kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erland Ljungdahl

Erland Samuel Ljungdahl, född 5 april 1919 i Grythyttans församling i Örebro län, död 23 maj 1999 i Danderyds församling i Stockholms län, var en svensk ingenjör.

Efter studentexamen i Djursholm 1937 gick han på Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) där han avlade civilingenjörsexamen 1947. Han blev tillförordnad byrådirektör vid flygförvaltningen 1954 och laborator vid Försvarets forskningsanstalt (FOA) 1955. Han var ledamot av Svenska Teknologföreningen och medlem av Svenska Uppfinnareföreningen.

Erland Ljungdahl var son till majoren Claes Ljungdahl och Alfsol Améen, dotterson till Henrik Améen samt farbror till Eva Ljungdahl och morbror till Birgitta, Casten och Anne-Sofie von Otter. Han gifte sig 1943 med bibliotekarien Erica Ljungdahl (1919–2015) och fick dottern Caroline Barenghi (född 1959). Erland Ljungdahl är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Grythyttans socken
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1919
Avlidna 1999
Män
Los poetas han muerto

Los poetas han muerto är det fjärde studioalbumet av det spanska progressiva power metal-bandet Avalanch. Det släpptes 2003 av skivbolaget Xana Records.

En engelsk version spelades in och utgavs februari 2005 med titeln Mother Earth.

Låtlista
"Lucero" – 5:00	 
"Cien veces" – 6:48	  
"Niño" – 7:55	 
"Jamás" – 4:43	  
"Alborada" – 3:04	
"El viejo torreón" – 5:27	  
"Del cielo a la tierra" – 6:13	  
"Los poetas han muerto" – 6:33	
"Madre Tierra" – 8:06	  
"Ecos de vida" – 5:26

Text & musik: Alberto Rionda

Engelska versionen från 2005
"Lucero" – 5:03	 
"One Hundred Times" – 6:54	  
"Come to My Arms" – 7:57	 
"No More Damage" – 4:46	
"Dawn" – 3:08	  
"Old Fortress" – 5:36	  
"Heaven and Earth" – 8:29	
"Just One More Song" – 5:18	 
"Mother Earth" – 8:29	 
"Echoes of a Life" – 5:27	 
"Where the Streets Have No Name" (U2-cover) – 5:33

Medverkande 
Musiker (Avalanch-medlemmar)
Alberto Rionda – gitarr
Ramón Lage – sång
Dany León – gitarr
Francisco Fidalgo – basgitarr
Marco Álvarez – trummor
Roberto Junquera – keyboard

Bidragande musiker
Igor Medio – bouzouki
The Dark (Santiago Fano) – sång
Jacobo De Miguel – keyboard
Diego González – dragspel
Ignacio Rodríguez Guerra – violin
José Ramón Cenera Gutiérrez – viola
José Antonio Longo Iglesias – cello
Jbara – arabisk bön (spår 9)
Andre Matos – sång (spår 7, 9)

Produktion
Alberto Rionda – producent, ljudtekniker
Jorge Otero – ljudmix
Tim Young – mastering
Ricardo Menéndez – grafisk design
Luis Royo – omslagskonst
Jesús Farpón, Carlos Rodriguez – foto

Referenser

Externa länkar 
 Avalanchs officiella webbplats
 Låttexter på DarkLyrics

Album av Avalanch
Spanska power metal-album
Musikalbum 2003
Båtsjaur

Båtsjaur (samiska: Båsjargŋa) är en by i Arjeplogs kommun i Norrbottens län. Den är belägen på ett näs mellan sjöarna Ajsjávrre och Hammarträsket.

Etymologi 
Båtsjaur är ursprungligen ett samiskt namn som betyder Rensjön. Det nuvarande samiska namnet Båsjargŋa innehåller efterledet -jargŋa, som betyder "större öppen vattenyta i en sjö".

Historia 

Båtsjaur var det första nybygge i Arjeplogs socken som togs upp av svenskar (de äldsta nybyggena har samisk anknytning). De första som började odla jorden i Båtsjaur var klockaren Olof Laestander (1737–1797) och hans hustru Anna Mårtensdotter (1741–1814) som flyttade dit från Kasker omkring 1760. När syn förrättades vid nybygget 1774 fanns åker till ett tunnlands utsäde och ängsmarker som avkastade 52 vinterlass hö. När Nasafjälls silververks andra epok inleddes 1770 kom Båtsjaur att ligga längs transportleden till och från den nya hyttan i Adolfström. Från Adolfström gick transporterna till Laisvall med båt på Laisälven, från Laisvall till Båtsjaur på gång- och körväg och därifrån vidare med båt över Ajsjávrre, Uddjaur och Storavan. Olof Laestander skrev 1781 kontakt med Nasafjällsbolaget om att uppföra förrådshus samt utföra skjutsningar och andra arbeten. År 1810 upphörde verksamheten i Nasafjäll och Adolfström och därmed också Båtsjaurs funktion som transportnav.

Det enda av Olof Laestanders och Anna Mårtensdotters barn som stannade i Båtsjaur var Gertrud Margareta som gifte sig med Matts Ersson från Stensund i Sorsele socken. Deras dotter Sofia gifte sig med Carl Wallström från Racksund och fick många ättlingar i byn. Olof Laestanders och Anna Mårtensdotters yngste son, David, grundade nybygget Laisvallby.

År 1912 fick Båtsjaur landsvägsförbindelse med Laisvall och 1941 med Arjeplog. Skola fanns i Båtsjaur 1865–1954. Antalet invånare i byn var som högst i början av 1950-talet med omkring 80 personer. Då fanns även 45 nötkreatur, nio hästar samt får och getter. Den sista kon lämnade byn 1987.

Referenser

Noter 

Orter i Arjeplogs kommun
Erica Ljungdahl

Erica Karoline Irma Hildegard Ljungdahl, ogift Trenkle, född 27 november 1919  i Wien i Österrike, död 14 januari 2015 i Danderyds församling, var en svensk bibliotekarie.

Erica Ljungdahl var dotter till Dr phil Carl Trenkle och Hildegard, ogift Bahunek Drakoczy. Efter akademiska studier blev hon filosofie kandidat i Stockholm 1946. Hon blev amanuens vid Riksdagsbiblioteket 1947, vid Kungliga Vetenskapsakademiens bibliotek 1948, där hon blev bibliotekarie 1963. Hon blev förste bibliotekarie där 1973 och var vid Stockholms universitetsbibliotek med Vetenskapsakademiens bibliotek 1978–1984.

Hon var sekreterare i seriesektionen av International Federation of Library Associations and Institutions (IFLA) 1978–1981.

Erica Ljungdahl gifte sig 1943 med civilingenjören Erland Ljungdahl (1919–1999) och var sedan sambo med Bengt Essén fram till sin död. Hon har en dotter Caroline Barenghi (född 1959).

Erica Ljungdahl är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor

Externa länkar
Erica Ljungdahl på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska bibliotekarier
Personer från Wien
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1919
Avlidna 2015
Kvinnor
Sven Fristedt

Sven Fristedt, född 1940 i Stockholm, är en svensk textilformgivare.

Biografi 
Fristedt började skapa i lera i ungdomsåren och senare i måleri. Efter avslutad skolgång studerade han på 1950-talet vid Konstfack i Stockholm och på Beckmans designhögskola. På Beckmans hade han Göta Trägårdh som lärare. Hon såg hans talang och ordnade en praktikplats för honom vid Borås Wäfveri där han redan under studietiden skapade mönster som kom i produktion. Efter Konstfack arbetade han först för Mab & Mya, där han kom i kontakt med modeskaparen Katja Geiger och tillsammans skapade de ett par färgglada kollektioner. Fristedt började arbeta med textilformgivning för Borås Wäfveri 1965 och blev kvar där till 1990. Under en arbetsdag vid Borås Wäfveri sätt han och målade mönster på en kartongbit, några kolleger tittade på skissen och påpekade att detta inte skulle kunna gå att trycka. Hans chef Inez Svensson fick se skissen och menade att man kunde göra ett försök. Mönstret som fick namnet Plexus kom att bli en av företagets största försäljningsfamgångar. Åren 1968-1985 mönstergav han tyg för IKEA som producerades av Borås Wäfveri.
Han var konstnärlig ledare för Borås Wäfveri 1975-1977 och skapade under sin tid vid fabriken bland annat mönstren Loppcirkus, Airport och Puzzel.

Fristedt är representerad på Nationalmuseum
Röhsska museet och Designarkivet.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 http://borascotton.se/designers/sven-fristedt
 http://www.designarkiv.se/Film1/SVF00009813
 https://web.archive.org/web/20170910173417/http://textilhistoriska.com/projekt/m%C3%B6nsterskatter/sven%20fristedt.html

Tryckta källor 
 Sara Axtelius (2018) Retro, tyger vi minns, sid:34, 
 Inez Svensson (1984) Tryckta tyger från 30-tal till 80-tal, Liber förlag, 

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Födda 1940
Män
Levande personer
Representerade vid Nationalmuseum
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Röhsska museet
Bengt Hammarhjelm

Bengt Hammarhjelm, född 19 augusti 1925 i Kristianstads församling i Kristianstads län, död 26 september 2023 i Visby domkyrkodistrikt i Gotlands län, var en svensk militär och militärhistoriker.

Biografi
Hammarhjelm avlade officersexamen vid Krigsskolan 1949 och utnämndes samma år till fänrik. Han befordrades till kapten vid Gotlands infanteriregemente 1961. Han tjänstgjorde i staben i VII. militärområdet 1964–1968. År 1968 blev han major vid Göta livgarde och tjänstgjorde som militärassistent vid Landskansliet i Västmanlands län 1968–1972. Han befordrades 1972 till överstelöjtnant och tjänstgjorde vid Gotlands regemente 1972–1976 samt var sektionschef vid Gotlands militärkommando 1976–1980. Han var chef för Gotlands regemente från och med den 1 april 1983 till och med den 30 september samma år. Därefter stod han 1983–1985 till förfogande för chefen för Gotlands militärkommando.

Efter sin pensionering var Hammarhjelm verksam som militärhistoriker och författade en rad böcker, småskrifter och artiklar om Gotlands militärhistoria.

Utmärkelser
  Riddare av Svärdsorden, 1968.

Bibliografi i urval
Beredskap på Gotland 175 år. 1811–1986 (Hanseproduktion, Visby 1986). (Andra utökade upplagan gavs ut på Ödins Förlag 1999.)
Karlsvärds fästning. Slite 1739–1788 (Probus, Stockholm 1989).
Gotländskt hemvärn. Minnesskrift till 50-årsjubileet (Gotlands hemvärn, Visby 1990).
Gotländsk krigshistoria. Från Gutasagan till 1814 (Ödins Förlag AB, Visby 1998).
Gotlands beredskap under det kalla kriget. 1949–1989 (Gotlands militärdistrikt, Visby 2002).
Gotland under kalla kriget. Sveriges bastion i Östersjön (Svenskt Militärhistoriskt Biblioteks Förlag, Stockholm 2015).

Referenser

Födda 1925
Avlidna 2023
Män
Svensk obetitlad adel
Huvudmän för svenska adelsätter
Militärer från Kristianstad
Svenska militärer under 1900-talet
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska militärhistoriker
Svenska fackboksförfattare
Riddare av Svärdsorden
HIV Drug Resistance Database

HIV Drug Resistance Database, även känd som Stanford HIV RT and Protease Sequence Database är en databas vid Stanford University som spårar 93 vanliga mutationer av hiv. År 2008 kompilerades det med 93 gemensamma mutationer, efter den första mutationssamlingen 2007 på 80 mutationer. Den senaste listan använder data från andra laboratorier i Europa, Kanada och USA, inklusive mer än 15 000 sekvenser från obehandlade individer.

Referenser 

HIV/AIDS
Medicinska databaser
Epidemiologi
Stanford University
Världscupen i alpin skidåkning 2017/2018

Världscupen i alpin skidåkning 2017/2018 var den 52:a upplagan av världscupen. Den inleddes i Sölden i Österrike den 28 oktober 2017 och avslutades den 18 mars 2018 i Åre i Sverige. Under perioden 9–25 februari 2018 gjorde världscupen ett avbrott, då  olympiska vinterspelen avgjordes i Pyeongchang.

Regerande världscupvinnare från föregående säsong var Mikaela Shiffrin, USA och Marcel Hirscher, Österrike.

Beskrivning

Tävlingsschema och resultat 
Liten siffra efter respektive disciplin indikerar tävlingens ordningsföljd.

Herrar 

 Utökad information
1 Ingår ej i världscupen

Damer 

 Utökad information
1 Ingår ej i världscupen

Mixed/lagtävling

Referenser

Noter

Externa länkar 

FIS webbplats

Alpina skidsportsäsongen 2017/2018
Alpin
2017/2018
Las ruinas del Edén

Las ruinas del Edén är ett studioalbum av det spanska progressiva power metal-bandet Avalanch. Det släpptes 2004 av skivbolaget Xana Records. Albumet består av nyinspelningar av tidigare utgivna låtar.

Låtlista
"Juego cruel" – 5:09	  
"Delirios de grandeza" – 4:58	 
"Xana" – 5:37	  
"Lucero" – 4:07	
Vientos del sur" – 6:54	  
"El ángel caído" – 6:28	 
"El viejo torreón" – 5:25	 
"Corazón negro" – 4:43	  
"Pelayo" – 7:11	
"Levántate y anda" – 5:34	  
"Antojo de un Dios" – 6:18	  
"Cambaral" – 6:07	 
"Las ruinas del Edén" – 10:16

Text & musik: Alberto Rionda

Medverkande 
Musiker (Avalanch-medlemmar)
Alberto Rionda – gitarr, akustisk gitarr, sång
Ramón Lage – sång
Dany León – gitarr, bakgrundssång
Francisco Fidalgo – basgitarr
Marco Álvarez – trummor
Roberto Junquera – keyboard

Bidragande musiker
Alejandro Blanco, Sergio G Pevida – percussion

Produktion
Alberto Rionda – producent, ljudtekniker, ljudmix, mastering
Jorge Otero – ljudmix, mastering
Tim Young – mastering

Referenser

Externa länkar 
 Avalanchs officiella webbplats
 Låttexter på DarkLyrics

Album av Avalanch
Spanska power metal-album
Musikalbum 2004
Floridante

Floridante (HWV 14) är en opera seria i tre akter med musik av Georg Friedrich Händel och libretto av Paolo Rolli efter Francesco Silvanis libretto till Marc'Antonio Zianis opera La costanza in trionfo av (1696).

Historia 
Med operan Radamisto hade Händel satt tonen för det närmaste decenniet inom sitt skapande. Spektakulära operor om trollkvinnor och förvandlingsnummer var karakteristiska för tiden. Men med Floridante koncentrerade sig Händel på intriger om nära relationer mellan huvudpersonerna mot en bakgrund av politiska och militära mål. Då operorna uppfördes för den bildad publik kan operatexterna ha speglat samtidens intresse för dramatiska liknelser på scenen. Handlingar om rättmätiga tronarvingar och inbördeskrig berörde verkligheten: jakobiter mot hannoverianer. Operan hade premiär den 9 december 1721 på The Queen's Theatre, Haymarket, London (senare The King's Theatre).

Personer 
Floridante, prins av Thrakien (altkastrat)
Oronte, kung av Persien (bas)
Timante, prins av Tyros (soprankastrat)
Rossane, Orontes dotter (sopran)
Elmira (kontraalt)
Coralbo, persisk satrap (bas)

Handling 
Kung Oronte har erövrat tronen med militärhjälp och har dödat kung Nino. Ninos dotter Elmira har adopterats av Oronte. Elimira blir vän med Orontes egen dotter Rossane. Prins Floridante förälskar sig i Elmira och Oronte lovar bort henne om Floridante lyckas besegra kungen av Tyros. Rossane har länge varit förälskad i prins Timante av Tyros men på grund av kriget har de inte kunnat träffats.
När Floridante återvänder efter segern kräver han Elmira som belöning. Men Oronte har under tiden själv förälskat sig i Elmira och vägrar ge upp henne. Timante förs inför det persiska hovet som fånge och Rossanes kärlek till honom förstärks. Timante och Coralbo gör uppror mot Orante. Elmira och Floridante bestiger tronen, och Rossane och Timante beger sig till Tyros.

Källor 

Operor av Georg Friedrich Händel
Barockmusik
Kultur i London
Kulturåret 1721
Italienskspråkiga operor
Italienska operor
1733 Silke

1733 Silke eller 1938 DL1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 19 februari 1938 av den tyske astronomen Alfred Bohrmann i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter Silke Neckel, barnbarn till upptäckaren.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Bohrmann
Astronomiska upptäckter 1938
Johan Karlberg (skådespelare)

Lars Johan Karlberg , född 29 mars 1954 i Söderåkra församling, Torsås, är en svensk skådespelare.

Biografi

Johan Karlberg utbildades vid Statens scenskola i Stockholm 1974-1977. Han tillhörde Riksteaterns Örebroensemble 1977-1980 och Fria Proteatern 1980-1983. Sedan 1983 tillhör han Göteborgs stadsteaters fasta ensemble. Han har medverkat i flera svenska filmer och TV-produktioner. 

År 2000 promoverades Karlberg tillsammans med Inger Hayman och Ingemar Carlehed till teknologiska hedersdoktorer vid Chalmers tekniska högskola för uppsättningen av Michael Frayns Copenhagen. 

Karlberg är sedan 26 juni 1982 gift med skådespelaren Marie Delleskog, med vilken han har två söner och en dotter.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Externa länkar
 Johan Karlberg på Göteborgs stadsteater

Män
Födda 1954
Levande personer
Svenska skådespelare
1998 Titius

1998 Titius eller 1938 DX1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 24 februari 1938 av den tyske astronomen Alfred Bohrmann i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den tyske astronomen Johann Daniel Titius.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Bohrmann
Astronomiska upptäckter 1938
2665 Schrutka

2665 Schrutka eller 1938 DW1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 24 februari 1938 av den tyske astronomen Alfred Bohrmann i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den österrikiske astronomen Guntram Schrutka-Rechtenstamm.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Bohrmann
Astronomiska upptäckter 1938
2350 von Lüde

2350 von Lüde eller 1938 CG är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 6 februari 1938 av den tyske astronomen Alfred Bohrmann i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den tyske astronomen Heinz von Lüde.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Bohrmann
Astronomiska upptäckter 1938
2226 Cunitza

2226 Cunitza eller 1936 QC1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 26 augusti 1936 av den tyske astronomen Alfred Bohrmann i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter Lydia Cunitz, svägerska till upptäckaren.

Asteroiden har en diameter på ungefär 14 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Bohrmann
Astronomiska upptäckter 1936
Zosma

Zosma eller Delta Leonis (δ Leonis , förkortat Delta Leo, δ Leo) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en stjärna belägen i den nordöstra delen av stjärnbilden Lejonet. Den har en skenbar magnitud på 2,56 och är klart synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 55,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 58 ljusår (18 parsek) från solen.

Nomenklatur
Delta Leonis har de traditionella namnen Zosma eller Zozma och Duhr (mera sällsynta stavningar är Zozca, Zosca, Zubra och Dhur). Zosma betyder "bälte" i antikens grekiska, med hänvisning till stjärnans plats på lejonets höft i stjärnbilden. 

År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN:s första bulletin från juli 2016 innehöll en tabell över de första två satserna av namn som fastställts av WGSN där namnet Zosma ingår för denna stjärna.

Egenskaper
Delta Leonis är en relativt vanlig stjärna i huvudserien av spektralklass A4 V, vilket gör den något större och varmare än solen. Den har en massa som är 2,2 gånger solens massa en radie som är 2,14 gånger solens radie. Den utsänder från dess fotosfär 15 gånger mer energi än solen vid en effektiv temperatur på 8 296 K, vilket ger den vita färg som är karakteristisk för en stjärna av typ A.

Delta Leonis roterar snabbt med en projicerad rotationshastighet på 180 km/s. Lutningen av rotationsaxeln i förhållande till siktlinjen från jorden uppskattas till 38,1°, vilket skulle innebära att den azimutala hastigheten längs ekvatorn är ca 280 km/s. Denna rotation skapar en ekvatorial svällning, vilket ger stjärnan en något tillplattad sfärisk form. Polarradien är ca 84% av radie längs ekvatorn.

Med en större massa än solen kommer den att ha en kortare livslängd och efter ytterligare omkring 600 miljoner år kommer den att svälla till i en orange eller röd jättestjärna innan den förvandlas till en vit dvärg. Baserat på denna stjärnas plats och bana genom rymden kan den vara medlem i Ursa Major Moving Group, en typ av stjärnkinematisk grupp som delar ett gemensamt ursprung och en gemensam rörelse genom rymden. Åldern hos denna grupps är cirka 500 miljoner år.

Källor

Referenser

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/zosma
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/zosma.html
 https://web.archive.org/web/20180101115947/http://zyntara.com/VisualAstrologyNewsletters/van_October2006/VAN_October2006.htm

Stjärnbilden Lejonet
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
Delta Scuti-variabler
Ursa Major Moving Group
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Expedition 53

Expedition 53 var den 53:e expeditionen till Internationella rymdstationen (ISS). Expeditionen började 3 september 2017 då delar av Expedition 52s besättning återvände till jorden med Sojuz MS-04.

Aleksandr Misurkin, Mark T. Vande Hei och Joseph M. Acaba anlände till stationen med Sojuz MS-06 den 13 september 2017.

Expeditionen avslutades den 14 december 2017, då Randolph Bresnik, Sergej Nikolajevitj Rjazanskij och Paolo Nespoli återvände till jorden med Sojuz MS-05.

Besättning

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar
NASA's Space Station Expeditions page

Internationella rymdstationen
Rymdfartsåret 2017
2017 i Kazakstan
2017 i Ryssland
Steve Allen

Stephen Valentine Patrick William "Steve" Allen, född 26 december 1921 i New York i New York, död 30 oktober 2000 i Encino i Kalifornien, var en amerikansk programledare, musiker, skådespelare, kompositör, komiker och författare. Allen är främst känd för att ha varit den första programledaren för The Tonight Show.

Filmografi i urval 

 

 
 
 (hedersgäst)

 

 

 

 

 

 (hedersgäst)

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska komiker
Amerikanska programledare
Amerikanska musiker
Födda 1921
Avlidna 2000
Män
Personer från New York
Alumner från Arizona State University
Johan Hafezi

Johan Abol-Ghasem Hafezi Semnani, född 11 februari 1988 i Ålidhem i Umeå, är en svensk skådespelare.

Biografi
Johan Hafezi är son till Gholam Hafezi Semnani och Inger, född Grönlund.

Han utbildades vid Teaterhögskolan i Malmö 2012-2015 och gjorde sin praktik på Kulturhuset Stadsteatern. Därefter har han varit engagerad vid bland annat Göteborgs stadsteater och Malmö stadsteater. Han skulle ha spelat Pyret vid premiären av Äldreomsorgen i Övre Kågedalen på Turteatern, men var tvungen att avstå på grund av en skadad hälsena.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
  
 Johan Hafezi på Kulturhuset Stadsteatern
 Johan Hafezi på Malmö stadsteater
 Johan Hafezi på Göteborgs stadsteater
 Johan Hafezi på Teaterhögskolan i Malmö

Män
Födda 1988
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Herbsts korpuskel

Herbsts korpuskel är en sorts känselreceptorer som är känsliga för tryck och som består av nervändar som återfinns i tungans slemhinna, i gropar på insidan av näbben och på andra ställen i kroppen hos vissa fåglar. De påminner om Pacinis korpuskel, men skiljer sig från dessa genom att vara mindre och mer avlånga, ha tunnare och närmare placerade kapslar och genom att axelcylindern i det centrala genomskinliga delen omges av en kontinuerlig rad av cellkärnor.

Hos många vadarfåglar finns ett stort antal Herbsts korpuskel inbäddade i gropar på insidan av näbben vilka tros göra det möjligt för fåglarna att känna byten med näbben i våt sand eller jord. De förekommer även i tungan hos hackspettar och i vingarna hos vissa arter.

Noter

Externa länkar 
 Definition på sciencedaily.com
 

Perifera nervsystemet
Fågelanatomi