kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Angela McRobbie

Angela McRobbie, född 1951, är en brittisk sociolog och feminist. Hon är professor emeritus vid Goldsmiths, University of London. McRobbie har bland annat forskat om feminism, populärkultur och ungdomskultur.

Biografi
Angela McRobbie föddes 1951. Hon avlade doktorsexamen med en avhandling om ungdomstidningen Jackie. 

McRobbie har i sin forskning influerats av Stuart Halls och Birminghamskolans teorier. Hon har särskilt inriktat sig på unga kvinnor, genusteori och populärkultur och beträffande detta anlagt en marxistisk diskurs. En av hennes mest kända böcker är The Aftermath of Feminism (2008), i vilken hon med utgångspunkt från Foucaults teorier försöker att tolka samtidens kultur, i synnerhet hur den påverkar kvinnor.

År 2017 blev McRobbie ledamot av British Academy.

Bibliografi (urval)
 1978 – Jackie': an ideology of adolescent femininity 1988 – Zoot suits and second-hand dresses: an anthology of fashion and music 1991 – Feminism and youth culture: from 'Jackie' to 'Just seventeen
 1994 – Postmodernism and popular culture
 1999 – In the culture society: art, fashion and popular music
 2000 – Without guarantees: in honour of Stuart Hall
 2005 – The uses of cultural studies a textbook
 2009 – The aftermath of feminism: gender, culture and social change 
 2014 – Be creative making a living in the new culture industries
 2015 – Feminism, femininity and the perfect
 2016 – Stuart Hall, cultural studies and the rise of Black and Asian British art

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1951
Levande personer
Kvinnor
Brittiska feminister
Brittiska professorer
Brittiska filosofer under 1900-talet
Alumner från University of Birmingham
Personer verksamma vid Goldsmiths, University of London
Ledamöter av British Academy
Marxistiska feminister
István-Örkény-teatern

István-Örkény-teatern (ungerska: Örkény István Színház) är en teater i 7:e distriktet i Budapest i Ungern som är uppkallad efter författaren István Örkény.

Teatern byggdes år 1930-1940 i nedervåningen på ett hyreskomplex vid Madách Imre tér, som ritades av arkitekt Gyula Wälder. Själva teatern ritades som biograf av arkitekt Gedeon Gerlóczy och inreddes av Gábor Schinagl. 

Teaterentrén ligger i en arkad under hyreskomplexet och från foajén kommer man in i en oval teatersal med en snedställd scen. Salen täcks av en kupol och över ingången finns en balkong. Teaterns utformning kritiserades kraftigt i samtida tidningar. Den öppnade officiellt den 29 november 1940. 

Teatern, som byggdes om 1982, har haft flera ägare och  2004 fick den sitt nuvarande namn. Teatersalen och foajén renoverades år 2018.

Källor

Externa länkar
 Officiell webplats

Byggnader och anläggningar i Budapest
Teatrar i Ungern
Arkitekturåret 1940
1940 i Ungern
Håkansvik

Håkansvik (finska: Haakoninlahti) är ett område i stadsdelen Kronbergsstranden i Degerö i Helsingfors.

Håkansvik var tidigare platsen för Degerö oljeterminal. Helsingfors oljehamn hade flyttats till Hertonäs 1938. Oljehamnen där lades dock ned på 1990-talet för att ge plats för bostadsområdet Hertonäs strand och verksamheten flyttade till Degerö oljehamn, som börjat att anläggas på 1950-talet. Degerö oljehamn lades ned 2010 för att ge plats för ett bostadsområde för 8.000–10.000 invånare.

Håkansvik är planerad ändstation för linje 12, vilken i en första etapp från omkring 2026 ska trafikera sträckan mellan Hagnäs torg och Håkansvik över de tre nybyggda Kronbroarna mellan Havshagen och Degerö. Anläggningen av Spårväg Kronbroarna påbörjades 2021. Den längsta av broarna, Kronbergsbron, går mellan Högholmen och ett landfäste i Kronbergsstranden omkring en kilometer norr om Håkansvik.

Kronbergsgrottorna
I början av 1970-talet sprängdes i Kronberget under oljeterminalen ut två förvaringsutrymmen för bränsle på 180.000 respektive 120.000 kubikmeter. Den större grottan är 326 meter lång, 18 meter bred och 30 meter hög och den mindre 245 meter lång, 16 meter bred och 30 meter hög. Botten ligger 50 meter under havsytan. Förvaringsutrymmet drevs av Shell, dels för eget bruk, dels i uppdrag för Försörjningsberedskapscentralen som beredskapslager. Grottorna är numera tömda och rengjorda och ägs sedan 2014 av Skanska.

Källor

Noter

Vy från Kronbergsstranden mot Helsingfors centrum, 2017. Vid piren i förgrunden byggs det planerade fästet till Kronbergsbron, en av de tre Kronbroarna till Havshagen. Till höger om mitten, omedelbart till vänster om holmarna Vrakholmen och Högholmen, bryter Helsingfors domkyrkas torn mot horisonten. Håkansvik ligger nära oljecisternen längst till vänster i bilden. Avståndet till stranden av Skatudden mitt i bilden är drygt två kilometer.

Se även
Spårväg Kronbroarna

Externa länkar
Kronbergsstranden på www.hel.fi

Degerö
Knekten, Helsingfors

Knekten (finska: Nihti) är en ö i Helsingfors hamn. Den fylldes på och ut med schaktmassor och förbands med tidigare grannön Sumparn och det norrom liggande fastlandet i samband med utvidgningen av Sörnäs hamn på 1950- och 1960-talen. Efter flytt av denna hamnverksamhet till Nordsjö hamn 2008 har Sumparn/Knekten-området avsatts för bostadsbyggande. På Knekten planeras ett bostadsområde för omkring 3 000 invånare att stå färdigt 2030.

Knekten hette på 1600-talet Starholmen. Det nuvarande svenska namnet Knekten har använts sedan 1700-talet. Det fastslogs officiellt 1908, samtidigt som det finska namnet Knihti, som 1928 ändrades till Nihti.

Bostadsbyggande och kommunikationer
Områdesplan för området beslutades 2019. Enligt denna anlades en kanal för att skilja Knekten från Sumparn som en ö, på samma sätt som en kanal tidigare hade anlagts mellan Sumparn och fastlandet.

En förbyggnadsfas genomfördes juli 2021–augusti 2022. Anläggning av gator och annan kommunal infrastruktur påbörjades sommaren 2022 för att genomföras under hela 2023. Samtidigt påbörjades det första bostadsbyggandet på två tomter, med planerad inflyttning vårvintern 2024. Sammanlagt planeras tio kvarter.

På Knekten planeras ändstationen för den nya Spårvägslinje 13 Knekten–Västra Böle, vilken började anläggas 2021. 
År 2021 påbörjades också projektet Spårväg Kronbroarna, i vilket anläggs en spårväg mellan Hagnäs torg och Degerö på de tre Kronbroarna. Knekten länkas därmed till centrala Helsingfors med Havshagenbron och till Högholmen med Finkes bro. En planerad hållplats för denna linje – kombinerad med ändhållplatsen för Knekten–Västa Bölelinjen – ligger mitt på Knekten.

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Nihti (Helsink) på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Öar i Helsingfors
Sörnäs
Kronbroarna

Kronbroarna (finska: Kruunusillat), eller Kronobroarna, är tre broar som började anläggas 2021 (beträffande Havshagsbron 2022) i ett stråk mellan Havshagen i centrala Helsingfors och Degerö i östra Helsingfors stad, över öarna Knekten och Högholmen. De ingår i ett projektet Spårväg Kronbroarna, som innefattar en ny bana mellan centrala Helsingfors och som längst Degerövägen i Uppby i Degerö.

Den längsta bron av Kronbroarna är den östra, som går över Kronbergsfjärden mellan Högholmen och Kronbergsstranden och har namnet Kronbergsbron. Den mellersta bron går mellan Högholmen och Knekten och heter Finkes bro. Den västra bron mellan Knekten och Havshagen kallas Havshagsbron.

Broarna byggs för dubbelriktad spårvägstrafik samt för cyklister och fotgängare. De saknar filer för vägtrafik, men utryckningsfordon kan använda den för räddningsuppdrag.

Beslut om anläggande av spårvägslinje, inklusive broar, togs av Helsingfors stadsfullmäktige den 30 augusti 2016. Helsingfors stadsfullmäktige beslöt därefter i augusti 2021 att bygga spårvägen i två etapper, först med byggande av banan mellan Hagnäs torg och Degerö, med de tre Kronbroarna, och senare med en förlängning av linjerna från Hagnäs torg till Helsingfors centralstation respektive Trekanten.

Brodata

Bildgalleri

Se även
Spårväg Kronbroarna

Källor
Webbplats för Kronbroarnaprojektet, läst den 20 februari 2023
The Crown Bridges are building the future of Helsinki – check out the new bridges på www.yit.fi den 24 oktober 2022

Noter

Externa länkar
Hållplatskarta

Transport i Helsingfors
Pågående byggprojekt i Finland
Broar i Helsingfors
Uryū

Uryū  är en landskommun (köping) i Hokkaido prefektur i Japan.

Källor 

Orter i Hokkaido prefektur
WP:Projekt Japan
Afrikanska mästerskapet i volleyboll för damer 2009

Afrikanska mästerskapet 2009 i volleyboll för damer spelades mellan 3 och 8 oktober 2009 i Blida, Algeriet. Det var den fjortonde upplagan av tävlingen och sex landslag från CAVB:s medlesmförbund deltog. Algeriet vann tävlingen för första gången genom att besegra Tunisien i finalen.

Deltagande lag

Resultat

Matcher

Sluttabell

Slutplaceringar

Individuella utmärkelser

Referenser

Noter

Sportåret 2009
2009
Volleybollsäsongen 2009/2010
Internationella volleybolltävlingar i Algeriet
2009 i Algeriet
Afrikanska mästerskapet i volleyboll för damer 2007

Afrikanska mästerskapet 2007 i volleyboll för damer spelades mellan 5 och 11 september 2007 i Nairobi, Algeriet. Det var den trettonde upplagan av tävlingen och tio landslag från CAVB:s medlemsförbund deltog. Kenya vann tävlingen för sjätte gången genom att besegra Algeriet i finalen. Dorcas Ndasaba utsågs till mest värdefulla spelare.

Deltagande lag

Grupper

Gruppspelsfasen

Grupp A

Resultat

Sluttabell

Grupp B

Resultat

Sluttabell

Slutspelsfasen

Resultat

Slutplaceringar

Individuella utmärkelser

Referenser

Noter

Sportåret 2007
2007
Volleybollsäsongen 2007/2008
Internationella volleybolltävlingar i Kenya
2007 i Kenya
Sport i Nairobi
Yuni

Yuni  är en landskommun (köping) i Hokkaido prefektur i Japan.

Källor 

Orter i Hokkaido prefektur
WP:Projekt Japan
Sorachi subprefektur

Sorachi  är ett förvaltningsområde (subprefektur) i Hokkaido prefektur i Japan. Det omfattar tio städer samt fjorton landskommuner. Landskommunerna är grupperade i fyra distrikt, men dessa har ingen administrativ funktion utan fungerar i huvudsak som postadressområden.

Administrativ indelning

Källor 

Hokkaido prefektur
Damernas turnering i volleyboll vid panamerikanska spelen

Panamerikanska spelen har haft en turnering i volleyboll för damer sedan de andra spelen 1955. Tävlingen genomförs, som spel i sin helhet, vart fjärde år och organiseras av panamerikanska sportorganisationen. I turneringen deltar åtta landslag från Nord- och Sydamerika.

Upplagor

Medaljörer

Se även 
 Herrarnas turnering i volleyboll vid panamerikanska spelen

Volleyboll vid panamerikanska spelen
Jonathan Berlin

Jonathan Berlin, född 1994 i Ulm, är en tysk skådespelare. Han är i Sverige mest känd för sin huvudroll i miniserien Hotell Europa (Das Weisse Haus am Rhein) samt för sin roll i Tannbach – ett krigsöde.

Externa länkar 
  

 
Tyska skådespelare under 2000-talet

Män
Födda 1994
Levande personer
Skådespelare från Baden-Württemberg
Personer från Ulm
Matthias Schweighöfer

Matthias Schweighöfer, född 11 mars 1981 i Anklam, är en tysk skådespelare, filmregissör, filmproducent och sångare. Han är i Sverige mest känd för sina roller i Netflixfilmerna Army of the Dead samt Army of Thieves samt för sin roll i 100 saker (100 Dinge) som visats av SVT.

Källor

Externa länkar 
  

 
Tyska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1981
Levande personer
Skådespelare från Mecklenburg-Vorpommern
Personer från Anklam
Eugénie Allix Luce

Eugénie Allix Luce, född 1804, död 1882, var en fransk lärare. Hon var en pionjär för kvinnors utbildning i Algeriet. Hon grundade den första skolan öppen för flickor i Algeriet, Luce-Benaben school.

Hon rymde från sin make till Franska Algeriet 1832. Hon öppnade 1845 en skola för flickor i Alger, som blev den första skolan för flickor i Algeriet. Hon ansökte framgångsrikt om statliga bidrag till sin skola genom att framhäva den som en viktig metod för integrering mellan fransmän och araber inför de franska kolonialmyndigheterna, och hon och hennes skola blev centralt för kolonialmyndigheternas debatt om utbildningssystemet.

Referenser

 Harrat, Ahlem and Meberbeche Senouci, Faiza, Women’s Education in Colonial Algeria: Emancipation, Alienation, and the Aphasia of Love in Assia Djebar’s L’Amour, la fantasia (1985) (2020). AWEJ for Translation & Literary Studies, Volume 4, Number2. May 2020 , Available at SSRN: https://ssrn.com/abstract=3616523 or http://dx.doi.org/10.2139/ssrn.3616523
 ROGERS, REBECCA. A Frenchwoman’s Imperial Story: Madame Luce in Nineteenth-Century Algeria. 1st ed., Stanford University Press, 2013. JSTOR, https://doi.org/10.2307/j.ctvqsdtgp. Accessed 5 Dec. 2022.
 Women’s Education in Colonial Algeria: Emancipation, Alienation, and the Aphasia of Love in Assia Djebar’s L’Amour, la fantasia (1985)
 A Frenchwoman's Imperial Story: Madame Luce in Nineteenth-Century Algeria

Kvinnor
Personer i Algeriets historia
Franska lärare
Skolledare under 1800-talet
Födda 1804
Avlidna 1882
Lärare under 1800-talet
Das goldene Kreuz

Das goldene Kreuz (Guldkorset) är en tysk opera i två akter med musik av Ignaz Brüll och libretto av Salomon Hermann Mosenthal. Den hade premiär i Berlin 1875 och blev en stor succé.

Historik 
Ignaz Brüll var en österrikisk pianist och kompositör som kom att bli förknippad med kretsen kring Johannes Brahms i Wien. Han undervisade på Horáksche Klavierschulen i Berlin. Das goldene Kreuz var hans andra opera. Librettot till den komiska operan i Sångspelstradition skrevs av Salomon Hermann Mosenthal som också hade skrivit librettot till Otto Nicolais Muntra fruarna i Windsor. Das goldene Kreuz bygger på en historia av Mélesville vilken rör sig kring ett känslosamt drama om felaktiga identiteter under Napoleonkrigen.

Das Goldene Kreuz hade premiär i Berlin på Staatsoper Unter den Linden den 22 december 1875 med stor framgång. Lilli Lehmann sjöng rollen som Christine. Brüll mottog personliga komplimanger från kejsaren Wilhelm I. Fler än 180 operahus satte upp operan, däribland i London (i engelsk översättning) 1878 av Carl Rosa Opera Company, på Stockholmsoperan (som Guldkorset) 1879 och på Metropolitan Opera i New York där den spelades 1886. En kritiker på 1800-talet räknade operan till första klassens lyriska scenverk tillsammans med Georges Bizets Carmen, Karl Goldmarks Die Königin von Saba, Hermann Goetzs Der Widerspenstigen Zähmung och Victor Nesslers Der Rattenfänger von Hameln. Operan beskrevs i en operaguide 1907. Den framfördes ofta i Tyskland tills den förbjöds av Nazistpartiet på grund av kompositörens judiska härkomst.

Personer

Handling
För att förhindra att hennes bror Nicolas kallas in av Napoleons trupper lovar Christine att gifta sig med mannen som tar hans plats. Gontran de l'Ancre, en ung adelsman, tar på sig plikten, men utan att avslöja sin identitet för Christine. Som ett tecken på hennes trohet och som ett tecken på uppskattning skickar hon ett gyllene kors till den okända. Gontran, som har blivit svårt sårad i strid, ger korset till sergeant Bombardon, som tar det till Christine. Först tror Christine att han är hennes brors frälsare, men informeras sedan av Bombardon om Gontrans öde. Hennes känslomässiga förvirring når sin topp när Gontran återvänder en kort tid senare som funktionshindrad. Christine är engagerad i sina löften, men plikt och tillgivenhet är äntligen förenade.

Referenser

Externa länkar 
 
 Das goldene Kreuz (score, first print) archive.org
 Das Goldene Kreuz (libretto) Operone

Österrikiska operor
Musikåret 1875
Tyskspråkiga operor
Tyska operor
Framstegspartiet (Iran)

Framstegspartiet (persiska: حزب ترقی Ḥezb-e Taraqqi) var ett auktoritärt nationalistiskt politiskt parti i Iran, grundat av hovministern Abdolhosein Teymurtash. Partiet, som beskrivits som fascistiskt, fungerade i praktiken som ett redskap för att implementera shahen Reza Pahlavis progressiva reformpolitik.

Historia 

Framstegspartiet var organiserat efter den italienske premiärministern Benito Mussolinis Nationella fascistpartiet och den turkiske presidenten Kemal Atatürks Republikanska folkpartiet, och utgjorde ett systerparti till det auktoritära och socialt progressiva nationalistpartiet Iran-e Nou, vilket grundats samma år av Abdolhosein Teymurtash. I likhet med sitt italienska systerparti bar Framstegspartiets medlemmar svarta uniformer.

När Abdolhosein Teymourtash arresterades i slutet av 1932 försvagades Framstegspartiet och förlorade sitt inflytande i Irans politik. Hans nära kontakter med italienska och turkiska republikaner innebar också att partiet anklagades för att stödja republikanism. 

Reza Pahlavi ansåg att partiet inte längre fyllde någon funktion för att genomföra samhällsförändring och efter 1932 uppmuntrade han i stället att stärka parlamentarismen i Iran. De följande åren kom politiken att präglas att häftiga debatter i parlamentet och flera ledamöter, däribland talmannen Hosein Pir-Nia, var kritiska till shahens statskontroll.

Referenser 

Iran under Pahlavidynastin
Konservativa partier i Iran
Nationalistiska partier i Iran
Historiska politiska partier i Iran
Politiska partier bildade 1927
Politiska partier upplösta 1932
Panamerikanska cupen (volleyboll, damer)

Panamerikanska cupen är en årliga volleybolltävling för damlandslag från NORCECA och CSV:s medlemsförbund (d.v.s. Nord- och Sydamerika). Turneringen organiseras av PVU. Den har genomförts sedan 2002 och har tolv deltagare.

Upplagor

Medaljörer

Referenser

Noter
Ellen Douglass Hatch

Ellen Douglass Hatch, född 1812, död 1838, var en australiensisk skådespelare. Hon tillhörde pionjärgenerationen av skådespelare i Australien och var en stjärna på den första teatern i Sydney under 1830-talet. 

Hon var engagerad vid Theatre Royal, Sydney, som öppnade 1832 som den första teatern i Australien utanför Tasmanien. Hon var främst känd för sina roller inom tragedier, och bland hennes främst roller nämns Lady Macbeth och Alicia i Jane Shore.

Källor

 Jane Woollard:  The Elasticity of Her Spirits': Actresses and Resilience on the Nineteenth-Century Colonial Stage

Födda 1812
Avlidna 1838
Kvinnor
Australiska skådespelare under 1800-talet
Panamerikanska cupen

Panamerikanska cupen kan avse:
Panamerikanska cupen (fotboll, landslag) – planerad, men ej genomförd, turnering för herrfotbollslandslag
Panamerikanska cupen (fotboll, klubblag) – turnering för herrfotbollsklubblag
Panamerikanska cupen (volleyboll, damer) – turnering för damvolleybollandslag
Panamerikanska cupen (volleyboll, herrar) – turnering för herrvolleybollandslag
Panamerikanska U23-cupen (volleyboll, damer) – turnering för U23-damvolleybollandslag
Panamerikanska U23-cupen (volleyboll, herrar) – turnering för U23-herrvolleybollandslag
Panamerikanska U21-cupen (volleyboll, damer) – turnering för U21-damvolleybollandslag
Panamerikanska U21-cupen (volleyboll, herrar) – turnering för U21-herrvolleybollandslag
Panamerikanska U19-cupen (volleyboll, damer) – turnering för U19-damvolleybollandslag
Panamerikanska U19-cupen (volleyboll, herrar) – turnering för U19-herrvolleybollandslag
Panamerikanska mästerskapet i landhockey – turnering för landhockeylandslag
Benjamin Stora

Benjamin Stora, född 2 december 1950 i Constantine i Algeriet, är en fransk historiker, professor och trotskist. Han är i sin forskargärning särskilt inriktad på Algeriets historia.

Biografi
Benjamin Stora föddes år 1950 i Constantine i norra Algeriet. Han avlade doktorsexamen i historia vid École des hautes études en sciences sociales år 1978. Sex år senare avlade han doktorsexamen i sociologi vid Université Paris-Diderot. År 1968 blev Stora medlem av Pierre Lamberts trotskistiska aktivistgrupp Alliance des Jeunes pour le Socialisme – Organisation Communiste Internationaliste (AJS-OCI).

Stora har publicerat en lång rad böcker, bland annat om den algeriske nationalistiske politikern Messali Hadj (1898–1974).

Bibliografi (urval)
Messali Hadj. Pionnier du nationalisme algérien, 2004
Dictionnaire biographique de militants nationalistes algériens. 600 portraits
Nationalistes algériens et révolutionnaires français au temps du Front Populaire
Les sources du nationalisme algérien. Parcours idéologiques. Origine des acteurs
Histoire de l'Algérie coloniale (1830–1954), 2004
Aide-mémoire de l'immigration algérienne. Chronologie (1922–1962). Bibliographie
Histoire de la guerre d'Algérie, 2004
La Guerre d'Algérie – 1934–2004 La fin de l'amnésie, 2004
Histoire de l'Algérie depuis l'indépendance – T1: 1962–1988
L'Algérie en 1995
Dictionnaire des livres de la guerre d'Algérie (1955–1995). 2300 résumés, 2005
Imaginaires de guerre, Algérie-Viêt Nam en France et aux États-Unis, 1997
Appelés en guerre d'Algérie, coll. "Découvertes Gallimard" (n° 316), 1997
Algérie, Formation d'une nation, suivi de Impressions dans l'est algérien
Le Transfert d'une Mémoire. De l'"Algérie française" au racisme anti-arabe
Les 100 Portes du Maghreb.
La guerre invisible – Algérie années 90.
Les trois exils, Juifs d'Algérie, 2006
Immigrances: L'immigration en France au XXe siècle, 2007
 Les guerres sans fin, un historien entre la France et l'Algérie, 2008
 Les immigrés algériens en France : une histoire politique, 1912-1962, 2009
 Le mystère De Gaulle: son choix pour l'Algérie, Paris, 2009
 Le nationalisme algérien avant 1954, 2010
 Histoire de l'Algérie: XIXe et XXe siècles, 2012
 La guerre d'Algérie expliquée à tous, 2012
 De Gaulle et la guerre d'Algérie, 2012
 Voyages en postcolonies, 2012
 La guerre d'Algérie expliquée en images, 2014
 Les Clés retrouvées. Une enfance juive à Constantine, 2015
 C'était hier en Algérie. Les Juifs d'Algérie, de l'Orient à la République, 2016
 Juifs, musulmans: la grande séparation, Paris, L'Esprit du temps, coll. « Quoi de neuf », 2017
 68, et après. Les Héritages égarés, 2018
 Retours d'histoire. L'Algérie après Bouteflika, 2019
 Une mémoire algérienne, 2020

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1950
Levande personer
Män
Franska historiker under 1900-talet
Franska trotskister
Personer verksamma vid Paris universitet
Personer från Constantine
Franska professorer
Franska historiker under 2000-talet
Jane Thomson

Jane Thomson, född 1827, död 1901, var en australiensisk skådespelare. Hon tillhörde pionjärgenerationen av skådespelare i Australien.

Hon var engagerad vid Theatre Royal, Hobart 1844-46 och 1849, och Queen's Theatre, Melbourne 1845 och 1849-1857, och i London 1857-1862. 

Jane Thomson var initialt dansare, och var en uppskattad dansare under 1840-talet. Hon gav även instruktion i dans, och var balettmästare 1849. Under 1850-talet var hon en stjärnskådespelare och en berömdhet på talscenen i Melbourne.

Källor

 Anae, Nicole: A Selected and Crowned Band of women, 2005

Födda 1827
Avlidna 1901
Kvinnor
Australiska skådespelare under 1800-talet