kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rhinolophus siamensis

Rhinolophus siamensis är en fladdermus i familjen hästskonäsor som förekommer i Sydostasien. Populationen listades en längre tid som underart till Rhinolophus macrotis och sedan 1999 godkänns den som art.

Denna fladdermus har i genomsnitt en 38 mm lång kropp (huvud och bål) och en 14 mm lång svans. Underarmarna är 36 till 41 mm långa, öronen är 19 till 22 mm stora och bakfötterna är cirka 9 mm långa. Djurets öron är jämförd med huvudet påfallande stora. Den korta pälsen har på ovansidan en brun färg och buken är ljusare brunaktig. Hudflikarna på näsan (bladet) har en hästskoliknande grundform.

Arten förekommer från södra Kina (Yunnan) till Thailand, Laos och Vietnam. Antagligen lever den liksom nära släktingar i städsegröna skogar och vilar i kalkstensgrottor. Lätet som används för ekolokaliseringen har en frekvens av 51 kHz.

Rhinolophus siamensis listas på grund av sitt stora utbredningsområde som livskraftig (LC).

Referenser 

Hästskonäsor
siamensis
Däggdjur i orientaliska regionen
X Corvi

X Corvi är en halvregelbunden variabel av SRB-typ i stjärnbilden  Korpen.

Stjärnan har en fotografisk magnitud som varierar mellan +10,8 och lägre än 12,0 med en period av 112,3 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Korpen
Halvregelbundna variabler
Niilo Kokko

Niilo Viljo Henrik Kokko, född 21 januari 1907 i Limingo, död 3 september 1975 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. 

Kokko utexaminerades från Tekniska högskolan i Helsingfors 1936. Under studietiden, vann han, tillsammans med Viljo Revell och Heimo Riihimäki, arkitekttävlingen om Glaspalatset vid Mannerheimvägen i Helsingfors. Denna byggnad färdigställdes 1936 och utgör ett exempel på renodlad funktionalism. Kokko bedrev egen arkitektverksamhet tillsammans med Arvo Aalto 1935–1953 och därefter med Kauko Kokko. Niilo Kokko var även byråarkitekt vid kommunikationsministeriet 1943–1944. Av hans verk kan i övrigt nämnas bostadshusen vid Sinebrychoffsgatan 13, 15, 17 och 19 i Helsingfors (tillsammans med Arvo Aalto och J. Saari, 1939) och Restaurang Bulevardias funktionalistiska inredning.

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1975
Män
Personer från Limingo
Ulricehamns rådhus

Ulricehamns rådhus uppfördes åren 1789–1790 som rådhus i Ulricehamn efter ritningar av arkitekten Thure Wennberg. Det blev säte för Ulricehamns rådhusrätt samt för stadens magistrat.

Byggnaden och dess historia
Ulricehamn drabbades av en stadsbrand den 9 februari 1788, då 12 gårdar runt torget brann ner. Uppdraget att skapa ett nytt rådhus gick till den vid Konstakademien i Stockholm utbildade arkitekten Thure Wennberg. Carl Michael Bellman skrev ett sorgekväde om branden, och många skänkte pengar för att hjälpa staden återuppbyggas.

Själva byggnaden är timrad på en sockel av sten och byggnadens timmerstomme är klädd med locklistpanel. Mot Stora torget finns en centralt placerad entré som nås via en fritrappa i sten. Själva entrén omges av pilastrar på vilka vilar ett entablement och ovan detta ett ornamenterat överstycke. Ovanför mittfönstret syns Ulricehamns stadsvapen samt ett fasadur. Vid en ombyggnad 1904 tillkom den rundade frontespisen med oculusfönstret omgivet av festonger. Taket byttes samtidigt från ett sadeltak till ett valmat mansardtak. Arkitekt för ombyggnaden var Lars Kellman och byggmästare Linus Johan Johansson.

Under 1800-talet hade byggnaden reveterats, men panelen återställdes vid renoveringen 1904. 1976 renoverades byggande, och övervåningens ursprungliga rumsindelning återställdes och den inreddes i 1700-tals stil.

Användning
Ursprungligen användes den översta våningen för rådhusrätten som där hade två sessionsrum, medan den undre innehöll skolsal samt bostad för läraren. Rådhusrätten satt kvar till den 29 december 1947.

Idag (2018) används byggnaden för den politiska ledningen i Ulricehamns kommun samt för representation.

Källor
Bebyggelseregistret
Ulricehamn.se
Ulricehamns kommun: Kulturmiljövårdsprogram (2002)

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Ulricehamn
Ulricehamns historia
Rådhus i Sverige
Matti Finell

Herman Mathias (Matti) Finell, född 22 juli 1889 i Vasa, död 20 januari 1978 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt.

Finell utexaminerades från Tekniska högskolan i Helsingfors 1916. Han var anställd hos Överstyrelsen för allmänna byggnaderna 1913–1914, hos Gustaf Nyström 1916, hos Lars Sonck 1923–1929 och innehade en egen arkitektbyrå från 1930. Av hans verk kan nämnas Gamlakarleby sparbank, Karleby sparbank, i Helsingfors affärshuset Unionsgatan 24 och fabriksbyggnad för Ackumulatorindustri. Han planerade även ett flertal bostadshus i Tölö samt ett flertal privatvillor bland annat på Brändö i Helsingfors.

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1889
Avlidna 1978
Män
Personer från Vasa
Giovanni Spadolini

Giovanni Spadolini, född 21 juni 1925 i Florens, död 4 augusti 1994 i Rom, var en italiensk politiker, journalist och historiker.

Spadolini var Italiens premiärminister (konseljpresident) 1981–1982, kulturminister 1974–1976, utbildningsminister 1979, försvarsminister 1983–1987, senatens talman 1987–1994 och partiledare för Partito Repubblicano Italiano (PRI) 1979–1987. Spadolini var den första italienska konseljpresidenten efter andra världskriget som inte var kristdemokrat.

Biografi
Spadolini hade en lång karriär som journalist och akademiker bakom sig när han på allvar blev politiskt aktiv. I sin ungdom studerade han historia och blev 1961 professor i samtidshistoria vid universitetet i Florens. Parallellt med sin akademiska verksamhet verkade han som skribent för italienska tidningar och tidskrifter som La Stampa, Il Messaggero, Il Mondo, Epoca och Panorama och uppnådde så småningom chefsbefattningar som VD för dagstidningarna Il Resto del Carlino (1955–1968) och Corriere della Sera (1968-1972). Han invaldes till senaten som representant för PRI 1972 och blev partiledare 1979.

Källor
, läst 15 april 2018.

Italienska politiker
Italiens kulturministrar
Italiens försvarsministrar
Italienska professorer i historia
Personer från Florens
Födda 1925
Avlidna 1994
Män
Alumner från Florens universitet
Alpo Halme

Alpo Artturi Halme, född 17 december 1929 i Viiala, är en finländsk arkitekt.

Halme utexaminerades från Tekniska högskolan 1960, och har sedan 1964 egen praktik. Han arbetade 1966–1991 som speciallärare i akustik vid Tekniska högskolan och 1968–1991 vid Tammerfors tekniska högskola samt utsågs 1988 till hedersdoktor.

Han räknas som landets främsta expert på akustik och har planerat akustiken till ett flertal musik-, teater- och konsertsalar samt -byggnader under 1970-, 80- och 90-talen, bland annat i Hyvinge, Kuopio, Uleåborg, S:t Michel, Kuhmo, Järvenpää, Kuusankoski, Esbo och Kajana samt Kareliasalen i Joensuu, Imatra kulturcentrum, Laurentiussalen i Lojo, Sibelius-Akademins undervisningslokaliteter, Tammerfors musikhus och konservatorierna i Lahtis, Seinäjoki, Vasa, Kemi, Riihimäki och Karleby, kyrkorna i Olars (Esbo), Myrbacka och Tavastby (Vanda) samt operan i Helsingfors.

Halme har även varit verksam utomlands, bland annat som ansvarig för akustiken i Cirkus Moskva, Kostamus kulturcentrum i ryska Karelen och konferenspalatset i Bagdad.

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Personer från Birkaland
Födda 1929
Levande personer
Män
Chi Aurigae

Chi Aurigae (χ Aurigae, förkortat Chi Aur, χ  Aur) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i den södra delen av stjärnbilden Kusken. Den har en skenbar magnitud på 4,74 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Den årliga parallaxförskjutningen av den här stjärnan är mycket mindre än mätfelet, vilket gör avståndsberäkning baserad på denna opålitlig. Den beräknas befinna sig på ett avstånd på ca 3 000 ljusår (ca 912 parsek) från solen. Stjärnans magnitud minskar med 1,26 enheter genom skymning orsakad av mellanliggande gas och stoft.

Egenskaper 
Primärstjärnan Chi Aurigae A är en blå till vit superjättestjärna av spektralklass B5 Iab. Den beräknas ha en massa som är ca 16-19 gånger större än solens massa, en radie som är ca 42 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 95 000 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur på ca 15 500 K. 

Chi Aurigae är en spektroskopisk dubbelstjärna med en omloppsperiod på 676,85 dygn och en excentricitet av 0,12. Den har en stjärnvind som orsakar massförlust med 0,38-0,46×10-9 solmassor per år, eller motsvarande en solmassa var 2,4 miljarder år.

Källor

Referenser

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/chiaurigae
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/chiaur.html

	
Stjärnbilden Kusken
Bayerobjekt
Blå-vita superjättar
Dubbelstjärnor
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Stadsbranden i Ulricehamn 1788

Stadsbranden i Ulricehamn 1788 var en våldsam brand som ägde rum 9 februari 1788 i Ulricehamn. Branden lade nästa hela de centrala delarna av staden i aska. Staden bestod vid tiden nästan enbart av trähus, vilket förvärrade förloppet.

Förlopp

Orsak 
Enligt Inrikes tidningar från den 25 februari 1788 var orsaken till branden att den uppkommit igenom et 12 års gammalt Barns owarsamhet i Rådman Södermans Hus, som om natten gådt upp uti köket och där tänt ljus.

En hård nordlig vind blåste på natten och branden drog fram genom de centrala delarna av staden.

Skador 
Flera betydelsefulla byggnader blev helt eller delvis förstörda i branden såsom rådhuset, skola, apotek, post, gästgiveri, industrier och köpmanshus.

Bellmans insamling
Carl Michael Bellman startade relativt omgående en insamling till brandens offer och till staden och redan den 27 februari 1788 hade han skapt en insamling, och han diktade till den;

Familjen Price arrangerade även en välgörenhetsföreställning den 12 mars 1788 i Stockholm. I Dagligt allehanda kunde man läsa den 11 mars 1788;

Herr och Madame Price får äran härigenom gifwa den Respective All-mänheten tilkänna, at de i morgon Onsdag kl. half til 4 eftermiddagen, til Benefice för de af Eldswåda olyckelige Ulricähamns Inwånare ärna wisa åtskillige Exercitier i Rid konsten, bestående däruti at Madame Price gör Handgrepen med Musquet under ridandet, jämte åtskillige Ballanceringar på Ståltråd och i syn- nerhet af en Pyramide med Ljus och Glas; smickrandes sig at til samma goda ändemåls winnande ärhålla en tal-rik samling åskådare. Priserne äro efter wanlig-heten.

Källor 
Bellman Dikter till Enskilda, 1957, sid 94 och 105

1788 i Sverige
Bränder i Sverige
Ulricehamns historia
Bränder 1788
Ulricehamn
3244 Petronius

3244 Petronius eller 4008 P-L är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter Petronius.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1960
3251 Eratosthenes

3251 Eratosthenes eller 6536 P-L är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter Eratosthenes.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1960
3046 Molière

3046 Molière eller 6536 P-L är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet  och  vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter den franske författaren och dramatikern Molière.

Asteroiden har en diameter på ungefär 21 kilometer.

Se även 
 Molière (krater)

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Palomar–Leiden survey
Astronomiska upptäckter av T Gehrels
Astronomiska upptäckter av I van Houten-Groeneveld
Astronomiska upptäckter av CJ van Houten
Astronomiska upptäckter 1960
Molière
F'murr

F'murr, även känd som F'murrr, verkligt namn Richard Peyzaret, född 31 mars 1946 i Paris, död 10 april 2018, var en fransk serieskapare. Hans verk kännetecknas av en poetisk nonsenshumor. Han började arbeta för serietidningen Pilote 1971 med humorserien Contes à rebours. Två år senare lanserade han i samma tidning det som kom att bli hans mest kända verk, Fårfängans marknad (), en serie i alpmiljö med absurd humor. Serien består vanligtvis av en sida och handlar om ett excentriskt persongalleri av herdar och djur. Totalt utgavs 14 album, det första 1977. Serien fick också en avknoppning med en egen serie om herdinnan Naphtalène som börjat som en bifigur.

Till andra serier han tecknade hör Jehanne d'Arc som gick i Métal Hurlant och À Suivre och Pauvre chevalier som gick i À Suivre.

Han tilldelades priset för bästa album vid seriefestivalen i Angoulême 1978 för Barre-toi de mon herbe (Le génie des alpages #3) och priset Alph-Art humour vid samma festival 1991 för Pauvre chevalier.

De två första albumen av Fårfängans marknad kom 1983–84 ut i svensk översättning. Några år senare gav norska Cappelen ut Statens stridsvogn tryner på krigsstien (franska: Le Char de l'État dérape sur le sentier de la guerre); där har de franska alpängarna bytts ut mot afghanska berg och den förvirrade kampen mellan herde och fårskock mot en liknande mellan sovjetiska soldater och Mujahedin. Av serieberättelserna på alpängarna kom dock totalt ut åtta album på norska, under titeln Ullkorn.

Bibliografi på svenska

 Fårskallar och hundöron (Le génie des alpages). Översättning Louise Petrén Moëll. Malmö: Hemmets Journals förlag. 1983. 
 Rent djuriskt (Comme des bêtes). Översättning Louise Petrén Moëll. Malmö: Hemmets Journals förlag. 1984.

Källor

Externa länkar

Avlidna 2018
Franska serieskapare
Födda 1946
Personer från Paris
Pseudonymer
Män
Jouni Koiso-Kanttila

Jouni Eero Koiso-Kanttila, född 4 mars 1947 i Rovaniemi, är en finländsk arkitekt. Han är son till Erkki Koiso-Kanttila.

Koiso-Kanttila utexaminerades från Uleåborgs universitet 1973, blev teknologie licentiat 1976, var speciallärare i arkitektur vid nämnda universitet 1977–1987, där han blev professor i arkitektur 1988 och biträdande rektor 1999. Han startade egen arkitektverksamhet 1973 och har tilldelats en rad pris i arkitekttävlingar. Han är dock främst känd som förespråkare för och forskare inom träbyggande och träarkitektur; han leder forskningsgruppen Wood Studio vid Uleåborgs universitet och har publicerat talrika artiklar inom detta ämne.

Källor

Finländska professorer i arkitektur
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Födda 1947
Män
Levande personer
Personer från Rovaniemi
Wezäta

Wezäta var ett tryckeri och fotostudio i Göteborg som grundades av Waldemar Zachrisson. Namnet är skapat utifrån grundarens initialer W.Z.. Wezäta bildades som Waldemar Zachrissons boktryckeriaktiebolag men gick 1928 upp i Esselte efter att ha varit anslutet till Esselte från 1924. Verksamheten fanns då på Köpmansgatan i centrala Göteborg. 

1940 förenades Gustaf Melins AB med AB Waldemar Zachrissons Tryckeri till Esseltes Göteborgsindustrier AB. 1950 ändrades namnet till Wezäta-Melins AB. I början av 1960-talet flyttade företagets verksamheter i Göteborg till en ny byggnad i Krokslätt. Byggnaden finns kvar och rymmer bland annat ett ICA Maxi. Wezäta etablerade sig som fotostudio under 1950-talet med bland annat löpande uppdrag för AB Volvo. Wezäta fotograferade Volvo-modeller i sin stora studio men även utomhus. 

Fotografen Sixten Sandell var den som utvecklade fotostudion och Wezäta tillhörde pionjärerna inom färgfotografi i den svenska reklambranschen.

Elanders köpte upp det tidigare Esselteägda Wezäta 1989 och flyttade katalogbinderiet till Kungsbacka under 1990, där produktionen av bland annat telefonkataloger fortsatte i Elanders regi, fram till att tryckeriet såldes 2007 och ombildades till Kungsbacka Graphic AB.

Svenska tryckerier
Lista över ordförande för Organisationen för afrikansk enhet

Ordförande för Organisationen för afrikansk enhet var det högsta ämbetet i Organisationen för afrikansk enhet (OAU). Ordförandeposten föreskrevs inte uttryckligen i OAU:s stadga och dess uppgifter var inte formellt definierade; de facto var ämbetet rent ceremoniellt. Val hölls regelbundet i samband med OAU:s årliga toppmöten och mandatperioden begränsades därmed i praktiken till cirka ett år. När OAU löstes upp år 2002 nedlades ämbetet av dess siste innehavare Levy Mwanawasa och Thabo Mbeki utsågs till den nya posten som Afrikanska unionens ordförande.

Lista över OAU:s ordförande

Källor

Politik i Afrika
Peter Nyström

Peter Nyström kan avse:

Peter Nyström, fotbollsspelare född 1984.
Peter Nyström, basketspelare född 1955.
Propylmetanoat

Propylmetanoat (även propylformiat) är en ester av 1-propanol och metansyra (myrsyra) med formeln HCOOCH2CH2CH3. Den har en fruktig doft som påminner om rom och plommon.

Källor 

Karboxylestrar
Aromer
The Girl in the Spider's Web

The Girl in the Spider's Web är en amerikansk-svensk thrillerfilm från 2018, i regi av Fede Álvarez. Filmen är baserad på den fjärde romanen, Det som inte dödar oss, i serien Millennium. Boken är skriven av David Lagercrantz efter originalförfattaren Stieg Larssons bortgång. Claire Foy spelar Lisbeth Salander och Sverrir Gudnason har fått rollen Mikael Blomkvist.

Handling 
Frans Balder, en svensk dataprogrammerare i Stockholm, har utvecklat projekt Firefall för amerikanerna. Projektets syfte är att gå in i och styra nätbaserade försvarssystem. Balder anser att projekt Firefall är för farligt och lejer därmed hackern Lisbeth Salander för att återta det åt honom. Lisbeth lyckas hacka sig in i NSA:s högkvarter i Washington, D.C. och stjäla Firefall-filen, vilket fångar agent Edwin Needhams uppmärksamhet, men filen är krypterad. När Lisbeths liv sen hotas av en grupp yrkesmördare som lyckas sno hennes dator med Firefall-filen innan hon hinner överlämna filen till Balder, behöver hon journalisten Mikael Blomkvists hjälp att hitta de som försökte ta livet av henne och återta filen. Det gör att Lisbeth och Mikael fångas in i ett nät av spioner, cyberbrottslingar och korrupta myndighetspersoner. Ett nät direkt länkat till Lisbeths numera döda psykopat till pappa Alexander Zalachenko och hans andra dotter Camilla.

Rollista (i urval) 
 Claire Foy – Lisbeth Salander
 Sverrir Gudnason – Mikael Blomkvist
 Lakeith Stanfield – Agent Edwin Needham
 Sylvia Hoeks – Camilla Salander
 Stephen Merchant – Frans Balder
 Claes Bang – Jan Holtser
 Christopher Convery – August Balder
 Vicky Krieps – Erika Berger
 Synnøve Macody Lund – Gabriella Grane
 Cameron Britton – Plague
 Andreja Pejić – Sofia Novak
 Mikael Persbrandt – Alexander Zalachenko
 Beau Gadsdon – Lisbeth Salander som ung
 Carlotta von Falkenhayn – Camilla Salander som ung
 Volker Bruch – Peter Ahlgren

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 2018
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska mysteriefilmer
Filmer baserade på svenska romaner
Filmer från Columbia Pictures
Svenska thrillerfilmer
Svenska mysteriefilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Stockholm på film
Sverige på film
HBTQ-relaterad film
Amerikanska Millenniumfilmer
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Rhinolophus madurensis

Rhinolophus madurensis är en fladdermus i familjen hästskonäsor. Arten liknar Rhinolophus celebensis och den listades en längre tid som synonym. Efter olika studier under 1990-talet och tidiga 2000-talet blev populationen godkänd som art.

Arten har allmänt kortare underarmar (38 till 41 mm) än Rhinolophus celebensis (40 till 44 mm långa underarmar). Dessutom har hörntanden hos Rhinolophus madurensis kontakt till den andra framtanden och till den första premolaren. Hos Rhinolophus celebensis finns på varje sida om hörntanden en liten klaff. Ett exemplar hade 14,6 mm stora öron.

Denna fladdermus förekommer endemisk på den indonesiska ön Madura och på Kangeanöarna nordöst om ön Java. Öarnas högsta toppar ligger cirka 500 meter över havet. Individerna vilar i grottor och besöker skogar för att leta efter föda.

Arten hotas av kalkstensbrott samt av skogsavverkningar i samband med skogsbruk eller när jordbruksmark etableras. IUCN listar Rhinolophus madurensis som sårbar (VU).

Referenser 

Hästskonäsor
madurensis
Däggdjur i orientaliska regionen
Niclas Arn

Niclas Fredrik Arn, född 20 januari 1973 i Lidingö församling, är en svensk låtskrivare och basist.

Han är medlem av bandet Rolandz, som bland annat har deltagit i Melodifestivalen 2018, med bidraget Fuldans, där de slutade på plats 10 i finalen.

Han var med i ”Rolandz; the movie” och spelade sin roll som basist i bandet.

Tillsammans med Gustav Eurén  och Karl Eurén  skrev han 15 minuter som Brandsta City Släckers tävlade med i Melodifestivalen 2003. Dessa tre skrev även En gång för alla som Nina & Kim tävlade med i Melodifestivalen 2004. Året därpå tävlade B-Boys International feat. Paul M i Melodifestivalen 2005 med bidraget "One Step Closer", som Arn skrev tillsammans med Gustav Eurén, Karl Eurén, Peter Thelenius och David Seisay.  Bröderna Eurén och Niclas Arn skrev dessutom Kom, som Timoteij tävlade med i Melodifestivalen 2010, och där slutade på en 5:e plats.

Niclas Arn, Gustav Eurén, Karl Eurén och Patrik Henzel, skrev även schlagerparodin Värsta schlagern som framfördes av Linda Bengtzing och Markoolio 2007, dock ej i Melodifestivalen.

Niclas Arns låtar har inte enbart tävlat i Melodifestivalen, utan även i Melodi Grand Prix (Norge), Dansk Melodi Grand Prix och den irländska uttagningen till Eurovision Song Contest, Eurosong. Tillsammans med Gustav Eurén och Daniel Attlerud skrev Arn låten "Your Lies" som Rebekka Thornbech kom på andra plats med i Dansk Melodi Grand Prix 2014. Samma team skrev även låten "Break Me Up" som svenska Erika Selin tävlade med i irländska Eurosong. Tillsammans med Gustav Eurén, Stella Mwangi och Andreas Alfredsson skrev han You Got Me som kom på tredje plats i Melodi Grand Prix (Norge) 2018.  Rasmussen  tävlade med låten Higher Ground, som Arn skrev tillsammans med Karl Eurén, i  Dansk Melodi Grand Prix 2018 och vann, och representerade Danmark i Eurovision Song Contest 2018, där den kom på 9:e plats.

Han har två barn, födda 2005 och 2009, med Josefin Köhlin.

Låtar av Arn

Melodifestivalen
2003 – 15 minuter med Brandsta City Släckers (skriven tillsammans med Karl Eurén och Gustav Eurén).
2004 – En gång för alla med Nina & Kim (skriven tillsammans med Karl Eurén och Gustav Eurén).
2005 – One Step Closer med B-Boys International och Paul M (skriven tillsammans med David Seisay, Karl Eurén, Gustav Eurén och Peter Thelenius).
2010 – Kom med Timoteij (skriven tillsammans med Karl Eurén och Gustav Eurén).

Källor 

Svenska basister
Svenska låtskrivare
Deltagare i Melodifestivalen 2018
Födda 1973
Män
Levande personer
Personer från Lidingö