kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Konosuke Matsushita

Kōnosuke Matsushita, född 27 november 1894 i nuvarande Wakayama, död 27 april 1989 i Moriguchi var en japansk företagare som grundade Panasonic. När han var i tjugoårsåldern arbetade han för det lokala elbolaget och utvecklade under den tiden en förbättrad sockel för glödlampor, sedan lämnade han elbolaget 1917 för att starta eget. Företaget var efter något år på gränsen till konkurs men räddades av en beställning på tusen isolatorplattor för elektriska fläktar.

Källor

Födda 1894
Avlidna 1989
Män
Japanska företagsledare
Personer inom Japans näringsliv under 1900-talet
Personer från Wakayama
Time 100

Time 100 (ofta stiliserat som TIME 100) är en årlig lista publicerad av den amerikanska tidskriften Time. Listan består av de 100 personer som tidskriften ansett varit mest inflytelserika i världen under den gångna året. Listan har publicerats årligen sedan 1999. Personerna på listan väljs ut av redaktörer på Time och nomineringar inkommer från personer som tidigare förekommit på listan samt gånger internationella skribenter.

Att förekomma på listan ses som en ära och en gala hålls varje år i New York för att hylla personerna på listan.

Personer som förekommit flera gånger på listan
Följande personer har förekommit fem eller fler gånger på Time 100-listan.

Källor

Noter

Externa länkar

Time

Listor över personer
Listor med anknytning till media
Sahalax kyrka

Sahalax kyrka (på finska Sahalahden kirkko) är en kyrkobyggnad i empirestil som ligger i östra Kangasala. Kyrkan ligger söder om centrala Sahalax.

Den nuvarande kyrkan är den tredje kyrkan i området. Den första kyrkan byggdes öster om nuvarande kyrka 1559. Den första kyrkan i Sahalax brann år 1728 och den nuvarande träkyrkan byggdes i slutet av 1820-talet. 

Carl Ludvig Engel var med och ritade kyrkan. I kyrkan finns ungefär 550 sittplatser och en predikstol. Kyrkan har också en orgel som Kangasala orgelfabrik uppförde år 1889. Alexandra Frosterus-Såltin målade altartavlan år 1896.

Externa länkar 
 Kangasala församling
 Tammerfors stift

Kyrkobyggnader i Birkaland
Kangasalahuset

Kangasalahuset (på finska Kangasala-talo) är en byggnad i centrum av Kangasala, färdigställd hösten 2014, med mötesrum för kommunfullmäktige och ett kulturcenter. Huset har en multifunktionssal och huset är byggt speciellt för musik och teater såväl som för bildkonstens behov. Ett konstmuseum öppnade i januari 2015 i kulturcentret. Framför huset ligger Kimmo Pyykös bronsskulptur Dialogi. Byggnaden ligger vid Kangasala bibliotek.

Husbyggande och förvaltning 
Byggnaden ritades av Mikko Heikkinen och Markku Komonen, och projektet leddes av arkitekt Markku Puumala. Byggnadens fasad är byggd av betong och ytan är mörkbrun och verkar rostig. Skulptören Pertti Kukkonen har hjälpt till vid utformningen av huset.  Husets kostnader var cirka 12 miljoner euro och det kommunala driftbidraget för huset är cirka en halv miljon euro per år  . Byggnaden drivs av Kangasala-talo Oy, grundat 2013 och dess vd är Timo Kotilainen.

Kangasalahusets sal (Kangasala-salen), har 290 platser. På salens vägg finns Kimmo Pyykös relief Mielen maisema. Huset har en Steinway-flygel för konserter.

Kimmo Pyykkö konstmuseum 
Konstmuseet i Kangasalahuset kallas Kimmo Pyykkö konstmuseum . Konstmuseet är 400 m². På tredje våningen finns en permanent utställning med Kimmo Pyykös verk Vid ingången till konstmuseet, på ytterväggen, ligger Pyykös bronsverk Elämänkaari (Livets båge).

Kritik 
Kangasalahuset väckte motstånd och en adress samlades mot det.  Debatten mot och för huset var exceptionellt intensiv under besluts- och byggfaserna. Teemu Mäkis framträdande i huset den 7 mars 2015 orsakade stark diskussion och en demonstration.

Referenser 

Konstmuseer och konsthallar i Finland
Konserthus i Finland
Museer i Birkaland
Museer invigda 2015
2015 i Finland
Natalia Gorbanevskaja

Natalia Jevgenjevna Gorbanevskaja (ryska: Наталья Евгеньевна Горбаневская), född 26 maj 1936 i Moskva, död 29 november 2013 i Paris, var en rysk poet och aktivist. 

Gorbanevskaja studerade vid Leningrads universitet. År 1970 dömdes hon till ett psykiatriskt sjukhus. Hon befriades 1972 och 2005 blev hon polsk medborgare. Hon var grundare och första redaktör för Хроника текущих событий (Chronika tekusjtjich sobytij).

Referenser 

Ryska aktivister
Ryska poeter
Födda 1936
Avlidna 2013
Personer från Moskva
Kvinnor
Poeter under 1900-talet
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Hélène Rousseaux

Hélène Rousseaux, född 25 september 1991, är en professionell volleybollspelare från Belgien. Sedan hösten 2021 spelar hon klubblagsvolleyboll för PTT SK i turkiska Sultanlar Ligi. På landslagsnivå representerar hon Belgiens damlandslag i volleyboll. Hélène Rousseauxs position är vänsterspiker, och i klubblaget spelar hon med nummer 10 på tröjan. Hon är syster till den belgiske landslagsspelaren i volleyboll Tomas Rousseaux och hennes pappa Emile Rousseaux är förbundskapten för Frankrikes damlandslag (sedan 2018).

Klubblagskarriär 
 Vilvoorde (2008-2009)
 Voléro Zürich (2009-2011)
 Budowlani Łódź (2011-2012)
 Muszyna (2012-2013)
 LJ Modena (2013-2015)
 AGIL Volley (2015-2016)
 Busto Arsizio (2016)
 Beşiktaş JK (2016-2017)
 KS Developres Rzeszów (2017-2019)
 Nilüfer BSK (2019-2020)
 Suwon Hyundai Engineering & Construction Hillstate (2020-2021)
 PTT SK (2021-)

Källor

Externa länkar
 Profil på Korea Volleyball Federation (KOVO)s hemsida
 Profil på Suwon Hyundai Engineering & Constructions hemsida

Kvinnor
Levande personer
Födda 1991
Belgiska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Belgiska idrottare under 2000-talet
Volleybollspelare i Topsportschool Vilvoorde
Volleybollspelare i Voléro Zürich
Volleybollspelare i Budowlani Łódź
Spelare i Muszyna
Volleybollspelare i LJ Volley
Volleybollspelare i AGIL Volley
Volleybollspelare i UYBA Volley
Volleybollspelare i Beşiktaş JK
Volleybollspelare i KS Developres Rzeszów
Volleybollspelare i Nilüfer Belediyespor
Volleybollspelare i Suwon Hyundai Engineering & Construction Hillstate
Volleybollspelare i PTT SK
Diö GoIF

Diö GoIF, Diö Gymnastik och idrottsförening, är en idrottsklubb från Diö i Älmhults kommun, Småland. Föreningen bildades i augusti 1929 med bandy på programmet. 1945 började klubben med ishockey. 1950-talet var föreningens storhetstid med åtta säsonger i Division II. Största framgången nåddes 1952 då man slutade på en andraplats.

Referenser

Sportklubbar i Älmhults kommun
Sportklubbar bildade 1929
Upplösta bandyklubbar i Sverige
Ishockeyklubbar i Sverige
HSC Skane Jet

HSC Skane Jet är en havsgående katamaran, som byggdes 1998 av Incat i Australien. Hon är en av världens snabbaste bilfraktande passagerfärjor, som 1998 under namnet Cat-Link V satte rekordet för östgående överfart för Atlantens blå band med en medelhastighet på 41,3 knop mellan New York och Scillyöarna. 

Åren 1998–1999 seglade hon som Cat-Link V på rutten Århus–Kalundborg i Danmark först för Cat-Link, därefter för Scandlines. Åren 1999–2005 seglade hon som Mads Mols för Molslinjen. Hennes namn var 2005–2006 Incat 049 och hon trafikerade då för T&T Ferries i Trinidad and Tobago. År 2006 omdöptes hon till Master Cat och har därefter till 2020 trafikerat rutten mellan Kristiansand i Norge och Hanstholm, senare Hirtshals, i Danmark för Master Ferries. Detta bolag fusionerades med Fjord Line 2008 och färjan döptes då om till Fjord Cat.

Fartyget har döpts om till Skane Jet i samband med omlokalisering 2020 till en ny rutt mellan Sassnitz i Tyskland, som från början utgick från Ystad och som sedan 2023 återupptog Kungslinjen genom att istället gå från Trelleborg för det tyska rederiet FRS, tidigare Förde Reederei Seetouristik.

Bildgalleri

Källor
Fakta om fartyg
Fartygsdata på www.ferry-site.dk

Noter

Externa länkar

 Foton och information på Incats webbplats
Nuvarande position och statistik för Skane Jet på MarineTraffic.com

Katamaraner
Snabbfärjor
Passagerarfärjor
Fartyg sjösatta 1998
Tyska färjor
Fartyg byggda i Australien
Fartyg i Östersjön
Örebro Läns Arbetartidning

Örebro Läns Arbetartidning var en kommunistisk dagstidning utgiven i Örebro från 4 december 1940 till 30 april 1957. Ett provnummer kom ut 21 november 1940.

Redaktion 
Redaktionsort för tidningen var hela tiden både Karlskoga och Örebro. Uppgift om ansvarig utgivare saknas 21 november 1940 till 30 maj 1941. Sedan från den 6 juni 1941 till 30 november 1956 är Rickard Eurén ansvarig utgivare. Politiskt är tidningen en kommunistisk dagstidning. Förlaget är hela utgivningen Inapress i Stockholm.

Tidningen kom ut torsdagar från 4 december 1940 till 3 januari 1941, sedan fredagar 10 januari 1941 till 7 maj 1947, återgick till torsdagar 14 maj 1947 till 24 maj 1953. Från 1 oktober 1953 till 30 juni 1956 var tidningen sexdagars med utgivning måndag till lördag men det fanns också en veckoupplaga.

Tryckning 
Tryckeri var hela tiden Tryckeri A.-B. Västermalm i Stockholm. Tidningen trycktes i svart med antikva med 8 -12 sidor på en satsyta som varierade mellan stor och tabloid. Upplagan var 1943 8900 exemplar och 1945-1948 över 9000, sedan bara drygt 4000 exemplar 1950 och 1951. Upplagan mot slutet är okänd. Priset för tidningen var 1942 44 kr helåret och 1952 50 kr per helår. Från 1953 finns en veckoupplaga till priset av 12 kr helåret medan sexdagarsversionen kostar 44 respektive 47 kronor.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1940
Dagstidningar nedlagda 1957
Örebrokrönikan

Örebrokrönikan var en dagstidning med en kort utgivningsperiod från 22 april 1917 till 18 november 1917.

Redaktionen låg i Örebro och ansvarig utgivare  och redaktör var Gustaf Bruno Edberg. Tidning kom ut en gång i veckan på söndagar. Tryckeri  var Lindhska boktryckeriet  i Örebro hela utgivningstiden. Tidningen trycktes bara med trycksvärta och antikva som typsnitt på satsytan 52 x 34 cm. Tidningen hade 4 sidor och kostade 4 kr i helårsprenumeration.

Referenser 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1917
Dagstidningar nedlagda 1917
De Nios julpris

Samfundet De Nios Julpris har utdelats sedan 2014 några veckor före jul. Någon prismotivering anges aldrig.

Pristagare 
 2014 – Therese Bohman, Carl-Michael Edenborg, Lotta Lundberg, Hanna Nordenhök, Jayne Svennungsson, Per-Eric Söder
 2015 – Rolf Almström, Görgen Antonsson, Augustin Erba, Tove Folkesson, Agnes Gerner, Johan Heltne, Elise Karlsson, Mattias Alkberg, Lina Sjöberg, Stina Stoor
 2016 – Sara Beischer, Olivia Bergdahl, Mikael Berglund, Elis Burrau, Jonas Gren, Eija Hetekivi Olsson, Thom Lundberg
 2017 – Celia B. Dackenberg, Klaus Fischer, Marit Furn, Agnes Lidbeck, Aleksander Motturi, Malin Nord, Isabelle Ståhl, Måns Wadensjö
 2018 – Tatjana Brandt, Lina Hagelbäck, Alexander Mahmoud, Helene Rådberg, Burcu Sahin, David Väyrynen
 2019 – Alva Dahl, Magnus Linton, Peter Mickwitz, Maja Thrane, Nina Wähä, David Zimmerman
 2020 – Johanna Boholm, Henry Bronett, Ola Engelmark, Rasmus Landström, Isabella Nilsson, Peter Sandström, Felicia Stenroth, Nalle Valtiala, Heidi von Wright
2021 – Elnaz Baghlanian, Andreas Björsten, Balsam Karam, Malin Lindroth, Pooneh Rohi, Dag Thelander, Anders Wahlgren
2022 – Jimmy Alm, Sofia Dahlén, Crister Enander, Thomas C. Ericsson, Maja Larsson, K. Sivert Lindberg, Sorin Masifi, Negar Naseh

Källor 

De Nios priser
Priser och utmärkelser instiftade 2014
Mystikens rosengård

Mystikens rosengård (persiska: گلشن راز, golshan-e râz) är ett diktverk av den sufiske poeten Mahmud Shabestari. Diktmåttet är masnavi, alltså parvis rimmade rader av varierande längd. Verket skrevs 1317 som svar på en rad frågor ställda av Amir Ḥosayn Ḥosayni till de sufiska poeterna i Tabriz. Shabestari återger frågorna och fogar till dessa sina svar, och i vissa fall klargörande liknelser och regler. Mystikens rosengård översattes till svenska av Eric Hermelin.

Radparen 145 och 146 lyder i Hermelins översättning:
Vet, att världen, från början till slut, är en spegel;
I vart enda stoftgrand äro hundra solar förborgade.
Om du klyver en vattendroppes hjärta,
Utströmma därur hundra rena hav.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

 Mahmud Shabistari, översättning Eric Hermelin, Mysikens rosengård, Ellerströms, Lund, 2011

Externa länkar 

 Mystikens rosengård, onlineversion på originalspråk
Diktsamlingar
Sufism
Pietro Fittipaldi

Pietro Fittipaldi da Cruz, född 25 juni 1996 i Florida i Miami, är en brasiliansk-amerikansk racerförare. Han är barnbarn till tvåfaldige Formel 1-världsmästaren Emerson Fittipaldi och bror till racerföraren Enzo Fittipaldi. Fittipaldi är för närvarande reservförare för Haas F1 Team och gjorde sin formel 1-debut vid Sakhirs Grand Prix 2020 då han ersatte skadade Romain Grosjean.

Karriär 

Fittipaldi började sin karriär i Nascar där han vann vid Hickory Motor Speedway 2011. Han flyttade till Europa 2013 för att inleda en karriär i sportvagnsracing. 

Den 9 november 2018 meddelade Haas F1 Team att Fittipaldi skulle bli deras officiella testförare för säsongen 2019. Fittipaldi gjorde sitt första test vid försäsongstesten vid Barcelona i februari 2019.

Den 30 november 2020 meddelade Haas att Fittipaldi skulle ersätta Romain Grosjean vid Sakhirs Grand Prix 2020 då Grosjean var med om en olycka vid Bahrains Grand Prix 2020 där han fick brännskador på både händerna och vaderna.

Referenser 

Brasilianska racerförare
Amerikanska racerförare
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
IndyCar-förare
Formula Renault 3.5 Series-förare
Formel 2-förare
Haas F1-förare
Idrottare från Miami
Födda 1996
Levande personer
Män
Nikita Mazepin

Nikita Dmitrijevitj Mazepin (Ryska: Ники́та Дми́триевич Мазе́пин, IPA: [nʲɪkʲɪˈta dˈmʲɪtrʲɪvʲɪtɕ mɐˈzʲepʲɪn]; född 2 mars 1999 i Moskva i Ryssland, är en rysk racerförare som körde för Haas F1 Team i Formel 1. 

Haas F1 Team bekräftade den 1 december 2020 att Mazepin kommer att vara en av deras förare i formel 1 säsongen 2021.
 Mazepin kör med nummer 9. Mazepin kom femma i Formel 2 2020.

Han är son till Dmitrij Mazepin som är aktieägare och ordförande för Uralchem Integrated Chemicals Company samt sponsor av Haas F1 Team. Den 5 mars 2022 meddelade Haas att de avbryter samarbetet med Mazepin med omedelbar effekt, efter Rysslands invasion av Ukraina. Haas avslutade även samarbetet med sponsorn Uralkali.

Karriär

Formula 3 European Championship 
År 2016 körde Mazepin i Formel 3 European Championship för Hitech Grand Prix. Efter en väldigt dålig säsong hamnade han på tjugonde, det vill säga sista plats, i mästerskapet. Trots resultatet stannade han kvar för ytterligare en säsong. År 2017 förbättrade han sitt resultat och hamnade på podiet tre gånger. Han slutade på en tionde plats i mästerskapet.

GP3 
Mazepin lämnade F3 för att köra i Gp3 för ART Grand Prix tillsammans med Callum Ilott, Jake Hughes och framtida mästaren Anthoine Hubert. Mazepin säkrade fyra vinster, flest bland alla förare den säsongen, och slutade på en andraplats, endast 16 poäng bakom Hubert. ART Grand Prix vann även konstruktörsmästerskapet.

Formel 2 
År 2019 avancerade Mazepin till formel 2 där han blev stallkamrat med Nyck de Vries vid ART Grand Prix. Hans säsong var särskilt anmärkningsvärd då han orsakade en olycka mellan sig själv och Nobuharu Matsushita under ett lopp vid Sotji Autodrom. Hans lagkamrat vann mästerskapet, Mazepin hamnade på en 18:e plats i mästerskapet med endast 11 poäng. 

Säsongen 2020 signerade Mazepin för att köra med nya Hitech Grand Prix Team där hans stallkamrat blev italienska Luca Ghiotto.

Formel 1 
Den 1 december 2020 meddelade Haas att Mazepin kommer att vara deras förare i säsongen 2021 och framåt. Den 5 mars 2022 meddelade Haas att de avbryter samarbetet med Mazepin med omedelbar effekt, efter Rysslands invasion av Ukraina. Haas avslutar även samarbetet med sponsorn Uralkali.

Formel 1-karriär

Kontroverser 
Nikita Mazepin har under sin racingkarriär varit känd för sitt farliga körande och har under tidigare säsonger varit nära automatiska avstängningar på grund av detta. 

Strax efter tillkännagivandet att Mazepin skulle tävla för Formel 1 stallet Haas spred sig en video från Mazepins Instagram där han framstår ofreda en kvinna som sitter i hans bil. Händelsen ledde till stort uppror inom racingvärlden och spekulationer huruvida Mazepin skulle tillåtas tävla för Haas F1 Team eller ej florerade. Den 23 December lämnade Haas ett utlåtande där man uppgav att Mazepin skulle tillåtas tävla samt att händelsen var internt utredd.

Referenser 

Ryska racerförare
Formel 2-förare
Haas F1-förare
Födda 1999
Levande personer
Män
Idrottare från Moskva
Ryska idrottare under 2000-talet
Ryska Formel 1-förare
Lertäkt

Lertäkt, lertag eller lergrav, är en plats där lera har grävts ut för att användas som råmaterial för tillverkning av bland annat tegel, lättklinker och keramik, eller för jordförbättring för jordbruk. En form av lergravar är märgelgravar, med kalkslam och lera, som grävdes under 1800-talet bland annat i slättlandskapet i Halland, Skåne och Blekinge.

En ort i Sverige med unikt antal lertäkter för industriellt bruk är Uppsala. Inom nuvarande stadsgräns har det funnits minst 22 tegelbruk och sex kakelfabriker på 26 olika platser. Antalet lertäkter har uppskattats till 62. Flertalet har fyllts igen, oftast som deponier av framför allt schaktmassor från markarbeten och industriavfall. Några stora täkter återfylldes inte och har använts till framför allt idrottsplatser, fotbollsplaner och parker, till exempel Stadsträdgården, Österängens IP i Fålhagen, Danmarks motorklubbs motocrossbana i Bergsbrunna, Frodeparken, Tegnérparken, kolonilotten Fyrisfjädern i Tuna backar samt fotbollsplanen och Seminarieparken i lertäkten från Domkyrkans tegelbruk vid Seminariet i Luthagen.

Bildgalleri

Källor
Theresa Weber-Qvarfort: Lertäkter i Uppsala – Inventering och föroreningssituation, Västerbergslagens utbildningscentrum – Kvalificerad Yrkesutbildning – Inriktning: Markekologisk Design och Återställande, 2011

Noter

Kulturgeografi
San Barnaba, Rom

San Barnaba, även benämnd San Barnaba alla Marranella, är en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige martyren Barnabas. Kyrkan är belägen vid Via Giovanni Maggi i quartiere Prenestino-Labicano och tillhör församlingen San Barnaba. 

Kyrkan förestås av Figli di Maria Immacolata.

Historia
Kyrkan uppfördes åren 1956–1957 i nyromansk stil efter ritningar av arkitekten Tullio Rossi och konsekrerades den 19 oktober 1957 av ärkebiskop Ettore Cunial.

Fasaden, som föregås av en portik, har tre rektangulära glasmålningar. Absiden har en monumental fresk som framställer Den helige Barnabas förhärligande, utförd av Igino Cupelloni år 1966.

Kommunikationer
  Tunnelbanestation – Roms tunnelbana, linje  Malatesta
  Spårvagnshållplats – Roms spårväg, linje Roma-Giardinetti 
  Busshållplats – Roms bussnät, linje

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Prenestino-Labicano)
Roma Q. VII Prenestino-Labicano
Romersk-katolska kyrkobyggnader helgade åt den helige Barnabas
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1957
Nyromanska kyrkobyggnader
Kyrkobyggnader ritade av Tullio Rossi
1957 i Italien
Erik Almgren

Erik Almgren kan syfta på:

* Erik Almgren (1908–1989), svensk fotbollsspelare
 Erik Almgren (1910–2007), svensk konstnär
Emily Harrington

Emily Harrington född 17 augusti 1986 i Boulder, Colorado är en amerikansk äventyrare och bergsklättrare bosatt i Squaw Valley i Kalifornien. Hon är femfaldig amerikansk mästare i sportklättring och den första kvinnan som klarat av flera 5.14-graderade sportklättringsleder. Hon är sponsrad av The North Face, La sportiva och Petzl.

I november 2020 blev hon den första kvinnan och den fjärde över huvud taget att friklättra den 910 m höga El Capitanväggen via guldportsleden på under ett dygn. Enligt San Francisco Chronicle tog bragden 21 timmar och 13 minuter att genomföra och inkluderade minst ett fall. I november året innan skadades hon i ett tidigare försök, med muskel- och senrupturer som följd efter att ha fallit cirka 13 meter. Adrian Ballinger och Alex Honnold närvarade under försöket och bistod.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1986
Levande personer
Amerikanska äventyrare
Personer från Boulder
Amerikanska bergsbestigare
Amerikanska idrottare under 2000-talet
8406 Iwaokusano

8406 Iwaokusano eller 1995 HJ är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 april 1995 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter amatörastronomen Iwao Kusano.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1995
Roberto Malatesta

Roberto Malatesta, kallad Roberto il Magnifico, född 1440 i Fano, död 10 september 1482 i Rom, var en italiensk kondottiär.

Biografi
Roberto Malatesta var son till kondottiären Sigismondo Pandolfo (1417–1468) och dennes älskarinna Vannetta dei Toschi (1419–1475). Som kondottiär stred Roberto Malatesta med Federico da Montefeltro mot påve Pius II:s trupper i Marche åren 1461–1463. Malatesta och Pandolfo segrade i slaget vid Castelleone di Suasa. Efter att under en tid varit påvlig befälhavare stred Malatesta för Florens mot Girolamo Riario, påvens nepot. Malatesta försonade sig med påven och segrade i slaget vid Campomorto i närheten av Frosinone i augusti 1482 och befriade därmed Rom från Alfons II av Neapels trupper. Påföljande månad insjuknade Malatesta, enligt några källor förgiftad, och avled i Rom den 10 september 1482.

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Italienska militärer
Män
Personer från Fano
Födda 1440
Avlidna 1482
Malatesta
Personer under renässansen
Gravsatta i Peterskyrkan
Magnus Tillby

John Magnus Tillby, född 23 november 1969, är en svensk officer i Flygvapnet.

Biografi
År 2011 utnämnd till överstelöjtnant. År 2014 var han ställföreträdande bataljonchef för 1. strilbataljonen vid Luftstridsskolan (LSS). År 2015 bataljonchef för 1. strilbataljonen vid Luftstridsskolan.  År 2019 central chef för stridsledning och luftbevakning på Flygstaben. År 2020 befordrad till överste samt utnämnd till ställföreträdande chef för Helikopterflottiljen. År 2020 utnämnd till chef för Försvarsmaktens telekommunikations- och informationssystemförband (FMTIS).

Referenser

Noter

 
Överstar i svenska flygvapnet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Födda 1969
Levande personer
Män