kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roger Crozier

Roger Allan Crozier, född 16 mars 1942, död 11 januari 1996, var en kanadensisk ishockeytränare och professionell ishockeymålvakt som tillbringade 14 säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Detroit Red Wings, Buffalo Sabres och Washington Capitals. Han släppte in i genomsnitt 3,04 mål per match och hade 30 nollor (inte släppt in ett mål under en match) på 518 grundspelsmatcher. Crozier spelade också på lägre nivåer för Buffalo Bisons och Pittsburgh Hornets i American Hockey League (AHL), Fort Worth Wings i Central Professional Hockey League (CPHL) och St. Catharines Teepees i Ontario Hockey Association (OHA-Jr.).

Han blev årets nykomling i NHL och vann Calder Memorial Trophy för säsongen 1964-1965 och säsongen efter blev han utsedd till Stanley Cup-slutspelets mest värdefullaste spelare och fick motta Conn Smythe Trophy, trots att hans lag inte vann Stanley Cup.

Efter spelarkarriären arbetade han inom Capitals och var bland annat tillförordnad general manager och temporär tränare. 1983 valde han lämna dem och fick arbete på den Delaware-baserade banken MBNA, där lyckades han avancera och blev vicepresident och chef för facility management.

Den 11 januari 1996 avled Crozier av cancer och 2000 gick NHL och hans gamla arbetsgivare MBNA ihop och skapade NHL-trofén Roger Crozier Saving Grace Award, som tilldelades till den målvakt som hade bäst räddningsprocent under grundserien för varje säsong mellan 1999-2000 och 2006-2007.

Referenser

Externa länkar
Roger Crozier NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Roger Crozier hockey statistics and profile at hockeydb.com

Avlidna 1996
Befattningshavare i Washington Capitals
Kanadensiska ishockeytränare
Tränare i Washington Capitals
Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Buffalo Bisons (1940–1970)
Spelare i Fort Worth Wings
Spelare i St. Catharines Teepees
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Ontario
Födda 1942
Män
Vinnare av Calder Memorial Trophy
Vinnare av Conn Smythe Trophy
Der Traumgörge

Traumgörge (Görge drömmaren) är en opera i två akter och en epilog med musik av Alexander von Zemlinsky och libretto av Leo Feld.

Historia
Zemlinsky började att komponera operan 1904, samma år som han blev kapellmästare vid Wiener Volksoper. Arbetet med operan slutfördes 1906 och året därpå avancerade Zemlinsky och anställdes som biträdande kapellmästare av Gustav Mahler vid Wiener Hofoper. Mahler hade för avsikt att uruppföra operan. Men kort tid därefter avgick Mahler från sin post och ersattes av Felix Weingartner, som inte tänkte ta med operan på repertoaren. Repetitionsarbetet avbröts och den planerade premiären ställdes in. Zemlinsky avgick som biträdande kapellmästare och operan hamnade i byrålådan och glömdes bort. Först 11 oktober 1980 hade operan premiär på Opernhaus i Nürnberg, 38 år efter Zemlinskys död.

Personer
Görge (tenor)
Grete (sopran)
Müller (bas)
Pastor (bas)
Hans (baryton)
Prinsessan (sopran)
Gertraud (sopran)
Züngl (tenor)
Kaspar (baryton)
Matthes (bas)
Marei (sopran)
Mjölnaren (bas)
Värdshusvärden (tenor)
Hans hustru (sopran)
En röst (mezzosopran)
Bondfolk, pojkar och flickor, barn, drömröster (kör)

Handling
Tyskland under Napoleontiden.

Akt I

Genom att läsa böcker skapar sig Görge en drömvärld och upplever en sagolycka, som räddar honom undan den instängda vardagen i hans efterblivna hemby. Men han fjärmar sig därigenom alltmer från byborna och även från sin fästmö Grete. När han i en syn ser en prinsessa, känner han att han måste lämna byn. Inte ens rädslan för att Hans skall locka ifrån honom hans Grete kan hålla honom tillbaka.

Akt II

Görge hamnar i en krets av upproriska arbetare, som vill göra honom till sin ledare. Han blir bekant med Gertraud, en kvinna som har anklagats för att vara häxa och som därför blivit utstött. Men när de upproriska endast visar sig vara ute efter att stjäla och mörda, och kräver att han skall lämna "häxan", överger han rebellerna och återvänder till sin hemby.

Epilog

Görge försöker förena verklighet och utopi, och lever nu tillsammans med Gertraud som en aktad borgare i sin hemby.

Källor

Operor av Alexander von Zemlinsky
Tyskspråkiga operor
Simon Jensfelt

Simon Alfred Jensfelt, född 13 oktober 1914 i Ockelbo församling, Gävleborgs län, död 31 augusti 1970 i Vällingby kyrkobokföringsdistrikt, Stockholm, var en svensk arkitekt.

Jensfelt, som var son till överstelöjtnanten i Frälsningsarmén Alfred Jensfelt och Elsa Lindgren, avlade studentexamen i Stockholm 1934 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1939. Han var anställd vid Kooperativa förbundets arkitektkontor 1939, assistent och biträdande länsarkitekt på Malmö länsarkitektkontor 1940–1949, generalsekreterare i Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR) 1949, byråarkitekt, intendent och t.f. byrådirektör i Byggnadsstyrelsen 1950–1956, förste byråarkitekt och stf. stadsarkitekt i Stockholms stads byggnadsnämnd från 1956 och sakkunnig i Stockholms Enskilda Bank från 1961. 

Jensfelt var ledamot av SAR:s förhandlingsdelegation 1956, Byggnadsstyrelsens företagsnämnd 1956, stadsbyggnadskontorets företagsnämnd 1958, läns- och stadsarkitektnämnden inom SAR 1960, sekreterare i Länsarkitektföreningen 1946–1948 och Arkitektföreningen för södra Sverige 1949. Han ritade villor, bostads- och affärshus och skolbyggnader, utförde kyrkorestaureringar, stadsplaner och byggnadsplaner, skrev artiklar i facktidskrifter och var medarbetare i handboken Bygg. Tillsammans med sonen Hans Jensfelt (född 1941), utgav han Bygga om: stadsförnyelse genom ombyggnad (1968). Han ligger begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor

Skogskyrkogården, kvarter 43, gravnummer 1050 på Hitta graven i Stockholm

Externa länkar

Noter 

Svenska arkitekter under 1900-talet
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1914
Avlidna 1970
Män
Personer från Ockelbo socken
Preacher (TV-serie)

Preacher är en amerikansk TV-serie skapad av Evan Goldberg, Seth Rogen och Sam Catlin för TV-bolaget AMC Networks som driver TV-kanalen AMC. Serien är baserad på den tecknade serien med samma namn från serieförlaget Vertigo ett dotterbolag tillhörande DC Comics och skapad av Garth Ennis och Steve Dillon. Huvudrollen som pastorn Jesse Custer spelas av Dominic Cooper. 
Serien hade premiär den 22 maj 2016. Den första säsongen består av 10 avsnitt och den filmade versionen gör vissa avsteg från originalhistorien.

Rollista och karaktärer (urval)
 Dominic Cooper som Jesse Custer, pastorn som i sin småstad i Texas försöker leda sin församling och hitta Gud.
 Joseph Gilgun som Proinsias Cassidy, den irländska vampyren som hamnar i Custers kyrka och blir hans närmsta vän.
 Ruth Negga som Tulip O'Hare, skicklig skytt och före detta flickvän till Custer.
 Lucy Griffiths som Emily Woodrow; servitris, ensamstående mamma, kyrkans organist och Custers lojala vän och högra hand.
 W. Earl Brown som Sheriff Hugo Root och pappa till  Eugene Root.
 Ian Colletti som Eugene Root/ "Arseface" och son till Sheriffen. Han har en missbildning i ansiktet efter att ha skjutit sig själv och överlevt.

Referenser

Externa länkar
Seriens webbplats
 

TV-seriestarter 2016
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska science fiction-TV-serier
Amerikanska dramaserier
TV-serier baserade på DC Comics
TV-program i AMC
Texas i fiktion
Kristendom i fiktion
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Rich Robinson

Richard Spencer "Rich" Robinson, född 24 maj 1969, är en amerikansk gitarrist, mest känd för att med sin bror Chris ha grundat bandet The Black Crowes.

Amerikanska gitarrister
Levande personer
Män
Födda 1969
Personer från Atlanta
Adolphe Vuitry

Adolphe Vuitry, född den 31 mars 1813 i Sens, död den 23 juni 1885 i Marolles-sur-Seine, var en fransk nationalekonom.

Vuitry blev 1841 avdelningschef i undervisningsministeriet, 1846 föredragande över ansökningar i Conseil d'état och 1851 understatssekreterare i finansministeriet. Han var 1852–1863 chef för finansavdelningen i Conseil d'état. Sedan han ett år tjänstgjort som guvernör över Frankrikes bank, utnämndes han 1864 till president för Conseil d'état och 1869 till senator, men drog sig efter kejsardömets fall tillbaka från ämbetsvärv. Vuitry författade bland annat Étude sur le régime financier de la France avant la revolution (1877–1883), vilken undersökning går tillbaka till rikets äldsta tider.

Källor 
 

 

Franska nationalekonomer
Franska senatorer
Alumner från École polytechnique
Storkorset av Hederslegionen
Franska politiker under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Björnö naturreservat, Värmdö kommun

Björnö naturreservat är ett naturreservat på halvön Björnö, belägen på sydöstra delen av Ingarö, i Ingarö distrikt i Uppland (Stockholms län). Det har en areal av 949 hektar, varav 316 hektar är land. Reservatet bildades 1983.

Historia
1981 köpte Skärgårdsstiftelsen Björnö av Wallenbergfamiljens fastighetsbolag Stockholm-Saltsjön och två år senare blev området naturreservat. En av de första åtgärderna som Skärgårdsstiftelsen vidtog efter övertagandet var att börja återställa de igenväxta beteshagarna och ängsmarkerna. För detta byggdes Småängsgården upp vid Småängsviken.

Reservatet
Inom reservatet finns en stor blandning av olika biotoper. Bland annat levande jordbruksmark, hällmarkstallskog, granskog, tallmossar, lövkärr och ädellövskog. Det finns även flera badplatser och flera ängar med möjlighet till camping. Ett utsiktstorn finns även vid Småängsuddarna, där man kan blicka ut över Nämdöfjärden.

Referenser

Källor

Björnö naturreservat Länsstyrelsen i Stockholms län

Externa länkar

 Stockholms länsstyrelse: Björnö ordningsföreskrifter
 Björnö Skärgårdsstiftelsen

Naturreservat i Värmdö kommun
Naturskyddsområden bildade 1983
William Henry Perkin

William Henry Perkin kan syfta på:

 William Henry Perkin den äldre (1838–1907), brittisk fysiker
 William Henry Perkin den yngre (1860–1929), brittisk kemist
Eric Ramm-Ericson

Eric Ramm-Ericson, född 19 januari 1890 i Motala församling i Östergötlands län, död 18 mars 1979 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk tidningsman. Han använde signaturerna E. R.-E. och R.-E. 

Ramm-Ericson var son till tidningsmannen Gustaf E. Ericson och Amanda E. Andersson. Han var elev vid högre allmänna läroverket i Helsingborg 1900–1905, vid Nya elementarskolan i Stockholm 1905–1909, avlade mogenhetsexamen 1909, kansliexamen 1914 vid Stockholms högskola samt utexaminerades från Handelshögskolan i Stockholm 1915.

Han var anställd vid Svenska Dagbladet 1916–1918, vid Nya Dagligt Allehanda 1918, vid Göteborgs Morgonpost 1918–1924. Han kom till faderns tidning Lunds Dagblad 1924, först som vice verkställande direktör, som redaktör från 1932 och som ansvarig utgivare från 1935. Vid faderns död 1935 övertog han Lunds Dagblad och innehade densamma till 1949 då han sålde till ett konsortium lett av juris dr Axel Ros.

Åren 1940–1946 var han kapten i Svea Artilleriregementes reserv. Efter att ha varit tidskriftsredaktör och statistiker vid Sveriges automobilhandlares förbund 1947–1949 återgick han till den militära banan och verkade vid A1:s mobiliseringsavdelning till 1960 då han tog pension.

Han var medlen i Publicistklubben (från 1917) och i Tidningsutgivarna. Vidare hade han styrelseuppdrag i Borgerliga valförbundet i Lund, Lunds Landstormsförening och Skidfrämjandets Lundakommitté. Han var med och grundade Svenska Motorcykelklubben 1913 och satt som vice ordförande i dess Göteborgsavdelning 1918–1924. Detta engagemang fortsatte när han kom till Skåne, där han grundade Malmöavdelningen 1924, satt som vice ordförande även där och var initiativtagare till motorcykelloppen i Saxtorp.

Eric Ramm-Ericson var gift första gången 1918–1925 med författaren Tora Nordström-Bonnier (1895–1991) och fick en son: ingenjören Ulf Ramm-Ericson (född 1922).

Andra gången var han gift 1927–1937 med Karin Ekström (1901–1983), dotter till ingenjören Arthur Ekström och Ingrid Schåltz (omgift Rüder). De fick två barn: sjukgymnasten Ulla Ramm-Ericson (född 1929) och pol mag Nils Ramm-Ericson (född 1932). 

Tredje gången gifte han sig 1937 med Elisabeth Wiedenbeck (1907–1990) och fick tre barn: Caterine Ramm-Ericson (född och död 1938), Sabine Gerde (född 1941) och Michael Ramm-Ericson (1946–2011).

Eric Ramm-Ericson är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor

Svenska ekonomer
Svenska direktörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Motala socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1890
Avlidna 1979
Män
Hannu Lintu

Hannu Petteri Lintu, född 13 oktober 1967 i Raumo, är en finländsk dirigent.

Lintu studerade vid Sibelius-Akademin pianospel (bland annat för Jaakko Somero), cellospel (för Hannu Kiiski) och dirigering (för Atso Almila, Jorma Panula, Eri Klas och Ilja Musin, diplom 1996). Han bedrev fortsatta studier vid sommarakademin i italienska Siena. Han vann förstapris i den nordiska kapellmästartävlingen 1994.

Lintu har varit engagerad som dirigent för Collegium Musicum i Bergen 1995–1997, som överkapellmästare för Åbo stadsorkester 1998–2001 och som dirigent för Helsingborgs symfoniorkester 2002–2005. Han har även framträtt som dirigent vid Nationaloperan, bland annat för Kalevi Ahos Ennen kuin me kaikki olemme hukkuneet. Sedan våren 2005 leder han konserter i bland annat Japan och USA, vartill han har utsetts till konstnärlig ledare för Sommarmusik i Borgå. Hösten 2013 blev han chefsdirigent vid Radions symfoniorkester.

Han erhöll Pro Finlandia-medaljen 2015.

Källor

Finländska dirigenter
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Män
Födda 1967
Personer från Raumo
Levande personer
Arne Klum

Arne Oskar Klum, född 21 juli 1925 i Ludvika församling i Kopparbergs län, död 23 november 2016 i Uppsala, var en svensk språkvetare och läromedelsförfattare.

Arne Klum var son till köpmannen Gunnar Klum och Allie Eriksson. Han blev filosofie magister 1950 och filosofie licentiat 1958. Klum blev amanuens vid Uppsala universitet 1955, var assistent 1957–1961 och blev lärare i franska och engelska vid Kvällsgymnasiet i Uppsala 1957. Han blev filosofie doktor och docent i romanska språk vid Uppsala universitet 1961. År 1969 blev han universitetslektor i franska där. Från slutet av 1980-talet upprätthöll han under en period den då nyinrättade professuren i franska vid Åbo akademi.

Han har utgivit doktorsavhandlingen Verbe et adverbe (1961) och en rad läromedel i franska. 1961 blev han vice ordförande i Docentföreningen.

Arne Klum var från 1951 till sitt frånfälle gift med banktjänstemannen Ingegärd Stefanson (född 1927), dotter till urmakarmästaren Stefan Anderson och Ragnhild Sandberg samt syster till Stig Stefanson och Birgit Ridderstedt. Makarna Klum fick barnen Ragnhild (född 1954), Hanna (född 1957), Gunnar (född 1962) och Mattias Klum (född 1968).

Källor

Externa länkar
Arne Klum på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska romanister
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Personer från Ludvika
Födda 1925
Avlidna 2016
Män
Klum

Klum kan avse någon av följande peronser:

Arne Klum (född 1925), svensk lärare, språkvetare och läromedelsförfattare
Heidi Klum (född 1973), tysk fotomodell, programledare, producent
Mattias Klum (född 1968), svensk naturfotograf, naturfilmare och författare
Monika Klum (född 1969), svensk fotograf, filmskapare, författare och bokförläggare
Dan Bouchard

Daniel Hector "Dan" Bouchard, född 12 december 1950, är en kanadensisk ishockeytränare och före detta professionell ishockeymålvakt som tillbringade 14 säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Atlanta Flames, Calgary Flames, Quebec Nordiques och Winnipeg Jets. Han släppte in i genomsnitt 3,26 mål per match och hade 27 nollor (match utan insläppt mål) på 655 grundspelsmatcher. Bouchard spelade också på lägre nivåer för Hershey Bears och Boston Braves i American Hockey League (AHL), Fribourg-Gottéron i Nationalliga A (NLA), Oklahoma City Blazers i Central Hockey League (CHL) och London Knights i Ontario Hockey Association (OHA-Jr.).

Han draftades i andra rundan i 1970 års draft av Boston Bruins som 27:e spelare totalt.

Bouchard har sedan 1995 lett ishockeyverksamheten i idrottsföreningen Life Running Eagles, som tillhör det amerikanska universitetet Life University i Marietta, Georgia.

Referenser

Externa länkar
Dan Bouchard NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Dan Bouchard (b.1950) hockey statistics and profile at hockeydb.com

Kanadensiska ishockeytränare
Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i Atlanta Flames
Spelare i Calgary Flames
Spelare i Quebec Nordiques (1979–1995)
Spelare i Winnipeg Jets (1979–1996)
Spelare i Boston Braves (ishockeylag)
Spelare i HC Fribourg-Gottéron
Spelare i Hershey Bears
Spelare i London Knights
Spelare i Oklahoma City Blazers (1965–1977)
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Québec
Levande personer
Födda 1950
Män
Personer från Val-d'Or
Spelare valda av Atlanta Flames i NHL:s expansionsdraft 1972
Spelare valda av Boston Bruins i NHL Entry Draft
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1970
Bristol Bullet (bilmodell)

Bristol Bullet är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Bristol Cars.

Bristol Bullet är den första modellen från företaget efter konkursen 2011. Under den retroinspirerade karossen finns ett kolfiberchassi. Motor och växellåda kommer från BMW. Bilen visades för publik första gången vid Goodwood Festival of Speed i juni 2016 och produktionen startar under 2017. Bristol planerar att bygga 70 bilar till minne av sitt 70-årsjubileum. Priset hamnar på 2 800 000 SEK.

Referenser

Externa länkar
Bristol Cars 

Bullet
Bakhjulsdrivna fordon
Skospännet

Skospännet () är en detektivroman av Agatha Christie. Den kom ut på engelska 1940 och på svenska 1941.
Bokens titel kommer från en engelsk ramsa med samma namn som originaltiteln.

Handling 
När Hercule Poirots egen tandläkare, Henry Morley, hittas död på grund av en skottskada blir den officiella domen att han har skjutit sig själv. Detta på grund av att han ska ha givit en av sina patienter en dödlig överdos av narkosmedel. Poirot misstänker dock att fallet är mer komplicerat än så och snart bekräftas hans misstankar.

Filmatiseringar 
Romanen ligger till grund för en TV-film från 1992 med David Suchet som Poirot.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Brittiska romaner
Brittiska kriminalromaner
Skönlitteratur 1940
Engelskspråkig skönlitteratur
Verk av Agatha Christie
Jacques Cloutier

Jacques Cloutier, född 3 januari 1960, är en kanadensisk före detta professionell ishockeymålvakt som tillbringade tolv säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Buffalo Sabres, Chicago Blackhawks och Quebec Nordiques. Han släppte in i genomsnitt 3,64 mål per match och hade tre nollor (inte släppt in ett mål under en match) på 255 grundspelsmatcher. Cloutier spelade också på lägre nivåer för Rochester Americans i American Hockey League (AHL) och Draveurs de Trois-Rivières i Ligue de hockey junior majeur du Québec (LHJMQ).

Han draftades i tredje rundan i 1979 års draft av Buffalo Sabres som 55:e spelare totalt.

Efter den aktiva spelarkarriären har han varit assisterande tränare för Cornwall Aces (1994-1996), Colorado Avalanche (1995-2009), ZSC Lions (2011-2012) och Calgary Flames (2012-2016). Han var också målvaktstränare åt Nordiques när han var assisterande tränare för Aces och fortsatte att vara det när Nordiques blev Avalanche inför säsongen 1995-1996, en debutsäsong som kunde inte sluta bättre för Avalanche och Cloutier när de vann sin första Stanley Cup. Cloutier vann en andra med Avalanche när de besegrade New Jersey Devils i Stanley Cup-finalserien för säsongen 2000-2001.

Referenser

Externa länkar
Jacques Cloutier NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Jacques Cloutier (b.1960) hockey statistics and profile at hockeydb.com

Kanadensiska ishockeymålvakter
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Quebec Nordiques (1979–1995)
Spelare i Draveurs de Trois-Rivières
Spelare i Rochester Americans
Stanley Cup-mästare 2001
Stanley Cup-mästare 1996
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Québec
Levande personer
Födda 1960
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 1979
Spelare valda av Buffalo Sabres i NHL Entry Draft
John Wrottesley

John Wrottesley kan syfta på:

* Sir John Wrottesley, 4:e baronet (omkring 1682–1726), brittisk parlamentsledamot
 Sir John Wrottesley, 8:e baronet (1744–1787), brittisk militär och politiker
 John Wrottesley, 1:e baron Wrottesley (1771–1841), brittisk militär och politiker
 John Wrottesley, 2:e baron Wrottesley (1798–1867), brittisk astromom
Barcelonas zoo

Barcelonas zoo ligger i Ciutadellaparken i Barcelona och invigdes 1892 efter att Världsutställningen 1888 hade hållits där. Det är en av Europas äldsta zoologiska trädgårdar. Parken var först i Europa med ett delfinarium. Det mest kända djuret som har funnits i parken är "Copito de Nieve" (Snöflingan), världens enda albinogorilla. På 2000-talet har parken börjat att byggas om med nya och större anläggningar för de flesta djuren. 2016 byggs en afrikansk savann.

Källor

Referenser

Djurparker i Spanien
Kleider machen Leute

Kleider machen Leute (Kläderna gör mannen) är en opera i en prolog och tre akter (andra versionen i en prolog och tre akter) med musik av Alexander von Zemlinsky och libretto av Leo Feld efter en berättelse av Gottfried Keller.

Historia
Operan hade urpremiär på Volksoper i Wien den 2 december 1910. Zemlinsky reviderade senare operan till en prolog och tre akter, och denna version hade premiär på Neues Deutsches Theater i Prag den 2 april 1922 med tonsättaren som dirigent.

Personer
Wenzel Strapinski, skräddargesäll från Seldwyla (tenor)
Häradshövdingen (baryton)
Nettchen, hans dotter (sopran)
Melchior Böhni, bokhållare (baryton)
Adam Litumlei, notarie (baryton)
Eulalia, hans hustru (alt)
Lieselein, hans dotter (sopran)
Polykarpus Federspiel, stadsskrivare (tenor)
Skräddarmästaren (bas)
Den äldste sonen i huset Häberlein & Co (tenor)
Fru Häberlein (sopran)
Den yngre sonen i huset Pütschli-Nivergelt (bas)
Värden (bas)
Värdinnan (mezzosopran)
Servitörspojken (sopran)
Kokerskan (alt)
Servitören (tenor)
Drängen (tenor)
En prologberättare (talroll)
Två skräddargesäller (tenor, bas)
Kusken (baryton)
Män och kvinnor från Goldach och Seldwyla (kör)

Handling
Schweiz, 1800-talet.

Prolog

På landsvägen tar Wenzel Strapiniski från Seldwyla avsked av två kamrater, som är skräddargesäller liksom han själv. Plötsligt stannar en praktfull vagn till bredvid honom. Kusken tar med honom till Goldach och presenterar honom där som "Hans nåd greven". Efter detta lyckade skämt smiter kusken därifrån.

Akt I

Invånarna i Goldach samlas på värdshuset, där de beundrar och fjäskar för "greven". Även häradshövdingen och dennes dotter Nettchen sluter sig till skaran. Den ende som är misstrogen är Böhni, som uppvaktar Nettchen men som blir avvisar av henne.

Akt II

Strapinski blir förälskad i Nettchen och vill därför inte framstå som en bedragare. När han försöker smyga sig därifrån, hindrar hon honom. Rivalen Böhni avslöjar den falske greven. Men Strapinski menar att det inte är han själv som bär skulden, utan invånaran i Goldach, som har velat tro på att han skulle vara greven. Själv har han bara spelat med av kärlek till Nettchen. När Strapinski försöker lämna Goldach hindras han av Nettchen, som vill ha honom till sin fästman.

Källor

Operor av Alexander von Zemlinsky
Tyskspråkiga operor