijan och Ardabil, ibland även Zanjan
Västazerbajdzjan (Qərbi Azərbaycan) -  alla områden inom dagens Armenien
Derbent (Dərbənd) -  Derbentdistriktet, Dagestan
Bortjali (Borçalı) -  Del av Nedre Kartlien i Georgien
Iğdır Province -  Östanatolien, Turkiet

Referenser

Externa länkar 

Nationalism i Azerbajdzjan
Irredentism
Kerstin Weigl

Lil Kerstin Weigl, född 6 juni 1959, är en svensk journalist, kolumnist och författare.

Weigl kom in på Journalisthögskolan 1981 och inledde sin karriär som journalist 1983. Hon arbetade på lokalradion i Malmö och Sydsvenska dagbladet innan hon kom till Aftonbladet 1986. Sedan 1999 har hon varit kolumnist i tidningen. Hon har uppgett att hon under hela sin karriär varit intresserad av ämnen som relationer och social utsatthet. För Aftonbladets räkning har hon sedan 2009 uppmärksammat dödligt våld på kvinnor i nära relation i Sverige. För det arbetet tilldelades hon 2015 Lukas Bonniers stora journalistpris.

Bibliografi
Längtansbarnen (1997, Norstedts förlag). 
Mias systrar, med Maria Eriksson, Ordupplaget)
I händelse av min död, med Kristina Edblom (2019, Natur och kultur)

Källor

Externa länkar 

 Kerstin Weigls kolumner på Aftonbladet

Levande personer
Födda 1959
Kvinnor
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska krönikörer
Svenska författare under 1900-talet
Vinnare av Stora journalistpriset
Napoleonit

Napoleonit, eller korsit, är en klotbergart, en ögondiorit som upptäcktes på Korsika i slutet av 1700-talet.

Upptäckten av denna klotbergart gjordes i Sainte-Lucie-de-Tallano i Sartene 1785. Ett stort block av klotbergart påträffades då, av vilket bitar skickades till Paris. Klotbergarter blev först allmänt känt som fenomen efter det att den franske artillerikaptenen M. Mathieu 1809 hittat moderklyften och rapporterat om sin upptäckt. 

Denna klotbergart har använts som ornamentssten i Napoleons grav i Hôtel des Invalides i Paris och i Medicikapellet i Florens i Italien.

Källor

Djupbergarter
Korsika
Forshammars bergverk

Forshammars bergverk är ett svenskt företag med brytning av industrimineral söder om Riddarhyttan i Ramsbergs socken i Lindesbergs kommun.

Brytning och malning av fältspat påbörjades 1909. Ett nytt och större kross- och malverk byggdes 1927 och ett andra malverk 1938. 
Det äldre malverket var i drift till 1985 och det yngre, som ligger i samma krosshus av trä, till 1998. Ett tredje malverk från 1949 finns i en separat tegelbyggnad och ett fjärde malverk från 1979 i en hög stålbyggnad.

Företaget tillverkar, från ett närbeläget dagbrott, fältspatmjöl för bland annat tillverkning av porslin.

Forshammars bergverk har också drivit industrimineralproduktion på andra platser bl.a. kvartsitbrytning i Ämnebyn, Byn, Vingnäs, och Snäckeområdet i Dalsland.

Forshammars bergverk har till 2010 ägts av North Cape Minerals, och drivs idag av Sibelco Nordic Forshammar AB, som ingår i den i Belgien baserade SCR-Sibelco-koncernen.

Källor
Linda Gustafsson: Forshammars Bergverk, malverk I o. II – antikvarisk rapport, Länsstyrelsen Örebro län, 2006

Noter 

Svenska gruvföretag
Gruvor i Västmanland
Företag i Lindesbergs kommun
Gruvor i Lindesbergs kommun
Hans-Olof Boström

Hans-Olof Boström, född 14 maj 1942, är en svensk konsthistoriker.

Hans-Olof Boström disputerade 1975 i konsthistoria vid Uppsala universitet med avhandlingen Fünf Egerer Kabinettschränke des 17. Jahrhunderts in schwedischem Besitz. Han har varit professor i konstvetenskap vid Karlstads universitet och tidigare verksam vid Uppsala universitet. Han har arbetat på Nationalmuseum, Göteborgs konstmuseum och på Bror Hjorths hus i Uppsala.

Bibliografi i urval
Ett Eger-skåp på Skokloster: En ikonografisk studie, 1972, 
 Thor Fagerkvist, 1984
 Sett. Essäer om 1800- och 1900-talskonst,  1992
 Bror Hjorth 1894-1968, Sveriges Allmänna Konstförening 1994
 Tolv begrepp inom de estetiska vetenskaperna, Carlssons Bokförlag, Stockholm 2000, ISBN 9l-7203-9t7-5 (redaktör)
Det underbara skåpet. Philipp Hainhofer och Gustav II Adolfs konstskåp i Uppsala, 2001 
Panofsky och ikonologin Karlstad University Press 2004, 
Helgade rum. Kyrkor i Karlstads stift, Karlstad 2009
 Biskopsporträtt i Karlstads stift, 2012
Carl Larsson Monumentalmålaren, Ars Suetica del 23, 2016, 
 Konst i Värmland. Från Fjæstad till Lerin, 2017, 
 Motiv och idéer i nordisk universitetsarkitektur under 1800-talet, Acta Universitatis Upsaliensis 2021

Källor
Om Hans-Olof Boström på Votum förlags webbplats

Svenska konstvetare
Födda 1942
Levande personer
Män
Sunne stationshus

Sunne stationshus är en av 16 stationsbyggnader uppförda utmed Fryksdalsbanan omkring 1915 av Kil-Frykdalens Järnvägsaktiebolag.

Sunne stationshus ritades i likhet med alla övriga 15 stationshus av Yngve Rasmussen, och är ett av de tre som idag finns kvar i sin ursprungliga funktion. Det är en tegelbyggnad med ljusgul puts, spritputsad ovanför stensockeln upp till mitten av bottenvåningens fönster och slätputsad i övrigt. 

Yngre Rasmussen hämtade inte inspiration till stationshuset från lokala byggnadstraditioner, utan snarare från den brittiska Arts and Craftsrörelsen och från den amerikanske arkitekten Henry Hobson Richardson.

Källor
Göran Prage: Största stationshuset längs Lövens långa sjö i Spåradiskt – en kund- och personaltidning från Strukton Rail 2017:1.

Noter

Byggnader och anläggningar i Sunne kommun
Järnvägsstationer i Värmlands län
Järnvägsstationer invigda 1915
1915 i Sverige
SCR-Sibelco

SCR-Sibelco N.V är ett belgiskt företag som utvinner och försäljer industrimineral. Huvudkontoret ligger i Antwerpen.

Historik
År 1845 upptäcktes fyndigheter av kvartssand vid grävandet av kanalen Bocholt–Herentals i Flandern. För exploatering av dessa bildades 1872 företaget Sabliere et Carrières (SCR). Företaget fusionerades 1896 till SCR-Sibelco.

Verksamhet
Sibelco har verksamhet i 40 länder världen över inom utvinning, processande och distribution av sand och mineraler. Produkter är bland annat sand och fluor för tillverkning av planglas, flaskor laboratorieglas, textilfibrer, LCD-skärmar och glasull samt kvarts, cristobalit, nefelin och olivin.

Sibelco i Sverige
Sibelco äger Baskarpsand och Forshammars Bergverk.

Källor

Noter

Externa länkar
Sibelcos webbplats

Belgiska företag
Flora Mayo

Flora L. Mayo, född 1899 eller 1900 i Denver, Colorado i USA, död okänt år i Kalifornien i USA, var en amerikansk skulptör.

Flora Mayo var dotter till en ägare av ett varuhus i Denver, vilket hade filialer i London och Paris.

Hon flyttade till Paris omkring 1925 för att utbilda sig till konstnär. I skulpturklassen för Antoine Bourdelle på Académie de la Grande Chaumière träffade hon 1925 Alberto Giacometti. De levde sedan tillsammans i ungefär fem år till 1929. År 1926 gjorde Giacometti porträtthuvudet Tête de femme (Flora Mayo), med henne som modell. Det gjordes då i gips med påmålning för ögon och mun, och göts 1990 i brons i Frankrike.

Hon tvingades vid 19 års ålder att gifta sig i samband med att hon fick en dotter. Efter fem år lämnade hon barnet och flyttade till Paris. Hon återvände till USA 1933, efter det familjens företag gått omkull i samband med den stora depressionen. Hon fick senare ett andra barn, sonen David Mayo Lewis (född 1935).
Hon övergav  konstnärlig verksamhet efter återvändandet till USA och levde under knappa omständigheter i Los Angeles till sin död.

Konstnärsduon Hubbard/Birchler, Teresa Hubbard och Alexander Birchler, gjorde till den schweiziska paviljongen på Venedigbiennalen 2017 filmen Flora, som skildrar Flora Mayos livsöde, delvis genom en intervju med den då 81-årige sonen David.

Källor

Noter

Externa länkar
..... ''Téte de femme (Flora Mayo), original i gips

Amerikanska skulptörer under 1900-talet
Födda 1899
Avlidna okänt år
Kvinnor
LUX (Lunds universitet)

LUX är ett institutionsbyggnadskomplex vid Lunds universitet vid korsningen av Sölvegatan och Helgonavägen i Lund, vilket inhyser institutioner för humaniora och teologi. 

LUX invigdes 2014 efter ombyggnad av två äldre byggnadskroppar vilka byggdes samman med en ny tillbyggnad. De äldre byggnaderna är det tidigare Zoologiska museet från 1917 och dess tillbyggnad, en tidigare institutionsbyggnad för Lunds tekniska högskola, senare övertagen av Institutionen för Zoofysiologi, från 1962. Dessa hade tillsammans en lokalyta på 8 500 kvadratmeter. Nybyggnaden har en yta på 5 800, vilket inkluderar Lux aula med 244 sittplatser. Ansvariga arkitekter för om- och nybyggnad är Mats White och Jakob Peetre på arkitektbyrån Jais arkitekter i Helsingborg.

Annika Ström har medverkat genom konstnärlig utsmyckning i form av verket Verket men vänta nu. Detta består av nio korta textfragment på svenska på olika ställen i, på och omkring husen, med i stål och sten utskurna små och stora målade bokstäver.:
"men vänta nu", på taket, 10 meter x 1,20 meter
"inte idag" 
"allt går så fort" 
"bara nu" 
"det går snart över"
"i alla fall inte här"
"allt kommer nog att bli bra" 
"jag hinner inte med" 

LUX fick Lunds stadsbyggnadspris 2014. och Svenska Ljuspriset  av Svenska Belysningssällskapet 2015.

Källor

Noter

Externa länkar
Om LUX på Humanistiska och teologiska fakulteternas webbplats

Lunds universitet
Siri Aurdal

Siri Aurdal, född 20 oktober 1937 i Oslo i Norge, är en norsk skulptör, målare och grafiker. 

Siri Aurdal är dotterdoter till textilkonstnären Gudrun Anker (1875–1958) samt dotter till textilkonstnären Synnøve Anker Aurdal och målaren Leon Aurdal. Ludvig Eikaas var hennes styvfar från 1949.

Hon debuterade på Høstutstillingen  Oslo 1961 med en byst av Egil Eggen i mässing och utförde därefter ett antal byster av kända personer som den amerikanske skådespelaren Earle Hyman (1926–2017), skådespelaren Svend Soot von Düring och Ludvig Eikaas.

I februari 1969 vann hon en tävling om utsmyckning av skolor i Oslo. I oktober 1972 invigdes den senare nedmonterade lekskulpturen Havbølger på Trosterud skole. Den var på 12 x 6 meter och bestod av glasfiberarmerade polyesterrör, skurna till böljande former. År 1979 gjorde hon en stor relief i aluminium till Nationaltheatrets station i Oslo.

Hon var medlem av konstnärsgruppen Gras tillsammans med Per Kleiva, Willibald Storn och Victor Lind och har varit lärare på Kunstakademiet.

Siri Aurdals Onda volante är ett av de verk av sex konstnärer, som ställdes ut i den Nordiska paviljongen på Venedigbiennalen 2017.

Bibliografi 
Siri Aurdal & Eline Mugaas: Siri Aurdal by Eline Mugaas,  Primary Information,  Oslo 2016

Bildgalleri

Källor
Siri Aurdal i Norsk kunsnerleksikon

Noter 

Norska skulptörer under 1900-talet
Födda 1937
Levande personer
Kvinnor
Norska målare under 1900-talet
Norska grafiker
Konstnärer från Oslo
Brentano (olika betydelser)

Brentano är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Clemens Brentano (1778–1842), tysk författare
 Franz Brentano (1838–1917), tysk filosof och psykolog
 Frantz Funck-Brentano (1862–1947), fransk historiker och arkivarie
 Georg Joseph von Brentano (1746–1798), tysk diplomat
 Giuseppe Brentano (1862–1889), italiensk arkitekt
 Heinrich von Brentano (1904–1964), tysk politiker
 Lorenz Brentano (1813–1891), tysk politiker
 Lujo Brentano (1844–1931), tysk nationalekonom
 Théophile Funck-Brentano (1830-1906), fransk filosof och sociolog

Se även 
 Funck-Brentano

Italienska efternamn
Tyska efternamn
Funck-Brentano

Funck-Brentano är ett efternamn, som burits av bland andra: 

 Frantz Funck-Brentano (1862–1947), fransk historiker och arkivarie
 Théophile Funck-Brentano (1830–1906), fransk filosof och sociolog

Efternamn
Equal Pay Act (1963)

The Equal Pay Act of 1963 är en amerikansk lag som stiftades med syfte att minska löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Lagen undertecknades den 10 juni 1963 av John F. Kennedy som del i hans New Frontier-program.

Referenser

Noter 

Jämställdhet
Lön
1963 i USA
Politikåret 1963
Juridikåret 1963
USA:s politiska historia
USA:s lagar
Giulio Saraudi

Giulio Saraudi, född 3 juli 1938 i Civitavecchia, död 20 april 2005 i Civitavecchia, var en italiensk boxare.

Saraudi blev olympisk bronsmedaljör i lätt tungvikt i boxning vid sommarspelen 1960 i Rom.

Källor 

Italienska boxare
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Italien
Personer från Civitavecchia
Födda 1938
Avlidna 2005
Män
John Danielsen

John Danielsen, född 13 juli 1939 i Odense, är en dansk före detta fotbollsspelare.

Danielsen blev olympisk silvermedaljör i fotboll vid sommarspelen 1960 i Rom.

Källor 

Danska landslagsspelare i fotboll
Danska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1960
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Danmark
Spelare i Europacupen i fotboll för landslag 1964
Personer från Odense
Födda 1939
Levande personer
Män
Spelare i FC Chiasso
Bent Hansen (fotbollsspelare)

Bent Hansen, född 13 september 1933 i Köpenhamn, död 8 mars 2001 i Gentofte, var en dansk fotbollsspelare.

Hansen blev olympisk silvermedaljör i fotboll vid sommarspelen 1960 i Rom.

Källor 

Danska landslagsspelare i fotboll
Danska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1960
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Danmark
Idrottare från Köpenhamn
Spelare i Europacupen i fotboll för landslag 1964
Födda 1933
Avlidna 2001
Män
Marilyn Kirsch

Marilyn Kirsch, född 1950 i Lowell, Massachusetts i USA, är en amerikansk konstnär inom måleri och fotografi, med internationella solo- och grupputställningar bakom sig. Hon bor i New York, där hon också har sin ateljé.

Kirsch studerade vid Massachusetts College of Art och School of the Museum of Fine Arts, båda i Boston. Efter att en tid även ägnat sig åt skulptur, koncentrerade hon sig från slutet av 1990-talet på målning. Därefter har hon adderat fotografi och fotokollage till sitt konstnärskap.

I målandet använder Kirsch oftast oljefärg på duk. Hon rör sig mellan ett antal abstrakta stilar, men inslaget av lyrisk abstraktion är oftast närvarande, gärna med endast svaga, på gränsen till uteblivna antydningar till underliggande motiv.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell hemsida

Amerikanska konstnärer under 1900-talet
Amerikanska målare under 1900-talet
Amerikanska konstnärer under 2000-talet
Amerikanska målare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1950
Levande personer
Karl Gustav Norström

Karl Gustav Paul Norström, född 13 januari 1910 i Stockholm, död 7 december 2001 i Karlstad, var en svensk arkitekt.

Norström, som var son till kontrollör Karl Norström och Hulda Andersson, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1945. Han blev stadsarkitekt i Mellersta Ådalens stadsarkitektdistrikt, vilket innefattade Kramfors stad och vissa landskommuner, 1947. Han efterträddes på denna post av Hans Erik Ljungberg 1952. Norström blev arkitekt på Stockholms stads byggnadskontor 1955 och var stadsarkitekt i Norra Värmlands stadsarkitektdistrikt från 1958. Han är begraven på Ruds kyrkogård i Karlstad.

Källor

Noter

Svenska arkitekter under 1900-talet
Kramfors stadsarkitekter
Arkitekter från Stockholm
Gravsatta på Norra kyrkogården i Karlstad
Födda 1910
Avlidna 2001
Män
Harkskär och Utvalnäs

Utvalnäs och Harkskär är en av SCB definierad och namnsatt tätort i  Gävle kommun. Den består av bebyggelsen i Utvalnäs, Tångberget  och  Harkskär.

Befolkningsutveckling

Referenser 

Orter i Gävle kommun

Tätorter i Sverige
Mietoisviken

Mietoisviken () är en havsvik i Mietois i Virmo kommun i Finland cirka 30 km norr om Åbo. Mietoisviken är den innersta delen av fjärden Mynälahti. Ån Laajoki utmynnar i vikens innersta del och Mynäjoki 4 km längre söderut vid halvön Kuustonmaa.

Mietoisviken blev 1998 en del av Natura 2000-nätverket som ett specialskyddsområde för fåglar. Forststyrelsen som förvaltar området beskriver det som ett av Finlands mest värdefulla fågelvatten och en utmärkt plats för fågelskådning. Här finns fågeltorn och naturstigar.

Referenser 

Mietois
Vikar i Egentliga Finland
Natura 2000-områden i Finland
Matt Walsh

Matthew Paul "Matt" Walsh, född 13 oktober 1964 i Chicago, Illinois, är en amerikansk skådespelare, komiker och regissör. Han är bland annat är känd som Mike McLintock i TV-serien Veep, en roll som han blev nominerad till en Primetime Emmy Award för i kategorin bästa manliga biroll i en komediserie 2016.

Filmografi (urval) 

 (5 avsnitt)

 (3 avsnitt)

 (56 avsnitt; pågående)

 (3 avsnitt)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska skådespelare
Födda 1964
Levande personer
Män
V Andromedae

V Andromedae är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ i stjärnbilden  Andromeda. Stjärnan varierar mellan visuell magnitud +9,0 och 15,2 med en period av 256,4 dygn.

Se även 
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Andromeda
Miravariabler
HD-objekt
Vegetativa symptom

Vegetativa symptom kallas de förändringar av en individs livsnödvändiga funktioner som kan inträffa vid humörstörningar såsom depression. Vegetativa besvär kan även uppstå i samband med menopausen, då i form av svettningar och värmevallningar, samt i samband med behandling för prostatacancer. Tillståndet kan dock förekomma utan uppenbara orsaker, särskilt hos män.

Några exempel på vegetativa symptom är låg energinivå, trötthetssymptom, hypersomni och ett socialt tillbakadraget beteende.  Det kan även röra sig om en minskad aptit som leder till en större viktnedgång, svårigheter att somna och andra symptom som gör det svårt för individen att ta sig igenom vardagen.

Referenser 

Beteendesymtom
Västerviksblockad

Västerviksblockad, eller Paracervikalblockad (PCB), ges i samband med förlossning för att bedöva nerverna kring livmoderhalsen. Det är en spruta med lokalbedövningsmedel som förs in i vaginan varpå det bedövande medlet sprutas in i området kring livmodertappen. Effekten varar blott i cirka 1 till 1,5 timme och ger endast smärtlindring under öppningsskedet av förlossningen. En fördel med PCB är att den börjar verka i princip omgående och inte kan få förlossningsförloppet att avstanna som en ryggbedövning kan. Nackdelen med denna metod är just att bedövningen verkar under en begränsad tid, samt att den inte verkar i ändtarmen, slidan eller bäckenbotten.

Referenser 

Lokalanestetika
Gamla stan, Kalmar

Gamla stan i Kalmar utgörs av kvarteren på fastlandet direkt väster om Kalmar slott, och var stadens medeltida centrum från 1200-talet till 1600-talet. Mitt i Gamla stan finns Gamla kyrkogården där Bykyrkan (även kallad S:t Nikolaikyrkan) stod fram tills att den förstördes 1678.

Från början av 1200-talet började ett urbant centrum att växa upp på fastlandet i Gamla stan parallellt med den bebyggelse som redan fanns på Slottsholmen. När Kalmar slott började byggas i andra halvan av 1200-talet fick invånarna på Slottholmen flytta över till den tätort som nu hade utvecklats på fastlandet.

1639 slog Axel Oxenstierna fast att Kvarnholmen borde bebyggas. 1647 förstördes stora delar av Gamla stan av en brand, och året efter började byggnationen av Kvarnholmen, och under 1650-talet uppfördes en stor mängd fastigheter. Under Skånska kriget 1677 anfölls Kalmar och förstörelsen av slaget markerar slutet för det medeltida Gamla stan.

Efter flytten till Kvarnholmen användes Gamla stan för lustgårdar för borgarklassen. I dag finns det fortfarande välbevarad bebyggelse från 1700- och 1800-talet i Gamla stan.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Kalmars historia
Stadsdelar i Kalmar
Gallstensanfall

Ett gallstensanfall är när smärta uppstår till följd av att en gallsten tillfälligt blockerar gallgången. Vanligen upplevs smärta i höger övre del av buken och den kan stråla mot axeln. Smärtan håller vanligen i sig mellan en och flera timmar. Anfallen uppstår ofta efter att personen ätit ett stort mål mat eller under natten. Upprepade gallstensanfall är vanliga.

Gallsten uppstår som en utfällning av kristaller som klumpar ihop sig och bildar stenar. Den vanligaste formen av gallsten är av kolesterol. Andra typer av gallstenar som kan bildas är de av kalcium, bilirubin, pigment eller blandade gallstenar. Tillstånd som ger liknande symptom till ett gallstensanfall är blindtarmsinflammation, magsår, inflammation i bukspottkörteln och gastroesofageal refluxsjukdom.

Behandling för ett gallblåseanfall är oftast operation för att ta bort gallblåsan. Detta kan antingen ske genom att man opererar genom flera mindre snitt (laparoskopiskt) eller genom ett enda större snitt (öppen kirurgi). Öppen kirurgi är förenat med fler komplikationer än laparopskopisk kirurgi. Kirurgin utförs vanligen under narkos. Hos de som inte klarar av kirurgi, kan medicin användas för att föröka lösa upp stenarna eller så kan stötvågsterapi provas. År 2017 fanns inte tillräckligt vetenskaplig underlag för att säga om operation var indicerat för alla som får gallstensanfall.

I den utvecklade världen har mellan 10 och 15 procent av den vuxna befolkningen gallsten. Bland de med gallsten, drabbas 1–4 procent av gallstensanfall varje år. Nästan 30 procent av befolkningen har ytterligare problem relaterade till gallsten under året efter ett anfall. Cirka 15 procent av alla som drabbats av gallstensanfall kommer så småningom att utveckla inflammation i gallblåsan om de inte behandlas. Andra komplikationer inkluderar inflammation av bukspottkörteln.

Referenser 

Sjukdomar i gallvägarna och gallblåsan