kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hopfgarten, Thüringen

Hopfgarten är en ortsteil i staden Grammetal i Landkreis Weimarer Land i förbundslandet Thüringen i Tyskland. Hopfgarten var en kommun fram till den 31 december 2019 när den uppgick i Grammetal. Kommunen Hopfgarten hade  invånare 2019.

Referenser 

Orter i Thüringen
Nohra, Grammetal

Nohra är en ortsteil i staden Grammetal i Landkreis Weimarer Land i förbundslandet Thüringen i Tyskland. Nohra var en kommun fram till den 31 december 2019 när den uppgick i Grammetal. Kommunen Nohra hade  invånare 2019.

Referenser 

Orter i Thüringen
Ottstedt am Berge

är en ortsteil i staden Grammetal i Landkreis Weimarer Land i förbundslandet Thüringen i Tyskland.  var en kommun fram till den 31 december 2019 när den uppgick i Grammetal. Kommunen  hade  invånare 2019.

Referenser 

Orter i Thüringen
Niagara (byggnad)

Niagara är en byggnad som används av Malmö universitet. Byggnaden ligger centralt beläget på Universitetsholmen i Malmö nära Malmö centralstation och Orkanen. Byggnaden huserar fakulteten för teknik och samhälle och fakulteten för kultur och samhälle samt fungerar som rektorsfunktion och universitetskansliet. Byggnaden invigdes 16 oktober 2015 som påbörjades med en arkitekttävling 2009.

Byggnaden 
Niagara ritades av Lundgaard och Tranberg för Akademiska hus (Arkitektur nr/5/2015), förslaget döptes "Samband". Huvudkonstruktör för byggprojektet var WSP. Byggnaden består av tre sammanlänkade huskroppar på fem, sju och elva våningar med glas- och träfasader där den högsta byggnaden är 53 meter hög. Huset är omkring 25 000 kvm fylld med grupprum och undervisningssalar. Runt 5000 arbetsplatser finns i byggnaden.

Byggnaden nominerades till årets bygge 2016.

I slutet av 2018 påbörjades Omtag Niagara, en ombyggnation som ska bli färdig till sommaren 2020. Våningsplan 5–10 byggs om där merparten av lärare och forskare sitter. De aktivitetsbaserade kontoren där medarbetare sitter saknade en fast arbetsplats, de har nu byggts om och lärarna och forskare har nu egna skrivbord i nya inglasade rum för 4–6 personer.

Besök av kungaparet 
I februari 2017 besökte den svenska kungen och drottningen Niagara. Även den kanadensiske generalguvernören David Johnston med fru besökte. Både Gustaf och Johnston medverkade i en paneldiskussion kring mångfald och integration i städer. Drottningen och Johnstons fru deltog i ett program kring barns hälsa ur olika perspektiv.

Ägarskap 
Byggnaden beställdes av Akademiska hus och har varit i deras ägo sedan byggnaden stod färdig 2015. I början av 2021 sålde Akademiska hus Niagara till Intea Fastigheter. I samma köp ingick också Högskolan Kristianstads gamla lokaler. Affären landade på 1,6 miljarder kronor.

Övrigt 
Under höstterminen 2021 erbjöds studenter och personal vid Malmö universitet att vaccinera sig mot covid-19 i Niagara.

Källor

Noter

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Malmö
Malmö universitet
Rhinolophus xinanzhongguoensis

Rhinolophus xinanzhongguoensis är en fladdermus i familjen hästskonäsor som förekommer i Kina. Artepitet i det vetenskapliga namnet är en latiniserad form av kinesiska "sydvästra Kina".

Utbredning 
Arten är känd från tre mindre och från varandra skilda populationer i provinserna Yunnan och Guizhou i Kina. Exemplar hittades i bergstrakter mellan 1500 och 1980 meter över havet. De ligger i den subtropiska regionen med intensivt monsunregn under vissa årstider.

Utseende 
Denna hästskonäsa har i genomsnitt en kroppslängd (huvud och bål) av 62,6 mm och en vikt av cirka 23 g. Underarmarna är ungefär 60 mm långa. Liksom hos andra familjemedlemmar liknar främre delen av hudflikarna på näsan (bladet) en hästsko. Den bakre av bladet ovanför ögonen liknar en lansett. Kännetecknande för arten är den mellanliggande delen som består av två broskiga spetsar. På ovansidan bildas pälsen av hår som är ljusbruna nära roten och mellanbrun vid spetsen. Undersidans päls bildas av ljusare bruna hår. Arten har en brun flygmembran och bruna öron som är lite genomskinliga. Rhinolophus xinanzhongguoensis har en 30 till 39 mm lång svans. Tandformeln är liksom hos andra släktmedlemmar I 1/2, C 1/1, P 2/3, M 3/3, alltså 32 tänder i hela uppsättningen.

Ekologi 
Exemplaret som senare användes som holotyp fångades i en grotta som befolkades av en koloni med Rhinolophus affinis (cirka 100 individer). I området fanns teodlingar och blandskogar. Även de andra individerna hittades i liknande habitat. En infångad hona var dräktig med en unge.

Bevarandestatus 
Beståndet hotas av störningar i grottor som oftare besöks av turister samt av skogsavverkningar när jordbruksmark etableras. Allmänt är denna art sällsynt. Endast fem exemplar från museer som tillskrivs arten samlades i loppet av 45 år. Uppskattningsvis lever Rhinolophus xinanzhongguoensis även i regioner mellan de kända populationerna. IUCN listar arten därför som nära hotad (NT).

Referenser 

Hästskonäsor
xinanzhongguoensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Thomas Gold

Thomas Gold, född 22 maj 1920 i Wien, död 22 juni 2004 i Ithaca, New York var en österrikisk-brittisk-amerikansk astrofysiker. Han var professor i astronomi vid Cornell University under en stor del av sin karriär men var även verksam inom biofysik, flyg- och rymdteknik samt geofysik. Många av Golds teorier var okonventionella och blev föremål för vetenskapliga kontroverser.

Utbildning och tidig brittisk karriär 
Gold studerade vid Trinity College, University of Cambridge, där han tog en bachelorexamen 1942 och en masterexamen 1946. Han blev fellow vid Trinity College 1947 och demonstrator i fysik 1949 vid Cavendish Laboratory. 

Tillsammans med Hermann Bondi och Fred Hoyle, två andra yngre forskare i Cambridge, formulerade Gold 1948 steady state-teorin för universums utveckling, som var en numera i huvudsak övergiven alternativ teori till big bang.

1952 började Gold arbeta vid Royal Greenwich Observatory i London.

Vetenskaplig karriär i USA 
1957 blev Hoyle professor i astronomi vid Harvard University, där han arbetade med maser för användning i radioteleskop. 1959 blev han professor i astronomi vid Cornell University i Ithaca, New York. Han var föreståndare för Cornells Center for Radiophysics and Space Research från 1959 till 1981.

På 1970-talet började han intressera sig för jordens energiförsörjning. Han formulerade en hypotes gällande abiotisk petroleum som innebär att olja och naturgas kontinuerligt bildas i jordens inre via geologiska processer och inte genom omvanling av organiskt material från jordens yta. Detta var en kontroversiell hypotes när Gold formulerade den, men den har fortsatt att ha anhängare bland en minoritet av geologer. Golds hypoteser låg bakom det svenska projektet Dala Djupgas, som utan framgång borrade efter naturgas i Siljansringen i Dalarna.

Källor

Noter 

Alumner från Trinity College, Cambridge
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Österrikiska fysiker
Astrofysiker
Geofysiker
Födda 1920
Avlidna 2004
Män
Forskare från Wien
Personer verksamma vid Cornell University
Allmänna sjukhuset AS9

Allmänna sjukhuset AS9 är en byggnad som används av Malmö universitet inom Malmö sjukhusområde tillsammans med Skånes universitetssjukhus (vilket även kallas allmänna sjukhuset). Byggnaden inhyser fakulteten för hälsa och samhälle och är belägen intill Pildammsparken och nära Odontologiska fakultetens byggnad Klerken.

Referenser 

Malmö universitet
Byggnader och anläggningar i Malmö
Im Sturmschritt

Im Sturmschritt, op. 348, är en polka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 19 maj 1871 i Volksgarten Wien.

Historia
På inrådan av sin hustru Jetty övergav Johann Strauss 1870 uppgiften att komponera dansmusik för baler och karnevaler till förmån för att komponera operetter för teaterscenen. Den 26 maj samma år skrev han på ett kontrakt med Theater an der Wien och drog sig därefter mer och mer tillbaka från den mödosamma positionen som dirigent vid baler och konserter, och koncentrerade sig helt och fullt på operettkomponerandet. I januari 1871 avgick han till och med från sin hederspost som "Kejserlig och Kunglig Hovbalsmusikdirektör" med motiveringen "dålig hälsa". 

Strauss första operett för Theater an der Wien blev Indigo und die 40 Räuber, som hade premiär den 10 februari 1871 med Strauss som dirigent. Verket var uppenbart inspirerat av Jacques Offenbachs franska operetten vad gällde text, musik och regi, en poäng som inte gick spårlöst förbi hos de många journalister som närvarade vid den succéartade premiären. Inte heller Strauss förnekade att han varit påverkad av Offenbachs musik när han började välja ut och arrangera material från musiken ur Indigo till separata orkesterverk med vilka han ändock skulle bibehålla sin närvaro i bal- och konsertsalarna. Precis liksom en livlig cancan ofta var ett förekommande inslag i Offenbachs verk, så valde även Strauss att komponera en smittande polka med det passande namnet Im Sturmschritt (I sporrsträck). Strauss valde att hämta följande musikavsnitt från operetten till sin polka:

Tema 1A   -
Akt III Final (No. 23): "Was mag in den Säcken drinne stecken?"

Tema 1B   -
Akt III Marknadskör (No. 18): "Kaufet noch heut!"

Trio 2A       -
Akt II Final (No. 17): "Freiheit, Freiheit lasst die Losung sein"

Trio 2B       -
Akt II Stridsmusik (No. 15)

Det första framförandet av Im Sturmschritt ägde rum den 19 maj 1871, två dagar efter att Johann Strauss hade agerat gästdirigent vid en föreställning av Indigo i Graz. Det blev brodern Eduard som fick dirigera polkan vid en konsert i Volksgarten. Förutom polkan framförde Eduard även valsen Tausend und Eine Nacht (op. 346) och balettmusik ur akt III (No. 18a)

Om polkan
Speltiden är ca 2 minuter och 30 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av flera verk där Strauss återanvände musik från operetten Indigo:

 Shawl-Polka, Polka-francaise, Opus 343
 Indigo-Quadrille, Opus 344
 Auf freiem Fusse, Polka francaise, Opus 345
 Tausend und Eine Nacht, vals, Opus 346
 Aus der Heimath, Polkamazurka, Opus 347
 Im Sturmschritt, Schnell-Polka, Opus 348
 Indigo-Marsch, Opus 349
 Lust'ger Rath, Polka-francaise, Opus 350
 Die Bajadere, Polka-schnell, Opus 351

Externa länkar 
 Im Sturmschritt i Naxos-utgåvan

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
HD 204521

HD 240521 är en ensam stjärna, belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Cepheus. Den har en skenbar magnitud av ca 7,26 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 37,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 86 ljusår (ca 26,4 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -77 km/s och förutspås komma inom 7,96 ljusår om 334 000 år. På det avståndet kan stjärnan ha en relativt liten men dock störande effekt på kometer i Oort-molnet.

Egenskaper
HD 204521 är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G0 V. Den har en massa som är ca 0,8 eller 1,0 solmassor, en radie som är lika med ca 0,85 solradier och har ca 0,86 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på  5 700 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/105766/hd204521.

		
Stjärnbilden Cepheus
HD-objekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass G
Capparis mucronifolia

Capparis mucronifolia är en art tillhörande släktet Capparis inom kaprisväxterna och beskrevs av Pierre Edmond Boissier 1843 i Diagnoses plantarum orientalium novarum. Arten ansågs tidigare vanligen som varietet av Capparis spinosa, men ges numera artstatus.

Artnamnet mucronifolia betyder "med uddspetsade blad". 

Dess blad är något köttiga, skotten är gula till grågröna, ej blådaggiga, och stiplerna är guldgula och ej nedlöpande.

Nominatformen av C. mucronifolia växer på klippsluttningar, i raviner och på steniga slätter, från havsnivå upp till 1000 m.ö.h.  i Mellersta östern (Afghanistan, Iran, Oman och Förenade Arabemiraten). Underarten rosanowiana förekommer i Tadzjikistan på kalksten, soliga klippsluttningar och sandiga substrat, på mellan 600 och 1500 m.ö.h.. 

Blomknopparna plockas och används som kapris.

Referenser

Kaprisväxter
mucronifolia
Indigo-Marsch

Indigo-Marsch, op. 349, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 9 april 1871 i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss Indigo-Marsch härstammar från musiken till hans första operett Indigo und die 40 Räuber, som hade premiär den 10 februari 1871 på Theater an der Wien. Strauss teaterdebut var efterlängtad av wienarna ända sedan mitten av 1860-talet, då han hade börjat skissa på några verk som han dock förkastade. Kritikerna var delade till Indigo men publiken strömmade till i massor. Med denna sin första operett påbörjade Strauss en vana han skulle ägna sig år för resten av livet; att arrangera melodier från sina operetter till separata orkesterverk. På det sättet kunde han med minsta möjliga ansträngning bibehålla positionen som ohotad kompositör av dansmusik i bal- och konsertsalarna över hela världen. Det var emellertid hans broder Eduard som fick uppgiften att framföra dessa verk för publiken. Indigo-Marsch framfördes första gången den 9 april 1871. Marschen bygger på melodier från finalen till akt I och från akt III.

Om marschen
Speltiden är ca 2 minuter och 19 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Marschen var ett av flera verk där Strauss återanvände musik från operetten Indigo:

 Shawl-Polka, Polka-francaise, Opus 343
 Indigo-Quadrille, Opus 344
 Auf freiem Fusse, Polka francaise, Opus 345
 Tausend und Eine Nacht, vals, Opus 346
 Aus der Heimath, Polkamazurka, Opus 347
 Im Sturmschritt, Schnell-Polka, Opus 348
 Indigo-Marsch, Opus 349
 Lust'ger Rath, Polka-francaise, Opus 350
 Die Bajadere, Polka-schnell, Opus 351

Weblänkar 
 Indigo-Marsch i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Marscher av Johann Strauss den yngre
Taiwans vicepresident

Taiwans vicepresident (kinesiska 中華民國副總統, Zhōnghuá Mínguó Fù Zǒngtǒng) är Taiwans näst högsta exekutiv post efter landets president. Den första innehavare till posten var Li Zongren.

Tidigare vicepresidenter har rätt till en pension som är 180 000 NT$ per månad. De har också tillgång till chaufför och säkerhetstjänst.

Levande vicepresidenter

Källor 

Politik i Taiwan
Taiwans vicepresidenter
Sigrid de Verdier

Sigrid Ulrika de Verdier, född Holmström den född 4 augusti 1875 i Gammelstad, död den 2 februari 1941 i Stockholm, var en svensk tandläkare. Hon var från 1905 gift med Nils de Verdier.

Sigrid de Verdier var dotter till kaptenen och lantmätaren Claës Wilhelm Holmström. Hon avlade mogenhetsexamen i Stockholm 1897 och tandläkarexamen 1901. Efter praktik i Luleå 1901–1905 kom hon 1906 till Stockholm, där hon från 1913 var skoltandläkare vid folkskolorna och från 1922 anställd vid Vanföreanstalten, vars tandklinik hon förestod 1923–1928. De Verdier var 1929–1931 vikarierande chef för Stockholms tandläkarförenings poliklinik för mindre bemedlade, var styrelseledamot i Stockholms tandläkarförening 1913–1938 (varav 1937–1938 som vice ordförande) och 1916–1935 styrelseledamot i Sveriges tandläkarförbund (varav sex år som sekreterare). Hon var 1916 en av stiftarna av Kvinnliga tandläkarklubben och var dess ordförande 1916–1923 samt 1929–1941 varvid hon aktivt arbetade för kvinnliga tandläkares likställighet med manliga i avseende på arbetstid och lön. De Verdier var även styrelseledamot i Skandinaviska tandläkarföreningen 1919–1926, ledamot av Kliniknämnden 1933–1937, styrelseledamot i Svenska nationalförbundet för munhygienens främjande från 1914 och arbetade där aktivt för skol– och folktandvårdens främjande. Hon utgav bland annat Handledning vid undervisningen om tänderna och deras vård (1924), Den förtrollande munhålan (1920, tillsammans med H. Lind) samt Väggplansch över mun och tänder (1924). De Verdier var 1913–1919 redaktör för Tidskrift för munhygien. Hon var även aktiv för kvinnors rättigheter, från 1921 styrelseledamot i Svenska kvinnors medborgarförbund och 1920–1923 och 1929–1941 ledamot av de kvinnliga kårsammanslutningarnas centralråd. De Verdier tilldelades medaljen för medborgerlig förtjänst i guld. Hon är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 de Verdier, Sigrid Ulrika på SvenskaGravar.se

Svenska tandläkare under 1900-talet
Svenska kvinnorättskämpar
Personer från Nederluleå socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1875
Avlidna 1941
Kvinnor
Clyfford Still Museum

Clyfford Still Museum är ett amerikanskt konstmuseum i Denver i Colorado i USA, som är ägnat åt att visa Clyfford Stills efterlämnade verk.

Museet ligger i anslutning till Denver Art Museum i Denvers Civic Centerområde. För museet uppfördes en särskild byggnad för ändamålet, vilken ritades av Brad Cloepfil på Allied Works Architecture och invigdes 2011. Museet är på 2.323 kvadratmeter och byggt i platsgjuten betong.

Clyfford Still dog 1980. Han hade i sitt testamente stipulerat att hand efterlämnade verk, bland annat 825 målningar på duk,  skulle doneras till stad i USA, som åtog sig att visa dem samlat och permanent i en särskild museibyggnad, en byggnad som inte fick inhysa någon museibutik eller kafé. Han änka Patricia Still (1920–2005) kom 2004 överens med Denver stad om ett museum, och samlingarna donerades till denna. Patricia Still testamenterade därefter också sin egendom till museet, inkluderade stora samlingar skisser. Museets samling av konst av Clyfford Still uppgår till 3.125 verk, vilket motsvarar 95 % av hans samlade verk.

Källor
Om Clyfford Still Museum på Allied Works Architectures webbplats

Noter

Externa länkar
Clyfford Still Museums webbplats
Om Clyfford Still Museum i ArchDaily 2012

Kultur i Denver
Konstmuseer och konsthallar i USA
Konstnärsmuseer i USA
Museer i Colorado
Carl Vilhelm Rasmussen

Carl Vilhelm Rasmussen, född 21 oktober 1827 i Odense i Danmark, död 13 januari 1894 i Köpenhamn, var en dansk tidningsredaktör och journalist. Han var redaktör för bland annat tidskrifterna Figaro, Den nye Socialist och Social-Demokraten.

Rasmussen gifte sig med Jaquette Liljencrantz 1884, och i likhet med henne var han länge aktiv i Socialdemokratiet. På grund av sin kritik av Centralstyrelsen i partiet, och i synnerhet Louis Pio, hade hand dock blivit utesluten ur partiet 1876. Istället blev han redaktör för den satiriska tidskriften Figaro, där han vid flera tillfällen förlöjligade Liljencrantz. De kom dock senare att bli medarbetare som ansvariga utgivare för Den nye Socialist. Tidskriften tvingades dock lägga ner efter folketingsvalet i Danmark 1884, efter att det hade kommit fram att Liljencrantz gått till angrepp mot Peter Thygesen Holm, efter ekonomiskt stöd av Højres kandidat Carl Goos. Man menade att Rasmussen och Liljencrantz hade blivit helt främmande för Arbetarrörelsen.

Referenser 

Danska journalister under 1800-talet
Danska redaktörer
Danska socialdemokrater
Personer från Odense
Födda 1827
Avlidna 1894
Män
Hanna Hagberg

Hanna Paulina Hagberg, född 17 juli 1877 i Svarteborg i Bohuslän, död 2 september 1968, var en svensk-norsk lyriker och författare.

Familj 
Hanna Hagberg var dotter till jordbrukaren Hans Gustavsson och mjölkerskan Augusta Pålsdotter. Hon förblev själv ogift.

Liv och verk 
Hanna Hagberg flyttade tillsammans med familjen till Vestby från Sverige efter att hon hade konfirmerats. Hon jobbade länge som syerska, och då hon kom till Kristiania 1904 började hon att jobba i ett syetablissemang.

Hon engagerade sig i religiöst arbete, från 1906 som så kallad C.E.-syster (Christian Endeavour), och skrev flera böcker riktade till unga människor i deras sökan efter Gud. Med utgångspunkt i sitt eget leverne berättar hon i verken om sin väg till Jesus.

Bibliografi 

 1909: Frem til hjertefred og livsglæde, Kristiania
 1917: Han kommer
 1926: Hjemlengsel, Tvedte, Oslo

Dikt i särtryck 

 1914: Røsten i det tyst, Kristiania
 1915: Fredsfyrsten
 1915: Kongemøte i Malmø, Kristiania

Referenser

Källor 

 Dette skrev kvinner. Oslo: Skolen. 1984. s. 85-86. .
 Hagberg, Hanna (1917). Frem til hjertefred og livsglæde. [Kristiania]: Nationaltrykkeriet.

Norska poeter
Norska författare under 1900-talet
Avlidna 1968
Födda 1877
Kvinnor
Poeter under 1900-talet
Personer från Svarteborgs socken
Nauendorf, Thüringen

Nauendorf är en kommun och ort i Landkreis Weimarer Land i förbundslandet Thüringen i Tyskland.

Kommunen ingår i förvaltningsgemenskapen Kranichfeld tillsammans med kommunerna Hohenfelden, Kranichfeld, Klettbach, Rittersdorf och Tonndorf.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Weimarer Land
Magnus Haraldi Wallerstadius

Magnus Haraldi Wallerstadius, född 1574 i Vallerstads församling, Östergötland, död 7 mars 1655 i Linköpings församling, Östergötlands län, var en svensk präst, riksdagsman och skolman.

Biografi
Magnus Wallerstadius föddes 1574 i Vallerstads församling. Han var son till en kyrkoherden Haraldus Petri  i Vallerstads församling och Anna Nilsdotter. År 1595 blev han student vid Uppsala universitet och reste sedan utomlands där han avlade magisterexamen. Wallerstadius blev 1604 han konrektor i Linköpings trivialskola och prästvigdes samma år. År 1606 blev han teologie lektor i katedralskolan, Linköping och var även från 1607 domkyrkosyssloman i Linköpings församling och kyrkoherde i Kaga församling. Wallerstadius blev 25 februari 1610 rektor vid Linköpings trivialskola och var preses vid prästmötet 1614. Han blev 1623 domprost i Linköpings församling och var riksdagsman vid riksdagen 1635. Wallerstadius avled 1655 i Linköpings församling.

Familj
Wallerstadius var gift med Kjerstin Thyrilsdotter (Stålhandske) (1582–1652). Hon var dotter till Thyrils Nilsson och Anna Mattsdotter (Ruuth) i Grelsby, Finland. De fick tillsammans barnen Elisabeth Pelican (1614–1646) som var gift med assessorn Johan Risingh, kyrkoherden Isacus Magni Pelecanus (1621–1674) i Mjölby församling, Brita Pelican som var gift med kyrkoherden Israel Rydelius i Hällestads församling, rektorn Petrus Pelican vid Söderköpings trivialskola, Isaac Pelican, Margareta Pelican, Måns Pelican, Thure Pelican (död 1622), Harald Pelican (död 1622), Nils Pelican (död 1622), Zacharias Pelican (död 1622) och Per Pelican (död 1622).

Bibliografi
1614 – Dissertatio synodalis de poenitentia, confessione et absolutione, Stockholm.
1641 – Brudpredikan över borgaren Johan Werner och Karin Arvidsdotter.
1645 – Likpredikan över rådmannen Joon Sixtensson i Linköping.

Källor

Noter 

Prästeståndets riksdagsledamöter
Domprostar i Linköping
Domkyrkosysslomän
Svenska lektorer
Svenskspråkiga författare
Latinskspråkiga författare
Personer från Vallerstads socken
Svenska präster under 1600-talet
Svenska författare under 1600-talet
Födda 1574
Avlidna 1655
Män
Son Ye-jin

Son Ye-jin (손예진), född 11 januari 1982, är en sydkoreansk skådespelare.

Filmografi (urval) 
 2000: Secret Tears
 2002: Lover’s Concerto, Chi-hwa-seon
 2003: The Classic, Crazy First Love 
 2004: A Moment to Remember 
 2005: April Snow, The Art of Seduction
 2008: Open City, My Wife Got Married
 2009: White Nights
 2011: Spellbound 
 2012: The Tower
 2013: Blood and Ties
 2014: The Pirates 
 2015: Bad Guys Always Die
 2016: The Truth Beneath, The Last Princess
 2018: Be With You, The Negotiation

TV-serier 

 2001: Delicious Proposal, Sun-hee and Jin-hee 
 2002: Great Ambition
 2003: Summer Scent
 2006: Alone in Love
 2008: Spotlight
 2010: Personal Taste
 2011: Secret Garden
 2013: Don't Look Back: The Legend of Orpheus
 2018: Something in the Rain
 2019-2020: Crash Landing on You

Externa länkar 

Sydkoreanska skådespelare
Personer i Sydkorea under 1900-talet
Personer i Sydkorea under 2000-talet
Födda 1982
Levande personer
WP:Projekt Korea
Kvinnor