kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Neuhof an der Zenn

är en köping (Markt) i Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i Regierungsbezirk Mittelfranken i förbundslandet Bayern i Tyskland. 

Köpingen ingår i kommunalförbundet Neuhof an der Zenn tillsammans med kommunen Trautskirchen.

Referenser 

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim
Osing

är ett kommunfritt område i Landkreis Neustadt an der Aisch-Bad Windsheim i Regierungsbezirk Mittelfranken i förbundslandet Bayern i Tyskland.

Referenser 

Kommunfria områden i Bayern
Björn Nybergh (jurist)

Björn August Nybergh, född 14 mars 1922 i Helsingfors, död 10 juni 2010, var en finsk jurist.  Han har arbetade som justitieråd vid Finlands högsta domstol från 1977.

Referenser

Externa länkar 
 Kuka kukin on 1978 (finskt uppslagsverk, Projekt Runeberg), s. 658.

Avlidna 2010
Födda 1922
Justitieråd i Högsta domstolen (Finland)
Män
Finländska jurister under 1900-talet
Jurister från Helsingfors
Björn Nyberg

Björn Nyberg eller Björn Nybergh kan syfta på:

 Björn Nybergh (1922–2010), finsk jurist och justitieombud
 Björn Nyberg (båtbyggare) (1933–2010), finsk båtbyggare
 Björn Nyberg (författare) (född 1929), svensk fantasyförfattare
Catherine Donovan

Catherine Donovan, även känd som Mrs. C. Donovan, född 1826, död 1906, var en amerikansk modeskapare och designer.

Hon föddes på Irland och emigrerade till USA. Hon studerade modedesign i Paris och etablerade sig i New York, där hon hade egen butik med showroom (efter 1900 på Madison Avenue). Hon sålde fransk design av Charles Frederick Worth och Pingat. Hennes egen design var kraftigt influerad av samtida fransk design, vilket bland annat märks i de historiska detaljer hon favoriserade i sina kläder. Hon var den modeskapare som under andra hälften av 1800-talet ofta anlitades av New Yorks överklass. 

Philadelphia Museum of Art beskrev henne: 
“After her death in 1906, Irish-born Catherine Donovan was described by the New York Times as "the pioneer dressmaker of the 400," for dressing New York's social elite known as the "400." She owned a building on Madison Avenue at 40th Street, where she sold imported gowns from leading Paris couturiers such as Charles Frederick Worth and Emile Pingat. At least once, her employees' baggage was seized at U.S. customs on suspicion of smuggling. It was common practice for seized goods to be auctioned publicly, and in 1893 over five hundred people attended an auction of Worth, Pingat, and other gowns seized from Donovan.”

Många av hennes klädskapelser finns bevarade och utställda på Metropolitan Museum of Art.

Referenser

Kvinnor
Födda 1826
Avlidna 1906
Amerikanska modeskapare
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Josepha Vallaster-Leibinger

Josepha Vallaster-Leibinger, född 1808, död 1874, var en österrikisk entreprenör.

Hon var dotter till soldaten och frukthandlaren Franz Leibinger och Katharina Bechtold, mor till Eduard Vallaster och Johann Vallaster och farmor till entreprenören Otto v. Furtenbach och historikern Christoph Vallaster. 

Hon föddes i Levis i Bayern. Hon öppnade en textilbutik 1830 och fick tillstånd att handla med kläder, ull, bomull och sidenvaror 1837 i Altenstadt. Hon utvidgade efterhand sin affärsverksamhet och öppnade 1840 den första modeaffären i Feldkirch, och sålde modevaror från Italien och Schweiz till furstendömet Liechtenstein.

Referenser

Kvinnor
Födda 1808
Avlidna 1874
Personer inom Österrikes näringsliv under 1800-talet
Personer från Feldkirch
Caroline Märklin

Caroline Märklin, född 1826, död 1893, var en tysk entreprenör.

Hon gifte sig 1859 med fabrikören Theodor Friedrich Wilhelm Märklin (1817–1866), som samma år grundade leksaksföretaget Märklin, och 1868 med Julius Eitel (d. 1886). 

Hon var sin makes medarbetare då han byggde upp Märklin-företaget. Hon reste på makens uppdrag runt i Tyskland och Schweiz som företagets representant och har kallats sin tids första kvinnliga reseförsäljare. Då han avled mitt under detta arbete fortsatte hon att bygga upp företaget till ett världsberömt leksaksföretag, med export till 80 länder. Varken hennes andre make eller hennes söner Eugen och Carl var särskilt intresserade av företaget, så hon skötte det ensam från 1866 till hon 1888 formellt överlät det på sina söner.

Referenser

Kvinnor
Födda 1826
Avlidna 1893
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Personer från Ludwigsburg
Antonina Ivanovna Gribusjina

Antonina Ivanovna Gribushina, född 1840, död 1911, var en rysk entreprenör.

Hon var gift med Mikhail Ivanovich Gribushin, borgmästaren i Kungur 1872-1876 och ägare av ett av Rysslands största te- och sockerföretag. Hon ärvde makens företag efter hans död 1889 och blev därmed en av Tsarryssland största affärsmagnater. Hon var också känd som filantrop och barnhemmet Mikhailo-Kirillovsky i Kungur 1891.

Referenser

Kvinnor
Födda 1840
Avlidna 1911
Personer inom Rysslands näringsliv under 1800-talet
Personer inom Rysslands näringsliv under 1900-talet
Nadezjda Aleksejevna Stenbock-Fermor

Nadezjda Aleksejevna Stenbock-Fermor, född 1815, död 1897, var en rysk entreprenör.

Hon var dotter och arvtagare till gruvmagnaten Savva Yakovlevitj Yakovlev. 

Hon ärvde 1849 sin fars gruvor och åtta metallurgiska anläggningar i Perm-provinsen i Ural. Hennes arv gjorde henne till en av Rysslands rikaste kvinnor under 1800-talet. Hon skötte dessutom sina affärer personligen: sedan hon 1852 blivit änka gjorde hon det ensam.

Referenser

Kvinnor
Födda 1815
Avlidna 1897
Personer inom Rysslands näringsliv under 1800-talet
Natalja Aleksejevna Koltovskaja

Natalja Aleksejevna Koltovskaja, född 1773, död 1834, var en rysk entreprenör.

Hon var dotter till en kejserlig hovleverantör och gruvmagnat och blev en av Rysslands största gruvmagnater då hon som omyndig 1787 ärvde flera av Rysslands största koppargruvor av sin far. Hon gifte sig 1789, men lämnade 1794 sin make sedan hon rymt med en älskare, och begärde 1796 framgångsrikt skilsmässa och att få överta kontrollen över sitt arv av sin make, som dittills hade skött hennes företag, en skandal som tilldrog sig stort uppseende.

Referenser

Kvinnor
Födda 1773
Avlidna 1834
Personer inom Rysslands näringsliv under 1800-talet
Personer från Sverdlovsk oblast
Personer inom Rysslands näringsliv under 1700-talet
Varvara Aleksandrovna Sjachovskaja

Varvara Aleksandrovna Sjachovskaja (ryska: Варва́ра Алекса́ндровна Шаховская) , född 1748, död 1823, var en rysk entreprenör.

Hon och hennes systrar ärvde tillsammans med sin syster 1752 Kusje-Aleksandrovskij järnsmältnings- och järntillverkningsanläggning efter sin far, vilket gjorde henne till en betydande affärsmagnat, då hennes arv hade nationell betydelse. Hon levde från 1773 separerad från sin make och bodde i Paris med sin dotter. År 1792 gifte sig hennes dotter med prins Louis d'Arenberg (1757–1795), som i Ryssland ansågs som en äventyrare. Detta ledde till att Katarina den stora beordrade henne att återvända till Ryssland med sin dotter utan sin svärson, vars giftermål ogiltigförklarades, med hot om att annars få sin egendom, som placerades under hennes morbrors förmyndarskap, konfiskerad. Det hela blev en stor skandal.

Referenser

Kvinnor
Födda 1748
Avlidna 1823
Personer inom Rysslands näringsliv under 1700-talet
Personer inom Rysslands näringsliv under 1800-talet
Mottagare av Sankta Katarinas orden
Personer från Moskva
Brukspatroner under 1700-talet
Anna-Joséphine Dufour-Onofrio

Anna-Joséphine Dufour-Onofrio, född 1817, död 1901, var en fransk-schweizisk entreprenör.

Hon var dotter till Michele Gaetano Onofrio, tyllfabrikant i Lyon, och gifte sig 1840 med Pierre Antoine Dufour, ägare av Dufour & Cie i Thal i Schweiz, ett företag som tillverkade silke för sildukar. Hon blev änka 1842 och utvecklade företaget till ett internationellt betydande företag. På några år gick företaget från 50 till 600 vävstolar. Hon specialiserade sig på storhåligt silke, sildukar särskilt tillverkade för att sila mjöl. 

Hon är ihågkommen för att ha grundat Thal-sjukhuset. Dufour & Cie förenades 1907 med Thal et Zurich och blev 1995 Sefar, som fortfarande är betydande.

Referenser

Kvinnor
Födda 1817
Avlidna 1901
Personer inom Schweiz näringsliv under 1800-talet
Personer från Lyon
Fort Moore

Fort Moore är en militärbas tillhörande USA:s armé på 74 000 hektar som är belägen i Chattahoochee County utanför staden Columbus i delstaten Georgia på gränsen till Alabama.

Bakgrund
Basen har fått sitt namn efter Henry L. Benning (1814-1875), en brigadgeneral i sydstatsarmén under amerikanska inbördeskriget.

Namngivningskommissionen som inrättades i och med 2021 års National Defense Authorization Act, för att ta bort hyllningar av Sydstaterna från anläggningar i USA:s försvarsdepartement, har under 2022 föreslagit ett namnbyte på basen till Fort Moore.

Verksamhet
Fort Moore är infanteriets hemplats eftersom United States Army Infantry School, där samtliga infanterister utbildas, funnits här sedan 1918, lika länge som anläggningen, som ursprungligen hette Camp Benning fram till 1922. Infanteriskolan ingår Maneuver Center of Excellence som är en del av United States Army Training and Doctrine Command.

På området finns även arméns Officer Candidate School (OCS), Western Hemisphere Institute for Security Cooperation och United States Army Armor School (som fram till 2010 fanns vid Fort Knox).

Se även
 Fort Novosel

Referenser

Noter

Externa länkar
 www.benning.army.mil

Militära anläggningar i Georgia
Muscogee County
Grigorij Denisenko

Grigorij Georgijevitj Denisenko, ryska: Григорий Георгиевич Денисенко, född 24 juni 2000, är en rysk professionell ishockeyforward som är kontrakterad till Florida Panthers i National Hockey League (NHL) och spelar för Charlotte Checkers i American Hockey League (AHL).

Han har tidigare spelat för Lokomotiv Jaroslavl i Kontinental Hockey League (KHL); Syracuse Crunch i AHL; HK Lada Toljatti i Vyssjaja chokkejnaja liga (VHL) samt Loko Jaroslavl i Molodjozjnaja chokkejnaja liga (MHL).

Denisenko draftades av Florida Panthers i första rundan i 2018 års draft som 15:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Grigori Denisenko NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Grigori Denisenko hockey stats and profile at hockeydb.com

Män
Födda 2000
Levande personer
Personer från Novosibirsk
Ryska ishockeyspelare
Ryska idrottare under 2000-talet
Spelare i Loko Jaroslavl
Spelare i Lokomotiv Jaroslavl
Spelare valda i NHL Entry Draft 2018
Spelare valda av Florida Panthers i NHL Entry Draft
Spelare i HK Lada Toljatti
Spelare i Syracuse Crunch
Spelare i Florida Panthers
Spelare i Charlotte Checkers (2010–)
Ella Junnila

Ella Juulia Junnila, född  6 december 1998  i Sastamala i Birkaland, är en finländsk höjdhoppare som representerar Tampereen Pyrintö. Junnila är dotter till friidrottaren Ringa Ropo, som tävlade i längdhopp. Hon tränas sedan juni 2021 av Tuomas Sallinen. Junnila har tidigare tränats av Jouko Kilpi och Mikko Rummukainen.

Karriär

2017–2019
I juli 2017 tävlade Junnila vid junior-EM i Grosseto, där hon inte gick vidare från kvalet. I juli 2018 satte Junnila ett nytt personbästa på 1,92 meter vid en tävling i Joensuu. Senare samma månad tog hon silver vid kalevaspelen i Jyväskylä med ett hopp på 1,86 meter. Månaden därpå slutade Junnila på totalt 17:e plats i kvalet vid EM i Berlin med ett hopp på 1,86 meter, vilket inte räckte för en finalplats.

I mars 2019 hoppade Junnila 1,85 meter i kvalet vid inomhus-EM i Glasgow, vilket inte räckte för en finalplats. I juni samma år satte hon ett nytt finskt rekord med ett hopp på 1,94 meter vid Paavo Nurmi Games. Månaden därpå förbättrade Junnila sitt finska rekord med en centimeter då hon klarade 1,95 meter vid en tävling i Tammerfors. Senare samma månad tog hon brons vid U23-EM i Gävle efter ett hopp på 1,92 meter. I augusti tog Junnila sitt första guld vid kalevaspelen i Villmanstrand med ett hopp på 	1,86 meter. Månaden därpå tävlade hon vid VM i Doha, men tog sig inte vidare från kvalet.

2021–2022
I februari 2021 förbättrade Junnila sitt eget finska inomhusrekord då hon hoppade 1,94 meter vid en tävling i Tammerfors. Senare samma månad tog hon guld vid finska inomhusmästerskapen i Jyväskylä med ett hopp på 1,90 meter. Månaden därpå vid inomhus-EM i Toruń satte Junnila ett nytt finskt rekord med ett hopp på 1,96 meter, vilket även gav ett EM-brons. I augusti samma år tävlade Junnila vid OS i Tokyo, där hon hoppade 1,86 meter i kvalet vilket inte räckte för en finalplats. Senare samma månad tog Junnila sitt andra guld vid kalevaspelen i Tammerfors med ett hopp på 1,91 meter.

I februari 2022 tog Junnila brons vid finska inomhusmästerskapen i Kuopio efter ett hopp på 1,88 meter. I juli 2022 vid VM i Eugene tog hon sig inte vidare från kvalet och slutade på 18:e plats med ett hopp på 1,86 meter. Följande månad vid kalevaspelen i Joensuu tog Junnila brons efter ett hopp på 1,85 meter.

Tävlingar

Internationella

Nationella

Finska friidrottsmästerskapen (utomhus):
2018:  – Höjdhopp (1,86 meter, Jyväskylä)
2019:  – Höjdhopp (1,86 meter, Villmanstrand)
2021:  – Höjdhopp (1,91 meter, Tammerfors)
2022:  – Höjdhopp (1,85 meter, Joensuu)

Finska friidrottsmästerskapen (inomhus):
2021:  – Höjdhopp (1,90 meter, Jyväskylä)
2022:  – Höjdhopp (1,88 meter, Kuopio)

Personliga rekord 

Utomhus 
Höjdhopp – 1,95 m (Tampere, 3 juli 2019)  

Inomhus 
Höjdhopp – 1,96 m (Toruń, 7 mars 2021)

Källor

Noter

Finländska höjdhoppare
Finländska mästare i friidrott
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1998
Levande personer
Kvinnor
Personer från Sastamala
Finländska idrottare under 2000-talet
Erhardt

Erhardt är ett efternamn med internationell spridning som burits av bland andra:

 Carl Erhardt (1897–1988), brittisk ishockeyspelare
 Eugen Erhardt (1889–1972), tysk-svensk medaljgravör och guldsmed
 Franz Erhardt (1864–1930), tysk filosof
 Greta Erhardt (1905–1995), svensk konstnär
 Heinz Erhardt (1909–1979), tysk komiker, underhållare, musiker och skådespelare
 Karl Erhardt (1873–1960), svensk militär
 Richard Erhardt (1876–1961), svensk militärläkare, målare och tecknare
Stigell

Stigell är ett efternamn som burits av bland andra:

 Anna-Lisa Stigell (1899–1975), finländsk arkitekt
 Jarl Stigell (1900–1992), finländsk ingenjör
 Richard Stigell (1880–1956), finländsk kemist
 Robert Stigell (1852–1907), finländsk skulptör
Oumou Sangaré

Oumou Sangaré, född 25 februari 1968 i Bamako är en malisk sångerska och musiker som framför wassouloumusik.

Sangaré kommer från Wassoulou söder om Niger.  Familjen flyttade till Bamako där Sangaré som ung började att sjunga för att tjäna pengar. Hon uppträdde inför en stor publik på Bamakos största arena, Stade des Omnisports när hon var sex år gammal. Som sextonårig turnerade hon kortvarigt i Europa som sångerska i bandet Djoliba Percussions. Sangaré spelade in sitt första album, Moussoulou, år 1991 tillsammans med den kända maliska arrangören Amadou Ba Guindo. Den blev en enorm succé i Västafrika och såldes i mer än 250 000 exemplar.

1995 turnerade hon med musikerna Baaba Maal och Femi Kuti och  bandet Boukman Eksperyans och har uppträtt internationellt på många stora scener, bland annat på WOMEX och Roskildefestivalen 2004.

Hennes sång Saa Magni spelades i en kärleksscen i Ridley Scotts film Kingdom of Heaven från 2005. Hon var en av artisterna i Herbie Hancocks The Imagine Project med nyinspelningar av John Lennons Imagine och fick en Grammy Award 2010 för en singel därifrån. 

Sangaré skriver sina egna texter, som är typiska för Wassouloumusiken, med tema som barnafödande, fertilitet och polygami och komponerar sin egen musik. Hon har öppnat ett hotell och en konsertlokal i Bamako och startat ett jordbruk samt  import och tillverkning av bilar av delar från Kina. Hon har också arbetat för olika ideella organisationer och utsågs till ambassadör för FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation 2003.

År 2017 spelade hon in albumet Mogoya efter en paus på åtta år.

Källor

Externa länkar

Kvinnor
Födda 1968
Maliska musiker
Levande personer
Personer i Mali under 1900-talet
Personer i Mali under 2000-talet
Personer från Bamako
Eukaryotisk översättning

Eukaryotisk översättning är den biologiska processen där budbärar-RNA översätts till proteiner hos eukaryota organismer. Den består av fyra faser: initiering, förlängning, avslutning och återvinning.

Referenser

Externa länkar 
 Animation hos wku.edu
 Animations hos nobelprize.org

Genuttryck
Qvarnström

Qvarnström är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Agnetha Hilding Qvarnström (född 1958), svensk jurist
 Ann-Sophie Qvarnström (född 1958), svensk silversmed och illustratör 
 Axel Wilhelm Qvarnström (1845–1927), svensk präst
 Birger Qvarnström (1924–2012), svensk ingenjör
 Carl Gustaf Qvarnström (1810–1867), svensk skulptör och målare
 Einar Qvarnström (1894–1983), svensk militär
 Emanuel Qvarnström (1918–1996), svensk författare
 Erik Gustaf Qvarnström (1779–1823), svensk kammartjänare och tecknare
 Gunnar Qvarnström (1920–1976), svensk litteraturforskare
 Ingrid Qvarnström (1891–1968), finländsk författare
 Niklas Qvarnström (född 1969), svensk författare och litteraturkritiker
 Petter Qvarnström (omkring 1730–1788), svensk orgelbyggare
 Pontus Qvarnström (1872–1918), svensk tennisspelare
 Titti Qvarnström (född 1979), svensk kock
 Ulla Qvarnström (1933–2017), svensk omvårdnadsforskare

Svenska efternamn
Eva Staaf

Eva Staaf, född 1973, är en svensk författare, radioregissör, och ljudberättare. Hon blev nominerad för Augustpriset 2014 inom kategorin Barn- och ungdomslitteratur för sin debutbok Tilly som trodde att. Ett år senare fick hon ett Stockholm Stads kulturstipendium. Staaf har producerat flera verk som har sänts i radio, som dramat Terapioffer i P4 och underhållningsserien Huset mittemot i P1 i 12 delar.

Priser och stipendier 

 Sveriges Författarförbunds radiopris 2014.
 Nominerad för Augustipriset 2014 inom kategorin Barn- och ungdomslitteratur för sin debutbok Tilly som trodde att.
 Stockholm Stads kulturstipendium 2015.
 Prix Ex Aequo:s regipris 2020 för Drama för unga-produktionen Bröderna Lejonhjärta.

Referenser
libris

Kvinnor
Födda 1973
Levande personer
Svenska författare under 2000-talet
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Janine Benyus

Janine Benyus, född 1958 i New Jersey, USA är en amerikansk forskare och författare känd försitt arbete med biomimetik.

Biografi
Janine Benyus växte upp i mindre stad nära till skog och äng. Hon var fascinerad av vildmarken och hennes föräldrar gav henne fältfloror, herbarium och mikroskop. Staden växte och familjen flyttade längre ut på landet. Detta hände flera gånger och hon hade nära till orörd natur. Benyus tog examen vid Rutgers University i början av 1980-talet och fick anställning vid forskningslaboratorium. Hon började översätta vetenskapliga artiklar till begriplig engelska. Hennes första bok handlade om ekosystem i Minnesota, Michigan och Wisconsin.

1990 flyttade Benyus till Stevensville, Montana och föreläste på University of Montana. På fritiden vandrade hon i Bitterrott Mountain i västra Montana. Hon utforskade djupa dalar med skogar av gultall och asp mellan forsande bäckar.

Arbete med biomimetik
Janine Benyus har skrivit sex böcker om biomimetik. 1998 grundade hon Biomimicry Institute. Dr. Dayna Baumeister kontaktade henne och tillsammans startade de Biomimicry Guild som fungerar som ett stort nätverk för de som vill ta del av forskningens upptäckter.

Bibliografi (urval)
1983 – Christmas Tree Pest Manual.
1989 – The Field Guide to Wildlife Habitats of the Eastern United States 
1992 – Wildlife in the upper Great Lakes Region a Community Profile
1997 – Biomimicry:Innovation Inspired by Nature.
1998 – The Secret Language & Remarkable Behavior of Animals.

Priser och utmärkelser
2006 – Women of Discovery Award.
2011 – Heinz Award Special Focus on the Environment, 
2013 ­– Gothenburg Award for Sustainable Development.

Referenser

Noter

Tryckta källor

 
Amerikanska biologer under 1900-talet
Forskare från New Jersey
Födda 1958
Kvinnor
Amerikanska biologer under 2000-talet
Alumner från Rutgers University
1995 WO8

1995 WO8 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 18 november 1995 av de båda japanska astronomerna Takeshi Urata och Yoshisada Shimizu vid Nachi-Katsuura-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 19 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av T Urata
Astronomiska upptäckter av Y Shimizu
Astronomiska upptäckter 1995
Simon Löfgren

Simon Löfgren, född 30 november 1661 i Linköpings församling, Östergötlands län, död 11 april 1723 i S:t Laurentii församling, Östergötlands län, var en svensk präst.

Biografi 
Simon Löfgren föddes 30 november 1661 i Linköpings församling. Han var son till domprosten Petrus Simonius Löfgren och Apollonia Danckward. Löfgren blev 19 oktober 1678 student vid Uppsala universitet och 11 december 1688 avlade han magisterexamen. Han blev 1690 konrektor i Linköping och 9 mars 1692 rektor i Linköping. Löfgren prästvigdes 27 juli 1694 och blev samma år filosofi lektor ("logices") i Linköping. År 1695 blev han historia lektor ("historiarum & moralium") i Linköping samt kyrkoherde i Landeryds församling. Löfgren blev 1700 andra teologi lektor i Linköping och 1701 förste teologie lektor i Linköping. Han var 1706 preses vid prästmötet och riksdagsman vid Riksdagen 1710. Den 2 augusti 1712 blev han kyrkoherde i S:t Laurentii församling, Söderköping och samma år blev han även kontraktsprost i Hammarkinds kontrakt. Löfgren avled 11 april 1723 i Söderköping.

Familj 
Löfgren gifte sig första gången 2 februari 1692 med Margareta Wong (1675–1699). Hon var dotter till domprosten Olavus Johannis Wong och Margareta Laurinus  i Linköping. De fick tillsammans barnen kyrkoherden Petrus Löfgren i Gryts församling, Oluf (1694–1695), Apollonia (1696–1750) och Olof (1697–1753). Löfgren gifte sig andra gången 30 januari 1702 med Anna Langelius (1686–1736). Hon var dotter till domprosten Olavus Langelius och Catharina Jönsdotter i Linköping. De fick tillsammans barnen Nils (1703–1735), Anna Catharina, Margareta och Brita Maria.

Bibliografi
De Bello justo, Uppsala 1685.
De Alcibiade demcratico, Uppsala 1688.
De consummatione seculi, Uppsala 1700.
De conjugio, diss. syn., Linköping 1706.

Källor

Noter 

Svenska kontraktsprostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1700-talet
Svenska präster under 1600-talet
Präster från Linköping
Födda 1661
Avlidna 1723
Män
Filosofilektorer i Linköping
Historielektorer i Linköping
Prästeståndets riksdagsledamöter