kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sociae Mimae

Sociae Mimae var ett skrå för kvinnliga scenartister i det antika Rom.  

Skrået var till för kvinnliga mimartister. Kvinnliga scenartister var vid denna tid ofta hänvisade till att delta i körsång eller stumma dansroller i mimteatern, men detta skrå innefattade både sångerskor, dansöser och skådespelerskor. 

Scenyrket (scaenicae) var indelat i flera olika typer av funktioner som inte är helt förstådda: saltatrix (danserska), gesticularia (utförare av gester), embolaria (musikalartist), och kvinnor utförde både mimskådespel, pantomin, dans (solo eller i grupp), sång (körsång eller solo), musikal eller talroll, alla med sina egna beteckningar, men dessa är inte helt utredda av forskare. Kvinnor uppträdde även som gladiatorer (gladiatrix), vilket också var ett scenyrke. 

Alla dess yrken räknades som infamis det vill säga vanhedrande yrken i romerska riket, och innehaddes ofta av antingen slavar (som hyrdes ut av sina ägare att verka i yrket) eller före detta slavar och personer som föddes in i yrket.  

Det har kallats det enda historiskt bekräftade skrået för enbart kvinnor i antikens Rom: det är känt att kvinnor var medlemmar i köpmansskrån och beskyddade alla typer av skrån, men det är obekräftat huruvida de fick vara medlemmar i hantverksskrån. 

Sociae Mimae hade råd med en egen reserverad begravningsplats i Rom, vilket tyder på att det var ett skrå med resurser, och har tagits som tecken på att det fanns högt betalda kvinnliga scenartister. Yrkets sedvanliga lön uppges ha varit ungefär detsamma som en genomsnittlig arbetares, men skådespelare kunde tjäna stora summor på enskilda gåvor från publiken och enskilda mecenater, något som också gjorde att individuella skådespelare ofta var eller anklagades för att vara prostituerade. Det finns många vittnesmål och skådespelerskor som levde luxuösa liv. 

Yrket existerade till Västroms fall och fortlevde i Bysans åtminstone till 500-talet. Under 300-talet utsattes kvinnliga scenartister, som redan tidigare varit infamis, för allt värre diskriminering av den kristna lagstiftningen, och skådespelare uppmanades att antingen lämna yrket och sedan leva liv motsvarande kristen dygd, eller skambelades hårt som symboler för synd. I Västrom tycks så många skådespelare ha lämnat yrket under kristningen att staden Kartago år 413 återkallade skådespelerskor till yrket på grund av bristen. Bristen ledde till att det under 400-talets gång blev vanligt att tvinga kvinnor in i yrket, något som förbjöds i Östrom 535.

Källor 
 Pat Easterling, Edith Hall: Greek and Roman Actors: Aspects of an Ancient Profession
 John S. Kloppenborg, Stephen G. Wilson: Voluntary Associations in the Graeco-Roman World

Noter

Kvinnor i antikens Rom
Skråväsen
Scenkonst i Romerska riket
The Records

The Records var en brittisk musikgrupp som var aktiv under åren 1977-1982. Gruppen bestod vid skivdebuten av Huw Gower (sång, gitarr), John Wicks (sång, gitarr), Phil Brown (basgitarr), Will Birch (trummor). Birch och Wicks var även gruppens primära låtskrivare. Gruppen vars musik var inspirerad av 1960-talsgrupper som The Kinks och The Beatles, samt tidiga 1970-talsgrupper som Badfinger och Big Star spelade vad som kallas powerpop. Deras första singel "Starry Eyes" blev också deras största hit. Den nådde plats 56 på singellistan Billboard Hot 100 i USA. Debutalbumet Shades in Bed blav också ganska framgångsrikt och nådde under titeln The Records plats 41 i USA. Skivan listnoterades också i Sverige där det toppade på plats 35 på Topplistan.

Vid tidpunkten då gruppens andra album Crashes utgavs 1980 hade Jude Cole ersatt Huw Gower som lämnat gruppen. Skivan blev ingen framgång och detta gällde även deras tredje album från 1982, Music on Both Sides. Gruppen förlorade sitt skivkontrakt hos Virgin Records och upplöstes.

Källor 
The Records på Allmusic
Fotnoter:

Brittiska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1977
Musikgrupper upplösta 1982
Feats Don't Fail Me Now

Feats Don't Fail Me Now är ett musikalbum av den amerikanska rockgruppen Little Feat som utgavs 1974 av skivbolaget Warner Bros. Records. Det var gruppens fjärde studioalbum och var ett mer demokratiskt album än det föregående Dixie Chicken som dominerades av Lowell George, både låtskrivar- och sångmässigt. Skivan nådde plats 36 på amerikanska Billboard 200-listan, vilket var deras dittills bästa placering.

Låtlista 
(upphovsman inom parentes)
"Rock & Roll Doctor" (Lowell George, Martin Kibbee) – 2:57
"Oh Atlanta" (Bill Payne) – 3:26
"Skin it Back" (Paul Barrère) – 4:11
"Down the Road" (George) – 3:46
"Spanish Moon" (George) – 3:01
"Feats Don't Fail Me Now" (Barrère, George, Martin Kibbee) – 2:27
"The Fan" (George, Payne) – 4:30
"Medley: Cold Cold Cold/Tripe Face Boogie" (George/Richie Hayward, Payne) – 10:00

Källor 
Albumet på Allmusic
Fotnoter:

Musikalbum 1974
Teresa Clegg

Teresa Clegg, född 1946, är en brittisk glaskonstnär.

Teresa Clegg har arbetat med kallgjutet glas och pâte de verre och andra tekniker med ett kraftfullt formspråk. Hon har påverkat skandinaviska glaskonstnärer genom undervisning och workshops i Sverige.

Källor 
 

Glaskonstnärer
Brittiska konstnärer
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Alfred Jacobsson

Alfred Johannes Jacobsson, född 27 oktober 1841 i Åbo, död där 15 februari 1931, var en finländsk affärsman och donator.

Biografi 
Alfred Jacobsson studerade vid högre elementarskolan och handelsinstitutet i Åbo och tjänstgjorde sedan i C. & F. Åkermans färg-, kolonial-, vin- och spirituosaaffär. År 1864 blev han handelskontorist hos firma J. C. Frenckell & Son i Helsingfors, som bland annat hade ett pappersbruk i Tammerfors. Sin första utbildningsresa gjorde han år 1869, först några månader i Tyskland och därefter ett halvt år i England. I London inledde Jacobsson sin förbindelse med firman G. F. Neame & Co, som var kommissionär för engelska trävaruköpare och han blev dess representant i Finland och Sverige.  

Jacobsson öppnade en trävaruagentur i Åbo 1870 och utvecklade sin trävaruexportrörelse till en av stadens största. Han erhöll 1874 burskap som handlande. Han var från 1881 verkställande direktör för Ackas Ångsågs Ab och senare även för Vartsala Ångsågs Ab, som han tillsammans med firman C.M. Dahlström inköpte 1888. Jacobsson hade dessutom omfattande intressen i flera andra bolag och deltog i stiftandet av bland annat Åbo Aktiebank 1896, Ångfartygs Ab Bore (1897), livförsäkringsbolaget Fennia 1905 och återförsäkringsaktiebolaget Verdandi 1905. År 1890 utsågs Jacobsson till svensk-norsk vicekonsul, senare enbart svensk vicekonsul till 1918. Jacobsson var medlem i Åbo stadsfullmäktige 1879-1903 och i drätselkammaren 1882-1887. Han var Åbo stads representant i borgarståndet vid den urtima lantdagen 1899.

Jacobsson tillhörde den inre gupp som stod bakom tillkomsten av Åbo Akademi och dess stiftelse år 1917. Han var en av Stiftelsens för Åbo Akademi donatorer. Alfreds och Helénè Jacobssons för finländska förhållanden praktfulla hem tillföll Åbo Akademi, som 1932 öppnade museet Ett hem i Jacobssonska huset vid Tavastgatan 30. Byggnaden måste dock rivas 1955, varefter museet 1965 återuppstod i en anspråkslösare variant vid Biskopsgatan 14.

Paret Jacobsson hörde till stordonatorerna i Åbo och donerade bland annat till Fruntimmersföreningens barnhem, det biologiska museet enligt förebild från det biologiska museet i Stockholm samt till Åbo idrottsvänners idrottspark.

Referenser

Noter

Litteratur 

Carpelan, T: Åbo donatorer intill år 1909, Helsingfors 1910
Landtman, G: Alfred och Helénè Jacobsson, Åbo Akademis årsskrift XIII-XV, Åbo 1933
Wikiaineisto: Kuka kukin oli (Vem var vem) 1961

Villstrand, N.-E: Åbo Akademi sin början 1918-1945, Åbo Akademis Förlag 2019

Externa länkar 
Finna.fi Alfred Jacobsson (bilder)

Finländska företagsledare
Födda 1841
Avlidna 1931
Män
Personer från Åbo
Hans Cogne

Hans Cogne, född 1953, är en svensk grafisk formgivare och fotograf.

Cogne arbetade vid olika annonsbyråer från 1977 och drev eget företag från 1985. Från 1982 var han även verksam som fotograf och konstnär. Cogne har formgett ett antals böcker men även tidskrifter, affischer profilprogram med mera. 1992 gav han ut Requiem: fotografier 1984-88. Cogne har från 2000 varit professor vid Konstfack.

Källor 
 

Svenska grafiska formgivare
Svenska fotografer
Födda 1953
levande personer
Män
Handbollsligan 2019/2020

Handbollsligan 2019/2020 var den 86:e säsongen av Sveriges högsta division i handboll på herrsidan.

På grund av Coronavirusutbrottet 2019–2021 i Sverige beslutade Svenska Handbollförbundet den 17 mars att ställa in den avslutande omgången samt SM-slutspelet. Den 20 mars bestämdes det också att ingen mästare skulle utses samt att inget lag skulle bli nedflyttat.

Deltagande lag 
14 lag kvalificerade sig för spel i Svenska Handbollsligan 2019/2020 utifrån resultaten i Handbollsligan 2018/2019 och Kvalspelet till Handbollsligan 2018/2019.

Tabeller

Poängtabell

Skytteligan och MEP samt statistik

All star team 
Säsongens All star team presenterades den 3 april 2020.

 Målvakt: Richard Kappelin, IFK Kristianstad 
 Vänstersex: Lucas Pellas, Lugi HF 
 Mittsex: Adam Nyfjäll, IFK Kristianstad 
 Högersexa: Hampus Olsson, HK Malmö 
 Vänsternio: William Bogojevic, IK Sävehof 
 Mittnio: Felix Claar, Alingsås HK 
 Högernio: Andreas Lang, Alingsås HK
 Försvarare: Fredrik Teern, Alingsås HK 
 MVP: Felix Claar, Alingsås HK
 Tränare: Jesper Östlund, IF Hallby

Referenser

Externa länkar 
 

Säsonger av Elitserien i handboll för herrar
Ama-e

Ama-e, cirka 2330 f.Kr., var en sumerisk affärsidkare. Hon tillhör de första affärskvinnor det finns mer omfattande information kring. 

Ama-e levde i staden  Umma i Sumer under Sargon av Akkads regeringstid och var gift med en man vid namn Ur-Sara. Det finns en detaljerad information om hennes omfattande affärsverksamhet bevarad i det så kallade Ur-Saras familjearkiv. 

Ama-e arrenderade land, uppenbarligen av kronan, och övervakade jordbruk. Hon investerade i fastigheter för olika ändamål, och handlade med korn och metall, investerade i andra personers affärsprojekt och hade ett nät av affärsagenter genom vilka hon sålde och köpte livsmedel, parfym, ved, silver och ull.  

Att kvinnor ägnade sig åt affärer bedöms inte ha varit ovanligt vid denna tid, snarare tycks det ha varit en naturlig utvidgning av hushållet, som var ekonomins centrum vid denna tid, och övervakningen av dess resurser, som var kvinnans uppgift. Åtskilliga fler kvinnor har dokumenterats från affärstransaktioner i både hennes samtid och även tidigare, men i de flesta fall omnämns de enbart som namn i enstaka affärsdokument, och Ama-e är den första affärskvinna om vilken man har omfattande information, som inte var vare sig kunglig eller en prästinna.

Källor 

 Stephanie Lynn Budin, Jean Macintosh Turfa: Women in Antiquity: Real Women across the Ancient World
 Morris Silver: Economic Structures of Antiquity

Kvinnor
Personer inom näringslivet under antiken
Sumerer
Time Loves a Hero

Time Loves a Hero är ett musikalbum av Little Feat som utgavs 1977 av skivbolaget Warner Bros. Records. Detta var gruppens sjätte studioalbum. På det föregående albumet The Last Record Album hade gruppen på allvar börjat utforska jazzfusion, något de fortsatte med på denna skiva. Den långa kompositionen "Day at the Dog Races" är ett exempel på detta. Sångaren Lowell George var den gruppmedlem som minst gillade denna nya musikaliska inriktning och hans bidrag till albumet är ganska marginella. Skivan kom att bli en av gruppens populäraste och sålde bra både i Nordamerika och Europa.

Låtlista 
(upphovsman inom parentes)
"Hi Roller" (Paul Barrère) – 3:35
"Time Loves a Hero" (Barrère, Kenny Gradney, Bill Payne) – 3:47
"Rocket in My Pocket" (Lowell George) – 3:25
"Day at the Dog Races" (instrumental) (Barrère, Sam Clayton, Gradney, Richie Hayward, Payne) – 6:27
"Old Folks Boogie" (Barrère, Gabriel Barrère) – 3:31
"Red Streamliner" (Payne, Fran Tate) – 4:44
"New Delhi Freight Train" (Terry Allen) – 3:42
"Keepin' Up with the Joneses" (Barrère, George) – 3:51
"Missin' You" (Barrère) – 2:21

Listplaceringar 
Billboard 200, USA: #34
UK Albums Chart, Storbritannien: #8
Topplistan, Sverige: #31

Källor 
Albumet på Allmusic
Fotnoter:

Musikalbum 1977
Nådeår

Nådeår eller nådår var den historiska rätten för prästänkan att fortsatt bo kvar i prästgården under ett år efter makens död innan en ny kyrkoherde valdes. Under denna tid förväntades hon ordna med sitt framtida boende och försörjning, medan prästarbetet sköttes av en adjunkt.

Nådår var en särskild form för pensionering av änkor och omyndiga och oförsörjda barn efter kyrkliga ämbets- och tjänstemän. De efterlevande uppbar året  den avlidnes inkomster mot skyldighet att bekosta vikarie som skötte tjänsten. Nådeåret omfattade tiden från dödsdagen fram till den 1 maj och därefter 1 år. I särskilda fall kunde s.k. extra nådår beviljas .  Nådåret varade i Sverige ett år från och med nästkommande hela maj månad. Nådeårets längd varierade därmed beroende på när på året dödsfallet inträffade.  

Förekom i Sverige efter reformationen, då prästerskapet fick tillstånd att gifta sig, varmed problemet med hur prästänkor skulle få sin försörjning uppkom  Nådårsrätten upphävdes 1927.

Se även
 Änkekonservering

Litteratur

Ragnar Norrman,Konserverade änkor och kvinnor på undantag. Prästänkornas villkor i Uppsala stift 1720–1920. Från änkehjälp till familjepension. (Acta Universitatis Upsaliensis. Studia Historico-Ecclesiastica 35.) Uppsala 1993. 436 sidor.
Ragnar Norrman, "Klockaränkornas nådeår." Kyrkohistorisk årsskrift 89 (1989), s, 111–132.

Källor
 
 Hansen, Anna, Ordnade hushåll: genus och kontroll i Jämtland under 1600-talet = Organised households : gender and control in 17th century Jamtland, Acta Universitatis Upsaliensis (AUU, Diss. Uppsala : Uppsala universitet, 2006, Uppsala, 2006

Svensk kvinnohistoria
Svenska kyrkans historia
Klas Granström (född 1976)

Klas Albert Granström, född 19 november 1976, är en svensk journalist från Västerås. Han är sedan 2020 chefredaktör för Expressen.

Biografi 
Granström har arbetat som journalist sedan slutet av 1990-talet. Han har varit redaktionschef och chef för digitala medier på Dagens industri, nyhetschef och nyhetsredaktör på Svenska Dagbladet, och nyhetsreporter på flera mindre tidningar och magasin.

Granström kom till Expressen 2014. Den 12 juli 2019 blev han tillförordnad chefredaktör och ansvarig utgivare på Expressen, och tillträdde den 10 februari 2020 som ordinarie chefredaktör.

Referenser 

Svenska chefredaktörer
Män
Födda 1976
Expressen
Svenska journalister under 2000-talet
Levande personer
Journalister från Västerås
Domaine public payant

Domaine public payant innebär att upphovsrätten för ett verk övergår till staten efter skyddstidens utgång och staten får därmed möjlighet att avgiftsbelägga användning av dessa verk.

Systemet har implementerats och dragits tillbaka i flera länder. Det tillämpas fortfarande i flera länder i Sydamerika och Afrika. 

Förslaget diskuterades under 1920-talet i alla nordiska länder. I Sverige framlades en motion vid 1924 års riksdag för att säkerställa en effektiv kontroll över den fria litteraturen samt att den inte utgavs i "mindervärdiga upplagor".

Se även 
 Klassikerskyddet

Referenser 

Upphovsrätt
Lindy the Return of Little Light

Lindy the Return of Little Light är en svensk dokumentärfilm som hade premiär 17 maj 2019. Filmen är regisserad av Ida Persson Lännerberg, som även har skrivit manus tillsammans med Katinka Bröms och China Åhlander.

Handling 
Filmen handlar om skådespelaren Lindy Larsson. Ida Persson Lännerberg har i filmen följt Larsson under fyra år. Han berättar om hur han inte passade in som liten och hur det påverkat honom livet igenom. I dokumentären berättar Larsson om uppväxten och känslan av att vara annorlunda och om fördomar och diskrimineringar hans romska släktingar har mött i Sverige. Själv mobbades han i skolan och kallades för "tattarunge" regelbundet. Skammen och alienationen över att vara den han är gör han stolt upp med på Maxim Gorki-teatern i Berlin 2017 där han spelar och berättar om sig själv som rom och gay.

Medverkande 

 Sara Edin – Sig själv
 Stefan Forss – Sig själv
 Pelle Halvarsson – Sig själv
 Anna Karlsson – Sig själv
 Lindy Larsson – Sig själv

 Mats Lekander – Sig själv
 Pia Lundstedt – Sig själv
 Marta Oldenburg – Sig själv
 Miriam Oldenburg – Sig själv
 Michael Vinsa – Sig själv

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2019
Svenska dokumentärfilmer
Johan Fellman

Johan Fellman, född 4 september 1781 i Brahestad, död där 4 augusti 1870, var en finländsk affärsman och skeppsredare. 

Fellman drev från 1818 en rörelse i Brahestad tillsammans med brodern Baltzar Fellman (1789–1862). Han donerade dennes kvarlåtenskap som grundplåt till en borgar- och handelsskola i staden och skänkte själv en byggnad för detta ändamål. Skolan, som fortfarande existerar, inledde sin verksamhet 1882 med svenska som undervisningsspråk; 1909 blev den finskspråkig.

Källor

Finländska redare
Finländska donatorer
Födda 1781
Avlidna 1870
Män
Personer från Brahestad
Victor Forselius

Carl Victor Gustaf Forselius, född 29 januari 1838 i Vittis, död 6 april 1905 i Åbo, var en finländsk affärsman. 

Forselius blev filosofie magister 1864, var föreståndare för handelsskolan i Åbo 1866–1873, därefter direktör för Nordiska aktiebankens filial i staden till 1903. Han grundade 1868 ett eget handelsföretag, som han sedan utvecklade till en av landets största maskin- och redskapsaffärer på lantbrukets område, och innehade en gård i Vittis och flera företag inom den grafiska branschen i Åbo. 

Forselius var en av pionjärerna inom den inhemska fjäderfäskötseln; importerade rashönor och grundade 1896 en förening för fjäderfävänner. Därutöver hörde han även till banbrytarna inom bilförsäljningen i landet. Under perioden 1871–1903 utgav han åtta upplagor av Finlands Handelskalender, landets första i sitt slag. Han var 1891–1899 ledamot av borgarståndet i lantdagen och gjorde betydande testamentariska donationer. Han tilldelades kommerseråds titel 1897.

Källor

Finländska företagsledare
Borgarståndets lantdagsledamöter
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Födda 1838
Avlidna 1905
Män
Personer från Vittis
Bombgaffel

Bombgaffel är en fällanordning för störtbombning, vilken fäller ut bomben från flygplanet vid bombsläppning för att se till att den inte träffar flygplanet vid fällning. Historiskt var det stor problematik med att bomber träffade propellerbladen på propellerflygplan under störtbombning.

Beskrivning 
En bombgaffel består av en gängad arm som är kopplad till flygplanet och har spår i ändarna för hängning av bomb. Armen är lös och fälls ut genom bombens vikt när denna lossas från bomblåset.   

Bomben hängs fast i bombgaffeln via så kallade "styrtappar". Styrtapparna monteras på bombens liv och gör att bomben går att hänga i spår på bombgaffelns ändar.  

Väl utfälld ligger armen i rätt vinkel för att bomben ska falla ur spåren för att sedan lämna planet. Detta för att bombens projektilbana ska hamna utanför propellerns ark.

Historia 
Bombgafflar är användes primärt under andra världskriget då alla störtbombplan hade propeller. Bombgafflar gjorde det även möjligt att störtbomba med internt monterade bomber då bombgaffeln fällde ut dem från bombrummet. Efter kriget uppfanns bombsikten som tillät störtbombning i vinklar som gör det omöjligt för bomben att skada planet vid fällning, varvid bombgafflar blev ett föråldrat koncept.

Referenser

Noter 

Flygteknik
Flygplanskomponenter
Guru Studio

Guru Studio är ett kanadensiska animeringsföretag som grundades 2000. Företaget ägs och kontrolleras av Nick Jr., Nickelodeon och PBS Kids Sprout, och har producerat många av kanalens populära serier, som Baby Einstein, Teletubbies, Backyardigans, Äventyr i tid och rum, PAW Patrol, Shimmer och Shine.

Kanadensiska animationsstudior
Företag bildade 2000
Klas Granström

Klas Granström kan syfta på:
 Klas Granström (född 1975), journalist, "Robinson-Klas", "K-laz" och musikproducent
 Klas Granström (född 1976), journalist och chefredaktör och ansvarig utgivare på Expressen
Josef Redtenbacher (entomolog)

Josef Redtenbacher, född den 27 mars 1856 i Kirchdorf an der Krems, död 18 juli 1926 i Linz, var en österrikisk entomolog. Han studerade främst Orthoptera men också Dermaptera. Han är brorson till Ludwig Redtenbacher.

Källor

Noter

Män
Födda 1856
Avlidna 1926
Österrikiska entomologer
Personer från Oberösterreich
Personer i Österrike under 1800-talet
Personer i Österrike under 1900-talet
Proto upptäckarverkstad

Proto upptäckarverkstad () är ett vetenskaps- och upplevelsecentrum i Tallinn i Estland.  Proto öppnade den 19 oktober 2019 och ligger i Noblessnerhamnen i stadsdelen Põhja-Tallinn, nära Kalamajaparken och Tallinns sjöflyghamn. I Noblessnerområdet finns bland annat nybyggda flerbostadshus, Põhjala-bryggeriets nya fabrik och Kai konstcentrum, som öppnade i september 2019.

Proto visar åskådaren bland annat genom virtuell verklighet eller ett aktivt deltagande ett 30-tal av de viktigaste tekniska upptäckterna från 1800-talets mitt och 1900-talets början, i syfte att väcka intresse för naturvetenskap och teknik hos såväl vuxen som barn.

Byggnaden
Proto upptäckarverkstad är belägen i en byggnad, som tidigare härbärgerade Noblessners gjuteri (), och som större delen av de senaste decennierna stått tom. Byggnaden är en av tolv industrihistoriskt intressanta byggnader i Noblessnerhamnen. Idén om att bygga ett vetenskaps- och upplevelsecentrum tillskrivs den estländska arkitektbyrån Kokos grundare Andrus Kõresaar. Ombyggnationen utfördes enligt estländska KAOS arkitekters ritningar. I huset finns efter ombyggnationen förutom utställnings- och evenemangslokaler också utrymmen för utbildningsverksamhet, möten och konferenser samt ett kafé. Upptäckarverkstads totala yta är 3 500 m², varav utställningslokaler upptar 1 600 m².

Noblessnerområdets historia sträcker sig tillbaka till 1912, då två affärsmän från Sankt Petersburg - Emanuel Nobel (Alfred Nobels brorson), verksam inom oljeindustrin, och Arthur Lessner, ägare av GA Lessner maskinfabrik, byggde ubåtsvarvet Nobel & Lessner där. Namnet Noblessner härleds från grundarnas efternamn. Under perioden 1913-1917 byggdes totalt 12 ubåtar på varvet. Varvet byggde och reparerade fartyg ända fram till 2018, men produktionen av ubåtar upphörde när Estland blivit självständigt.

Källor
Thea Ekholm: Tallinna saa uuden koko perheen nähtävyyden, kun keksintötehdas Proto avaa ovensa ("Tallinn får en ny sevärdhet för hela familjen, när upptäckarverkstaden Proto slår upp sina portar") på www.tallinna24.ee den 14 oktober 2019. Läst den 3 november 2019.
Proto upptäckarverkstads webbplats
Uwe Gnadenteich: Fotod: Noblessneri valukojas avatakse sügisel Proto avastustehas på www.postimees.ee den 20 februari 2019. Läst den 3 november 2019.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar 
Proto upptäckarverkstads webbplats
Proto upptäckarverkstad på www.visitestonia.com, Estlands officiella webbplats för turistinformation. Läst den 3 november 2019.
 

Museer i Tallinn
Vetenskapscentrum
Põhja-Tallinn
Kalamaja
Elert Thiele

Elert Thiele var en estländsk träskulptör som var född någon gång på 1500-talet eller 1600-talet och som avled 27 februari 1674 i Tallinn.

Elert var verksam från 1650-talet till 1670-talet och tillverkade bland annat predikstolarna i Ridala kirik, Pärnu-Jaagupi kirik och Ormsö kyrka. Vid den tiden förändrades predikstolens utformning då takfoten inte längre utformades som en mångskulpturerad lykta, utan som en akantus på toppen av takfot.

Referenser
 Estniskt kulturarvsregister

Estländska skulptörer
Avlidna 1674
Män