kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Don Sweeney

Donald Clarke "Don" Sweeney, född 17 augusti 1966, är en kanadensisk befattningshavare och före detta professionell ishockeyback som är general manager för ishockeyorganisationen Boston Bruins i National Hockey League (NHL).

Han tillbringade 16 säsonger i NHL som spelare, där han spelade för ishockeyorganisationerna Boston Bruins och Dallas Stars. Sweeney producerade 273 poäng (52 mål och 221 assists) samt drog på sig 681 utvisningsminuter på 1 115 grundspelsmatcher. Han spelade också på lägre nivåer för Maine Mariners i American Hockey League (AHL) och Harvard Crimson (Harvard University) i National Collegiate Athletic Association (NCAA).

Efter spelarkarriären har han fortsatt vara anställd hos Boston Bruins och varit chef för spelarutvecklingen, chef för ishockeyverksamheten, assisterande general manager, varit general manager för Bruins primära samarbetspartner Providence Bruins i AHL och general manager för hela organisationen från och med maj 2015 när han efterträdde Peter Chiarelli på posten.

Sweeney är gift med den kanadensiska före detta konståkerskan Christine Hough som deltog i olympiska vinterspelen 1988 och 1992.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar 
Don Sweeney NHL Hockey Coaching Records – Hockey-Reference.com
Don Sweeney hockey statistics and profile at hockeydb.com

Providence Bruins
Befattningshavare i Boston Bruins
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare i Dallas Stars
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Boston Bruins
Spelare i Maine Mariners (1977–1992)
Alumner från Harvard University
Ishockeyspelare i Harvard Crimson (herrar)
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska ishockeyspelare
Idrottare från New Brunswick
Personer från St. Stephen
Levande personer
Födda 1966
Män
Stanley Cup-mästare 2011
Vinnare av Jim Gregory General Manager of the Year Award
Spelare valda av Boston Bruins i NHL Entry Draft
Spelare valda i NHL Entry Draft 1984
Roslund & Thunberg

Roslund & Thunberg är en svensk kriminalförfattarduo bestående av författaren Anders Roslund och manusförfattaren Stefan Thunberg. Duon debuterade 2014 med kriminalromanen Björndansen och har därefter 2017 gett ut boken En bror att dö för, som kan sägas vara en friare fortsättning på "Björndansen".

"Björndansen" är en roman fritt baserad på händelserna kring Militärligan, en kriminell liga verksam i början av 1990-talet, där Thunbergs pappa samt tre av hans bröder var medlemmar. 

Böckerna har fått stor spridning och finns översatta till arabiska, bosniska, montenegrinska, serbiska, ukrainska, japanska, kinesiska, koreanska, ryska, engelska, tyska, franska, italienska, spanska, portugisiska, holländska, polska, litauiska, estniska, rumänska, bulgariska, slovenska, kroatiska, ungerska, slovakiska, tjeckiska, isländska, finska, danska, norska, hebreiska, turkiska, grekiska samt makedoniska.

Bibliografi
Björndansen, Piratförlaget, 2014
En Bror Att Dö För, Piratförlaget,  2017

Priser och utmärkelser 
Tilldelad Konomys-priset för Bästa kriminalroman i Japan 2017 - Björndansen
Nominerad till The CWA International Dagger för Årets bästa internationella kriminalroman 2016 Storbritannien - Björndansen
Nominerad till Bästa svenska kriminalroman 2017 - En bror att dö för

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Roslund & Thunberg

Svenska författare under 2000-talet
Efternamnspar
The Fragile Art of Existence

The Fragile Art of Existence är det amerikanska death metal-bandet Control Denieds första och enda studioalbum, utgivet 13 maj 1999 av skivbolaget Nuclear Blast. Albumet återutgavs i olika versioner med bonusspår 2010 av Relapse Records.

Låtlista 
"Consumed" – 7:24	  
"Breaking the Broken" – 5:41	 
"Expect the Unexpected" – 7:18	 
"What If...?" – 4:30	  
"When the Link Becomes Missing" – 5:17	 
"Believe" – 6:10	  
"Cut Down" – 4:50	  
"The Fragile Art of Existence" – 9:38

Text och musik: Chuck Schuldiner

Medverkande 
Musiker (Control Denied-medlemmar)
Chuck Schuldiner – gitarr
Tim Aymar – sång
Shannon Hamm – gitarr
Steve Di Giorgio – basgitarr
Richard Christy – trummor

Produktion
Jim Morris – producent, ljudtekniker, ljudmix, mastering
Chuck Schuldiner – producent, omslgsdesign, omslagskonst
Travis Smith – omslagsdesign, omslagskonst, logo
Alex McKnight – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttextar på DarkLyrics
Musikalbum 1999
Amerikanska power metal-album
Buffalo, South Dakota

Buffalo är administrativ huvudort i Harding County i South Dakota. Enligt 2020 års folkräkning hade Buffalo 346 invånare.

Källor 

Orter i South Dakota
Harding County, South Dakota
Kadoka

Kadoka är administrativ huvudort i Jackson County i South Dakota. Enligt 2020 års folkräkning hade Kadoka 543 invånare.

Källor 

Orter i South Dakota
Jackson County, South Dakota
Cantley, Norfolk

Cantley är en by i Cantley, Limpenhoe and Southwood, Broadland, Norfolk i England. Byn är belägen 15,5 km 
från Norwich. Orten har 500 invånare (2015). Civil parish hade  invånare år 1931. Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Cantelai.

Referenser 
 

Orter i Norfolk
Tidigare civil parishes i Norfolk
Domesday Book
Murdo

Murdo är administrativ huvudort i Jones County i South Dakota. Orten har fått sitt namn efter Murdo MacKenzie, en skotsk affärsman som var av stor betydelse för utvecklingen av boskapsindustrin i USA. Enligt 2020 års folkräkning hade Murdo 475 invånare.

Källor 

Orter i South Dakota
Jones County, South Dakota
Pierre Dorion

Pierre Dorion Jr., född 6 juli 1972, är en kanadensisk befattningshavare som är general manager för ishockeyorganisationen Ottawa Senators i National Hockey League (NHL).

Han började sin karriär inom NHL med att först vara amatörscout och sen chef för dessa i Montreal Canadiens mellan 1994 och 2005, efter det var han åter amatörscout för New York Rangers fram till 2007. Från och med det året har han arbetat inom organisationen för Ottawa Senators som återigen chef för amatörscouter, chef för spelarpersonalen, assisterande general manager och slutligen general manager för hela organisationen när Dorion efterträdde Bryan Murray efter att det hade upptäckts att Murray hade kolorektalcancer och kunde inte fortsätta längre som GM.

Referenser

Befattningshavare i Ottawa Senators
Personer verksamma inom New York Rangers
Personer verksamma inom Montreal Canadiens
Personer från Ottawa
Levande personer
Födda 1972
Män
Tor Hagerman

Tor Henrik Hagerman, född den 27 juni 1899 i Stockholm, död där den 28 augusti 1986, var en svensk geolog. Han var sonson till Henrik Hagerman samt bror till Vidar, Helge och Yngve Hagerman.

Hagerman avlade studentexamen 1918, filosofie kandidatexamen 1922 och filosofie licentiatexamen 1925. Han promoverades till filosofie doktor 1936. Hagerman var amanuens vid Stockholms högskola 1920–1923, geolog vid A Johnson & Co i Stockholm 1926–1927, statsgeolog vid Argentinas geologiska undersökning 1927–1932, oljegeolog vid Argentinas statliga oljeverk 1932–1935 och anställd vid Statens provningsanstalt 1936–1940. 

Hagerman deltog i en svensk expedition till Spetsbergen 1924. Han bedrev egen konsultverksamhet från 1940, var verkställande direktör vid Hagconsult 1956–1961, styrelseordförande 1961–1977 och projektledare vid forskningsarbeten. Hagerman var ordförande för Svensk-argentinska föreningen 1949–1953, Svenska Polarklubben 1948–1951 och Svenska föreningen för lerforskning 1953–1954.

Bland hans skrifter märks Granulometric Studies in Northern Argentine (doktorsavhandling 1936), Om svenska bergarter och deras provning för konstruktionsändamål (1943), Svenska kalksorter, råmaterial, tillverkning samt provning för byggnadsändamål (1946) och Image Analysis of Mineral Grains (1980).

Hagerman är begraven i minneslunden på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Källor 

 
 
 
 Hagerman, Tor Henrik på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska företagsledare
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Svenska geologer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1899
Avlidna 1986
Män
Näsuddens naturreservat

Näsudden är ett naturreservat i Österåkers kommun. Naturreservatet instiftades år 2010 och har en yta på 72,6 hektar, varav 45 hektar består av vatten. Näsudden är en halvö i två delar, med Kristenholmen i norr och Gästholmen i söder. Dessa delar var ursprungligen två separata öar, men landhöjningen har gjort det möjligt att nå Gästholmen via en låglänt del med strandäng.

Miljö
Området är kuperat och omväxlande med många olika naturtyper och småmiljöer. På höjderna finns det hällmarkstallskog och i lägre områden är det lundartad blandlövskog med öppnare partier från tidigare åker- och slåtterbruk. Det finns även strandängar. Skogsstyrelsen har klassat stora delar av naturreservatet som nyckelbiotop. Får och nötboskap betar i området.

Källor

Noter

Naturreservat i Österåkers kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Hällmarksskogar
Våtmarker i Sverige
Yngve Hagerman

Yngve Birger Hagerman, född den 10 november 1911 i Stockholm, död där den 9 januari 2012, var en svensk ämbetsman. Han var bror till Tor, Vidar och Helge Hagerman.

Hagerman avlade studentexamen 1930 och examen som bergsingenjör vid Kungliga Tekniska Högskolan 1936. Han bedrev malmundersökningar på Västgrönland 1936, var anställd vid LKAB och Ljusnarsbergs gruvor 1937–1940 och gruvingenjör vid bergmästareämbetet i Luleå 1941. Hagerman bedrev konsultverksamhet i Stockholm från 1944 och distriktsingenjör vid yrkesinspektionen 1948 samt byrådirektör vid arbetarskyddsstyrelsen 1949. Han var ledamot av kommunalfullmäktige i Stocksund 1951–1958 och av kommunalnämnden 1952–1955. Hagerman publicerade artiklar i tidskrifter. Han är begraven i minneslunden på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Källor 

 
 Hagerman, Yngve Birger på SvenskaGravar.se

Svenska bergsingenjörer
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska hundraåringar
Ämbetsmän från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1911
Avlidna 2012
Män
Ingenjörer från Stockholm
Tom Paxal

Tom Roger Paxal, född 23 september 1947 i Helsingfors, är en finlandssvensk författare, bosatt i Borgå. Paxal har vid sidan av sitt författarskap arbetat bland annat som lärare.

Bibliografi 
1977 – Vännerna (roman) (Söderströms, 1977)
1981 – Rödbergen (roman) (Söderströms, 1981)
1989 – Rubinen från Komonjeck (noveller) (Söderströms, 1989)
1998 – Gyllenkulan (roman) (Sahlgrens, 1998)
2007 – Farlig hamn (roman) (Litorale, 2007)
2009 – Svart spegel (roman) (Litorale, 2009)
2012 – Nitad (roman) (Litorale, 2012)
2014 – Jagad (roman) (Litorale, 2014)
2016 – Askad (roman) (Litorale, 2016)
2020 – Havets hjärta (roman) (Litorale, 2020)

Dramatik 
Ekollon (1977–78)
Livstycken (1979)
Break (1981)
Lyckosmederna (1992)
Vårt Fagerby (1993)
Den brinnande båten 1996
I do not gåva from himlen (1998)
Lösensumman (2000)

Referenser

Externa länkar 
 
 
 Presentation av Tom Paxal från förlaget Litorale
 Presentation av Tom Paxal hos Boksampo

Finlandssvenska författare
Födda 1947
Män
Levande personer
Finländska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Författare från Helsingfors
Sommarpratare 2012
Big Horn, Wyoming

Artikeln behandlar orten i Sheridan County, Wyoming. För countyt i Wyoming, se Big Horn County, Wyoming. För bergskedjan, se Bighorn Mountains. För floden, se Bighorn River.

Big Horn, tidigare även känt som Big Horn City, är en ort (census-designated place) i Sheridan County i norra delen av den amerikanska delstaten Wyoming. Orten är belägen omkring 15 kilometer söder om countyts huvudort Sheridan. Befolkningen uppgick till 490 invånare vid 2010 års federala folkräkning.

Geografi 
Big Horn ligger vid vattendraget Little Goose Creek, i en floddal vid de östra sluttningarna av bergskedjan Bighorn Mountains.

Historia 
Genom området löpte under 1860-talet Bozemanleden, en nybyggarled som sammanband Oregonledens rutt från Missourifloden med guldfälten i Montanaterritoriet. Leden var utsatt för angrepp från Lakotakrigare under Red Cloud, och som skydd för leden anlades Fort Phil Kearny längre söderut vid Piney Creek. Genom nederlaget i Red Cloud-kriget och fördraget i Fort Laramie 1868 kom dock USA:s regering att tillfälligt ge upp territoriet i Powder Rivers bäcken, och fortet övergavs och brändes.

Buffeljägaren Oliver Perry Hanna blev den första nybyggaren att slå sig ned i närheten av nuvarande Big Horn 1878.

Orten döptes till Big Horn City (eller kort Big Horn) av de första nybyggarna, efter bergskedjan Bighorn Mountains väster om orten. Postkontoret öppnades 4 juni 1879 som orten Big Horn, tillhörande Pease County, som senare samma år döptes om till Johnson County. 

1882 grundades en större bosättning på platsen. Under slutet av 1880-talet hade orten uppåt tusen invånare och konkurrerade med Sheridan om rollen som countyts säte, men Sheridan valdes slutligen. När det 1891 blev känt att järnvägen skulle byggas genom Sheridan längre norrut kom stora delar av Big Horn Citys befolkning och näringsverksamheter att flytta dit, och 1893 färdigställdes järnvägslinjen. Sedan dess har Big Horn haft en roll som mindre satellitsamhälle till Sheridan.

1888 bröts Sheridan County, som Big Horn fortfarande tillhör idag, ut ur Johnson County. Mellan 1895 och 1905 var den officiella stavningen Bighorn innan man återgick till det tidigare Big Horn.

I slutet av 1800-talet blev hästpolo en populär sport bland traktens ranchägare, efter att sporten introducerats av brittiska arméofficerare som tjänstgjort i Brittiska Indien, och orten har fortfarande en aktiv poloklubb.

Big Horn besöktes privat av drottning Elizabeth II i oktober 1984, i samband med ett besök på en ranch tillhörande vänner till kungafamiljen, vilket som ett sällsynt besök av en utländsk dignitär i en liten ort i den amerikanska västern uppmärksammades i nationella nyhetsmedier.

Källor 

Orter i Wyoming
Orter i Sheridan County, Wyoming
Thomas Wulff

Thomas Wulff, född 24 augusti 1953 i Helsingfors, är en finlandssvensk författare och dramatiker. 

Wulff blev filosofie magister i svensk litteratur 1989.. Han framträdde tidigt som en experimenterande diktare, som kombinerade mystik med visionära bilder av kaos och samhälleligt sammanbrott. Stilen var närmast surrealistisk, ett vindlande myller av ord för läsaren att tolka. Under 1970-talet hörde han till de tongivande skribenterna i den unga generationens Fågel Fenix; han även tidskriftens chefredaktör 1975–1976. 

Lyrikdebuten Månsten (1973) följdes av bland annat romanen Nattens fabler (1974), Hjärtats stråtrövare (1976), Trance Dance (1980) och Kirurgens park (1986), där poesi och prosa samsades. Han har intresserat sig för den klassiska deckargestalten, en modern myt, både i litteraturen och på filmduken. Tematiskt varieras kriminaltemat i essäboken Det ondas tjusning (1987) och romanen Pang, pang du är död (1996). Med En hjälte för vår tid (2006) inleddes en planerad romantrilogi där finländskt och ryskt 1900-tal vävs samman i en blandning av dokumentärt och fiktivt material. I hans dramatiska produktion märks den trespråkiga dystopin Akvarium, Akvaario, Aquarium (tillsammans med Juha Siltanen, 1987). Wulff var 1998–2007 ordförande i Finlands svenska författareförening.

Bibliografi 
1973 – Månsten (diktsamling) (Söderströms, 1973)
1974 – Nattens fabler (roman) (Söderströms, 1974)
1976 – Hjärtats stråtrövare (diktsamling) (Söderströms, 1976)
1980 – Snapshots – Mumlade mytologier  (samlingsverk) (Söderströms, 1980)
1980 – Trance-Dance (roman) (Embryo, Göteborg, 1980)
1980 – Sumpråttans resa (prosa) (Söderströms, 1980)
1982 – En drömmares dagbok (diktsamling) (Söderströms, 1982)
1983 – Utspelad i Ulan-Bator (diktsamling) (Söderströms, 1983)
1985 – Kirurgens park (samlingsverk) (Söderströms, 1983)
1985 – Det ondas tjusning (essä) (Söderströms, 1985)
1990 – Helsinski-Romanka (roman) (Söderströms, 1990)
1996 – Pang, pang, du är död (roman) (Söderströms, 1996)
2006 – En hjälte för vår tid (roman) (Söderströms, 2006)
2012 – Med bästa vilja i världen (roman) (Schildt & Söderströms, 2012)
2017 – Otack är världens lön (roman) (Schildt & Söderströms, 2017)

Referenser

Externa länkar 
 
 Presentation av Thomas Wulff från förlaget Schildt & Söderströms
 Presentation av Thomas Wulff hos Utbildningsstyrelsen
Thomas Wulffs arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Finlandssvenska författare
Födda 1953
Män
Levande personer
Finländska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Författare från Helsingfors
Demons & Wizards (musikalbum)

Demons & Wizards är det tysk-amerikanska power metal-bandet Demons & Wizards (ett sido-projekt till musikgrupperna Blind Guardian och Iced Earth) självbetitlade debutalbum, utgivet 1999 av skivbolaget Steamhammer.

Låtlista 
"Rites of Passage" (instrumental) – 0:54	 
"Heaven Denies" – 5:17	
"Poor Man's Crusade" – 3:59	  
"Fiddler on the Green" – 5:53	  
"Blood on My Hands" – 4:42	
"Path of Glory" – 4:56	 
"Winter of Souls" – 5:44	
"The Whistler" – 5:13	
"Tear Down the Wall" – 4:48	 
"Gallows Pole" – 5:22	 
"My Last Sunrise" – 4:43	 
"Chant" (instrumental) – 0:49

Text och musik: Hansi Kürsch / Jon Schaffer

Medverkande 
Musiker (Demons & Wizards-medlemmar)
Hansi Kürsch – sång
Jon Schaffer – gitarr, basgitarr

Bidragande musiker
Jim Morris – sologitarr
Mark Prator – trummor

Produktion
Jim Morris – producent, ljudtekniker, ljudmix, mastering
Jon Schaffer – producent
Hansi Kürsch – producent
Travis Smith – omslagsdesign, omslagskonst, logo
Danny Miki – omslagskonst
Michael Haynes – foto

Referenser

Externa länkar 
Låttextar på DarkLyrics
Musikalbum 1999
Amerikanska power metal-album
Nina Malterud

Nina Malterud, född 28 oktober 1951 i Oslo, är en norsk keramiker och professor i konst. Hon utbildade sig vid Statens håndverks- og kunstindustriskole 1971–1974, och arbetade därefter i 20 år som konstnär vid Frysja Kunstsenter i Oslo. Hon har sedan 1994 varit professor och ledare för keramiklinjen vid Statens Høgskole for Kunsthåndverk og Design i Bergen, utöver sin konstnärliga praktik. Under åren 1999–2002 var hon studierektor, och 2002–2010 rektor vid Konsthögskolan i Bergen.

Som konstnär har hon producerat en lång rad utställningar och beställningsverk. De första 20 åren av sin karriär jobbade hon vid Frysja Kunstsenter i Oslo, där hon bland annat gjorde flera utställningar och projekt i samarbete med Beth Wyller och Lisbet Dæhlin. Hon är känd för att basera sin konst på välkända keramiska former som koppar, skålar, tallrikar och kakel, och medan hennes tidiga arbeten hade försiktig ornamentik, matt yta och jordnära färger, är henne senare arbeten mer färgglada med glaserade ytor och mer abstrakta uttryck. Många av hennes verk har under årens lopp köpts av de norska konsthantverksmuseer och andra norska samlingar.

1979 var Nina Malterud initiativtagare till tidskriften Kunsthåndverk och satt i redaktionen fram till 1987. Hon har skrivit en rad texter till utställningar och kataloger, och är också en aktiv konstkritiker. Utöver detta har hon under många år varit mycket viktig i diskursen kring konstnärlig forskning inom den akademiska världen, och i detta sammanhang publicerat flera artiklar i vetenskapliga tidskrifter.

Malterud var central i skapandet av Program for kunstnerisk utviklingsarbeid (Program för konstnärlig forskning), vilket skedde  2003 och har suttit i styrelsen för programmet fram till 2014. Hon har också medverkat i en mängd olika uppdrag i samband med rapporter om, och utvärderingar av högre utbildning inom konst.

Hon har fått flera utmärkelser och stipendier, bland annat Statens treåriga arbetsstipendium 1979–1981, A.C. Houens minnesfond 1985, Norske Kunsthåndverkeres vederlagsstipend (Norska Konsthantverkares pris) 1989 och Norske Kunsthåndverkeres ærespris (Norska Konsthantverkares hederspris) 2005.

Publikationer 
 Malterud, Nina (2013). Supervisors’ Support – Some Specific Challenges. SHARE Handbook for Artistic Research Education, sid:60–65
 Malterud, Nina og Anne Britt Ylvisåker (2002). Brennpunkt Bergen. Keramikk 1950–2000. Kunsthøgskolen i Bergen/ Permanenten Vestlandske Kunstindustrimuseum. Bergen.
 Malterud, Nina (2009). Can You Make Art without Research? I Art and Art Research, Zürich University of the Arts.
 Malterud, Nina (2012). Kunstneriske utviklingsarbeid – nødvendig og utfordrende., Nordic Journal of Art and Research. Vol 1

Källor 
Texten bygger på en översättning från norskspråkiga Wikipedias artikel Nina_Malterud
 Nina Malterud - Norsk kunstnerleksikon
 Intervju med Malterud

Externa länkar 
 Officiell webbplats - www.ninamalterud.no
 Kunsthåndverk, tidskrift

Norska professorer
Norska keramiker
Födda 1951
Kvinnor
Levande personer
Konstnärer från Oslo
Norska konstnärer under 1900-talet
Norska konstnärer under 2000-talet
1399 Teneriffa

1399 Teneriffa eller 1936 QY är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 23 augusti 1936 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den spanska ön Teneriffa.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1936
Teneriffa
Orvar Åqvist

Jarl Orvar Åqvist, född 16 december 1876 i Stockholm, död 19 februari 1940 i Trollhättan, var en svensk ingenjör, direktör och kommunalpolitiker i Trollhättan.

Han var son till kaptenen Ossian Åqvist och Ida Hjort och gift första gången 1903 med Jenny Stridsberg och andra gången från 1916 med Valborg Vestermark samt far till Kerstin Åqvist. Efter avlagd mogenhetsexamen 1895 studerade han till ingenjör vid Chalmers tekniska läroanstalt efter studierna 1898 var han anställd som ingenjör vid Gustav de Laval 1898–1903 och som ingenjör vid Stridsberg & Biörck i Trollhättan 1903–1919 innan han utnämndes till direktör för företaget. Han var styrelseledamot i Göteborgs bank, Svenska Möbelfabriken och Maskinfabriken Rex i Halmstad.

Tryckta källor
Vem är det, Svensk biografisk handbok, 1939, sid 942.

Svenska direktörer
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Politiker från Stockholm
Födda 1876
Avlidna 1940
Män
Nicolas Young

Nicolas Young ursprungligen Nils Johansson Ljungström, född 21 augusti 1832 i Myrarp, Matteröds socken, Kristianstads län, död 31 maj 1901 i Lima, Peru, var en svensk träskulptör.

Han var son till vagnsmakaren John Bengtsson och Svenborg Svensdotter. Young utbildade sig till bildhuggargesäll i Kristianstad och flyttade till Göteborg 1854, ett år senare utvandrade han till Amerika där han omgående fick arbete på en bildhuggarverkstad i Boston. I samband med emigrationen bytte han namn till Nicolas Young. Från och med hösten 1856 företog han långa resor till bland annat Philadelphia, St Louis och New Orleans och i mars 1857 begav han sig från New York via Godahoppsudden till Australien för att där pröva sin lycka som guldgrävare. Efter äventyrliga strövtåg och misslyckanden återvände han till Melbourne där han fick anställning vid en bildhuggarverkstad. Sommaren 1858 kom han till Peru där han började arbeta som självständig bildhuggare. Under de årtionden han var verksam i Peru utförde han talrika skulpturer av helgon och Jungfru Maria för de katolska kyrkorna och klostren. Han anlitades även av den peruanska örlogsflottan för att utföra galjonsbilder till fartyg. Han medverkade i den peruanska industriutställningen 1869 med fyra skulpturer och för dessa tilldelades han en guldmedalj. Under egendomliga men inte helt fullt klarlagda omständigheter inspärrades Young på ett mentalsjukhus i december 1894 på föranstaltande av dåvarande svenske generalkonsuln i Lima. Efter fyra års internering blev han utsläppt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 732, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska skulptörer under 1800-talet
Män
Födda 1832
Avlidna 1901
Personer från Matteröds socken