kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yamamoto Gonnohyōe

Yamamoto Gonnohyōe (山本 権兵衛), även känd som Yamamoto Gonbee, född 26 november 1852 i Kagoshima, död 8 december 1933, var en japansk baron, sjömilitär och politiker.

Yamamoto Gonnohyōe föddes i Kagoshima under Edoperioden och var son till en samuraj av Kagoshima-klanen. Han inledde sin militära karriär 1868 och deltog i boshinkriget. Efter att ha utexaminerats från marinakademin 1874 avancerade han snabbt inom flottan, och var kapten på fartygen Amagi, Takao och Takachiho.  Yamamoto deltog i kriget mot Kina 1894-95, och blev 1898 marinminister med viceamirals grad. Som marinminister var han del av regeringarna Yamagata II, Ito IV och Katsura I, och blev 1904 full amiral. Han blev premiärminister 1913, men tvingades avgå på grund av en mutskandal inom japanska flottan. År 1923 återkom han som premiärminister men avgick igen 1924 efter att ha tagit på sig ansvaret för Toranomonincidenten, då kronprinsen (den blivande Showa-kejsaren) utsattes för ett mordförsök, och efter detta drog sig Yamamoto tillbaka från politiken.

Källor 

Män
Födda 1852
Avlidna 1933
Japans premiärministrar
Japanska politiker under 1800-talet
Japanska politiker under 1900-talet
Japanska militärer
Personer från Kagoshima
Björkviks hembygdsförening

Björkviks hembygdsförening är en hembygdsförening i Katrineholms kommun i Södermanlands län. Föreningen, som är Södermanlands äldsta hembygdsförening, bildades 1921 på initiativ av Ernst Hermelin på Mariebergs gård.

Externa länkar
Björkviks hembygdsförenings Facebook-sida

Katrineholms kommun
Organisationer bildade 1921
Svenska hembygdsföreningar
Ægir

Ægir var en hjulångare som byggdes åt danska flottan av  i London, England år 1841. Hon var Danmarks första kanonbåt med järnskrov. Fartyget var riggat som skonert med två master och hade en ångmaskin på 80 hk som drev de två skovelhjulen. Beväpningen bestod ursprungligen av två 24 pundiga kanoner och en 4 pundig haubits.

Hjulångaren kom till Köpenhamn 12 oktober 1841, under befäl av sjökapten Hans Carl Bodenhoff och seglade senare under Edouard Suensons befäl år 1844-1845. Fartyget användes av kungafamiljen och kungarna Christian VIII och Frederik VII för kortare utflykter åren 1842-1857.

Under en period, 1857-1862, utlånades Ægir till postverket som postfartyg och från 10 juni till 8 oktober 1864 var hon åter i tjänst som örlogsfartyg. Fartyget användes också till sjömätning år 1860 och i perioden 1864-1871. Den 5 december 1871 utrangerades Ægir ur flottan och skrotades året efter.

Källor

Danska ångfartyg
Hjulångare
Kungaskepp
Blankenfelde järnvägsstation

Blankenfelde järnvägsstation är slutstation för Berlins pendeltåg linje S2 i Blankenfelde och en stationen för regionaltågslinjen RE 3 norrut mot Berlin och Schwedt/Stralsund, i andra riktningen söderut mot Elsterwerda, och linjen RE 7, i riktning norrut mot Berlin via Berlin-Schönefeld och vidare mot Dessau-Rosslau, samt i andra riktningen söderut mot Wünsdorf.

Referenser 

Järnvägsstationer i Brandenburg
Järnvägsstationer invigda 1950
1950 i Östtyskland
Anna Alm

Anna Vilhelmina Alm, född Forsell den 27 maj 1862 i Ramna, Harbo socken, död den 19 oktober 1958 i Stockholm, var en svensk författare.

Biografi 
Anna Alm föddes 1862 i Harbo socken i Västmanland. Hennes far var kaptenen Olof Wilhelm Forsell och hennes mor Jacquette Euphrosyne Cecilia Neijber. Hon gifte sig 1886 med rotemannen Carl Sigfrid Alm.

Under 1800-talets sista årtionden umgicks hon nära med hovpredikanten Carl Henrik Bergman. Alm var redaktör för Församlingsbladet, tidning för Sällskapet för kyrklig själavård, mellan 1905 och 1918. Hon tog också aktiv del i sällskapet och författade utöver ett antal tidningsartiklar flera böcker.

Makarna Alm är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi 

 En gammal medeltidssaga för unga riddare. Uppsala 1917. (Sveriges kristliga studentrörelses folkskrifter. 33.) 
 En bok för mor. Några ord till Sveriges unga mödrar af en moder. Med förord av Ernst Lönegren. Stockholm 1909. 
 (Anon.) / Boken om söndagarna. Några blad ur kyrkoårets historia samlade af A—m. Stockholm 1913. 
 Om hemmets lycka. Ett ord till svenska allmogehem och andra hem. Uppsala 1914. (Sveriges kristliga studentrörelses folkskrifter. 18.) 
 På storstadens gränsmarker. Frivilligt kyrkligt arbete 1893—1918. Minnesskrift. Stockholm 1918. 
 I Torstuna prästgård 1845—1878. Några brottstycken ur en prästsläkts [Forsell] historia. Stockholm (tryckt i Upps.) 1926. 
 Från år som flytt. Strödda uppsatser. Stockholm (tryckt i Uppsala) 1929.

Referenser 

Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska redaktörer
Personer från Harbo socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1862
Avlidna 1958
Kvinnor
Sällskapet för främjande av kyrklig själavård

Sällskapet för främjande af kyrklig själavård, förkortat S. K. S., även kallat Själavårdssällskapet, var en förening och kyrkligt sällskap som bildades i Stockholm 1893. 

Initiativ till föreningen togs av rotemannen Karl Alm, och dess syfte var att koordinera volontärer för socialt arbete, inte minst med koppling till kyrkan. Man var i synnerhet verksam i Stockholms utkanter. Man ville bilda opinion för att bygga nya kyrkor, att dela på stora församlingar och anställa fler präster. Man ville också samla in pengar för att avlöna dessa präster. Man var i huvudsak verksam i församlingar som Maria Magdalena församling, Katarina församling, Brännkyrka församling, Kungsholms församling, Engelbrekts församling, Oskars församling, S:t Johannes församling, Solna församling, Spånga-Kista församling och Ösmo församling. Man uppförde kyrkor i Liljeholmen, Duvbo och Helgalunden, och även i Hagalund och Enskede.

Som mest hade sällskapet två präster och en diakon. Man anordnade två större konferenser, en 1901 och en 1902, samt några mindre 1904, 1907 och 1913. 1904 grundade man även tidningen Församlingsbladet, som 1912 togs över av Diakonistyrelsen. Man bildade även Församlingsbyrån 1907, en förlagsverksamhet. 1914 började man samarbeta om att bygga kyrkor, kapell och församlingshus i arbetar- och industrisamhällen tillsammans med Diakonistyrelsen. I det samarbetet var man i huvudsak ansvarig för att samla in pengar och bygga kyrkor, i synnerhet flyttbara kyrkor. Den första flyttbara kyrkan byggdes 1900 i hörnet Thule- Frejgatorna i Vanadisområdet i norra delen av Johannes församling, benämnd Stefankapellet, 1904 flyttat till Liljeholmen, en annan 1918 i Helgalunden.

I slutet av 1910-talet hade sällskapet tusen medlemmar. 1918 samgick sällskapet delvis med Svenska kyrkans lekmannaförbund.

Referenser 

Föreningar i Sverige
Organisationer bildade 1893
Kyrklig organisation
Mötet i Örebro 1308

Mötet i Örebro 1308 var en sammankomst som hölls i Örebro för att diskutera och besluta om Sveriges angelägenheter. Det genomfördes under mars 1308 med en överenskommelse underskriven 26 mars.

På mötet diskuterades frågor mellan bröderna och hertigarna Erik, Valdemar och Birger, varvid en förlikning ingicks. Kung Birger avstod nära 2/3 av Sverige i förläning till sina bröder.

Referenser

1308
1347
Örebros historia
Sverige under 1300-talet
Boskalis

Royal Boskalis Westminster NV är ett nederländskt entreprenad- och marinserviceföretag, som framför allt arbetar med muddring.

Boskalis grundades som ett partnerskap 1910 av tre muddrare från Sliedrecht. På 1930- talet bildades NV Baggermaatschappij Bos & Kalis.
Efter första världskriget deltog Boskalis i Zuiderzeeprojekten. Från att vara en liten operatör av inhemska underhållsarbeten utvecklades företaget till ett internationellt verksamt företag. Dotterbolaget Westminster Dredging Company i London grundades 1933. Från 1950-talet och framåt utförde detta dotterbolag uppdrag i länderna i det brittiska samväldet, inklusive Australien och Kanada, men också i Mellanöstern. 

Boskalis aktier noterades på Amsterdambörsen 1971. År 1978 fick företaget rätt av använda beteckningen "Kunglig". 
Under åren som följde växte företaget snabbt, men i mitten av 1980-talet var Boskalis nära konkurs. Detta berodde på att stora arbeten hade gjorts i Argentina, för vilka ingen betalning hade erlagts, enligt kontrakt som inte täcktes av någon exportkreditgaranti. 

År 2010 övertogs den holländska leverantören av marina tjänster Smit Internationale.

Från 2016 arbetar Boskalis och nederländska bogserbolaget Kotug i det gemensamt ägda Kotug Smit Towage. Företaget har omkring 65 bogserbåtar i omkring elva hamnar i Belgien, Nederländerna, Tyskland och Storbritannien. I början av 2016 tog Boskalis över det österrikiska anläggningsföretaget Strabags muddringsverksamhet Strabag Wasserbau.

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Boskalis på holländskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Boskalis webbplats

Nederländska företag
Infrastrukturföretag
HD 147506

Hunor eller HD 147506 är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Herkules. Den har en skenbar magnitud av ca 8,71 och kräver åtminstone en stark handkikare eller ett mindre teleskop för att kunna observeras. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 7,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 418 ljusår (ca 128 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 4,5 km/s.

Nomenklatur
HD 147506 gavs, på förslag av Ungern, namnet Hunor i NameExoWorlds-kampanjen under 100-årsjubileet för IAU. Hunor var en legendarisk förfader till hunorna och den ungerska nationen och bror till Magor (namnet på planeten HD 147506 b).

Egenskaper
HD 147506 är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F8 V. Den har en massa som är ca 1,3 solmassor, en radie som är ca 1,7 solradier och har ca 3,6 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 6 400 K.

Förutom att vara en planetär transitvariabel har stjärnan pulseringar orsakade av planeten. Detta är det första kända fallet av en planet som ger pulsationer i dess värdstjärna. Amplituden är mycket liten eller ungefär 40 ppm. Pulseringarna motsvarar exakta harmonier av planetens omloppsperiod, vilket tyder på att de beror på tidvatteneffekt.

Planetsystem
Objektet HAT-P-2b var vid dess upptäckt den tyngsta transiterande exoplaneten med en massa av nästan 9 gånger Jupitermassan och en uppskattad yttemperatur på ca 900 K. Med en omloppsperiod av 5,6 dygn, skiljer sig denna planet från någon tidigare upptäckt transiterande planet. Dess excentricitet i kretsloppet är mycket stor ( ca 0,5). Eftersom tidvatteneffekter borde ha minskat planetens excentricitet spekulerades det om att en annan massiv planet kan finnas utanför banan för HAT-P-2b och vara i omloppsresonans med HAT-P-2b. Ytterligare mätningar gjorda under sex år visar en långsiktig linjär trend i radialhastighetsdata som överensstämmer med en följeslagare på ca 15 Jupitermassor eller större. Adaptiva bilder tagna vid Keck-observatoriet kombinerade med radialhastighetsdata visar följeslagarens maximala massa motsvarar en dvärgstjärna spektraltyp M.

Planeten upptäcktes av HATN:et-projektet och forskarna där bedömde planeten vara 10 - 20 procent större än Jupiter. Denna upptäckt är viktig eftersom den ger ytterligare stöd för den befintliga teorin om planetarisk struktur.

Se även
 Variabel stjärna
 Lista över exoplaneter

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/80076/hunor.

Stjärnbilden Herkules
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Solsystem
Förmörkelsevariabler
Dunderlandsbanan

Dunderlandsbanan var en 23,7 kilometer lång norsk järnväg mellan hamnen Gullsmedvik i Mo i Rana och orten Storforshei i Rana kommun i Nordland fylke. Sedan 1942 är Dunderlandsbanan en del av Nordlandsbanen. 

På 1880-talet fann Nils Persson och hans medarbetare, ingenjören Alfred Hasselbom, stora fyndigheter av järnmalm i Dunderlandsdalen. Brytningsrätterna såldes till Edison Ore-Milling Company, som grundade dotterbolaget Dunderland Iron Ore Company 1902 för att anlägga och driva gruvorna, förädlingsanläggningarna och en järnväg.

Dunderlandsbanan anlades 1902–1904, och ägdes av Dunderland Iron Ore Company, som använde den från 1906 för att frakta järnmalmskoncentrat från bolagets gruva i Storfoshei till utskeppningshamnen i Gullsmedvik.

Det visade sig att gruvbolagets använda separeringsteknologi inte fungerade tillfredsställande. Bolaget lade därför ned sin verksamhet 1908, inklusive Dunderlandsbanen. Bolaget fick ny, delvis tysk finansiering 1913, men första världskriget kom emellan och produktion i gruvan kom igång först 1922. Den pågick till 1931 och kom åter igång 1937. Företaget köptes 1938 av brittiska intressenter, men avsättningsmöjligheterna var på grund av malmens fosforinnehåll begränsade till tyska stålverk. Produktionen lades åter ned vid andra världskrigets utbrott 1939.

Med den tyska ockupationen av Norge i april 1940 övertog de tyska ockupationsmyndigheterna det påbörjade anläggandet av Nordlandsbanen, vilket då nått Mosjøen. Verksamheten överläts av den tyska armén genom Organisation Todt. Underentreprenörer var tyska och österrikiska anläggningsföretag, vilka huvuddels använde sig av krigsfångar. Nordlandsbanen öppnades för trafik mellan Mosjøen och Mo i Rana den 28 februari 1942. Ursprungligen hade den tyska armén beslutat att Storforshei skulle vara slutstation för Nordlandsbanen, men beslöt i januari 1942 att linjen skulle fortsätta norrut. NSB startade trafik på Dunderlandsbanan den 15 maj 1942. 

Dunderlandsbanan köptes av staten 1947, varefter Norges Statsbaner gjorde en omfattande uppgradering av banan.

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln Dunderland line på engelskspråkiga Wikipedia.

Järnvägslinjer i Norge
Rana kommun
Järnvägslinjer öppnade 1906
1906 i Norge

Externa länkar
 Bild på Dunderlands station på Store Norske Leksikons webbplats
7219 Satterwhite

7219 Satterwhite eller 1981 EZ47 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 mars 1981 av den amerikanska astronomen Schelte J. Bus vid Siding Spring-observatoriet. Den är uppkallad efter amerikanen Cecilia Satterwhite.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av SJ Bus
Astronomiska upptäckter 1981
Kvalspelet till Afrikanska mästerskapet i fotboll 2017

Kvalspelet till Afrikanska mästerskapet i fotboll 2017 hade 51 nationer som kämpade om 23 platser till mästerskapet , där värdlandet  var direktkvalificerat. Lagen delades in i tolv kvalgrupper med vardera fyra lag. Värdlandet Gabon fanns med i Grupp I men resultaten räknades aldrig med i kvalspelet, utan ses som vänskapsmatcher.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Grupp E

Grupp F

Grupp G

Grupp H

Grupp I

Grupp J

Grupp K

Grupp L

Grupp M

Ranking av grupptvåor

Endast grupper med fyra lag beaktas för denna rankingen. Därför är inte Grupp I eller Grupp G med.

Anmärkningslista

Källor
Officiell hemsida

Referenser

 
Kvalspel
Sune Olsson

Bernt Bror Sune Olsson, född 30 mars 1943 i Stockholm (Sofia), är en svensk byggnadsarbetare och före detta politiker (vpk). Han var riksdagsledamot 1971–1976 för Stockholms stads valkrets. Farfar till Thejo Olsson och Babi Olsson.

Referenser 
 Riksdagens protokoll 1971:1

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Vänsterpartiet
Svenska vänsterpartister
Svenska politiker under 1900-talet
Politiker från Stockholm
Födda 1943
Män
Levande personer
Invånarhus

Invånarhus (finska: asukastalo) är ett i Finland (på finlandssvenska) använt begrepp på gemenskapslokaler för invånare i en stadsdel eller bostadsområde, ibland kombinerade med servicelokaler för den kommunala förvaltningen. Begreppet motsvaras i Sverige närmast av medborgarhus och community centre. Det ligger också nära det mer ambitiösa grannskapsenhet.

Enskilda invånarhus kan ha olika beteckningar, beroende på till exempel historik, inriktning och organisationsform. De kan ha skiftande ambition, inriktning och organisationsform. De kan vara drivna av kommunen, av ideella föreningar eller av bostadsföretag. I Helsingfors stad finns exempel på invånarhus som drivs av kommun och privata föreningar tillsammans och som då benämns "partnerskapshus". Också Kampens kapell, en plats för kontemplation, vila och samtalstjänster på torget Narinken i Kampen i centrala Helsingfors, som drivs av staden och kyrkan i partnerskap, räknas av Helsingfors stad som invånarhus.

Exempel på invånarhus
Invånarhuset Betania (finska: Punavuoren asukastalo Betania) vid Styrmansgatan i Rödbergen i Helsingfors. 
Partnerskapshuset Hanna (finska: Kumppanuustalo Hanna) vid Sturegatan i Alphyddan i Helsingfors
 Åggelby societetshus (finska: Oulunkylän seurahuone) i Åggelby i Helsingfors var ursprungligen från 1881 ett bad- och societetshus för en kurortsanläggning. Byggnaden återinvigdes 2002 som ett invånarhus av en lokal förening och har senare omorganiserats till att drivas i partnerskap mellan föreningen och Helsingfors stads social- och hälsovårdsförvaltning.
Invånarhuset Saunabaari (finska: Asukastalo Saunabaari) i Månsas i Åggelby i Helsingfors är en tidigare gemenskapsbyggnad med offentlig bastu och tvättstugor för ett kommunalt bostadsföretag, som ritades av Viljo Revell och uppfördes 1951. Byggnaden är numera ett av Helsingfors stad ägt invånarhus med fritidslokaler och kafé samt kontor- och servicelokaler för den lokala kommunala förvaltningen.
Malms verksamhetscentral (finska: Asukastalo Malmin toimintakeskus) vid Kyrkobyvägen i Malm i Helsingfors.
Rönnbacka förortsstation (finska: Pihlajamäen lähiöasema) vid Skiffervägen i Rönnbacka i Helsingfors.
Invånarhuset Mylläri ("Mjölnaren", finska: Asukastalo Mylläri) vid Stenpartivägen i Kvarnbäcken i Helsingfors.
Gårdsbacka förortsstation (finska: Kontulan lähiöasema) vid Gungbrädsgränden i Gårdsbacka i Helsingfors.
Nordsjö förortsstation (finska: Vuosaaren lähiöasema) vid Svartviksvägen i Nordsjö i Helsingfors.
Kampens kapell, (finska: Kampin kappeli), plats för stillhet och samtalstjänster på Narinken i Kampen i Helsingfors centrum.
Invånarhuset Kivenkolo (finska: Asukastila Kivenkolo) i Esbo stad.
Partnerskapshuset Olkkari ("Vardagsrummet", finska: Kumppanuustalo Olkkari) i Pyttis.

Bildgalleri

Källor
Invånarhusen på Helsingfors stads webbplats den 26 mars 2020 , läst den 1 maj 2020

Noter

 
Byggnader och anläggningar i Finland
Samlingslokaler i Finland
Åke Wictorsson

Åke Valfrid Wictorsson, född 14 mars 1932 i Viby församling, Örebro län, död 12 oktober 2005 i Norrtälje-Malsta församling, Stockholms län, var en svensk politiker (s). Han var riksdagsledamot från 1971 till 1991 för Stockholms läns valkrets.

Referenser 
 Riksdagen – Åke Wictorsson (S)
 Riksdagens protokoll 1971:1

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Födda 1932
Avlidna 2005
Män
Personer från Viby socken, Närke
Svenska politiker under 1900-talet
Dahmetal

är en kommun och ort i Landkreis Teltow-Fläming i förbundslandet Brandenburg i Tyskland. 
Kommunen bildades den 31 december 2001 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Görsdorf, Prensdorf och Wildau-Wentdorf.
Kommunen ingår i kommunalförbundet Amt Dahme/Mark tillsammans med kommunerna Dahme/Mark, Ihlow och Niederer Fläming.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Teltow-Fläming
Anders Andersson i Hyppinge

Anders Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Hyppinge), född 9 december 1787 i Sya socken, Östergötlands län,  död 15 mars 1872 i Östra Tollstads socken, Östergötlands län,  var en svensk riksdagsman i bondeståndet.

Andersson företrädde Valkebo och Vifolka härader av Östergötlands län vid riksdagen 1828–1830. Han var suppleant i konstitutionsutskottet.

Referenser

Noter 

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1787
Avlidna 1872
Personer från Sya socken
Brautschau-Polka

Brautschau-Polka, op. 417, är en polka av Johann Strauss den yngre. Den framfördes första gången den 29 november 1885 i Musikverein i Wien.

Historia
Johann Strauss operett Zigenarbaronen hade premiär på Theater an der Wien den 24 oktober 1885 (kompositörens 60-årsdag). Librettot var inspirerat av Mór Jókais roman Saffi och Strauss musik var en blandning av ungersk passion och wiensk sentimentalitet. Premiären blev en stor succé och kritikern i tidningen Fremdenblatt skrev: "Enorma applåder mötte Herr Strauss och de bröt ut efter varje tema i ouvertyren och efter varje sångnummer... Halva operetten fick tas om på begäran".

På sedvanligt manér arrangerade Strauss totalt sex separata orkesterstycken från operettens musiknummer, däribland polkan Brautscha-Polka som framfördes första gången den 29 november 1885 i Musikverein under ledning av Johanns broder Eduard Strauss. Publiken, som förmodligen var väl förtrogen med operettens musiknummer, hade säkert förväntat sig att få höra musiken då bruden (Arsena) skall lätt på slöjan och visa sitt ansikte för friaren (Barinkay) (brudkören i akt I: "Hochzeitskuchen, bitte zu versuchen, kommt und schaut, hier die Braut!"). Men lika överraskad som Barinkay blir, när bruden säger nej, blev nog publiken i Musikverein, ty polkan innehåller inte alls musik ut det avsnittet. Men väl Zsupáns sång om svinuppfödning! (Sång i akt I, "Ja, das Schreiben und das Lesen", och trion i akt II, "Darum nur klopfe, klopfe, klopfe".) Ett typiskt skämt av Johann Strauss den yngre.

Om polkan
Speltiden är ca 4 minuter och 16 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Polkan var ett av sex verk där Strauss återanvände musik från operetten Zigenarbaronen:

 Brautschau-Polka, Polka, Opus 417
 Schatz-Walzer, Vals, Opus 418
 Kriegsabenteuer, Schnellpolka, Opus 419
 Die Wahrsagerin, Polkamazurka, Opus 420
 Husaren-Polka, Polka, Opus 421
 Zigeunerbaron-Quadrille, Kadrilj, Opus 422

Weblänkar 
 Brautschau-Polka i Naxos-utgåvan.

Referenser

Noter

Polkor av Johann Strauss den yngre
Nils Olof Berlin

Nils Olof Henriksson Berlin, född 4 juli 1908 i Karlstad, död 7 juni 1973, var en svensk elektroingenjör.

Berlin, som var son till häradshövding Henrik Berlin och Sigyn von Konow, avlade studentexamen i Stockholm 1926, studerade vid Eidgenössische Technische Hochschule i Zürich 1926–1930, blev diplomingenjör 1930 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1934.  Han var anställd vid AEG i Berlin 1935–1936, vid Elektriska AB AEG i Malmö från 1936, överingenjör och chef för dess ingenjörskontor från 1944 samt överingenjör vid Elektriska AB AEG och chef för dess tekniska försäljningsavdelning i Solna från mitten av 1960-talet. Han avlade reservofficersexamen 1932, blev kapten i signaltruppernas reserv 1942, tjänstgjorde vid svenska legationen i Berlin 1944–1945 och innehade specialistuppdrag i den brittiska ockupationszonen 1945.

Källor

Svenska elektroingenjörer
Svenska reservofficerare
Födda 1908
Avlidna 1973
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Karlstad
Anders Andersson i Klådde

Anders Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Klådde), född 28 februari 1809 i Hovs socken, Älvsborgs län död 20 augusti 1866 i Hovs församling, var en svensk riksdagsman i bondeståndet.

Andersson var vald för Ås och Gäsene härader av Älvsborgs län för riksdagen 1853–1854 men valet upphävdes av Kunglig majestät 15 november 1853. Andersson lämnade riksdagen 30 november 1853. Kunglig majestäts Högsta domstol underkände valet av Andersson då det inte följt riksdagsordningens bestämmelser. Andersson ersattes av Gabriel Andersson i Falskog.

Referenser 

Män
Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1809
Avlidna 1866
Personer från Hovs socken, Västergötland