kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åke Jönsson (Svarte skåning)

Svarte Åke Jönsson (av den ätt som senare kallats Svarte skåning), död mellan 11 november 1494 och 15 augusti 1495, var en svensk riddare, lagman, hövitsman och riksråd.

Svarte Åke Jönsson var son till riksrådet Svarte Jöns och Ingeborg Nilsdotter (Natt och Dag). Han inskrevs 1438 vid Leipzigs universitet. Troligen dubbades han till riddare i samband med Karl Knutsson (Bonde)s kröning 1448. Någon gång före 1551 blev han fogde på Ringstaholm med underlydande fögderi. Åke Jönsson erhöll kort efter Jöns Bengtsson (Oxenstierna)s uppror mot Karl Knutsson flera förläningar och reste samma år till Finland för att där genomdriva Kristian I:s val till svensk kung. I slutet av 1450-talet blev han häradshövding i Rönö härad och fungerade en tid som hövitsman på Nyköpingshus.

1458 blev han lagman i Södermanland. Han verkar inte ha gjort sig populär bland allmogen, 1463 nekade han i ett brev till att ha bundit och slagit en bonde i Gudhems härad och sedan han 1462 blivit hövitsman på Axevalla hus beklagade sig allmogen över olaglig beskattning. Då Jöns Bengtsson 1457 fängslades på Kristian I:s order var Åke Jönsson ett av de riksråd som tillstyrkte arresteringen, trots att Jöns Bengtsson var hans morbrors hustrus styvson och studerat samtidigt med honom i Leipzig. Då anhängarna till Jöns Bengtsson 1464 inledde ett uppror anfölls Axevalla hus och belägrades av Erik Nilsson (Oxenstierna). Efter en längre belägring kapitulerade borgen 1465. 

Han deltog 1466 i förlikningen mellan Erik Axelsson (Tott) och Jöns Bengtsson och erhöll då flera förläningar i Södermanland och Västergötland. 1467 var han även ett av riksråden som bjöd in Karl Knutsson att återta riket och deltog som ett av Karl Knutssons fyra sändebud vid förhandlingarna med danske kungen i Halmstad 1468.

Under Sten Sture den äldres riksföreståndartid deltog han flera gånger under 1470- och 1480-talen i unionsförhandlingar i Kalmar och var ett av fyra riksråd som underhandlade med Kristian I i Ronneby och med Kung Hans i  Halmstad 1483.

Åke Jönsson torde redan på 1440-talet ha tagit över Åkerö efter sin far. Han ägde dock jord runt om i Sverige, främst i Södermanland, Västergötland och Östergötland men även i Västmanland, Småland, Dalsland, Värmland, Uppland, Halland, Finland och Skåne.

Gift 1) med Mechtild Clausdotter (Plata), dotter till riksrådet Claus Plata och Cecilia Nilsdotter (Schack av Kungsnorrby)
Ingeborg Åkesdotter (Svarte skåning), gift med Staffan Bengtsson (Vinstorpaätten).

Gift 2) med Birgitta Gregersdotter (Lillie), dotter till riksrådet Gregers Matsson (Lillie) och Anna Johansdotter (Gädda).
Alfrid Åkesdotter (Svarte skåning), nämnd 1490 som död., gift med Jöns Knutsson (Tre Rosor)

Källor

Noter 

Födda 1400-talet
Avlidna 1490-talet
Män
Svenska riksråd under 1400-talet
Svenska riddare
Lagmän i Södermanland
Carl Fredrik Lemmel

Carl Fredrik Reinhold Lemmel (ursprungligen Anderson), född 24 januari 1900 i Vessige församling i Hallands län, död 11 oktober 1982 i Visby domkyrkoförsamling i Gotlands län, var en svensk militär.

Biografi
Lemmel avlade studentexamen i Göteborg 1919. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1922 och utnämndes 1923 till fänrik vid Göta artilleriregemente. Han befordrades till underlöjtnant 1925 och till löjtnant 1927. Han gick Allmänna artillerikursen vid Artilleri- och ingenjörhögskolan 1924–1926 och Högre artillerikursen där 1926–1928, varefter han var repetitör där 1928–1930. Åren 1930–1932 tjänstgjorde han vid Karlsborgs artilleriregemente och vid Artilleristaben, varpå han 1934–1937 tjänstgjorde Konstruktionsavdelningen i Militärbyrån i Artilleridepartementet vid Arméförvaltningen, befordrad till kapten 1936. År 1937 överfördes han till Göta artilleriregemente och 1937–1941 var han lärare i vapenlära vid Krigshögskolan. Han tjänstgjorde vid Norrbottens artillerikår 1941–1942 och befordrades 1942 till major i Generalstabskåren. Han var chef för Luftförsvarsavdelningen i Försvarsstaben 1943–1946, befordrad till överstelöjtnant 1945. Därtill var han militär sakkunnig i Luftskyddsinspektionen 1943–1944 och i Utrymningskommissionen 1943–1944, sekreterare i Försvarets forskningsnämnd 1943–1945 och ledamot av 1945 års civilförsvarsutredning 1945–1947. Därefter tjänstgjorde han vid Stockholms luftvärnsregemente 1946–1947 och var chef för Krigsskolan 1947–1949. År 1949 befordrades han till överste i Generalstabskåren och var chef för Krigshögskolan 1949–1952, varpå han var sekundchef vid Livregementets grenadjärer 1952–1955. Han var ställföreträdande befälhavare för III. militärområdet 1955–1960 och inträdde som generalmajor i reserven 1961. Lemmel var chef för Arméns personaldelegation 1959–1965.

Carl Fredrik Lemmel invaldes 1947 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han var också ledamot av styrelsen för Sveriges officersförbund 1932–1942, förste vice ordförande i Örebro läns befälsutbildningsförbund 1953–1955 och ledamot av Försvarets personaldelegation 1959–1963.

Carl Fredrik Lemmel var son till lantbrukaren Johan Magnus Anderson och Elna Hansson. Han gifte sig 1929 med Margit Schillström (född 1902). Han är begravd på Norra kyrkogården i Visby.

Utmärkelser
  Riddare av Svärdsorden, 1942.
  Riddare av Vasaorden, 1946.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1951.
  Kommendör av Svärdsorden, 6 juni 1953.
  Kommendör av första klass av Svärdsorden, 23 november 1955.

Referenser

Vidare läsning

Födda 1900
Avlidna 1982
Män
Personer från Vessige socken
Svenska militärer under 1900-talet
Generalmajorer i svenska armén
Svenska regementschefer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Riddare av Svärdsorden
Kommendörer av Svärdsorden
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Gravsatta på Norra kyrkogården i Visby
Carl Alvar Wirtanen

Carl Alvar Wirtanen, född 11 november 1910 i Kenosha, Wisconsin, död 7 mars 1990 Santa Cruz, Kalifornien, var en amerikansk astronom.

Minor Planet Center listar honom som upptäckare av 8 asteroider mellan 1947 och 1950.

Han upptäckte också den periodiska kometen 46P/Wirtanen

Asteroiden 2044 Wirt är uppkallad efter honom.

Hans fru var astronomen Edith Wirtanen.

Asteroider upptäckta av Carl Alvar Wirtanen

Se även 
Astronomiska upptäckter av CA Wirtanen

Referenser 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Födda 1910
Avlidna 1990
Män
Forskare från Wisconsin
Personer från Kenosha
Land of the Freaks

Land of the Freaks är det sjunde studioalbumet till det svenska progressiva metal-bandet Freak Kitchen. Albumet släpptes oktober 2009 av det danska skivbolaget Thunderstruck Productions.

Låtlista
"God Save the Spleen" – 4:30	 
"Hip Hip Hoorah" – 4:40
"Teargas Jazz" – 5:41
"Sick? (Death by Hypochondria)" – 3:59	  
"OK" – 3:46	 
"Honey, You're a Nazi" – 4:21	 
"The Only Way" – 3:20	  
"Murder Groupie" – 4:44
"The Smell of Time" – 3:26	  
"One Last Dance" – 4:09	  
"Do Not Disturb" – 3:01	 
"Clean It Up" – 3:45

Text & musik: Mattias "IA" Eklundh (spår 1–6, 8–12), Christer Örtefors (spår 7)

Medverkande
Musiker (Freak Kitchen-medlemmar)
 Mattias "IA" Eklundh – sång, gitarr
 Björn Fryklund – trummor, tabla
 Christer Örtefors – sång, basgitarr

Bidragande musiker
Neyveli S. Radhakrishna – violin
Marie Hjorter – cello
Thomas Rydell – arrangering
V. Selvaganesh – kanjeera

Produktion
Mattias "IA" Eklundh – producent, ljudtekniker, ljudmix
Roberto Laghi – ljudmix
Dragan Tanaskovic – mastering
Thierry Cardinet – omslagskonst
Fredrik Person – digital manipulering
Johan Reivén – trumtekniker
Agnes Stenberg Schentz – assisterande tekniker
Lennart Sjöberg – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics

Musikalbum 2009
Svenska metalalbum
Cooking with Pagans

Cooking with Pagans är det åttonde studioalbumet till det svenska progressiva metal-bandet Freak Kitchen. Albumet släpptes september 2014 av det amerikanska skivbolaget The Laser's Edge.

Låtlista
"Professional Help" – 3:50	 
"Freak of the Week" – 4:20	 
"Sloppy" – 4:38	 
"Goody Goody" – 3:30	  
"(Saving Up for an) Anal Bleach" – 4:21	 
"Private Property" – 4:32	
"Mathematics of Defeat" – 4:56	  
"I Don't Want to Golf" – 3:55	  
"Hide" – 3:19	
"Come Back to Comeback" – 3:07	  
"Ranks of the Terrified" – 3:32	 
"Once upon a Time in Scandinavistan" – 3:41

Text & musik: Mattias "IA" Eklundh (spår 1–3, 5, 7–11), Matty Malneck / Johnny Mercer (spår 4), Christer Örtefors (spår 6), Mattias "IA" Eklundh / Zac O'Yeah (spår 12)

Medverkande
Musiker (Freak Kitchen-medlemmar)
 Mattias "IA" Eklundh – sång, gitarr
 Björn Fryklund – trummor
 Christer Örtefors – basgitarr, sång

Bidragande musiker
Neyveli S. Radhakrishna – violin (spår 12)

Produktion
Mattias "IA" Eklundh – producent, ljudtekniker
Tor Bach Kristensen – ljudmix
Göran Finnberg – mastering
Patrik Castenbladh – omslagsdesign
Juanjo Guarnido – omslagskonst
Patric Ullaeus – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttexter på DarkLyrics

Musikalbum 2014
Svenska metalalbum
Einsiedeln-itinerariet

Einsiedeln-itinerariet är en guide för pilgrimer till staden Rom, skriven under 700- och 800-talet. Verket har fått sitt namn efter klostret i Einsiedeln, där det förvarades.

Referenser 

Kyrkobyggnader i Rom
Pilgrimsresor
Santa Lucia in Septisolio

Santa Lucia in Septisolio, även benämnd Santa Lucia in Septem Soliis, var en kyrkobyggnad och titeldiakonia i Rom, helgad åt den heliga jungfrumartyren Lucia. Kyrkan var belägen vid Septizonium, nära dagens Via di San Gregorio, nedanför Palatinen.

Kyrkans namn
Tillnamnet ”Septisolio” utgör en etymologisk förvrängning av Septizonium.

Kyrkans historia
Det råder osäkerhet beträffande när kyrkan konsekrerades. Dess första dokumenterade omnämnande – S. Luciae in Septizonio – förekommer i Einsiedeln-itinerariet från 700-talet. Därefter nämns Santa Lucia i biografierna över påvarna Leo III (795–816) och Gregorius IV (827–844) i Liber Pontificalis; kyrkan har där tillnamnet ”in Septem Vias”.

I Pietro Mallios katalog, sammanställd under påve Alexander III:s pontifikat (1159–1181), bär kyrkan namnet S. Lucie Palatii in cyrco iuxta Septa Solis, vilket ungefär betyder ”Sankta Lucia vid Palatinen, på cirkusen, vid de sju solarna”. Informationen ger vid handen att kyrkan var belägen nedanför Palatinen, vid Circus Maximus östra ände, i närheten av Septizonium.

Kyrkan Santa Lucia omnämns därefter i Catalogo di Cencio Camerario, en förteckning över Roms kyrkor sammanställd av Cencio Savelli år 1192 och bär där namnet sce. Lucie in Septem soliis.

Därtill förekommer kyrkan i Il catalogo Parigino (cirka 1230) som s. Lucia de VII Foliis, i Il catalogo di Torino (cirka 1320) som Ecclesia sancte Lucie in Septem Soliis diaconi cardinalis och i Il catalogo del Signorili (cirka 1425) som sce. Lucie in septem soliis.

I samband med rivandet av resterna av Septizonium år 1588 revs även kyrkan Santa Lucia in Septisolio. Enligt den italienske historikern och arkeologen Mariano Armellini var kyrkan mycket rikt utsmyckad.

Titeldiakonia
Santa Lucia in Septisolio eller Septizonio var under lång tid titeldiakonia, åtminstone från slutet av 700-talet fram tills den upphävdes av påve Sixtus V år 1587.

Kardinaldiakoner
 Gregorio (1088)
 Gregorio Caetani (1099–1116 eller 1124–1130)
 Giovanni (cirka 1115 – cirka 1120)
 Gerardo (1120–1122)
 Gregorio (1122 – cirka 1130)
 Silvano (eller Sylvino) (1130 – cirka 1142) 
 Rodolfo (1143–1159)
 Romano (1159–?)
 Leone Brancaleone (1200–1202)
 Pelagio Galvani (eller Paio Galvão) (1205–1210) 
 Vakant (1210–1384)
 Angelo d'Anna de Sommariva (1385–1396)
 Vakant (1396–1446)
 Juan Carvajal (1446–1461), in commendam (1461–1469)
 Giovanni Michiel (1468–1470)
 Vakant (1470–1493)
 Fryderyk Jagiellonczyk (1493–1503)
 Niccolò Fieschi (1503–1506)
 René de Prie, titulus pro hac vice (1507–1509)
 Vakant (1509–1525)
 Alfonso d'Aviz (1525–1535) 
 Vakant (1535–1557)
 Giovanni Battista Consiglieri (1557–1558)
 Vakant (1558–1565)
 Francesco Alciati (15 maj 1565 – 3 juni 1565)
 Francesco Crasso, titulus pro hac vice (8 februari 1566 – 6 mars 1566)
 Vakant (1566–1587)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Campitelli)
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Rione Campitelli
Palatinen
Titelkyrkor i Rom
Upphävda titelkyrkor i Rom
Kyrkobyggnader helgade åt den heliga Lucia
Giovanni Fiore

Giovanni Fiore, född 13 augusti 1996, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som spelar för Anaheim Ducks i National Hockey League (NHL). Han har tidigare spelat på lägre nivå för Titan d’Acadie-Bathurst, Voltigeurs de Drummondville, Cataractes de Shawinigan och Cape Breton Screaming Eagles i Ligue de hockey junior majeur du Québec (LHJMQ).

Fiore blev aldrig draftad av någon NHL-organisation.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Giovanni Fiore NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Giovanni Fiore hockey statistics and profile at hockeydb.com
Giovanni Fiore – player profile at The Hockey News

Spelare i Anaheim Ducks
Spelare i Cape Breton Screaming Eagles
Spelare i Cataractes de Shawinigan
Spelare i Voltigeurs de Drummondville
Spelare i Titan d’Acadie-Bathurst
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Québec
Personer från Laval, Québec
Levande personer
Födda 1996
Män
Spelare i Rapid City Rush (2014–)
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Spelare i Rousseau Royal de Laval-Montréal
Alex Formenton

Alexander "Alex" Formenton, född 13 september 1999, är en kanadensisk professionell ishockeyforward som spelar för Ottawa Senators i National Hockey League (NHL). Han har tidigare spelat på lägre nivå för London Knights i Ontario Hockey League (OHL).

Formenton draftades i andra rundan i 2017 års draft av Ottawa Senators som 47:e spelare totalt.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Alex Formenton NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Alex Formenton hockey statistics and profile at hockeydb.com
Alex Formenton – player profile at The Hockey News

Spelare i Ottawa Senators
Spelare valda i NHL Entry Draft 2017
Spelare i London Knights
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från Ontario
Levande personer
Födda 1999
Män
Spelare valda av Ottawa Senators i NHL Entry Draft
Michel Chapuis

Michel Chapuis, född 18 juni 1941 i Roche-lez-Beaupré, är en fransk före detta kanotist.

Chapuis blev olympisk silvermedaljör i C-2 1000 meter vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Franska kanotister
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Frankrike
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1964
Födda 1941
Levande personer
Män
Worldwide Harmonized Light-Duty Vehicles Test Procedure

Worldwide Harmonized Light-Duty Vehicles Test Procedure, WLTP, är en internationell testmetod för fordon motsvarande personbil och lätt lastbil avsedd för laboratorietest. Den trädde i kraft 2017 och ersatte då NEDC, New European Driving Cycle. Proceduren är framtagen under ledning av europeiska FN-kommissionen FN:s ekonomiska kommission för Europa. Den fokuserar på harmoniserade tester för att jämföra koldioxidutsläpp, bränsleförbrukning, miljöfarliga utsläpp och räckvidd. Den har en speciellt framtagen körsekvens, WLTP-körcykel, som belastar bilen i olika temperaturer samt simulerar olika terrängförhållanden och trafikförhållanden.

När man mäter räckvidden enligt WLTP-normen är temperaturen 14 plusgrader i starten och 23 plusgrader under de 30 minuter bilen körs i ett laboratorium. Inga extra-energiförbrukare är inkopplade såsom luftkonditionering.

Testbeskrivning 
Tester genomförs enligt fastställda regler som är indelade olika klasser, beroende på fordonens effekt/vikt-förhållande, PWr, i enheten kilowatt per ton, kW/ton. Indelningen är gjord i tre olika klasser:

 Klass 1 – fordon med lågt effekt/vikt-förhållande, PWr, mindre än eller lika med 22.
 Klass 2 - fordon med effekt/vikt-förhållande större än 22 och mindre än eller lika med 34.
 Klass 3 - fordon med högt effekt/vikt-förhållande, större än 34.

Hastigheter i WLTP:s körcykler 
Medelhastigheterna för körcykelns olika klasser är enligt följande:
Medelhastighet, förutom stoppen, är 35,6 km/h för WLTC Klass 1
Medelhastighet, förutom stoppen, är 42,4 km/h för WLTC Klass 2
Medelhastighet, förutom stoppen, är 53,5 km/h för WLTC Klass 3
Medelhastighet, inklusive stoppen, är 28,5 km/h för WLTC Klass 1
Medelhastighet, inklusive stoppen, är 35,7 km/h för WLTC Klass 2
Medelhastighet, inklusive stoppen, är 46,5 km/h för WLTC Klass 3

Källor

Externa länkar 
 UNECE Transport Division/World Forum for Harmonization of Vehicle Regulations (UN/ECE/WP29)

Standarder och konventioner
Bilar
Janne Kuokkanen

Janne Kuokkanen, född 25 maj 1998, är en finländsk professionell ishockeyforward som spelar för Carolina Hurricanes i National Hockey League (NHL). Han har tidigare spelat på lägre nivåer för Oulun Kärpät i Liiga, Charlotte Checkers i American Hockey League (AHL) och London Knights i Ontario Hockey League (OHL).

Kuokkanen draftades i andra rundan i 2016 års draft av Carolina Hurricanes som 43:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Janne Kuokkanen NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Janne Kuokkanen hockey statistics and profile at hockeydb.com
Janne Kuokkanen – player profile at The Hockey News

Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i Charlotte Checkers (2010–)
Spelare valda i NHL Entry Draft 2016
Spelare i Oulun Kärpät
Finländska idrottare under 2000-talet
Finländska ishockeyspelare
Personer från Norra Österbotten
Levande personer
Födda 1998
Män
Spelare i Kajaanin Hokki
Spelare valda av Carolina Hurricanes i NHL Entry Draft
Spelare i Malmö Redhawks
Olof Persson (bildhuggare)

Olof Persson, död möjligen 1705 eller 1706, var en svensk predikstolsmakare, trolig son till bildhuggare Peder Olofsson.

Olof Persson är med säkerhet känd för ett antal predikstolar i Hälsingland, medan de arbeten som tillskrivits honom i Dalarna (Enviken), Uppland (Edsbro och Ununge) och Medelpad (Njurunda) varken är arkivaliskt belagda eller kan på stilhistoriska grunder hänföras till honom. Han var troligen son till Peder Olofsson från Kämsta. 

Bevarade predikstolar som kan tillskrivas Olof Persson finns i Hanebo (daterad 1662), Trönö (1664) och Hälsingtuna (1665), samtliga i Hälsingland. De är fortfarande uppsatta i respektive kyrka. Predikstolarna har fyra sidor, skilda åt genom svarvade kolonnetter med balusterform. Inom arkadbågarna är sittande evangelister placerade. På sidofälten insatte små scener i relief med bland andra Adam och Eva vid kunskapens träd eller enbart Eva, Jesu bön vid Getsemane, Korsfästelsen och Uppståndelsen. Dekorativa inslag är stiliserade rankor och fabeldjur.

Källor

Män
Födda 1600-talet
Avlidna 1706
Svenska bildhuggare
Nathan Walker

2011

Nathan Walker, född 7 februari 1994, är en australisk-brittisk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Washington Capitals i NHL och spelar för deras primära samarbetspartner Hershey Bears i AHL. Han har tidigare spelat för Edmonton Oilers och på lägre nivåer för HC Vítkovice Steel i Extraliga, South Carolina Stingrays i ECHL och Youngstown Phantoms i USHL.

Walker draftades i tredje rundan i 2014 års draft av Washington Capitals som 89:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Nathan Walker NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Nathan Walker (b.1994) hockey statistics and profile at hockeydb.com

Spelare i Edmonton Oilers
Spelare i Washington Capitals
Spelare i South Carolina Stingrays
Spelare valda i NHL Entry Draft 2014
Spelare i Hershey Bears
Spelare i Youngstown Phantoms
Spelare i HC Olomouc
Spelare i HC Vítkovice
Brittiska idrottare under 2000-talet
Australiska idrottare under 2000-talet
Brittiska ishockeyspelare
Australiska ishockeyspelare
Personer från Cardiff
Levande personer
Födda 1994
Män
Stanley Cup-mästare 2018
Spelare valda av Washington Capitals i NHL Entry Draft
Aureoboletus projectellus

Aureoboletus projectellus är en svampart - en sopp inom familjen Boletaceae. Den förekommer ursprungligen i Nordamerika men har sedan 2000-talet även rapporterats från Östersjöområdet i Europa, bland annat i Polen 2010, på Bornholm 2014 och på Öland 2017. Den bildar mykorrhiza med tallar.

Taxonomi 
Arten beskrevs första gången 1938 av den amerikanska mykologen William Alphonso Murrill under det vetenskapliga namnet Ceriomyces projectellus, utifrån exemplar insamlade i Lynchburg, Virginia. 1945 flyttade Rolf Singer arten till släktet Boletellus och 2015 flyttade Roy Halling den till släktet Aureoboletus baserat på DNA-studier.

Habitat och utbredning 
Fruktkroppar av Aureoboletus projectellus växer enstaka, utspridda eller i små grupper och mycelet bildar mykorrhiza med tallar. I Nordamerika förekommer den från östra Kanada (New Brunswick), söderut till North Carolina och västerut till Michigan. Den har även hittats i Mexiko. Arten rapporterades första gången från Europa 2011 (av fynd gjorda 2009 på Kuriska näset). De första fynden gjordes utmed Östersjöns stränder men sedan 2014 har den spridit sig. De flesta observationerna har gjorts i Lettland, Litauen och Polen<ref name="Wrzosek">Marta Wrzosek et al. (2017) The progressive spread of Aureoboletus projectellus (Fungi, Basidiomycota) in Europe, läst 8 oktober 2017.</ref>. Funnen i Finland första gången 2023. [https://suomenluonto.fi/uutiset/amerikkalainen-tattilaji-loydetty-hangosta-leviamassa-suomeen/

 Noter Texten baseras delvis på en översättning av engelskspråkiga wikipedias artikel Aureoboletus projectellus, läst 2017-10-08''

Externa länkar 
 Fungus of the Year, Latvian Mycological Society

Aureoboletus
Gröna nejlikan

Gröna nejlikan (engelska: The Trials of Oscar Wilde, även The Man with the Green Carnation och The Green Carnation) är en brittisk biografisk film från 1960 i regi av Ken Hughes. Filmen är baserad på pjäsen The Stringed Lute av John Furnell och handlar om situationen kring Markisen av Queensberrys förtal av författaren och dramatikern Oscar Wilde samt efterföljande brottmål. I huvudrollerna ses Peter Finch, Lionel Jeffries och John Fraser.

Rollista i urval 
Peter Finch - Oscar Wilde
Yvonne Mitchell - Constance Wilde
Sonia Dresdel - Lady Wilde
Emrys Jones - Robbie Ross
Lionel Jeffries - Markisen av Queensbury
James Mason - Sir Edward Carson
Nigel Patrick - Sir Edward Clarke
John Fraser - Lord Alfred Douglas, "Bosie"
Maxine Audley - Ada Leverson
Ian Fleming - Arthur
Laurence Naismith - Prinsen av Wales
James Booth - Alfred Wood
Michael Goodliffe - Charles Gill
Naomi Chance - Lily Langtree

Externa länkar 

Filmer 1960
Brittiska dramafilmer
Brittiska filmer baserade på pjäser
1890-talet på film
Brittiska biografifilmer
Domstolsfilmer
Rättsliga dramafilmer
Biografiska filmer om författare
Engelskspråkiga filmer
Oscar Wilde
Män utan kvinnor (novellsamling av Murakami)

Män utan kvinnor är en novellsamling av den japanske författaren Haruki Murakami utgiven 2014. 

Novellerna skildrar alla förhållandet mellan män och kvinnor i olika konstellationer. Novellen Samsa in love anspelar på huvudpersonen i Franz Kafkas novell Förvandlingen och har ett omvänt händelseförlopp, om en insekt som finner sig förvandlad till människa. Titelnovellen Män utan kvinnor anspelar på Ernest Hemingways novellsamling med samma titel. 

Den engelska utgåvan av boken fick ett mycket positivt mottagande i The Guardian och The Independent. Vid sin svenska utgivning fick den ett blandat mottagande. Några kritiker framhåll Murakamis förmåga att frammana bitterljuvt melankoliska stämningar, men författaren kritiserades också för sitt sätt att skildra kvinnor.

Innehåll
Drive my car
Yesterday
Oberoende organ
Sheherazade
Kino
Samsa in love
Män utan kvinnor

Referenser

Verk av Haruki Murakami
Japanska novellsamlingar
Skönlitteratur 2014