kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rauma Marine Constructions

Rauma Marine Constructions Oy  är ett finländskt varvsföretag i Raumo i Satakunta i Finland. Rauma Marine Constructions bildades efter det att STX Finland lade ned varvet i Raumo 2014 och Raumo stad köpt varvsområdet.

Historik
Skeppsbyggandet i Raumo började redan på 1500-talet, då stadens första skeppsvarv etablerades. Det byggdes segelfartyg i Raumo ända fram mot slutet av 1800-talet. Det sista segelfartyget byggt i Raumo sjösattes 1891. Därefter upphörde skeppsbyggandet i Raumo ända fram till slutet av andra världskriget och grundandet av F.W. Hollming Oy:s varv i Korkeakari, som skulle bygga krigsskadeståndsskonare till Sovjetunionen. Fram till 1952 byggde Hollmings varv sammanlagt 34 skonare. Efter det att krigsskadeståndskraven uppfyllts, styrdes produktionen över mot att tillverka moderna fartyg av stål. Fram till slutet av 1970-talet var sovjetiska beställare den främsta kundgruppen.

Rauma-Raahe Oy var ett andra i Raumo verksamt skeppsvarv, som liksom Hollmings varv började bygga krigsskadeståndsfartyg 1945. Rauma-Raahe kom att ingå i Rauma-Repola, ett finländskt verkstads- och skogsindustriföretag, som bildades 1952 och var verksamt till 1990. Hollmings varv och Rauma-Repolas varvsverksamheter slogs samman 1991 i Finnyards, som norska Aker Maritime köpte 1998. Varvsföretaget, som därefter drevs under namnet Aker Finnyards, slogs ihop med Kvaerner Masa-Yards 2004. Namnet STX Finland togs i bruk 2008, efter det att företaget köpts av sydkoreanska STX Europe.

Från STX Finland till Rauma Marine Constructions
STX Finland offentliggjorde i september 2013 att varvet i Raumo skulle läggas ner, vilket innebar att cirka 600 anställda sades upp.
År 2014 köpte Raumo stad varvsområdet av STX, inklusive byggnader och lösöre. STX fanns kvar på varvet som hyresgäst fram till slutet av juni 2014 och slutförde beställda arbeten. Ett nytt skeppsvarv, Rauma Marine Constructions, med inledningsvis cirka 50 anställda, grundades samma år.

Ett kontrakt tecknades i juni 2016 mellan Rauma Marine Constructions och det danska rederiet Molslinjen för byggandet av ett ro-paxfartyg för Bornholmsrutterna. M/S Hammershus levererades i augusti 2018. Det finländska forskningsfartyget R/V Aranda förlängdes 2018. En avsiktsförklaring tecknades om att bygga fyra korvetter av Pohjanmaa-klass för Finlands flotta från omkring 2019. En färja för Tallink skall vara färdig 2022, rederiet har tidigare låtit bygga fyra färjor på varvet.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Rauma Marine Constructions på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
Rauma Marine Constructions webbplats

Finländska skeppsvarv
Företag i Raumo
Riina Solman

Riina Solman, i första äktenskapet Riina Vändre,  född 23 juni 1972 i Viljandi i dåvarande Estniska SSR, är en estnisk marknadskommunikatör, lärare och konservativ politiker, tillhörande partiet Isamaa. Hon var från 29 april 2019 till 26 januari 2021 Estlands minister för befolkningsfrågor i Jüri Ratas andra koalitionsregering.

Biografi 
Solman är uppväxt i Viljandi och avlade 1995 klasslärarexamen vid Tallinns universitet. Solman har arbetat med kommunikation inom dåvarande Förbundet Fäderneslandet och Res Publica (IRL, nuvarande Isamaa), Eesti Energia, finans- och justitieministerierna, samt som rådgivare till försvarsministern. 

Solman är medlem av IRL/Isamaa sedan 2007. Hon valdes in i Tallinns stadsfullmäktige för IRL 2013. Sedan 2015 är hon även medlem av partistyrelsen och var kampanjchef för IRL:s lokalval i Tallinn 2017, där hon blev ordförande för fullmäktigegruppen.

Familj och privatliv 
Vändre blev 2010 änka efter den liberala politikern och ekonomen Rain Vändre, som hon har en son med. Hon gifte 2013 om sig med Peeter Solman.

Källor

Noter

Externa länkar 

Estlands ministrar
Födda 1972
Estländska lärare
Levande personer
Personer från Viljandi
Alumner från Tallinns universitet
Kvinnor
Rene Kokk

Rene Kokk, född 4 mars 1980 i Rapla i dåvarande Estniska SSR, är en estnisk ekonom, skogsentreprenör och nationalkonservativ politiker tillhörande Estlands konservativa folkparti (EKRE). Från 29 april 2019 till november 2020 var han Estlands miljöminister i Jüri Ratas andra koalitionsregering.

Kokk tog examen i ekonomi och entreprenörskap vid Estlands lantbruksuniversitet i Tartu 2007 och har därefter arbetat i ledningen för flera företag inom bygg- och skogsbrukssektorn. Han blev medlem av EKRE 2014 och valdes in i Riigikogu 2015, samt är sedan 2017 medlem av partistyrelsen. Han blev miljöminister i regeringen Ratas 2019 men avgick i november 2020 av hälsoskäl och återgick till sitt ordinarie mandat i Riigikogu.

Källor

Noter

Estlands miljöministrar
Födda 1980
Personer från Rapla
Levande personer
Män
Estländska ekonomer
Taavi Aas

Taavi Aas, född 10 januari 1966 i Tallinn, är en estnisk socialliberal politiker tillhörande Centerpartiet i Estland. Sedan 29 april 2019 är han Estlands ekonomi- och infrastrukturminister, först i Jüri Ratas andra koalitionsregering och från 26 januari 2021 även på samma post i Kaja Kallas regering.

Biografi 
Aas tog examen i jordbruksekonomi från Estlands lantbruksuniversitet 1991 och har arbetat i ledningen för flera företag och offentliga verksamheter. 2005 blev han vice borgmästare i Tallinn, med särskilt ansvar för stadsplanering och transport. Efter att Edgar Savisaar tvingats avgå som borgmästare 2015 blev Aas tillförordnad borgmästare. 2017 valdes han till ny ordinarie borgmästare, men lämnade posten efter 2019 års val till Riigikogu då han meddelade att han avsåg att verka på det nationella planet under den kommande mandatperioden. Han efterträddes som borgmästare av Mikhail Kõlvart.

Källor

Externa länkar 

Födda 1966
Levande personer
Män
Estländska centerpartister
Estländska ekonomer
Personer från Tallinn
Personer i Estland under 2000-talet
Estlands ekonomiministrar
Jurtjyrkogården (olika betydelser)

Jurtjyrkogården kan avse:

 Jurtjyrkogården – en bok av Stephen King, originaltitel Pet Sematary

Filmer
Jurtjyrkogården (film, 1989) - en amerikansk skräckfilm från 1989 i regi av Mary Lambert, originaltitel Pet Sematary 
Jurtjyrkogården 2 - en amerikansk skräckfilm från 1992 i regi av Mary Lambert, originaltitel Pet Sematary Two 
Jurtjyrkogården (film, 2019) - nyinspelning av 1989-filmen 2019
Gerry Meehan

Gerald Marcus "Gerry" Meehan, född 3 september 1946, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyforward som tillbringade tio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Toronto Maple Leafs, Philadelphia Flyers, Buffalo Sabres, Vancouver Canucks, Atlanta Flames och Washington Capitals. Han producerade 423 poäng (180 mål och 243 assists) samt drog på sig 111 utvisningsminuter på 670 grundspelsmatcher. Meehan spelade också för Cincinnati Stingers i World Hockey Association (WHA), Phoenix Roadrunners och Seattle Totems i Western Hockey League (WHL), Rochester Americans i American Hockey League (OHL), Tulsa Oilers i Central Professional Hockey League (CPHL) och Toronto Marlboros i Ontario Hockey Association (OHA-Jr.).

Han draftades av Toronto Maple Leafs i fjärde rundan i 1963 års draft som 21:a spelare totalt.

Efter sin aktiva spelarkarriär avlade han en kandidatexamen vid Canisius College och en juristexamen vid University of Buffalo School of Law. 1984 blev han anställd hos Buffalo Sabres och var assisterande general manager, general manager och vice chef för organisationens ishockeyverksamhet. 1996 lämnade han Sabres och NHL och grundade sitt eget konsultföretag. För 2019 arbetar han för advokatbyrån Barclay Damon LLP.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Gerry Meehan NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Gerry Meehan hockey stats and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1946
Levande personer
Idrottare från Toronto
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Spelare i Toronto Marlboros
Spelare i Rochester Americans
Spelare i Tulsa Oilers (1964–1984)
Spelare i Phoenix Roadrunners (1967–1974)
Spelare i Seattle Totems (1958–1974)
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Vancouver Canucks
Spelare i Atlanta Flames
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Cincinnati Stingers
Alumner från Canisius College
Befattningshavare i Buffalo Sabres
Kanadensiska jurister
Lagkaptener i Buffalo Sabres
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1963
Spelare valda av Toronto Maple Leafs i NHL Entry Draft
Andreas Bang-Haas

Andras Bang-Haas, född den 6 december  1846 i Horsens i Danmark, död 7 februari 1925 i Dresden-Blasewitz i Tyskland, var en dansk entomolog och insektshandlare.

År 1879 anställdes han av Otto Staudinger och 1880 gifte han sig med Staudingers dotter. År 1884 blev han delägare i Staudingers firma och då denne avled 1900 blev Bang-Haas ensam ägare. Han ledde företaget fram till 1913, då det togs över av sonen Otto Bang-Haas.

Bibliografi i urval
1875: Fortegnelse over de i  Danmark levende Lepidoptera med komplement år 1881

Referenser

Noter

Externa länkar
Om Andreas Bang-Haas på Oberösterreichisches Landesmuseums officiella webbplats

Danska entomologer
Män
Födda 1846
Avlidna 1925
Karolinska Institutet Science Park

Karolinska Institutet Science Park (KISP) är en byggnad för forskning och innovationsverksamhet på Campus Solna i hörnet Tomtebodavägen / Solnavägen i Solna kommun. Huset ägs av Akademiska Hus och ritades av SWECOs arkitekter. Komplexet består av tre volymer som invigdes mellan 2010 och 2013.

Byggnadsbeskrivning
Karolinska Institutet Science Park består av tre separata byggnader: Alfa (närmast gathörnet Tomtebodavägen / Solnavägen, Beta (vid Solnavägen) och Gamma (vid Tomtebodavägen). Alla tre har en gemensam entrébyggnad som kallas Delta. Fastighetsägaren och byggherren, Akademiska Hus, anlitade efter en arkitekttävling konsultföretaget SWECOs arkitektavdelning (före detta FFNS) med arkitekterna Stefan Ekholm och Jon Tvedt i spetsen att formge byggnaden.

Arkitekterna ritade tre volymer med elliptisk planform och i sju våningar vardera. Husets bärande stomme är en stålkonstruktion som delvis består av så kallade svetsade deltabalkar placerade i fasaden och som huvudbalk mellan olika bjälklagstyper. Fasaderna domineras av fönsterband med bröstningar i grå lackerad plåt samt fast installerade solskärmar. Trapphusen placerades vid kortsidorna och är synliga genom stora glaspartier. Byggstart var 2007 och anläggningen stod inflyttningsklar 2013.

Hyresgäster är Swedish Orphan Biovitrum (Sobi) och Karolinska Institutet. I huset har även Science for Life Laboratory (SciLifeLab) sin verksamhet, som är ett samarbete mellan Stockholms universitet, Karolinska Institutet, Kungliga Tekniska Högskolan och Uppsala universitet. Den sammanlagda bruttoarean (BTA) är cirka 33 000 kvadratmeter. Förutom forskningslokaler med omkring 800 arbetsplatser innehåller KISP bland annat café, reception med vaktmästeri, personalutrymmen och en konferensavdelning. Karolinska Institutet Science Park blev SWECO:s bidrag till World Architecture Festival (WAF) i Barcelona år 2011, men fick inget pris.

Bilder

Referenser

Noter

Källor 
Akademiska Hus: Karolinska Institutet Science Park (KISP).
 Stålbyggnadsprojekt, nr 2 (2008), sid. 48.
Karolinska Institutet: Karolinska Institutet Science Park (KISP).

Externa länkar

Karolinska Institutet
Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Campus Solna
British Free Corps

British Free Corps (BFC) var en enhet inom tyska Waffen-SS under andra världskriget. Enheten utgjordes av frivilliga från det brittiska imperiet. Majoriteten av dem hade övertygats under tysk krigsfångenskap och rekryterats av Nazityskland. 

Den brittiske historikern och journalisten Adrian Weale har identifierat 54 olika personer som tjänstgjorde i enheten mellan 1943 och 1945; dock tjänstgjorde inte fler än 27 man samtidigt.

Initiativ och verklighet 
Initiativtagare till enheten var den brittiske fascisten John Amery (1912–1945), som själv sade sig ha stridit i spanska inbördeskriget för den nationella sidan under Francisco Franco och där gjort sig förtjänt av en tapperhetsmedalj. Dock förkastas detta påstående av historiker som bluff då det är högst troligt att Amery kom till Spanien först efter krigets slut 1939.

Amery dömdes efter kriget till döden för förräderi och hängdes den 19 december 1945.

Tanken bakom enheten var en uppslutning bakom Tyskland som Amery menade inte skulle stå ensamma i kampen mot bolsjevismen. Efter en trög process att rekrytera frivilliga uppnådde enheten kraven för ett militärt förband och enheten förlades till Hildesheim i Niedersachsen.

Kriget och slutlig kapitulation 
En del av British Free Corps underställdes 11. Panzergrenadier-Division Nordland, en division där majoriteten av de skandinaviska frivilliga placerades. Väl där placerades de i divisionens bepansrade spaningsbataljons tredje kompani (SS-Panzer-Aufklärungs Abteilung 11/Panzergrenadier-Kompanie 3 “Schwedenzug”) under den svenska kompanichefen SS-Hauptsturmführer Hans-Gösta Pehrsson.

Enheten stred på östfronten men i april 1945 beordrade divisionschefen Felix Steiner att man skulle retirera västerut för att på så sätt undgå att hamna i sovjetisk fångenskap.

De sista två frivilliga som återstod av British Free Corps kapitulerade för amerikanska trupper i Schwerin den 2 maj 1945.

Källor 
Paul Callan: A very English Nazi. Express.co.uk, 16 februari 2008, läst 5 maj 2019

Militära enheter ur Waffen-SS
Larisa Petrik

Larisa Leonidovna Petrik, född den 28 augusti 1949 i Dolinsk, Sachalin oblast, är en tidigare sovjetisk gymnast och olympisk mästarinna.

Petriks första mästerskapsmedalj togs i bom vid europamästerskapen 1965 i Sofia, vid världsmästerskapen 1966 i Dortmund tog hon silver i lag och brons i bom. Hon deltog även i olympiska sommarspelen 1968 i Mexico City, där det blev guld i lag och fristående samt brons i bom.

Källor

Sovjetiska gymnaster
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sovjetunionen
Olympiska guldmedaljörer 1968
Olympiska bronsmedaljörer 1968
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Sovjetiska olympiska bronsmedaljörer
Personer från Sachalin oblast
Kvinnor
Födda 1949
Levande personer
George Ernest Shelley

George Ernest Shelley, född den 15 maj 1840, död den 29 november 1910 i London, var en brittisk geolog och ornitolog.

Han utbildades vid Lycée de Versailles och tjänstgjorde under fem år för Grenadier Guards.

Bibliografi
1896 – 1912: The Birds of Africa : comprising all the species which occur in the Ethiopian Region

Källor

Brittiska geologer
Brittiska ornitologer
Män
Födda 1840
Avlidna 1910
Georg Friedrich Wilhelm Meyer

Georg Friedrich Wilhelm Meyer, född den 18 april 1782 i Hannover, död den 19 mars 1856 i Göttingen, var en tysk botaniker och professor i skogsvetenskap vid Göttingens universitet.

Källor

Tyska botaniker under 1800-talet
Tyska skogsvetare
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Alumner från Göttingens universitet
Personer från Hannover
Män
Födda 1782
Avlidna 1856
Donald R. Hodel

Donald R. Hodel, född 1953 är en amerikansk botaniker som är specialiserad på palmer. Han är anställd vid University of California, Los Angeles.

Källor

Amerikanska botaniker
Personer verksamma vid University of California
Män
Födda 1953
Levande personer
Hodel

Hodel är ett efternamn och kan syfta på

 Donald P. Hodel, amerikansk politiker (energiminister och inrikesminister).
 Donald R. Hodel, amerikansk botaniker.
 Ronny Hodel, schweizisk fotbollsspelare.
Chester Dewey

Chester Dewey, född den 25 oktober 1784 i Sheffield, Massachusetts, död den 5 december 1867 i New York, var en amerikansk präst och botaniker specialiserad på gräs, av vilka han upptäckte och beskrev flera nya arter.

Han examinerades som präst 1806, men slutade med predikandet som huvudsyssla redan efter några månader, även om han aldrig lämnade det helt. Dewey var professor i matematik och naturfilosofi vid Williams College mellan 1810 och 1827. Mellan 1850 och 1860 var han professor i kemi och naturfilosofi vid University of Rochester.

Källor

Amerikanska botaniker
Amerikanska professorer
Professorer i filosofi
Amerikanska professorer i kemi
Professorer i matematik
Personer från Berkshire County, Massachusetts
Män
Födda 1784
Avlidna 1867
Alumner från Williams College
76 Ursae Majoris

76 Ursae Majoris är en vit jätte i stjärnbilden Stora björnen. Stjärnan har visuell magnitud +6,02 och är knappt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den ligger på ett avstånd av ungefär 580 ljusår.

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Flamsteedobjekt
Vita jättar
HR-objekt
HD-objekt
Nasrin Sotoudeh

Nasrin Sotoudeh (även Sotoodeh; ), född 30 maj 1963, är en iransk advokat och människorättsaktivist. I mars 2019 dömdes hon för flera påstådda brott relaterade till nationens säkerhet till 10 års fängelse och 148 piskrapp, vilket sammantaget med 6 andra domar innebär 38 års fängelse.

Biografi 
Sotoudeh har en juridikexamen från Shahid Beheshti University i Teheran. Hon avlade advokatexamen 1995, men det dröjde åtta år innan hon fick tillstånd att arbeta som advokat. Hon har företrätt fängslade iranska oppositionella aktivister och politiker efter det omtvistade presidentvalet i Iran 2009, såväl som fångar som dömts till döden för brott begångna som minderåriga. Bland hennes klienter kan nämnas , fredspristagaren Shirin Ebadi, och , ledaren för den förbjudna oppositionsgruppen . Hon har också företrätt kvinnor som arresterats för att de uppträtt offentligt utan slöja, vilket är ett brott i Iran.

Sotoudeh arresterades i september 2010 anklagad för att sprida propaganda och konspirera för att skada statens säkerhet och fängslades i isoleringscell i Evinfängelset. I januari 2011 dömde iranska myndigheter Sotoudeh till 11 års fängelse, samt förbjöd henne att under 20 års tid utöva sitt advokatyrke eller lämna landet. Domen överklagades och ändrades senare samma år till 6 års fängelse samt 10 års yrkesförbud.

I juni 2018 arresterades hon igen, och den 12 mars 2019 dömdes hon i Teheran till fängelse, anklagad för flera påstådda brott relaterade till nationens säkerhet, till 10 års fängelse och 148 piskrapp, vilket sammantaget med 6 andra domar innebär 38 års fängelse.

Domen har mötts av protester från många håll, bland annat från Amnesty International.

Utmärkelser
2011 – PEN/Barbara Goldsmith Freedom to Write Award
2011 – Southern Illinois University School of Law Rule of Law Citation
 2011 – Giuseppe Motta Medal
2012 – Sakharov Prize
2018 – Den 21 september 2018 tilldelades hon det tjugotredje Ludovic-Trarieux International Human Rights Prize, första gången tilldelat Nelson Mandela 1986 medan han satt i fängelse.
2018 – Tucholskypriset
2020 – Right Livelihood Award

Referenser

Externa länkar
 Holland's Persian Community's Demonstration for Nasrin Sotoudeh Freedom (Persian Dutch Network)

Iranska advokater
Iranska jurister
Iranska människorättsaktivister
Mottagare av Right Livelihood Award
Tucholskypristagare
Mottagare av Sacharovpriset
Personer i Iran under 1900-talet
Födda 1963
Levande personer
Kvinnor
Staxäng

Staxäng är en gård i Bro socken i Bohuslän. Denna har givit namn åt en släkt med flera präster och politiker. Bland dessa märks:

 Ernst Staxäng (1898–1967), riksdagsledamot
 Lars-Arne Staxäng (född 1956), riksdagsledamot
 Sten Edgar Staxäng (1931–2022), präst med stor kontaktyta mot artistvärlden

Se även 
 Elin i Staxäng

Byggnader och anläggningar i Lysekils kommun
Svenska efternamn
Släkter från Bohuslän
Bobos hjärta

Bobos hjärta är en skulptur av Katarina Norling, som finns utanför biblioteket på Sveriges Lantbruksuniversitet i Alnarp.

Konstverket invigdes 1996 och är gjuten i remaljerad aluminium. Namnet har anknytning till journalisten Bobo Karlsson.

Skulpturen beställdes av Statens konstråd som en del av ombyggnaden av en ladugård på Alnarp till bland annat bibliotek. Verket var till en början kontroversiellt, men accepterades så småningom och användes under en period av SLU som logotyp på dess webbplats.

En 28 centimeter lång maquette i cellplast, akryl och plast finns på Skissernas museum i Lund.

Litteratur 
 Katarina Norling: Bobos hjärta, Färgfabriken 2005,

Källor
Konst i Lokaltidningen – Lomma den 28 oktober 2008

Noter

Skulpturer 1996
Skulpturer av svenska skulptörer
Skulpturer i Lomma kommun
Skulpturer av aluminium
Jørgen Hansen (biskop)

Jørgen Hansen, född den 12 februari 1802 i Tandslet på Als, död den 19 augusti 1889 i Egen på Als, var en dansk biskop. 

Hansen tillhörde en gammal bondesläkt från Sønderjylland, hans far var smed. År 1819 blev han student, 1823 candidatus theologiæ och 1827 präst i Ballum i Västslesvig. År 1830 kallade hertigen av Augustenborg honom till Notmark på Als, men han stod på böndernas sida mot hertigen, ställde sig avgjort på danskhetens sida och skrev den första artikeln i Dannevirke. År 1845 kallade kungen honom till sognepræst i Egen på Als, 1848 blev han biskop över Als och Ærø, men vigdes först året efter tillsammans med Monrad. År 1848 hade han blivit medlem av den kommission, som i kungens namn skulle styra hertigdömena under vapenstilleståndet i slesvig-holsteinska kriget. Hansen var en avgjord motståndare till nationalliberalerna. Laust Moltesen kommenterar detta i Salmonsens med orden: "den sønderjyske Bondes Karakterfasthed var fremtrædende hos ham". Efter 1864 blev han kvar på sin tjänst som sognepræst i Egen, medan biskopsdömet för Als lades ned. De nya makthavarna friade till hans gunst, men hans danska sinnelag förblev oförsvagat till hans död. Hansen var en betydande predikant, något rationalistiskt färgad, med utpräglat intresse för skol- och fattigväsen. På sin ålderdom skrev han Om Menneskeslægtens Religionsformer (1877).

Källor 

  

Danska biskopar
Präster i Danska folkkyrkan
Danska präster under 1800-talet
Personer från Sønderborgs kommun
Födda 1802
Avlidna 1889
Män
Salmonsens
Ethel Forsberg

Ethel Maria Forsberg, född 5 april 1956, är en svensk landskapsarkitekt och före detta generaldirektör.

Biografi
Forsberg, som är utbildad landskapsarkitekt, var 1989–1994 anställd på miljödepartementet som departementssekreterare. Hon var därefter miljöchef på Kooperativa förbundet (KF) och sedan 1999 miljöchef i Stockholms stad. 2001 utsågs hon till generaldirektör för Kemikalieinspektionen. Under denna tid påtalade hon på debattplats bland annat problematiken med giftiga båtfärger och behovet av att förstärka tillsynen av kemikalieanvändning genom att till exempel inrätta en kemikaliepanel i FN. Hon lämnade tjänsten 2010, då hon enligt egen utsago fått rådet att "inte ta ytterligare initiativ på området" vilket hon utvecklat i boken Makt, plast, gift och våra barn.

Forsberg var därefter stadsbyggnadsdirektör för Region Gotland och var bland annat särskild utredare i "Utredningen om nationell handlingsplan för säker användning och hantering av nanomaterial" som redovisade sitt betänkande i september 2013 i SOU 2013:70. Hon har även 2017 påtalat behovet av reglering av användning av nanomaterial.

Hon utsågs 2016 till ny generaldirektör för Forte, Forskningsrådet för hälsa, arbetsliv och välfärd. Våren 2020 lämnade  hon tjänsten på egen begäran.

Bibliografi

Referenser 

Födda 1956
Kvinnor
Svenska generaldirektörer
Levande personer