kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bo Kjessel

Bo Kjessel, född 3 februari 1928 i Gävle Staffans församling, Gävle, död 11 april 2007 i Katarina församling, Stockholm, var en svensk arkitekt.

Kjessel avlade studentexamen i Uppsala 1947, studerade vid Uppsala universitet 1947–1949 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1956. Han anställdes på Kooperativa förbundets arkitektkontor 1954, vid Vattenfallsstyrelsen 1956, blev chef för arkitektkontoret där 1958, anställdes vid Byggnadsstyrelsen 1963 och blev byggnadsråd 1965. Han bedrev även egen arkitektverksamhet. Han tilldelades professors namn 1975. Kjessel är gravsatt i Skogsminneslunden på Skogskyrkogården i Gävle.

Verk i urval

Fysik- och matematikcentrum, Kungliga Tekniska högskolan, Stockholm (1976–1987)
Depåbyggnad för Vattenfall, Häggvik (1982)
Postkontor i Eskilstuna (1980–1981)
Postkontor i Gävle (1981)
Postkontor Linköping 1 (1985)
Postterminal i Vallentuna (1986)
Postterminal i Sandviken (1986)
Militärrestaurang för Vaxholms kustartilleriregemente, Rindö (1986)
Finspångs polisstation (1988)
Södermalms saluhall, Stockholm (1989–1995)
Driftcentral och depåanläggning för Vattenfall, Storuman
Banverket, Svealandsbanan, järnvägsbro vid Ryssjön (1990–1996)
Broar m m på flera orter för Banverket (1995–1997)
Liao Ning Pta, kontorsbyggnad i Shenyang, Kina (1997)

Källor

 Kjessel, Bo på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska innehavare av professors namn
Arkitekter från Gävle
Gravsatta på Skogskyrkogården i Gävle
Födda 1928
Avlidna 2007
Män
Fallet med de övergivna barnen i Sugamo

Fallet med de övergivna barnen i Sugamo var en incident i Japan under 1980-talet. Händelsen var brett bevakad i japansk och internationell media, och 2004 filmatiserades fallet som filmen Nobody Knows (dare mo shiranai).

Incidenten bestod av att en mor övergav sina fem minderåriga barn 1987. Detta skedde i området Sugamo, i Tokishima, Tokyo. Barnens namn delgavs aldrig i media, utan refererades till som barn A, B, C, D och E.

Bakgrund
Barn A var en pojke född 1973, barn B föddes 1981, barn C dog kort efter sin födsel 1984, barn D föddes 1985 och barn E föddes 1986. Alla barnen hade olika fäder, och förutom barn A var troligen alla barnen oregistrerade. Inget av barnen gick i skola.

När modern fick en ny pojkvän 1987 lämnade hon sina barn med  yen (vilket då motsvarade omkring 2 460 SEK, vilket motsvarar 4 727 kr i år 2017s penningvärde) och bad barn A att ta hand om de andra barnen.

Upptäckt
I april 1988 slog två vänner till barn A ihjäl barn E. Den 17 juli samma år kom myndighetspersoner till lägenheten efter att hyresvärden anmält dem till följd av obetald hyra. De upptäckte barn A (14 år), barn B (7 år) och barn D (3 år) som alla var mycket undernärda. Kroppen till barn C hittades också, men inte barn E. Den information som barnen uppgav var vag, men undernäringen tycktes delvis kunna förklaras av att de i stort sett enbart levt på mat från närbutiker.

Till följd av nyhetsrapporteringen anmälde modern sig själv till polisen den 23 juli. Hon sa att barnen varit ensamma i nio månader och att det var okänt var barn E var. Den 25 juli uppgav barn A att barn E blivit ihjälslagen av hans två vänner, och att hennes kropp hade begravts av barn A och en av dessa vänner. De två vännerna skickades till en reformeringsskola för mordet.

I augusti 1988 fälldes modern i rätten, och fick ett fängelsestraff på 3 år och en villkorlig dom på 4 år. Barn A ansågs skyldig till deltagande av att överge kroppen till barn E, men med tanke på omständigheterna blev han placerad i en vårdfacilitet. När modern kom ut från fängelset fick hon tillbaka vårdnaden över de två döttrarna.

Referenser

Brott i Japan
1988 i Japan
Brott 1988
Giuseppe Cafasso

Giuseppe Cafasso, född 15 januari 1811 i Castelnuovo d'Asti, död 23 juni 1860 i Turin, var en italiensk romersk-katolsk präst och framstående predikant och själasörjare. Han vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan, med festdag den 23 juni.

Bilder

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska präster
Italienska helgon
Personer från provinsen Asti
Födda 1811
Avlidna 1860
Män
Arturo Licata

Arturo Licata, född 2 maj 1902 i Enna, Italien, död där 24 april 2014, var en italiensk gruvarbetare och militär som bland annat tjänstgjorde under Italiens invasion av Etiopien 1936 samt under andra världskriget. Han arbetade även på en antituberkulosdispensär och som affärsman. Han fick med sin fru Rosa (död 1980) sju barn (varav sex levde vid hans död). Han hade även åtta barnbarn och fyra barnbarns barn. Hans hälsa var god utom att han hade syn- och hörselproblem innan maj 2013 då hans hälsa försämrades.

Då Licata avled 111 år och 357 dagar gammal den 24 april 2014 (bara åtta dagar före sin 112-årsdag), var han den äldsta levande italienske mannen sedan den 8 månader äldre Giuseppe Mirabellas död 30 mars 2012 samt den tredje äldsta italienske mannen någonsin efter Antonio Todde och Giovanni Frau. Han antogs även ha blivit världens äldsta levande man då kanadens-amerikanen James McCoubrey och japanen Jokichi Ikarashi avlidit under juli 2013 innan senare forskning visade att spanjor-amerikanen Salustiano Sánchez, som var äldre, var den då äldsta mannen. Licata blev dock den äldsta mannen efter Sánchez död den 13 september 2013. Efter Licatas död blev polsk-amerikanen Alexander Imich (som redan varit USA:s äldsta man sedan Sánchez död) den äldsta levande mannen och den äldsta levande italienske mannen Salvatore Caruso som var tre och ett halvt år yngre.

Referenser 

Födda 1902
Avlidna 2014
Män
110-åringar
Personer från provinsen Enna
Italienska militärer
Gruvarbetare
Personer i Italien under andra världskriget
Personer inom Italiens näringsliv under 1900-talet
Italienska apotekare
Klaipėda universitet

Klaipėda universitet, eller KU, är ett statligt universitet i Klaipėda i Litauen, grundat 1991, med huvudsaklig inriktning på havs-, social- och naturvetenskap. KU har cirka 4 000 studenter.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Universitet och högskolor i Litauen
Klaipėda
Leonid Zjabotinskij

Leonid Zjabotinskij (ukrainska: Леонід Іванович Жаботинський), född 28 januari 1938 i Uspenka i Sumy oblast i Ukrainska SSR, död 14 januari 2016 i Zaporizjzja i Ukraina, var en sovjetisk tyngdlyftare. Han vann guldmedaljer vid olympiska sommarspelen 1964 och 1968 och vann också fyra världsmästerskap. Zjabotinskij satte 19 världsrekord mellan 1964 och 1974.

Biografi 
Zjabotinskij började med tyngdlyftning 1956 efter att ha varit kulstötare. Han tog en bronsmedalj vid sitt första regionala mästerskap 1957 och 1963 satte han sitt första världsrekord med 165 kg i ryck. Vid världsmästerskapen 1963 tog han ett brons och vid europamästerskapen samma år ett silver.

Inför olympiska sommarspelen 1964 var Jurij Vlasov storfavorit i tungviktsklassen och förväntades försvara sin titel. Före OS hade Zjabotinskij aldrig vunnit över Vlasov, han hade bland annat tagit tre på varandra följande silvermedaljer vid sovjetiska mästerskapen efter Vlasov och sedan vunnit 1964 då Vlasov varit frånvarande. Zjabotinskij gav vid det näst sista lyftet intryck av att ha gett upp men kom tillbaka fem minuter senare och satte ett nytt världsrekord i stöt på sitt sista lyft och vann guldet med 2,5 kilos marginal till Vlasov.

Efter sin olympiska seger vann Zjabotinskij även segrar vid världsmästerskapen 1965 och 1966 och han försvarade sedan sin olympiska titel 1968. Han vann också europamästerskapen 1966 och 1968 samt de sovjetiska mästerskapen 1965 och 1967-69.

Zjabotinskijs karriär avbröts 1969 på grund av en operation. Efter att ha doktorerat återvände han till tyngdlyftningen 1973. Han satte sitt sista världsrekord, 185½ kg i ryck vid Sovjetarméns mästerskap i Moskva den 21 februari 1974.

Zjabotinskij tog examen från Charkivs pedagogiska institut 1964 där han också doktorerade i pedagogik 1970. Efter att han avslutat sin idrottskarriär arbetade han som tyngdlyftningstränare åt Sovjetarmén. Mellan 1987 och 1991 arbetade Zjabotinskij i Madagaskar som militärkonsult åt den lokala regeringen samt som huvudtränare för Madagaskars tyngdlyftningslandslag. När han lämnade det militära 1991 hade han överstes grad. Zjabotinskij började senare arbeta som pro-rektor vid Moscow Institute of Business and Law, en av de första privata högskolorna i Ryssland.

Källor 

Sovjetiska tyngdlyftare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Olympiska guldmedaljörer 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sovjetunionen
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sovjetunionen
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1968
Män
Födda 1938
Avlidna 2016
Personer från Sumy oblast
Damaru

Damaru är en handtrumma som bland annat använts i indiska kulturer, och tibetansk buddhism.

Handtrummans ursprung spåras till Harappacivilisationen. Det första omnämnandet av trumman är i ett piktogram i ett Induskulturellt språk.

Inom Shaivismen, den tidigaste inriktningen av hinduismen, avbildas Shiva med en damaru i höger hand när Shiva är i formen Nataraja ("dansens kung"). Shaivitiska damarer är formade som timglas i trä, och har ofta en tråd som går utanpå trumman i ett sicksackmönster, som kan stramas åt för att åstadkomma en högre ton i trumman.

Sedan damarun tillkom har den använts brett av handelsmän och gatuartister för att dra till sig folk.

Jämfört med den shaivitiska damarun är den tibetanska damarun lägre, och de två runda sidorna är bredare. Den shivitiska formen av trumman förekommer dock även i tibetansk buddhism i viss mån. Trumman kan variera i storlek, från omkring 10 cm till 40 cm i diameter.Trumman kan tillverkas i diverse material beroende på dess användningsområde. Damarer tillverkade i ben används traditionellt för tantriska ritualer. I avbildningar av ilskna tantriska buddhistiska gudar är trumman gjord av kranierna från en pojke och flicka i åldern 15-16 år, eller från en sextonårig pojke och en tolvårig flicka. Trumman hålls alltid i höger hand av såväl tantriska gudar som tantriska utövare. Trummans funktion är att tillkalla alla buddhor, bodhisattvor och dakiner och inspirera dem med omätbar glädje. Trumman representerar ofta "ljudet av överlägsen salighet" och paras ofta ihop med en ghanta, en rituell handklocka.

Referenser

Tibetansk buddhism
Vajrakilaya

Vajrakilaya är en tantrisk buddha som framförallt är betydelsefull inom de tibetanska buddhistiska inriktningarna nyingma och kagyu. Kila är en tantrisk rituell kniv som anses representera Vajrakilayas aktivitet.

Vajrakilaya avbildas enbart i sin ilskna form, i vilken han har tre ansikten med tre ögon vardera, och sex eller fler händer där varje hand håller i rituella verktyg, inklusive en kila.

Vajrakilaya hade ursprungligen samma syfte som den rituella kniven - att skydda rituella platser och att förgöra fiender. Vajrakilaya återfinns även i ett flertal tantror, där han har ett eget mantra och en mandala.

Referenser

Tibetansk buddhism
Buddhor
Dakini

En dakini är en kvinnlig kannibalisk demon. I Shantidevas verk Bodhicaryavatara beskrivs de som försvarare av helvetet. Inom tantrisk buddhism lär dakiner ibland ut hemliga tantriska läror och är ofta positiva demoner, snarare än ondsinta sådana.

Dakiner omnämns för första gången i indiska texter från 300-talet, och ett möjligt ursprung för dem är indiska shamaner.

Referenser

Vajrayana
Killingworth

Killingworth kan syfta på:

 Killingworth, Connecticut
 Killingworth, New South Wales
Meteorologiåret 2017



Händelser
9 maj - Sent snöfall i Stockholms län.
 28-31 maj - cyklonen Mora drabbar Sydasien (Sri Lanka, Andamanöarna, Nicobaröarna, Bangladesh, Myanmar och nordöstra Indien).

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Rho Scorpii

Rho Scorpii (ρ Scorpii, förkortat Rho Sco, ρ Sco), som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den västra delen av stjärnbilden Skorpionen. Den har en skenbar magnitud på +3,87 och är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätningar befinner den sig på ett avstånd av 472 ljusår (ca 145 parsek) från solen. På det avståndet reduceras stjärnans skenbara magnitud med 0,07 på grund av skymning av interstellärt stoft.

Egenskaper
Den primära komponenten Rho Scorpii A är en ensidig spektroskopisk dubbelstjärna med en omloppsperiod på 4 dygn och en excentricitet på 0,27. Paret uppvisar spektrumet av en blåvit underjätte av typ B med spektralklass B2 IV. Den har en beräknad massa som är nästan 8 gånger den hos solen och utstrålar energi motsvarande 3,432 gånger solens ljusstyrka. En tredje stjärna, komponent B, med en skenbar magnitud på 12,80 ligger separerad med 38,40 bågsekunder längs en positionsvinkel på 95° noterat år 2000. 

Rho Scorpii är medlem i Upper Scorpius OB-föreningen.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/rhoscorpii
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/rhosco.html

Stjärnbilden Skorpionen
Bayerobjekt
Blå-vita underjättar
Dubbelstjärnor
Flamsteedobjekt
HD-objekt
2500 Alascattalo

2500 Alascattalo eller 1926 GC är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 2 april 1926 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den mytologisk varelse Alascattalo.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1926
2485 Scheffler

2485 Scheffler eller 1932 BH är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 29 januari 1932 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den tyske astronomen Helmut Scheffler.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1932
Mehmet Gürs

Mehmet Gürs, född 13 december 1969, är en turkisk kock, restaurangchef och programledare i tv, och grundare av företaget Istanbul Yiyecek Icecek Grubu, ungefär "Istanbuls mat- och dryckesgrupp", och han har lanserat manifestet "Nya anatoliska köket".

Mehmet Gürs är född i Finland, och hans mor var finlandssvensk och hans far var arkitekt från Turkiet. Han växte upp i Stockholm men skolledigheterna delades mellan mormor och morfars sommarställe i Finland och hos släkten i Istanbul. Han praktiserade på en restaurang på Östermalm i högstadiet när han bestämde sig för att bli kock. Några år senare flyttade familjen till Istanbul och där bestämde sig Mehmet Gürs för att utbilda sig till koch i USA. Han studerade på Johnson & Wales University i Rhode Island och stannade sedan kvar i USA i totalt åtta år där han bland annat utbildade sig på Hiltons hotellrestauranger och senare arbetade på restauranger i New York och Boston.

År 1996 flyttade han tillbaks till Turkiet och startade sin första restaurang Downtown. Det internationella genombrottet kom med restaurangen Mikla som han öppnade 2005 i Istanbul, och som namngavs efter Miklagård, det vikingatida namnet på Istanbul. På Mikla skapade han menyer som bestod av korsningar mellan turkisk och skandinavisk mat med bland annat hasselbackspotatis och laxrätter. Hans restaurangverksamhet utvecklades till företaget Istanbul Yiyecek Icecek Grubu som har flera restaurangkedjor och kaféer som han etablerat i hela Turkiet, inklusive ett experimentkök där han utvecklar koncept och rätter. Bland annat har han anställt en antropolog som är ute på landsbygden för att undersöka och bevara turkisk mattradition och råvaror till hans restauranger. Mikla har utvecklats till ett kök som serverar menyer baserade på traditionella råvaror som är lokalt producerade i modern form. För att skapa lönsamhet för producenterna och ändå kunna hålla bra prisnivå sköter hans eget företag inköpen utan mellanhänder. 

Mehmet Gürs är en TV-peronlighet och har skrivit flera kockar. Han har gjort sig känd för att kritisera korruptionen i Turkiet och han har öppet deklarerat att han inte accepterar mutor och han vägrar etablera sig i områden där det är praxis för att kunna driva verksamhet. Han sålde majoriteten av företagsgruppen till ett riskkapitalbolag för att få finansiell säkerhet och kunna fokusera på sitt experimentkök.

I början av 2010-talet skrev han ner sin filosofi kring matlagning och restaurangverksamhet i ett manifest han kallar Nya anatoliska köket, efter regionen Anatolien.

Mehmet Gürs var sommarpratare i Sveriges Radios  P1:s Sommar 2007 och han har bland annat medverkat i de svenska TV-programmen Pluras kök och Niklas Mat 2013.

Källor

Externa länkar 

 Mikla, officiell webbsida.

Turkiska kockar
Turkiska krögare
TV-kockar
Turkiska författare under 1900-talet
TV-personligheter
Födda 1969
Levande personer
Män
Turkiska författare under 2000-talet
2942 Cordie

2942 Cordie eller 1932 BG är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 29 januari 1932 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter amerikanskan Cordula A. Robinson.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1932
Erik Glud

Erik August Glud, född 28 augusti 1917 i Köpenhamn, död där 2005, var en dansk-svensk arkitekt. 

Glud, som var son till fabrikör Leopold Glud och Julie Bassøe, utexaminerades från Kunstakademiets Arkitektskole i Köpenhamn 1952. Han var anställd på privata arkitektkontor 1940–1956, blev arkitekt hos HSB:s riksförbund i Stockholm 1957, biträdande stadsarkitekt i Gävle stad 1960, stadsarkitekt i Sandvikens stad 1961, i Örnsköldsviks stad 1964 och slutligen i Härnösands kommun 1971–1982. Han hade även många uppdrag för socialdemokraterna. Han blev svensk medborgare 1958, men återvände efter pensioneringen till Köpenhamn.

Källor

Externa länkar

Danska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Härnösands stadsarkitekter
Sandvikens stadsarkitekter
Örnsköldsviks stadsarkitekter
Svenska socialdemokrater
Födda 1917
Avlidna 2005
Män
Arkitekter från Köpenhamn
P3 Gull

P3 Gull är en årlig norsk TV-sänd musikgala och prisutdelning i regi av NRK P3. Det första evenemanget arrangerades den 29 november 2013 i Oslo. P3 Gull delar ut priser i fyra kategorier: Årets nykomling, Årets liveartist, Årets låt och P3-priset. 

P3 Gull-galan inrättades för att vara ett möte mellan publiken och musiken som spelas i norska P3.

Som TV-program har galan vunnit åtta Gullrutepriser.

Pristagare

P3 Gull 2013 
 Årets nykomling: Cashmere Cat
 Årets liveartist: Kaizers Orchestra
 Årets låt: "Running to the sea" - Röyksopp och Susanne Sundfør
 P3-priset: Karpe Diem

P3 Gull 2014 
 Årets nykomling: Kygo
 Årets liveartist: OnklP och De Fjerne Slektningene
 Årets låt: "Styggen på ryggen" - OnklP och De Fjerne Slektningene 
 P3-priset: Susanne Sundfør

P3 Gull 2015 
 Årets nykomling: Astrid S
 Årets liveartist: Honningbarna
 Årets låt: "2 AM" – Astrid S
 P3-priset: Lars Vaular

P3 Gull 2016 
 Årets nykomling: Cezinando
 Årets liveartist: Karpe Diem
 Årets låt: "Lett å være rebell i kjellerleiligheten din" – Karpe Diem
 P3-priset: Röyksopp

P3 Gull 2017 
 Årets nykomling: Sigrid
 Årets liveartist: Karpe Diem
 Årets Låt:  "Håper du har plass" – Cezinando
 P3-artist: OnklP

Se även
 P3 Guld (Sverige)

Referenser

Externa länkar
 P3 Gulls webbplats

NRK
Norska musikpriser
Yacht Club de Monaco

Yacht Club de Monaco (YCM) är ett monegaskiskt segelsällskap som har över 1 600 medlemmar från 66 länder och som innefattar icke-båtägare till ägare av superyachter. De sanktionerar all vattensport, som innefattar att utövarna måste ha båt för att deltaga, som sker inom furstendömet. 

Segelsällskapet har sitt ursprung från Société des Régates som grundades 1888 av fursten Karl III av Monaco och sonen Albert I av Monaco, det första sportevenemanget för motordriven vattensport som arrangerades inom Monaco, var en tävling för motorbåtar som ägde rum 1904. YCM bildades officiellt den 19 maj 1953 av fursten Rainier III av Monaco. Den regerande fursten och Rainiers son Albert II av Monaco har suttit som ordförande för YCM sedan 1984 och de som är viceordföranden är bröderna Andrea Casiraghi och Pierre Casiraghi.

Segelsällskapets nya huvudkontor börjades skissas redan 2003 av den brittiska arkitekten Norman Foster och invigdes den 20 juni 2014.  Den ligger mellan kajen Quai Louis II och gatan Boulevard Louis II, vid Port Hercule i distriktet La Condamine och precis bredvid byggnaden för hotellet Fairmont Monte-Carlo och dess berömda tunnel som används av racingbanan Circuit de Monaco när Formel 1 är i furstendömet och kör sitt årliga Monacos Grand Prix.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

La Condamine
Sport i Monaco
Organisationer i Monaco
Segelsällskap i Monaco
Sportklubbar bildade 1953
2414 Vibeke

2414 Vibeke eller 1931 UG är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 18 augusti 1931 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter Leif Kahl Kristensens dotter.

Asteroiden har en diameter på ungefär 31 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Ursula.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ursula-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1931
4648 Tirion

4648 Tirion eller 1931 UE är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 18 augusti 1931 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den holländske kartografen Wil Tirion.

Asteroiden har en diameter på ungefär 30 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Klio.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Klio-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1931
5152 Labs

5152 Labs eller 1931 UD är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 18 augusti 1931 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den tyske astronomen Dietrich Labs.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1931
Gloskär

Gloskär kan syfta på följande platser:

Finland 

 Gloskär (vid Äpplö, Houtskär), Åboland, 
 Gloskär (vid Berghamn, Houtskär), Åboland, 
 Gloskär, Korpo, Åboland, 
 Gloskär (vid Ådön, Nagu), Åboland, 
 Gloskär (vid Kopparholm, Nagu), Åboland, 
 Gloskär (väster om Älgö, Raseborg), Nyland, 
 Gloskär (öster om Älgö, Raseborg), Nyland,

Åland 

 Gloskär (Seglinge, Kumlinge, Åland), 
 Gloskär (Västeränga, Lemland, Åland), 
 Gloskär (söder Kökar, Åland), 
 Gloskär (ö i Föglö, Åland),  (45 ha)
 Södra Stenskär och Gloskär, 
 Gloskär (Vårdö, Åland), 
 Gloskär (öster Kökar, Åland), 
 Gloskär (Enklinge, Kumlinge, Åland), 
 Gloskär (Hullberga, Brändö, Åland), 
 Gloskär (Torsholma, Brändö, Åland), 
 Gloskär (Hammarland, Åland), 
 Gloskär (Järsö, Lemland, Åland),

Sverige
Gloskär, Kungälvs kommun småort i Kungälvs kommun

Se även
Gloskäret
Gloskären
Lilla Gloskär
Stora Gloskär
Gloskärs ören

Robotskapade Finlandförgreningar