kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Apache (dans)

Apache eller apachedans, ursprungligen La Danse Apache, är en mycket dramatisk pardans som inom populärkulturen förknippas med gatukulturen i Paris i början av 1900-talet. Namnet refererar till den våldsamma gängkriminella subkultur som kallades just Apache.

Dansen beskrivs ibland som en våldsam "diskussion" mellan en prostituerad och en hallick. I dansen ingår låtsasslag, att mannen kastar kvinnan till marken eller lyfter henne samtidigt som hon kämpar för att komma loss eller spelar avsvimmad. Ibland slår även kvinnan tillbaka. På flera sätt delar dansen många karaktärsdrag med teaterslagsmål.

Ursprung 
Under Fin de siècle kallades unga medlemmar i Paris kriminella gäng i fransk press för Apache, vilket refererade till den rasistiska uppfattningen att de nordamerikanska urinvånarna apacher skulle vara extra vilda och grymma. År 1908 sökte de båda dansarna Maurice Mouvet och Max Dearly efter inspiration på barer där dessa gängmedlemmar hängde. Utifrån rörelser som de sett på dessa dansställen skapade de dansen som de gav namnet Apache. Max Dearly framträdde med dansen första gången 1908 i Paris på restaurangen Les Ambassadeurs och Maurice i Oostende vid Kursaal. En kort tid senare, under sommaren 1908 framförde Maurice och hans partner Leona dansen vid Maxim’s och Max Dearly gjorde ett ännu större intryck när han tillsammans med sin partner Mistinguett framförde dansen på Moulin Rouge i föreställningen La Revue du Moulin.

Referenser 
Texten bygger på en översättning av engelskspråkiga wikipedias artikel Apache_(dance)

Noter 

Danser
Kultur i Paris
Council of Ex-Muslims of Britain

Council of Ex-Muslims of Britain är den brittiska grenen av Zentralrat der Ex-Muslime. Den bildades i Westminster 22 juni 2007. CEMB skriver i sitt manifest att de inte vill bli representerade av regressiva ledare i det muslimska civilsamhället. Föreningen bekänner sig till rationellt tänkande, allmängiltiga rättigheter och sekularism. Föreningens grundande sponsrades av The British Humanist Association och National Secular Society. En nyckelperson och talesperson i föreningen är Maryam Namazie. Hon hotades efter att ha grundat organisationen.

Enligt en intervju i The Guardian uppger föreningen att de hjälper cirka 350 personer om året varav flertalet har hotats på grund av att de lämnat islam, antingen av sina egna familjemedlemmar eller av islamister.

Manifestet beskriver krav som att rätten att kritisera religion, separation av religion och stat och att skydda barn ifrån manipulering och illabehandling i religionens namn och av religiösa institutioner.

I december 2015 startade CEMB en kampanj för att lämna religionen med hjälp av hashtaggen #ExMuslimBecause, där muslimer berättade om varför de lämnat sin religion.

Se även 

 Lista över apostasimuslimska organisationer

Källor

Noter

Föreningar i Storbritannien
Organisationer bildade 2007
Islamkritik
Apostasi från islam
Etapplopp

Etapplopp är en variant av sporttävlingar där tävlingen delas upp i olika etapp som kan vara sträckor eller heat. För cykeltävlingar på landsväg kan det vara med en etapp om dagen under ett varierande antal dagar (från 3-4 till över 20).

Exempel
 Landsvägscykling: Tour de France är ett exempel där tävlingen pågår under tre veckor med bara två vilodagar då man inte tävlar. Varje dag så cyklas cirka 15-20 mil.
 Rallytävlingar: Rally-VM körs under en säsong i ett flertal specialsträckor i olika länder där den totala tiden avgör vem som vinner tävlingen.

Referenser

Noter

Översättning

Sporttermer
Apache (subkultur)

Les Apaches () var en våldsam kriminell subkultur i Paris i början av 1900-talet som omfattade huliganer, rånare, gatugäng, organiserad brottslighet och andra kriminella. Namnet, som initialt främst användes i den franska pressen om gatugäng, refererar till en fördomsfull uppfattning om de Nordamerikanska urinvånarna apacherna som extra vilda och grymma. Efter att ryktet om de parisiska gängens våldsamhet spridit sig över Europa användes begreppet även om gäng i andra länder, som de "ryska apacherna".

Som kulturell influens 
Vissa delar av den stil som associerades med apacher influerade fransk och internationell populärkultur, som dansen apache och modet med den stora grova skjortan, stor keps och scarf runt halsen. Det erbjöds undervisning i den speciella Parisslang, så kallad argot, som talades av apacher. 

Den franska 10-delade, och tillsammans sju timmar långa stumfilmen Les Vampires från 1915 handlar om ett apachegäng som kallas "Les Vampires" (Vampyrerna). Emilio Ghione La Mort gjorde en serie filmer där bara I topi grigi (1918), Anime buie (1916) och delar av Dollari e fracks (1919) finns kvar; de handlar om de "nobla" apachegängen i Paris' undre värld.

Den franska konst- och musikergrupperingen Les Apaches som bildades ungefär år 1900, och vars främsta medlem var tonsättaren Maurice Ravel, tog sitt namn för att referera till de kriminella gängen.

Noter 
Texten bygger på en översättning av engelskspråkiga wikipedias artikel Apaches (subculture) läst 2017-08-18''

Brott i Frankrike
Huliganism
Gäng
Glädjens stad

Glädjens stad (eng: City of Joy) är en fransk-brittisk dramafilm från 1992 i regi av Roland Joffé. Filmen är baserad på Dominique Lapierres roman med samma namn. I huvudrollerna ses Patrick Swayze, Om Puri och Shabana Azmi.

Rollista i urval 
 Patrick Swayze - Max Lowe
 Om Puri - Hazari Pal
 Pauline Collins - Joan Bethel
 Vishal Slathia - Joey Barton
 Shabana Azmi - Kamla H. Pal
 Ayesha Dharker - Amrita H. Pal
 Santu Chowdhury - Shambu H. Pal
 Imran Badsah Khan - Manooj H. Pal
 Shyamanand Jalan - Mr. Ghatak
 Anjan Dutt - Dr Sunil
 Art Malik - Ashok Ghatak
 Nabil Shaban - Anouar
 Sanjay Pathak - Shoba
 Debatosh Ghosh - Ram Chande
 Sunita Sengupta - Pormina
 Loveleen Mishra - Shanta
 Pavan Malhotra - Ashish

Externa länkar 

Filmer 1992
Brittiska dramafilmer
Franska dramafilmer
Filmer från TriStar Pictures
Francisco Vila y Goiri

Francisco Vila y Goiri, född 1830 i Madrid, död där 1898, var en spansk skriftställare.

Vila y Goiri var en tid anställd som sekreterare vid krigsdomstolen i Quipro på Filippinerna och utövade samtidigt journalistisk verksamhet. Efter återkomsten till Madrid 1883 ägnade han sig uteslutande åt litterär verksamhet, vars resultat är bland annat Medea, El alìsmo, El halconero, La mala senda, La venganza de un merido, Un sobrino postizo och Un ramo de tioletas. Dessutom utgav Vila y Goiri en diktsamling, Ensayos poeticos, samt flera litterära och politiska essayer.

Källor 

  
  

Spanska poeter
Spanskspråkiga poeter
Spanska essäister
Spanskspråkiga essäister
Poeter under 1800-talet
Spanska författare under 1800-talet
Författare från Madrid
Födda 1830
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Tre önskningar (film, 1995)

Tre önskningar (engelska: Three Wishes) är en amerikansk dramafilm från 1995 i regi av Martha Coolidge. I huvudrollerna ses Patrick Swayze, Mary Elizabeth Mastrantonio och Joseph Mazzello.

Rollista i urval 

Patrick Swayze - Jack McCloud
Mary Elizabeth Mastrantonio - Jane Holman
Joseph Mazzello - Tom Holman
Seth Mumy - Gunny Holman
D.B. Sweeney - Jeffrey Holman (ej krediterad)
David Marshall Grant - Phil
Jay O. Sanders - Coach Schramka
Michael O'Keefe - Tom som vuxen
John Diehl - Lelands pappa
Diane Venora - Joyce
David Zahorsky - Leland
Brian Flannery - Brian
Brock Pierce - Scott

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1995
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
1955 på film
Filmer om uppfyllda önskningar
Christer Tistam

Christer Tistam, född 26 maj 1960 i Oscars församling i Stockholms stad, är en svensk militär.

Biografi
Tistam avlade officersexamen vid Krigsskolan 1982 och utnämndes samma år till löjtnant vid Svea livgarde, där han tjänstgjorde under resten av 1980-talet. Han befordrades 1983 till kapten. Han befordrades 1989 till major och tjänstgjorde i mitten av 1990-talet vid Livgardesbrigaden. I slutet av 1990-talet var han placerad vid Värmlandsbrigaden och tjänstgjorde vid Högkvarteret. Han har också varit chef för Gardesbataljonen vid Livgardet och har deltagit i internationella insatser som samverkansofficer i Bosnien och som ställföreträdande brigadchef i Kosovo. Efter att ha befordrats till överstelöjtnant var han chef för Värnpliktssektionen i Utbildningsavdelningen i Grundorganisationsledningen vid Högkvarteret 2001–2003. Han var därtill ledamot av Nämnden för personalvård för totalförsvarspliktiga 2001–2003.

Efter befordran till överste var han 2008–2011 ställföreträdande chef för Livgardet. Åren 2009–2010 var han chef för svenska insatsen i Afghanistan. Åren 2014–2017 var han chef för Livgardet och befälhavare för Militärregion Mitt. Tistam blev den siste chefen vid Livgardet som innehade rollen som både regementschef och chef för Militärregion Mitt, eftersom rollen fördelades på två personer efter att han avgick. Sedan den 1 november 2017 är Tistam chef för Säkerhetsinspektionen i Högkvarteret.

Referenser

Födda 1960
Levande personer
Män
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Anders Larsson (orgelbyggare)

Anders Larsson, född 20 oktober 1791 i Rya socken, död 10 januari 1865 i Skivarp, var en svensk amatörorgelbyggare, byggmästare och mjölnare.

Larsson hade ingen examen i orgelbyggeri. Han byggde mellan 1829 och 1843 cirka 15 orglar i Skåne. Han fick 1839 avslag på ansökan om orgelbyggarprivilegium hos Kommerskollegium. Efter det överlät han det mesta av byggeriet till sonen och orgelbyggaren Johan Lambert Larsson.

Biografi
Larsson föddes 20 oktober 1791 på Esborrarp i Rya socken. Han var son till åbon Lars Andersson (1754–1815) och Karna Bengtsdotter (född 1770). Han bodde förre 1817 i Östra Vemmerlöv. Larsson flyttade 1817 till Skvalte kvarn i Stora Herrestad. Larsson flyttade 1818 till Svenstorps kvarn i Stora Köpinge socken tillsammans med sin hustru. Han kom där att börja arbeta som kvarnbyggare. De flyttade 1831 till Källesjö väderkvarn i Hedeskoga socken. Larsson började där att arbeta som orgelbyggare. Omkring 1849 började Larsson att arbeta som byggmästare. 1857 flyttade de till Ystad. 1858 flyttade de till Skivarp 19. Larsson avled 10 januari 1865 i Skivarp.

Familj
Larsson gifte sig första gången före 1818 med Elisabeth Chatarina Kamp (1777–1847). Hon var dotter till inspektor Johannes Kamp och Judit Christina Qviding. De fick tillsammans sonen Johan Lambert Larsson (1818–1887).

Larsson gifte sig andra gången 1848 med Christina Larsson Ahlgren (född 1793). Hon var dotter till ladufogden Lars Ahlgren och Bottilla i Baldringe.

Lista över orglar

Litteratur och källor

Noter

Svenska orgelbyggare
Födda 1791
Avlidna 1865
Män
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
John Deere Classic

John Deere Classic är en professionell golftävling på den amerikanska PGA Touren. Tävlingen spelas årligen i juli, veckan innan British Open, på golfbanan TPC Deere Run i staden Silvis. 

Tävlingen började som Quad Cities Open 1971, men först 1972 blev tävlingen en officiell PGA Tourtävling. Tävlingen spelades då på Crow Valley Country Club, för att sedan spelas på Oakwood Country Club åren 1975–1999. Sedan år 2000 spelas den på TPC Deere Run med John Deere som titelsponsor. D.A. Weibring designade TPC Deere Run, Weibring spelade själv på PGA Touren och vann John Deere Classic tre gånger (1979, 1991 och 1995).   

Michelle Wie spelade tävlingen 2005 och 2006. År 2005 gick hon på 70-71 (-1 under par) och var ett slag ifrån att klara kvalgränsen. Året därpå gick hon på 77 slag första 18, för att under fredagens rond avbryta tävlingen, påstående att hon fick värmeslag, och lämnade golfklubben i ambulans.

Under den första rundan av 2010 års upplaga av tävlingen hade Paul Goydos 59 slag (-12 under par) och blev den fjärde spelaren någonsin att gå under 60 slag på 18 hål under en PGA Tourtävling.

Steve Stricker är den enda spelaren som har vunnit tävlingen tre år i rad (2009–2011). Jordan Spieth vann sin första PGA Tourtävling i John Deere Classic 2013, och var vid tillfället 19 år gammal, vilket gjorde honom till den första tonåringen att vinna en PGA Tourtävling sedan 1931.

Vinnare 

^ Indikerar att tävlingen spelades över 54 hål.

Flerfaldiga vinnare 
År 2017 var det 6 spelare som har vunnit tävlingen mer än en gång:
 3 vinster
 D. A. Weibring: 1979, 1991, 1995
 Steve Stricker: 2009, 2010, 2011
 2 vinster
 Deane Beman: 1971, 1972
 Scott Hoch: 1980, 1984
 David Frost: 1992, 1993
 Jordan Spieth: 2013, 2015

Källor 

Golftävlingar på PGA Tour
John Deere
Johan Lambert Larsson

Johan Lambert Larsson, född 29 augusti 1818 i Stora Köpinge socken, död 2 maj 1887 i Ystad, var en svensk orgelbyggare i Ystad.

Larsson var son till amatörorgelbyggaren Anders Larsson. Fick lära sig att bygga orglar hos Anders Larsson och tog examen 1840. Efter det tog han över faderns verkstad.

Biografi
Larsson föddes 29 augusti 1818 på Svenstorps kvarn i Stora Köpinge socken. Han var son till kvarnbyggaren Anders Larsson och Elisabet Chatarina Kamph. De flyttade 1831 till Källesjö väderkvarn i Hedeskoga socken.

Larsson var mellan 1837 och 1838 lärling hos orgelbyggare Gustaf Andersson, Stockholm. 1844 bodde Larsson på Oretorp 1 i Vittsjö. Familjen flyttade 1845 till Allavadstorp i Nedraby, Övraby socken.

Familjen flyttade 1852 till Ystad och bosatte sig på Väderkvarnen 1. 1865 flyttade familjen till nummer 163/164 i Ystad. Hans hustur avlder där 1866. 1867 flyttade han med tre av sina barn till nummer 463 i staden. Redan året därpå 1868 bosatte de sig på Kvarnen 1. 1878 flyttade han till 389b. 1882 flyttade han till nummer 172.

Familj
Larsson gifte sig 28 februari 1843 i Vittsjö sig med Marianne Elisabeth Waldau (1814–1866). De fick tillsammans barnen Anders Gustaf (född 1844), Carl Nicolaus (född 1845), Elisabeth Anna Sophia (född 1847), Alfrid Reinhold (född 1849), Charlotta Johanna Erika, (1851–1882) och Oscar Christian (1854–1854).

Lista över orglar

Gesäller
1843–1847 - Johannes Hansson Grankvist (född 1822). Han var en snickarlärling hos Larsson.
1844–1846 - Carl Petter Lundsten (född 1823). Han var en snickargesäll hos Larsson.
1844–1845 - Johan Peter Holmberg (född 1815). Han var en snickargesäll hos Larsson.
1847–1848 - Nils Nilsson Dahlskog, född 7 december 1822 i Hassle-Bösarp. Han var en snickargesäll.
1848–1850 - Olof Fredrik Westendahl, född 16 januari 1823 i Mellby. Han var en snickargesäll.
1850–1855 - Nils Peter Holmberg (född 1822). Han var en snickargesäll hos Larsson.
1850–1858 - Mårten Larsson (född 1826). Han var en gesäll hos Larsson.
?-1855 - Hindric Samuel Lehartan (född 1833). Han var en gesäll hos Larsson.
1856–1857 - Peter Edwin Nilsson (född 1833). Han var en gesäll hos Larsson.

Litteratur och källor

Svenska orgelbyggare
Födda 1818
Avlidna 1887
Män
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
Lars Kinström

Lars Kinström, född 14 augusti 1710 i Risinge, Östergötlands län, död 6 december 1763 i Hedvig Eleonora församling Stockholm, var en svensk organist och instrumentmakare i Stockholm. Hans systerson Matthias Lundbom var klavermakare och organist i Stockholm.

Biografi
Kinström föddes 14 augusti 1710 i Risinge socken, Östergötlands län och var son till befallningsmannen på Finspångs slott Vaste Kinström (1673–1738) och Rebecka Wetterström (död 1729). Fadern härstammar från Kisa socken och modern hör eventuellt till den släkt Wetterström som har anknytning till Malexander. 

Kinström studerad 1730–1731 i Uppsala. Han var domkyrkoorganist 1736–1737 i Strängnäs domkyrkoförsamling. Kinström var organist 1738–1763 i Ladugårdslands församling, Stockholm (Hedvig Eleonora kyrka). De bor där på kvarteret valfisken nr 39. Blev 1741 erbjuden tjänst som domkyrkoorganist i Åbo domkyrka, men tillträde aldrig tjänsten.

1742 fick Kinström beviljat privilegium att bygga cembalo, klavikord och klaver d'amour med mera. Han byggde även cymbaler och orgelverk.

Han ägde ett hus på kvarteret Valfisken nummer 35 i Hedvig Eleonora, Stockholm.

Han avled av slag den 6 december 1763 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm och begravs den 10 december.

Familj
Kinström gifte sig omkring 1736  första gången med Maria Elisabeth Ekman (död 1748). Hon var dotter till organisten Lars Ekman i Strängnäs. De får tillsammans en Rebecka Christina (född före 1736), Johanna Charlotta (född 1739), Catharina Elisabeth (född 1742), Maja Gretha (född 1745) och Jacob (född 1746).

Kinström gifte sig andra gången 10 oktober 1751 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm med Christina Westervik. Hon var dotter till snickaråldermannen Erik Westerwik. De får tillsammans barnen Lars (född 1753), Erik Vaste (född 1755), son (född 1757) och Johan Gustaf (född 1759).

Instrument

Lista över orglar

Lista över klaver
1748 - Klavikord med bihängd pedal. Står idag på Jämtlands museum.
1752 - Klavikord. Tillhörde 1903 Vicke Andrén. Står idag på Musikmuseet i Stockholm.
Två stycken cembalo.

Medarbetare
Anders Svalberg (född 1715). Han var 1754 gesäll hos Kinström. Han var gifte.
Jacob Westervik. Han var 1760 gesäll hos Kinström.
Matthias Lundbom. Han var 1760 lärogosse hos Kinström.

Litteratur och källor
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:149 (1751) Sida: 763-767
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:197 (1764) Sida: 949-955
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:284 (1786) Sida: 71-75

Fotnoter

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
födda 1710
Avlidna 1763
Män
Personer från Risinge socken
Svenska klavikordbyggare
Svenska orgelbyggare under 1700-talet
11:14

11:14 (eng: 11:14) är en amerikansk-kanadensisk komedifilm från 2003 i regi av Greg Marcks. Filmens scener cirklar alla runt det centrala klockslaget 11:14.

Rollista i urval 
 Henry Thomas - Jack Levine
 Blake Heron - Aaron Lewis
 Barbara Hershey - Norma
 Clark Gregg - George Hannagan
 Hilary Swank - Buzzy
 Shawn Hatosy - Duffy Nichols
 Stark Sands - Tim
 Colin Hanks - Mark
 Ben Foster - Eddie
 Patrick Swayze - Frank
 Rachael Leigh Cook - Cheri
 Jason Segel - Leon
 Rick Gomez - Kevin

Externa länkar 

Filmer 2003
Amerikanska komedifilmer
Kanadensiska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer om döden
Amerikanska kriminalkomedier
Eric Kuper

Eric Kuper, var en svensk orgelbyggare i Vårdinge socken.

Lista över orglar

Referenser

Noter 

Svenska orgelbyggare
Män
Svenska orgelbyggare under 1700-talet
Ekenäs järnvägsstation

Ekenäs järnvägsstation () är en järnvägsstation i Ekenäs i Raseborgs stad i Finland.

Stationen öppnades den 8 oktober 1873 samtidigt med Hangö-Hyvinge banan. Vid stationen stannar rälstågen som går mellan Hangö och Karis. Stationsbyggnaden är ritad av Knut Nylander.

Ekenäs har haft järnvägsgård men den togs bort 1996. Biljettförsäljningen upphörde i september 2008, men senare har stationen fått en biljettautomat.
Ekenäs busstation ligger på andra sidan byggnaden.

Källor 

Ekenäs
Järnvägsstationer i Finland
Järnvägsstationer invigda 1873
1873 i Finland
Jöran Orgellekare

Jöran Orgellekare var en svensk orgelbyggare och organist.

Lista över orglar
1598 Sankt Laurentii kyrka, Söderköping. Byggde färdigt denna orgel.

Litteratur och källor

Svenska orgelbyggare
Män
Svenska orgelbyggare under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Arsenikförgiftning

Arsenikförgiftning är ett tillstånd som uppstår till följd av förhöjda halter av arsenik i kroppen. Om exponeringen skett under en kortare period kan symptomen omfatta kräkningar, buksmärta, encefalopati, och tunn, vattning, ibland blodinnehållande diarré. Exponering under längre tid kan ge upphov till förtjockning av huden, mörkare hud, buksmärta, diarré, hjärtsjukdom, domningar och cancer.

Den vanligaste orsaken till långvarig exponering är intag genom förorenat dricksvatten. Grundvatten blir oftast förorenade naturligt, men förorening av grundvatten kan även ske till följd av gruvdrift eller jordbruk. Halter i dricksvatten bör enligt rekommendation understiga 10 ug/l (10 delar per miljard). Andra källor till exponering kan vara från giftavfallsplatser och genom intag av traditionell folkmedicin. De flesta fall av arsenikförgiftning är oavsiktliga. Arsenik verkar genom att förändra funktion hos kring 200 olika enzym i kroppen. Diagnosen arsenikförgiftning ställs efter prov av urin, avföring, blod eller hår.

Förebyggande åtgärder är att undvika vatten som innehåller hög halt av arsenik. Detta kan göras genom att använda särskilda filter eller genom att använda regnvatten istället för grundvatten. Det saknas stöd för någon specifik behandling vid långvarig exponering. Vid akut förgiftning är behandling mot dehydrering av stor vikt. Dimerkaptosuccinsyra (DMSA) eller dimerkaptopropansulfonat (DMPS) kan användas, medan dimerkaprol (BAL) inte rekommenderas som behandling. Hemodialys är också en möjlig behandling.

Genom sitt dricksvatten exponeras fler än 200 miljoner människor i världen för högre än vad som anses vara säkra nivåer av arsenik. De värst drabbade områdena är Bangladesh och Västbengalen. Akut förgiftning är ovanlig. Toxiciteten hos arsenik har beskrivits så långt tillbaka som till 1500 f.kr. i Ebers papyrusen.

Källor

Externa länkar 
Giftinformationscentralens databas för läkare - Arsenik

Arsenik
Arbetsskador
Förgiftningar
Flugplatz Wiesbaden-Erbenheim

Wiesbaden-Erbenheim flygplats  (tyska: Flugplatz Wiesbaden-Erbenheim) är en militär flygplats utanför staden Wiesbaden. 

Flygplatsen ligger 8 kilometer öster om Wiesbadens stadscentrum, ägs och drivs av USA:s armé och går även under benämningen Lucius D. Clay Kaserne och fungerar som högkvarter för United States Army Europe (armékomponenten till United States European Command). På flygplatsen jobbar runt 14.000 personer. Den invigdes 1929 och har en startbana.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

 US-Garnison
 AFN Wiesbaden

Flygplatser invigda 1929
Wiesbaden
Wiesbaden
Wiesbaden
Carl Sundman

Carl Wilhelm Ignatius Sundman, född 17 december 1810 i Helsingfors, död där 14 maj 1889, var en finländsk affärsman och kommerseråd.

Carl Sundman var son till Gustaf Wilhelm Sundman och adoptivfar till Gösta Sundman. 

Han fortsatte och utvidgade en av fadern grundad rederirörelse med bland annat trävaruexport till Spanien. Han verkade som direktör för Ulrikasborgs skeppsvarvsbolag och var bland annat en betydande delägare i flera järnbruk.

Sundman var från 1842 en av stadens äldste i Helsingfors och kom att ha ett dominerande inflytande över stadens styrelse under flera årtionden. Bland annat tog han flera betydelsefulla initiativ till stadens förskönande.

Hans intresse för trädgårdsskötsel tog sitt uttryck i omsorg om stadens parker och planteringar, bland annat tillkom planteringarna i Brunnsparken på hans initiativ.

Källor

Externa länkar 

Avlidna 1889
Födda 1810
Näringslivspersoner från Helsingfors
Män
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Personer inom Finlands näringsliv under 1800-talet
Karin Schön

Karin Schön, född 17 maj 1962, är en svensk friidrottare (medel- och långdistanslöpare) som tävlar för klubben IF Kville.

Vid EM 2002 i München deltog Schön i maraton och kom i mål på 21:a plats.
År 2017 slog Schön Evy Palms då 19 år gamla svenska rekord i maraton för åldersklassen K55 vid Göteborg Marathon med tiden 3:03:04.

Personliga rekord 

Utomhus 
3 000 meter – 10:53,81 (Göteborg 7 juni 2015)
5 000 meter – 17:46,61 (Göteborg 27 augusti 2002)
10 000 meter – 35:12,65 (Växjö 24 augusti 2001)
10 km landsväg – 35:38 (Stockholm 26 augusti 2001)
Halvmaraton – 1:18:29 (Göteborg 25 maj 2002)
Maraton – 2:38:21 (Ferrara, Italien 17 mars 2002)

Inomhus 
3 000 meter – 9:59,8 (Göteborg 2 februari 2002)

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Svenska långdistanslöpare
Svenska terränglöpare
Levande personer
Födda 1962
Kvinnor