kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bridgeport, Nebraska

Bridgeport är en stad (city) i den amerikanska delstaten Nebraska och huvudort i Morrill County. Staden hade 1 545 invånare vid 2010 års federala folkräkning.

Geografi 
Staden ligger på södra sidan av North Platte River, centralt i den smala, glesbefolkade region i västra Nebraska som kallas Nebraska Panhandle, Nebraskas "handtag".

Historia 
Orten grundades 1899 vid en järnvägsbro över North Platte River som uppfördes av Chicago, Burlington and Quincy Railroad (idag del av BNSF). Denna bro är även ursprunget till stadens namn. Bridgeport fick stadsrättigheter som village 1901.

Källor

Externa länkar 
 

Orter i Nebraska
Morrill County
Bengt Yman

Bengt Ingemar Yman, född 14 oktober 1939 i Linköpings församling, Östergötlands län, död 16 april 2015 i Västermalms församling i Stockholm, var en svensk militär.

Biografi
Yman avlade officersexamen vid Krigsskolan 1964 och utnämndes samma år till officer i armén. Han befordrades 1972 till kapten och tjänstgjorde 1972–1977 vid Norrlands trängregemente, befordrad till major 1975. Han var 1977–1978 placerad som detaljchef vid Arméstaben och tjänstgjorde 1978–1980 åter på Norrlands trängregemente. Åren 1979–1980 genomgick han utbildning vid Bundeswehr. Han tjänstgjorde vid Göta trängregemente 1980–1981. År 1981 befordrades han till överstelöjtnant och var avdelningschef på Arméstaben 1981–1984, från 1983 som överstelöjtnant med särskild tjänsteställning. Han var 1984–1987 ställföreträdande chef för Operationsledningen vid staben i Södra militärområdet. Från 1987 tjänstgjorde han vid Skånska trängregementet, befordrades 1988 till överste och var 1988–1991 chef för regementet. Han var därefter sektionschef vid staben i Södra militärområdet 1991–1993 och försvarsattaché vid ambassaden i Bonn 1993–1998. Yman är gravsatt i askgravlunden på Kungsholms kyrkogård i Stockholm.

Referenser

Födda 1939
Avlidna 2015
Män
Militärer från Linköping
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska attachéer
Christer Wulff

Carl Christer Wulff, född 6 maj 1950 i Ystads församling, Malmöhus län, död 10 september 2022 i Gillberga distrikt i Södermanlands län, var en svensk militär.

Biografi
Wulff avlade officersexamen vid Krigsskolan 1973 och utnämndes samma år till officer i armén. Han befordrades till kapten 1976 och tjänstgjorde vid Södermanlands regemente 1976–1983. Han befordrades till major 1983 och tjänstgjorde vid Södra skånska regementet 1983–1985. Han var 1985–1987 detaljchef vid Arméstaben, 1987–1988 lärare vid Militärhögskolan och 1988–1992 chef för markoperationer på staben i Östra militärområdet, 1990 befordrad till överstelöjtnant. Han var ställföreträdande chef för Södermanlandsbrigaden 1992–1994. År 1994 befordrades han till överste och var 1994–1997 chef för Svea ingenjörkår. Därefter var han 1998–2000 stabschef hos Rikshemvärnschefen.

Referenser

Födda 1950
Avlidna 2022
Män
Personer från Ystad
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Gunnar Wikland

Sigurd Gunnar Pontus Wikland, född 8 januari 1919 i Lidingö församling, Stockholms län, död 30 mars 1991 i Skövde församling, Skaraborgs län, var en svensk militär.

Biografi
Wikland avlade officersexamen vid Krigsskolan 1942 och utnämndes samma år till fänrik i armén, varefter han befordrades till kapten 1953. Han tjänstgjorde 1953–1955 vid Svea trängregemente, 1955–1958 vid Arméstaben och 1958–1961 vid staben i I. militärområdet. Han befordrades 1961 till major och var stabschef i Tränginspektionen 1961–1964. År 1964 befordrades han till överstelöjtnant, varpå han tjänstgjorde vid staben i VI. militärområdet 1964–1966 och därpå var chef för Sektion 2 vid staben i samma militärområde (som då hade namnändrats till Övre Norrlands militärområde) 1966–1968. Wikland befordrades till överste 1968 och var chef för Göta trängregemente 1968–1979.

Gunnar Wikland var son till revisorn Sigurd Wikland och Aina Freudenthal. Han gifte sig 1944 med Marianne Nilsson (1920–2005). Makarna Wikland är begravna på Sankta Birgittas kyrkogård i Skövde.

Utmärkelser
  Riddare av första klass av Svärdsorden, 1961
  Kommendör av Svärdsorden, 1972.

Referenser

Födda 1919
Avlidna 1991
Män
Personer från Lidingö
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av Svärdsorden
Gravsatta på Sankta Birgittas kyrkogård, Skövde
Åke Wikland

Åke Gustaf Sigfrid Wikland, född 4 oktober 1905 i Söderhamns församling i Gävleborgs län, död 11 februari 1986 i Fröslunda församling i Uppsala län, var en svensk militär.

Biografi
Wikland avlade officersexamen vid Krigsskolan 1928 och utnämndes samma år till fänrik vid Norrbottens regemente, där han befordrades till löjtnant 1931 och till kapten 1938. Han utbildade sig vid Gymnastiska Centralinstitutet 1931–1933, var lärare vid Arméns underofficerskola 1935–1939, lärare vid Krigshögskolan 1941–1942 och aspirant i Generalstabskåren 1943–1945. Han överfördes 1945 till pansartrupperna, befordrades 1946 till major och var stabschef vid Pansarinspektionen i Arméstaben 1946–1949. Han var chef för Pansartruppskolan 1949–1952. Han befordrades 1952 till överstelöjtnant och tjänstgjorde 1952–1955 vid Göta livgarde, varefter han 1955 befordrades till överste och var sekundchef vid Göta livgarde 1955–1966. Han tjänstgjorde vid pansartrupperna i Norge 1949, i Storbritannien 1951 och i Västtyskland 1957 samt i FN-insatsen i Korea 1961–1962.

Utmärkelser
   Riddare av första klass av Svärdsorden, 1947.
  Riddare av Vasaorden, 1949.
   Kommendör av Svärdsorden, 6 juni 1959.
   Kommendör av första klass av Svärdsorden, 6 juni 1963.

Referenser

Födda 1905
Avlidna 1986
Män
Personer från Söderhamn
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Bispgrund

Bispgrund är en ö i Aspö socken, Strängnäs kommun, strax norr om Tynnelsö. Ön har en yta av 16 hektar.

Bispgrund skall enligt sägner ha skänkt som faddersgåva från Tynnelsö till Lagnö herrgård. Ben enkelstuga uppfördes på ön i början av 1800-talet och 1905 friköptes ön med stuga av dåvarande ägaren. Han sålde i sin tur ön till överstelöjtnant Erland von Plomgren som lät uppföra en jaktstuga på ön 1924 och arrenderade ut torpet. 1950 lämnade den sista torparen stugan. Runt 1960 avstyckades ön i fyra större fritidsfastigheter och två nya sommarhus uppfördes på ön. Sedan början av 2000-talet är en av husen helårsboende.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 612.

Öar i Strängnäs kommun
Öar i Mälaren
Lars-Eric Widman

Lars Erik (Lars-Eric) Alvar Widman, född den 25 juli 1931 i Kalmar församling, Kalmar län, är en svensk militär.

Biografi
Widman avlade officersexamen vid Krigsskolan 1954 och utnämndes samma år till fänrik i armén. Han befordrades till kapten 1964, varefter han tjänstgjorde vid Norra skånska regementet 1964–1966, Försvarsstaben 1966–1969 och vid Södermanlands regemente 1969–1970. Han befordrades till major i generalstabskåren 1970 och var lärare vid Militärhögskolan 1970–1971 samt militärassistent vid Statens Järnvägars centralförvaltning 1971–1973. Han befordrades till överstelöjtnant 1972 och var avdelningschef vid Försvarsstaben 1973–1976. Åren 1976–1978 tjänstgjorde han vid Norrbottens regemente. Han befordrades 1978 till överste och var 1978–1982 ställföreträdande befälhavare för Västernorrlands försvarsområde och ställföreträdande chef för Västernorrlands regemente. Han befordrades 1982 till överste av första graden och var chef för Operationssektion 4 i Operationsledningen vid Försvarsstaben 1982–1987. Åren 1987–1991 var han försvarsområdesbefälhavare för Östergötlands försvarsområde och chef för Livgrenadjärregementet.

Utmärkelser 
  Riddare av Svärdsorden, 6 juni 1972.

Källor

Noter

Födda 1931
Levande personer
Män
Militärer från Kalmar
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Försvarsområdesbefälhavare
Riddare av Svärdsorden
Björn Widmark

Björn Wilhelm Widmark, född den 30 juni 1947 i Sankt Peters klosters församling i Lund, är en svensk militär.

Biografi
Widmark avlade officersexamen vid Krigsskolan 1970 och utnämndes samma år till officer i armén. Han befordrades till kapten vid Hallands regemente 1973 och deltog i FN-insatser på Cypern 1975 och i Mellanöstern 1977–1978. han befordrades till major 1981 och tjänstgjorde i Operationsledningen i Försvarsstaben 1984–1987. Han befordrades till överstelöjtnant 1987 och var bataljonschef vid Lapplands jägarregemente 1987–1989. Åren 1989–1993 tjänstgjorde han vid Operationsledningen i staben i Södra militärområdet. Han befordrades 1993 till överste och var 1994–1997 chef för Lapplandsbrigaden. År 1999 befordrades han till överste av första graden 1999–2003 försvarsattaché vid ambassaden i Moskva. Under sitt förordnande i Moskva befordrades han till brigadgeneral för att graden bättre motsvara övriga länders attachéers grad. Han var adjutant hos Hans Majestät Konungen 1985–1999.

Referenser

Födda 1947
Levande personer
Män
Militärer från Lund
Diplomater från Lund
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska attachéer
Jevgenij Rojzman

Jevgenij Vadimovitj Rojzman (), född 14 september 1962, är en rysk politiker och tidigare borgmästare i Jekaterinburg, som gjort sig känd för sin kamp mot korruption och droger.

Rojzman föddes i Jekaterinburg, som då hette Sverdlovsk, i en judisk familj där fadern var lärare i ryska språket och litteraturen och modern var konstnär. Som fjortonåring ska han ha flytt hemifrån, färdats runt landet och börjat arbeta som svetsare hos Uralmasj. 1981–1983 avtjänade han två år i fängelse för stöld och bedrägeri. Han har även studerat historia, arkivkunskap och de gammaltroendes ikonmåleri vid Urals statliga universitet i Jekaterinburg.

Rojzman har gett ut tre diktsamlingar och är medlem av Ryska författarförbundet. Han är också delägare i en juvelerarfirma. År 1999 var han en av medgrundarna till fonden "Stad utan narkotika" samt till ett privat museum i Jekaterinburg för de gammaltroendes ikonmåleri, som hade sitt centrum i staden Nevjansk, 90 km norrut. För sina insatser för rysk konst tilldelades han 2010 en silvermedalj från Ryska konstakademien.

Åren 2003–2007 var han invald i ryska statsduman, under dess fjärde mandatperiod, efter att ha fått 40% av rösterna i en enmansvalkrets för norra Jekaterinburg. I valet 2007 ville han kandidera igen, den här gången för partiet Rättvisa Ryssland, men lyckades inte bli överens med partiledningen. Han stod sedan utanför politiken tills han i juli 2011 gick med i partiet Rätt sak (Правое дело), som han dock lämnade igen i september samma år. I oktober 2012 anslöt han sig till partiet Medborgarplattformen (Гражданская платформа), i vars namn han 2013 valdes till borgmästare i Jekaterinburg.

Våren 2017 tillkännagav han sin avsikt att kandidera i höstens val till guvernörsposten för Sverdlovsk oblast.

Källor

Externa länkar
 Евгений Ройзман, personlig blogg
 Город без наркотиков, fonden "Stad utan narkotika"
 Nevjanska ikonmuseet

Ryska politiker under 2000-talet
Födda 1962
Levande personer
Män
Mervyn Crossman

Mervyn Richard Crossman, född 7 april 1935 i Home Hill, död 20 juni 2017 i Townsville, var en australisk landhockeyspelare.
Crossman blev olympisk bronsmedaljör i landhockey vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

 

Australiska landhockeyspelare
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Australien
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Australien
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1964
Födda 1935
Avlidna 2017
Män
V Canis Majoris

V Canis Majoris är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ i stjärnbilden Stora hunden. 

Stjärnan varierar mellan magnitud +9,6 och 14,5 med en period av 241 dygn.

Se även 
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora hunden 
Miravariabler
John McBryde

John Peter Robert McBryde, född 9 mars 1939 i Maryborough, är en australisk före detta landhockeyspelare.
McBryde blev olympisk bronsmedaljör i landhockey vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

 

Australiska landhockeyspelare
Australiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Australien
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Australien
Tävlande i landhockey vid olympiska sommarspelen 1964
Födda 1939
Levande personer
Män
Visor för smutsiga öron

Visor för smutsiga öron är ett musikalbum av Stefan Demert från 1970.

Låtlista 
 Sida A
   Massageinstitutet
   Den Stränge Fadern
   Prinsen Prinsessan Och Draken
   Min Faster
   Tankar Vid En Tapet
   Visa Från Glesbygden
   Den Skräpiga Bakgården

 Sida B
   Marknadsvisa
   Balladen om den kaxiga myran
 	I Norra Närke
 	Livselixiret
 	Emancipationsvisa (Emma Karolina Magdalena Makadam)
 	Prinsessan Och Den Förtrollade Grodan
 	Luring

Inspelad i januari 1970 i Metronome Studio, Stockholm
Produktion: Sid Jansson/Sven Lindholm
Inspelningstekniker: Åke Eldsäter
Konvolutets framsida: Stefan Demert

Musikalbum 1970
Lindö, Strängnäs kommun

Lindö är en ö i Mälaren i Överselö socken i Strängnäs kommun, strax norr om Selaön. Ön har en yta av 1,16 kvadratkilometer.

Lindö har sedan gammalt tillhört Tynnelsö och i början av 1600-talet lät ägarna till slottet uppföra ett skogvaktartorp på ön. Torpet är troligen identiskt med det torp som senare kallas för Lindötorp; en senare torpstuga står ännu kvar på platsen. 1776 upptogs ett andra torp, Lindö äng, på ön. Under en tid fanns reguljär båttrafik på Lindö, men den upphörde 1937 och 1948 flyttade den siste arrendatorn från Lindö. Sedan 1989 finns åter ett bofast hushåll på ön. Förutom Lindö äng och Lindötorp finns även fem fritidshus på ön.

Lindö är mestadels skogbeväxt. Då siste arrendatorn flyttade 1948, planterades skog på all tidigare åker- och ängsmark, men skogen avverkades 1989-1995. Nu har dock delvis dessa marker åter växt igen.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 613.

Öar i Strängnäs kommun
Öar i Mälaren
Ringsö

Ringsö kan syfta på:

 Ringsö, Nyköpings kommun – en ö i Bälinge socken, Nyköpings kommun
 Ringsö naturreservat – ett naturreservat i Nyköpings kommun
 Ringsö, Strängnäs kommun – en ö i Ytterselö socken, Strängnäs kommun
Bosse Andersson (journalist)

Bo Valentin "Bosse" Andersson, född 27 mars 1955 i Östersund i Jämtlands län, är en svensk journalist.

Bosse Andersson var under många år verksam vid Expressen i Stockholm, där han bland annat var nyhetschef och chef för Expressen.se. Han var sedan chefredaktör och ansvarig utgivare för Östersunds-Posten 2006–2008, som då utsågs till Årets Dagstidning. Efter en tid som konsult var han 2010–2012 redaktionschef och ansvarig utgivare för SmT-gruppen med Smålands-Tidningen, Vetlanda-Posten och Tranås Tidning vilka ingår i Hallpressen. Åren 2013–2016 var han redaktionschef och ansvarig utgivare för Dala-Demokraten som ingår i Mittmedia, varefter han övergick till Mittmedias content marketing-verksamhet.

Han är sedan 1982 gift med Annika Alstad (född 1954), med vilken han har fyra barn.

Källor

Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Östersund
Födda 1955
Levande personer
Män
Svenska journalister under 2000-talet
Ringsö, Strängnäs kommun

Ringsö är en ö i Mälaren i Ytterselö socken i Strängnäs kommun, öster om Selaön. Ringsö har en yta av 1,9 kvadratkilometer.

Ringsö hade länge bofast befolkning, innan den avfolkades 1945. Under 1970-talet började en omfattande fritidshusbebyggelse på ön; idag finns över 200 tomter här. Omkring 1995 fick Ringsö åter bofast befolkning, sedan en del av sommargästerna omvandlat sina fritidshus till permanentboenden. 2012 fanns sex helårsboende på Ringsö.

Källor 
 Sveriges öar, 3:e upplagan 2013, Anders Källgård s. 613.

Öar i Strängnäs kommun
Öar i Mälaren
Hellenska graven

Hellenska graven är en djuphavsgrav sydväst om den grekiska halvön Peloponnesos i Medelhavet. Den har uppstått i en subduktionszon där den afrikanska kontinentalplattan skjuter in under den egeiska plattan.

Området vid Hellenska graven är centralt för östra medelhavets population av kaskeloter.

Kalypsodjupet 
Koordinater: 
Det största djupet, Kalypsodjupet, eller Matapan-Vavilov-djupet, som finns i gravens nordliga del, i den östligaste delen av Joniska havet, är också Medelhavets största djup och anges vara 5 121 m, eller 5 267 m, beroende på källa.

Referenser 

Djuphavsgravar
Medelhavet
Rickard Scheffer

Rickard Scheffer, född 13 juli 1971 i Staffanstorp, är en svensk tonsättare, musikpedagog och kyrkomusiker. 

Han utbildade sig tidigt till kyrkomusiker (Organist- och kantorsexamen 1989, Pedagogisk examen för kyrkokantorer 1993). Efter studier i musikvetenskap vid Lunds universitet och dirigeringskurser för Dan-Olof Stenlund, Malmö, följde studier i komposition för Ole Lützow-Holm, mellan åren 1991-96 på Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet, samt därefter i komposition och ’Neues Musik Teater’ vid Hochschule für Musik för Mauricio Kagel i Köln, Tyskland.

Scheffer invaldes som medlem i FST, Föreningen Svenska Tonsättare, 1997 samt i Svenska dirigentföreningen 2016. Han var ordförande i föreningen Media Artes – Forum för Nutida Musik i Växjö mellan 2002 och 2006. Efter Kompletterande Pedagogisk Utbildning, KPU, vid Linnéuniversitetet i Växjö avlade han 2015 Ämneslärarexamen i musik.

Scheffer är verksam som tonsättare, kyrkomusiker, musikpedagog och dirigent. Han är konstnärlig ledare för kammarorkestern Tingsryds Sinfonietta sedan 2006.

Verk (urval)
 		FILTERED FRAGMENTS (1991)
 		SEQUENCES AND CONSEQUENCES (1992-93)
 		EN RÖST UR HÖGA VISAN komponerad för Stella Academica (1991-93)
 		FRAMEWORK till trombonisten Ivo Nilsson (1993)
 		ASSONANS (1993)
 		FOCUS ON (1993-94)
 		UNLIKE MUSIC (1993)
 		FABLE (1993) 
 		REMINISCENS (1994)
 		AKRÓSTIKON (1994)
 		SKÄRVA för band (1994)
 		EN CHANTANT (1994-95)
 		STORY OF TALES (1995)
 		SILENCE IN MOTION (1996)
 		QUI PRO QUO (1996-97)
 		BEYOND AN IMAGE (1997-98)
 		VIA DOLOROSA till violinisten Vladimir Iourtchik (2002)
 		FAIR PLAY till Stockholm Saxofonkvartett (2003)
 		TERTIA till Trio Tribukait Pettersson Berg (2003)
 		MIRRORINGS komponerad för Tingsryds Sinfonietta (2009)
 		ALLELUIA-CANONS (2013)
 		LIVRE D’ORGUE (2013-16)

Referenser

Män
Födda 1971
Levande personer
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Metrorail Gauteng

Metrorail Gauteng är ett antal pendeltågslinjer i provinsen Gauteng i Sydafrika. Pendeltågen trafikerar Johannesburg, Pretoria och dessa storstäders förorter. Trafiken sköts av Metrorail. 2010 beräknades passagerarantalet runt 260 miljoner resenärer.

De olika linjerna utgår från tre olika huvudstationer: Johannesburg Park Station, Germistons järnvägsstation och Pretorias centralstation.

Referenser

Järnväg i Sydafrika
Gauteng
Johannesburg
Pretoria
Schwartz

Schwartz är ett tyskt och ashkenazisk-judiskt efternamn.

Personer med efternamnet Schwartz
 Aaron Schwartz (född 1981), amerikansk skådespelare
 Adolf Fredrik Schwartz (1800–1881), svensk musiker
 Alba Schwartz (1857–1942), dansk författare
 Albert Schwartz (1907–1986), amerikansk simmare
 Albert Friedrich Schwartz (1905–1984), tysk SS-man och krigsförbrytare
 Allyson Schwartz (född 1948), amerikansk politiker, demokrat, kongressrepresentant för Pennsylvania
 Athalia Schwartz (1821–1871), dansk pedagog, debattör och författare
 Ben Schwartz (född 1981), amerikansk skådespelare och komiker
 Buky Schwartz (1932–2009), israelisk skulptör och videokonstnär
 Catherine Schwartz (född 1977), amerikansk TV-personlighet
 Delmore Schwartz (1913–1966), amerikansk poet och novellförfattare
 Ebbe Schwartz (1901–1964), svensk fotbollsfunktionär
 Eduard Schwartz (1858–1940), tysk klassisk filolog och kyrkohistoriker
 Elna Schwartz-Särström (1880–1950), norsk-svensk målare
 Eugène Schwartz (1847–1914), svensk filolog och skolman
 Gustaf Magnus Schwartz (1783–1858), finlandssvensk teknolog och professor
 Henry H. Schwartz (1869–1955), amerikansk politiker, demokrat, senator för Wyoming
 Jaden Schwartz (född 1992), kanadensisk ishockeyspelare
 Joachim Conrad Schwartz (mitten av 1700-talet), svensk kyrkmålare
 Johan von Schwartz (ca 1680–1708), svensk militär och kompositör
 Johan David Schwartz (1678–1729). svensk konstnär
 Johan Jørgen Schwartz (1824–1898), norsk affärsman och politiker
 Josh Schwartz (född 1976), amerikansk TV-producent
 Josua Schwartz (1632–1709), tysk-svensk-dansk teolog och präst
 Laurent Schwartz (1915–2002), fransk matematiker
 Malene Schwartz (född 1936), dansk skådespelare
 Margareta Schwartz (född 1930), svensk politiker, moderat
 Marie Sophie Schwartz (1819–1894), svensk författare
 Markus Schwartz (född 1978), svensk operasångare, basbaryton
 Melvin Schwartz (1932–2006), amerikansk fysiker, nobelpristagare 1988
 Mike Schwartz, amerikansk skådespelare
 Nils Schwartz (1944–2016), svensk litteraturvetare och kulturjournalist
 Norton A. Schwartz (född 1951), amerikansk general i flygvapnet
 Otto Schwartz (1871–1940), tysk författare och dramatiker
 Sherwood Schwartz (1916–2011), amerikansk TV-producent
 Sibylle Schwartz (1621–1638), tysk författare
 Stephen Schwartz (född 1948), amerikansk textförfattare och kompositör
 Sven Schwartz (1891–1976), svensk ingenjör och företagsledare
 Thora Schwartz-Nielsen (1854–1894), dansk skådespelare
 Ture Schwartz (1893–1980), svensk postmästare och målare
 Viktor Schwartz (1843–1912), svensk ingenjör och industriman
 Vilgot Schwartz (1936–2019), svensk fotbollsspelare
 Wilhelm Schwartz (1821–1899), tysk filolog och folkminnesforskare

Se även
 Schwarz (efternamn), efternamn
 Swartz, efternamn

Tyska efternamn
Hawera

Hawera är en stad i Nya Zeeland som ligger cirka 70 kilometer sydöst om New Plymouth och cirka 90 kilometer nordväst om Whanganui på Nordön. Hawera är administrativt centrum för South Taranaki District och den näst största staden i regionen Taranaki, vid folkräkningen 2018 hade Hawera 9 792 invånare.

Namnet 
Staden fick sitt namn från maoribyn Te Hāwera som låg där Whaeroa nu ligger, 3 kilometer sydöst om dagens stad. Byn ska ha fått namnet efter en konflikt mellan två rivaliserande stammar. Den ena stammen anföll den andra nattetid och dödade alla invånare samt brände ned hela byn. Namnet kan betyda bland annat, "den brända platsen", "eldens andetag" eller "brinnande slätter".

Historia 
Området där Hawera ligger var jämförelsevis tätbefolkat redan under föreuropeisk tid. 1866 etablerades en militärbas på platsen och 1870 byggdes ett blockhus, staden växte upp runt detta under det tidiga 1870-talet.

Järnvägen från New Plymouth nådde Hawera den 20 oktober 1881 och öppnades till Foxton den 23 mars 1885.

Befolkningen växte kraftigt efter andra världskriget och fram till 60-talet men har sedan dess varit i stort oförändrad.

Källor

Externa länkar 

Orter i Nya Zeeland
Nordön
Frank W. Boykin

Frank William Boykin, född 21 februari 1885 i Choctaw County i Alabama, död 12 mars 1969 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1935–1963. Efter tiden i kongressen dömdes han för maktmissbruk i samband med en korruptionsskandal men benådades 1965 av president Lyndon B. Johnson.

Boykin flyttade 1915 till Mobile och var verksam som affärsman inom bland annat timmer- jordbruks och fastighetsbranscherna. Han efterträdde 1935 John McDuffie som kongressledamot och satt kvar fram till år 1963.

Boykin avled 1969 och gravsattes på Pine Crest Cemetery i Mobile.

Referenser

Externa länkar

Ledamöter av USA:s representanthus från Alabama
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska brottslingar
Personer från Choctaw County, Alabama
Födda 1885
Avlidna 1969
Män