kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Casinycteris campomaanensis

Casinycteris campomaanensis är en fladdermus i familjen flyghundar som förekommer i Afrika. Arten skiljer sig i sina genetiska egenskaper från Casinycteris argynnis som är flyghundens närmaste släkting. Uppdelningen i två arter skedde för uppskattningsvis 1,6 miljoner år sedan.

Utseende 
Med i genomsnitt 73 mm långa underarmar, en vikt av cirka 49 g och ungefär 22 mm stora öron är arten större än Casinycteris argynnis. Den har en vit punkt ovanför varje öga, en vit fläck nedanför varje öra och en vit strimma på kinden. Ansiktets nakna delar har en brungrön färg förutom näsborrarna som är rödbruna. Den ulliga pälsen på ryggen har en rödbrun färg och undersidans päls är ljusare brun. Arten har brun flyghud och gulaktiga fingrar.

Utbredning och ekologi 
Exemplar har registrerats i Nigeria, Kamerun och Kongo-Brazzaville. De lever i låglandet samt i kulliga regioner och vistas i fuktiga skogar. Födan utgörs antagligen av frukter.

Hot 
Information saknas om populationens storlek och möjliga hot. IUCN listar arten med kunskapsbrist (DD).

Referenser

Externa länkar

Flyghundar
campomaanensisi
Däggdjur i etiopiska regionen
D/S Prinds Carl

D/S Prinds Carl var, tillsammans med D/S Constitutionen, en av de två första postångare som samtidigt sattes in i norsk kustfart. Hon levererades av firma Maudsley i London i Storbritannien och kom till Kristiania den 4 april 1827, några dagar före den något mindre Constitutionen. Förutom ångmaskin på 80 hk var Prinds Carl också riggad som skonert.

Prinds Carl sattes in av Norges postverk i post- och passagerartrafik mellan Fredriksvern i Stavern i Vestfold, Köpenhamn och Göteborg. I Fredriksvern korresponderade hon med Constitutionen, som gick i linjetrafik Kristiania – Fredriksvern – Kristiansand. Korrespondensen gick så till att en resenär kunde avresa en tisdag med Constitutionen från Kristiania, byta till Prinds Carl i Fredriksvern på onsdagen och vara i Köpenhamn torsdag eftermiddag.

På jungfruturen uppehölls Prinds Carl av tre kvarts meter tjock is och var tvungen att ankra upp vid Heggholmen, men redan dagen därpå lyckades rederiet att hugga upp en råk ända fram till Kristiania. Stora delar av stadens befolkning var på plats för att betrakta det nya skeppet.

Besättningen var på tio–tolv man med officerare från marinen.

Referenser 
Denna artikel är baserad på artikeln DS «Prinds Carl» på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).
Med dampskip fra Arendal til København i 1828 på www.avtrykk.no den 6 augusti 2018

Norska ångfartyg
Hjulångare
Postfartyg
Fartyg sjösatta 1826
Fartyg byggda i Storbritannien
Fritjof Sjögren

Fritjof Sjögren, född den 19 februari 1900 i Foss församling, Göteborgs och Bohus län, död den 12 april 1976 i Uppsala, var en svensk jurist.

Sjögren avlade studentexamen i Göteborg 1918 och juris kandidatexamen vid Uppsala universitet 1924. Han genomförde tingstjänstgöring i Sunnervikens domsaga 1924–1927. Sjögren blev biträdande fiskal i Göta hovrätt 1928, tillförordnad fiskal där 1929, adjungerad ledamot 1932, assessor 1934 och hovrättsråd 1937. Han blev tillförordnad revisionssekreterare sistnämnda år och revisionssekreterare 1941. Sjögren var häradshövding i Norra Roslags domsaga 1945–1967. Han var landstingsman 1955–1966. Sjögren blev riddare av Nordstjärneorden 1940 och kommendör av samma orden 1955.

Källor 

 
 Dagens Nyheter den 24 november 1955, sidan 11
 
 
 

Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättsråd
Svenska revisionssekreterare
Svenska landstingspolitiker
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Foss socken
Födda 1900
Avlidna 1976
Män
Karl-Liebknecht-Straße (Leipzig)

Karl-Liebknecht-Strasse (även kallat Karli) är en större gata i Leipzig som går söder ut genom staden från centrum. Gatan är en cirka 2,5 km lång och är en förlängning av Peterssteinweg och går genom Südvorstadt till Connewitzer Kreuz i Connewitz.

Historia 
Karl-Liebknecht-Straße anlades under slutet av 1800-talet när Leipzig var i en expansiv period. Innan gatan fanns det en mindre stig som gick mellan stadskärnan och Alt-Connewitz.

Den norra delen av gatan fram till Südplatz fanns redan på medeltiden och var del av Via Imperii. Fram till mitten av 1800-talet kallades denna delen av vägen Connewitzer Chaussé, och sedan Zeitzer Straße från början av utbyggnadsåren av Südvorstadt fram till 1939. Den 1 augusti 1945, under sovjetisk ockupation, fick gatan sitt nuvarande namn efter Leipzig KPD:s medgrundare Karl Liebknecht (1871-1919). Huset där han föddes låg på Braustrasse 15, en sidogata utanför Karl-Liebknecht-Strasse. Liebknecht bodde senare i huset på Südplatz 11, idag Karl-Liebknecht-Strasse 69.

I november 2002, ett decennium efter återförenandet av Tyskland, föreslogs att gatan skulle få namnet "Straße des 17. Juni". Förslaget togs emot negativt av en majoritet av Leipzigs invånare.

Kollektivtrafik 
Redan innan gatan var utbyggd gick en hästspårväg på Kochstraße. 1881 flyttades spårvägen till dåvarande Zeiter Straße (dagens Karl-Liebknecht-Straße). 1896 elektrifierades linjen och blev del av Große Leipziger Straßenbahn. Idag trafikerar linje 10 och 11 längs hela gatan, linje 9 trafikerar mellan Richard Lehmann-Straße och Connewitzer Kreuz.

Övrigt 
Hiphopgruppen Posse Unter Tage döpte 2021 ett album till Checkpoint Karli. Albumets omslagsbild föreställer en flygbild över gatan.

Referenser 

Transportanläggningar i Leipzig
Gator i Tyskland
Fjärrstyrd vapenstation

Fjärrstyrd vapenstation, militärförkortning: VS (, kort RCWS, eller bara remote weapon station, kort RWS), är vapensystem med egen riktningsförmåga som kontrolleras genom fjärrstyrning i syfte att tillåta riktning från bakom skydd. Sådana system används främst som närskydd, beväpnade med olika typer av eldvapen och sensorer, men även rökkastare, och kan fästas på olika militärplattformar, exempelvis markstridsfordon eller sjö- och luftbaserade stridsplattformar.

Olika varianter av riktsystem förekommer, såsom fjärroptik (kameror, periskop), vilket tillåter användaren att rikta vapnet optiskt från vapenstationens synpunkt. Andra system riktas genom eldledningssystem kopplat till ett riktmedel hos skytten, såsom ett hjälmsikte eller rörligt hårkors på en siktlinjesindikator, med flera.

Vapenstationer i Sveriges försvarsmakt 
VS90 (vapenstation 90) – Bofors Lemur, avsedd för:
Stridsfordon 9040 (förberedd installation)
Bärgningsbandvagn 90D

VS01 (vapenstation 01) – Kongsberg Protector Nordic, avsedd för:
Artillerisystem 08 Archer pjässystem
Bärgningsbandvagn 120
Pansarterrängbil 360
Terrängbil 16

VS02 (vapenstation 02) – Saab Trackfire, avsedd för:
Stridsbåt 90HSM

Vapenstationer i USAs försvarsmakt 
CROWS I (Common Remotely Operated Weapon Station I)
M101 – Recon Optical RAVEN R-400
CROWS II (Common Remotely Operated Weapon Station II)
M151 – Kongsberg Protector RS4
M153 CROWS-J (CROWS Javelin) – M153 med FGM-148 Javelin lavett
M151A1 – Kongsberg Protector RS4
M151A2 – Kongsberg Protector RS4
M153A2E1 CROWS-LP (CROWS Low Profile) – Kongsberg Protector RS4 low profile
MK50 GWS (Gun Weapon System) – Kongsberg Protector RS4 naval (marin M153)
CROWS III (Common Remotely Operated Weapon Station III)
XM914 – Kongsberg Protector RS6

Referenser

Noter 

Projektilvapen
Eldvapen
Abbotts vinkelagam

Abbotts vinkelagam (Gonocephalus abbotti) är en ödleart i familjen agamer (Agamidae). Arten förekommer på Malackahalvön (Malaysias fastland och södra Thailand). Den lever i monsunskogar och skogar med träd ur familjen Dipterocarpaceae (Dipterokarpväxter) på mellan 200 till 1 000 meters höjd. Den är dagaktiv och hittas ofta i tät skog nära vatten. Arten förekommer inom handel med terrariedjur. Trots en viss insamling bedöms den vilda populationen som stabil av IUCN.

Källor

Externa länkar 
Gonocephalus abbotti i The Reptile Database.

Agamer
Kräldjur i orientaliska regionen
D/S Oscar

D/S Oscar var en norsk hjulångare, som under två år i två omgångar gick i passagerartrafik från Bergen respektive från Kristiania. Hon byggdes på Samuel Owens varv i Stockholm och var det första norska ångfartyg som gick i linjetrafik på Vestlandet. 

De första ångbåtslinjerna i Norge lanserades av Norges postverk våren 1827, då hjulångarna D/S Constitutionen och D/S Prinds Carl började segla på rutter mellan Kristiania och Kristiansand respektive mellan Fredriksvern och Köpenhamn/Göteborg. År 1825 togs ett initiativ i Bergen om att anskaffa ett ångfartyg, som kunde trafikera Vestlandkusten. D/S Oscar byggdes på Samuel Owens varv i Stockholm och sattes in på en rutt mellan Bergen och Kristiansand av Interessentselskabet Oscar. Hon var då det första privatägda ångfartyget i landet. Rutten gick emellertid dåligt, och efter två år gick ägarbolaget i konkurs och fartyget såldes. Nya ägare satte in D/S Oscar på en rutt mellan Kristiania och Larvik, men också denna rutt gick dåligt och Oscar såldes därför till Lübeck. 

D/S Constitutionen gick några år två turer Kristiania–Bergen var sommar mellan 1829 och 1839, en i juni och en i augusti. Förutom dessa var det ingen ångbåtstrafik på Vestlandet från 1929 och fram till 1841, då det av Postverket ägda D/S Nordcap sattes in mellan Kristiansand, Bergen och Trondheim.

Referenser 
Denna artikel är baserad på artikeln DS «Oscar» (1827) på norskspråkiga Wikipedia (nynorsk).

Noter

Norska ångfartyg
Hjulångare
Fartyg sjösatta 1827
Fartyg byggda i Stockholm
Halle-Neustadt

Halle-Neustadt var en stad i Östtyskland. Staden grundades 12 maj 1967 och hade mer än 93 000 invånare 1981. 6 maj 1990 blev Halle-Neustadt en del av Halle. Stadsdelens befolkningsmängd var 2010 45,000 och således halverats från 1981. 

Seden Tysklands återförening har stadsdelen, likt andra före detta östtyska städer, haft en negativ befolkningsutveckling. I området finns övergivna bostadshus, och en del har rivits. En fjärdedel av Halles invånare har flyttat från staden, där utflyttning från Halle-Neustadt är starkt bidragande till statistiken.

Historia 
1 februari 1964 öppnade en betongfabrik för att bygga den nya staden. 9 augusti 1965 flyttade de första invånarna in i stadsdelen. Några kvarter i norra delen av stadsdelen var avsedda för Sovjetiska soldater och deras familjer. När de flyttade tillbaka till Sovjet efter murens fall stod dessa bostadskvarter tomma. 

Majoriteten av infrastrukturen och andra faciliteter blev antingen försenade eller aldrig byggda. Några exempel på det är hotell och köpcentrum. En spårvägslinje som skulle gå centralt genom staden längs motorvägen blev aldrig byggd på grund av brist av el.

Befolkningsutveckling 
Befolkningen har minskat avsevärt sedan 1990 (48 941 invånare, den 31 december 2006). Många som hade råd har flyttat, andra flyttade för att hitta arbete utanför regionen. Generationen av de ursprungliga hyresgästerna, nu mestadels pensionerade, tycker fortfarande om att bo i stadsdelen trots de sociala problem som har uppstått.

Kollektivtrafik 
S-Bahn Mitteldeutschland linje S3 går genom stadsdelen.

Referenser 

Städer i Sachsen-Anhalt
Ystads inre fyr

Ystads inre fyr, även Ystads övre fyr, är en nerlagd fyr i Ystads hamn.

Fyren byggdes 1866 på platsen av en tidigare fyr i trä från 1847. Ansvarig för byggnationen var överingenjör Gustaf von Heidenstam vid rikets lots- och fyrinrättningar. Det åttkantiga rödvita fyrtornet ritades av ingenjör, Albert Theodor Gellerstedt. 

Fyrtornet består av en stomme av valsat vinkeljärn som är klädd med nitad järnplåt. Runt lanterninen löper en balkong och porten kröns av årtalet 1865. Fyrapparaten var försedd med en fotogenlampa och en fresnellins av femte storleken.

Fyren skymdes från hamnen när 
Ystad–Eslövs Järnväg lät bygga ett godsmagasin senare samma år, så man beslöt att flytta den till den andra sidan av magasinet. Man flyttade fyren till sin nya plats med hjälp av en järnvägsvagn på ett tillfälligt järnvägsspår och  Gellerstedt dirigerade flytten från fyrens balkong. När fyren kommit på plats skruvades den fast på sockeln med åtta jordskruvar.

År 1922 ersattes fotogenlampan med AGA-belysning och 1939 elektrifierades fyren. Den var i tjänst till 1975 då den släcktes för gott. 
Anordningen för gasdrift finns kvar. 

Ystads inre fyr  byggnadsminnesförklarades år 2013. Den ägs av Ystads kommun och förvaltas av Sjöhistoriska föreningen i Ystad.

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Ystad
Fyrar i Sverige
Byggnadsminnen i Sverige
Arkitekturåret 1886
1886 i Sverige
Sture Thorsson

Sture Hilding Engelbrekt Thorson, född 25 oktober 1895 i Malmö, död 17 april 1979 i Stockholm, var ett svenskt socialråd.

Thorsson var son till fångvårdstjänstemannen Anders Thorsson och Johanna Herlund. Han blev student i Malmö 1914 och filosofie kandidat vid Lunds universitet 1917. Han var amanuens och tillförordnad aktuarie i Socialstyrelsen 1917–1920 och bedrev samtidigt juridiska studier vid Stockholms högskola. År 1938 fick han socialråds namn. Han var 1920–1940 verksam i London och Genève inom Internationella arbetsorganisationen. Från 1940 var han ILO:s ombud i de nordiska länderna med placering i Stockholm. Thorson var svenska regeringens delegat eller rådgivare vid internationella arbetskonferenserna i Philadelphia 1944, Paris 1945 och Montreal 1946. Hans insatser medförde bestående resultat och vann erkännande såväl i Sverige som i utlandet, inte minst inom arbetarrörelsen. Thorsson var 1930–1933 generalsekreterare i Föreningen Nordiska folkhögskolan i Genève och var en av initiativtagarna till den skolan, som kom till för att ge skandinavisk ungdom, särskilt arbetarungdom, kunskaper om internationella förhållanden. Thorsson medverkade i olika länders dagspress, i Industrial and Labour Information, International Labour Review med flera handböcker och tidskrifter.

Han var gift med Inga Thorsson och far till Leif Thorsson.

Referenser

Noter 

Svenska jurister under 1900-talet
Jurister från Malmö
Födda 1895
Avlidna 1979
Män
Judiska begravningsplatsen i Karlstad

Judiska begravningsplatsen i Karlstad eller Mosaiska begravningsplatsen i Karlstad är en begravningsplats på Kroppkärr i Karlstad, etablerad omkring 1897. Den användes för att begrava medlemmar av Mosaiska församlingen i Karlstad, aktiv till omkring 1950-talet. Begravningsplatsen sköts sedan 2003 av Svenska kyrkan.

Se även 

 Judar i Sverige
 Karlstads synagoga

Referenser

Externa länkar 
  Ivar Münnich:Dokument om församlingen och begravningsplatsen

Karlstad
Begravningsplatser i Karlstad
Nerea Pena

Nerea Pena Abaurrea, född 13 december 1989 i Pamplona, är en spansk handbollsspelare som spelar för Vipers Kristiansand och det spanska landslaget.

Klubblagskarriär 
Nerea Pena spelade i sitt hemland i SD Itxako, med vilken hon vann EHF-cupen 2009 och blev spansk mästare 2009, 2010, 2011 och 2012. Från 2012 hade hon kontrakt med den ungerska klubben Ferencvárosi TC. Med Ferencváros vann hon ungerska mästerskapet 2015 och ungerska cupen 2017. Sommaren 2019 flyttade hon till ligarivalerna Siófok KC. i oktober 2020 bröt klubben kontraktet mede henne.  I november 2020 gick hon till den danska klubben Team Esbjerg. Sedan säsongen 2021–2022 har hon haft kontrakt med norska klubben Vipers Kristiansand. På grund av knäoperation i februari 2022 har hon gjort ett speluppehåll.  Med Vipers har hon vunnit Norska cupen 2021 och 2022/23, Norska ligan 2022, och EHF Champions League 2022.

Landslagskarriär 
Hon deltog i sitt första mästerskap vid Europamästerskapet i handboll för damer 2010, där Spanien placerade sig på 11:e plats, men Pena röstades ändå in i All-Star Team. Hon deltog året efter vid världsmästerskapet i handboll för damer 2011 i Brasilien, där Spanien placerade sig på tredje plats. Hon har sedan varit med i Spaniens trupp vid EM 2012, VM 2013 och EM 2014. Vid EM 2014 vann Pena ett EM-silver med Spanien. VM 2015 missade Pena men återkom i den spanska truppen vid EM 2016, VM 2017, EM 2018  och hon vann silver vid VM 2019 där Spanien nådde finalen. Hon deltog vid EM 2020 och i OS 2020 men tvingades avstå hemma VM i Spanien 2021. Hon var med även  i OS 2016 i Rio. Pena har 2023 spelat 176 internationella matcher, där hon gjort 595 mål för Spanien.

Meriter i klubblag 

 EHF Champions League:
 :2021/2022 med Vipers Kristiansand

 Spanska ligan
  2009, 2010, 2011 och 2012

 Ungerska ligan
  2015

 Norska ligan:
 : 2021/2022, 2022/2023
 Norska cupen:
 : 2021, 2022/23

Individuella utmärkelser 

 All-Star Team högernia vid EM 2010
 Nemzeti Bajnokság (ungerska ligan) Skyttekung:Säsongen 2014/2015

Referenser 

Spanska handbollsspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Spanien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Spanien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2020
Spelare i Team Esbjerg
Spelare i Vipers Kristiansand
Spanska mästare i handboll
Ungerska mästare i handboll
Norska mästare i handboll
Spanska idrottare under 2000-talet
Personer från Pamplona
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
D/S Prinds Gustav

D/S Prinds Gustav var det tredje statligt ägda ångfartyget i Norge. Hon levererades från London i Storbritannien till Norges postverk i Trondheim januari 1838. 

Prinds Gustav sattes in i post- och passagerartrafik mellan Trondheim och Tromsø och Hammerfest i Nordnorge. Premiärturen gick den 5 mars 1838 från Trondheim. Hon seglade var tredje vecka, men eftersom hon var en hjulångare endast under säsongen mars – september. Turen Trondheim – Tromsø tog omkring fem dagar och sträckan vidare till Hammerfest tre dagar.

Bibliografi
Gunnar Melbøe: Prinds Gustav og postgangen til Nord-Norge for 150 år siden, Bergen 1988

Referenser 
Denna artikel är baserad på artikeln DS «Prinds Gustav» i norskspråkiga Wikipedia (bokmål).
Yrjar Heimbygdslag på www.yrjarheimbygdslag.no

Externa länkar
Bild på D/S Prinds Gustav

Norska ångfartyg
Hjulångare
Postfartyg
Fartyg sjösatta 1837
Fartyg byggda i London
Synagogan i Oslo

Synagogan i Oslo () invigdes 1920 av Det Mosaiske Trossamfund (DMT).
Synagogan blev beskjuten med automatvapen i september 2006. Inga personer skadades.

Referenser 

1920 i Norge
Synagogor i Norge
Synagogor invigda 1920
Svalstarar (familj)

För släktet Artamus, se svalstarar (släkte)

Svalstarar (Artamidae) är en familj med oscina tättingar som förekommer i Australasien.

Taxonomi
Svalstararnas vetenskapliga namn härstammar från gammalgrekiskans artamos, som betyder "slaktare" eller "mördare" och anspelar på deras likhet med törnskatorna. Trots deras trivialnamn är det inte alls närbesläktade med vare sig svalorna eller stararna, och inte heller törnskatorna som de till viss del liknar morfologiskt. 

Taxonomin kring Artamidae har varit omdiskuterad. Tidigare har den enbart omfattat de egentliga svalstararna i släktet Artamus, medan övriga arter placerats i den egna familjen Corcoracidae. Sibley och Ahlquists DNA-studier från 1985 visade dock på ett nära släktskap dem emellan. Utifrån dessa resultat slog därför Sibley och Ahlquists ihop dem i den gemensamma familjen Artamidae och behandlade istället de tidigare familjeindelningarna som underfamiljerna Artaminae och Cracticinae.

Arter och släkten i familjen 
Nedanstående indelning med 24 arter i sex släkten följer International Ornithological Congress:
 Underfamiljen Artaminae:
 Släkte Artamus
 Gråhuvad svalstare (Artamus fuscus)         
 Fijisvalstare (Artamus mentalis)        
 Sulawesisvalstare (Artamus monachus)          
 Papuasvalstare (Artamus maximus)
 Vitbröstad svalstare (Artamus leucorynchus)
 Bismarcksvalstare (Artamus insignis)
 Svartmaskad svalstare (Artamus personatus)
 Vitbrynad svalstare (Artamus superciliosus)
 Grå svalstare (Artamus cinereus)
 Sotsvalstare (Artamus cyanopterus)
 Mindre svalstare (Artamus minor)
 Underfamiljen Cracticinae:
 Släkte Peltops
 Bergpeltops (Peltops montanus)
 Låglandspeltops (Peltops blainvillii)
 Släkte Melloria – inkluderas ofta i Cracticus
 Svart törnkråka (Melloria quoyi)
 Släkte Gymnorhina
 Flöjtkråka (Gymnorhina tibicen)
 Släkte Cracticus
 Grå törnkråka (Cracticus torquatus)
 Silverryggig törnkråka (Cracticus argenteus)
 Svartryggig törnkråka (Cracticus mentalis)
 Svartvit törnkråka (Cracticus nigrogularis)
 Papuatörnkråka (Cracticus cassicus)
 Tagulatörnkråka (Cracticus louisiadensis)
 Släkte Strepera
 Svartvit kurrawong (Strepera graculina)
 Svart kurrawong (Strepera fuliginosa)
 Grå kurrawong (Strepera versicolor)

Referenser

Externa länkar

Videor av svalstarar - the Internet Bird Collection
Qom (shahrestan)

Qom (), eller Shahrestan-e Qom (شهرستان قم), är en shahrestan, delprovins, i provinsen Qom i Iran. Vid folkräkningen 2016 var den provinsens enda shahrestan och hade då  invånare. Administrativ huvudort är staden Qom.

Källor

Externa länkar

Indelningar i Qom (provins)
Stina Jämte

Kristina Sofia Backman Jämte, född 15 maj 1891 i Hede, död 7 januari 1979 på äldreboendet Dalsätra i Oviken, var en svensk författare.

Jämtes första berättelse Olles upplevelser på fäbodvallen: berättelser från fjällvärlden utkom 1931.

Källor
 https://jamtlandskvinnor.fandom.com/sv/wiki/Stina_Backman_J%C3%A4mte

Svenska författare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1891
Avlidna 1979
Nikolaj Muralov

Nikolaj Ivanovitj Muralov (ryska: Николай Иванович Муралов), född 7 december 1877 i närheten av Taganrog, död 1 februari 1937 i Moskva, var en sovjetisk bolsjevikisk politiker. Efter år 1923 kom han att tillhöra vänsteroppositionen.

Biografi
Nikolaj Muralov gick år 1903 med i Rysslands socialdemokratiska arbetareparti och deltog i både revolutionen 1905 och revolutionen 1917. Under ryska inbördeskriget var han militär befälhavare.

I samband med den stora terrorn greps Muralov i april 1936 och åtalades vid den andra Moskvarättegången; han erkände bland annat att han hade varit inblandad i ett mordförsök på Molotov. Muralov dömdes till döden och avrättades genom arkebusering.

Nikolaj Muralov blev rehabiliterad år 1986.

Källor

Noter

Externa länkar

Personer som blivit avrättade genom arkebusering
Offer för den stora utrensningen
Födda 1887
Avlidna 1937
Män
Sovjetiska politiker
Gammalbolsjeviker
Personer från Taganrog
Folkkommissarier
D/S Nordcap

D/S Nordcap var ett norskt ångfartyg, som gick i linjetrafik på Vestlandet mellan Trondheim, Bergen och Kristiansand. Fartyget var ursprungligen beställt för den norska marinen, men överläts till Norges postverk. 

D/S Nordcap byggdes på Karljohansverns værft i Horten på beställning av den norska marinen. Den 5 augusti 1840 seglade fartyget till London för att få en ångmaskin installerad, vilket blev klart i november 1840. Våren 1841 tog Postverket över fartyget. 

Åren 1827–1829 hade D/S Oscar gått i linjetrafik Bergen–Kristiansand, men därefter var det ingen linjetrafik på Vestlandet fram till dess D/S Nordcap sattes i trafik av Postverket 1841. Tre år tidigare hade D/S Prinds Gustav börjat segla på Nordlandsrutten från Trondheim till Tromsø och Hammerfest, så för första gången blev det 1841 en sammanhängande båttrafik längs hela kusten från Kristiania till Finnmark. 

År 1847 togs Nordcap ur Vestlandsrutten och sattes in på en ny rutt Kristiania-Fredrikshavn–Nyborg-Kiel. 

Nordcap var i tjänst för Postverket fram till april 1870. Hon såldes därefter på auktion och köptes av I.H. Christiansen i Tønsberg, som riggade om henne till ett barkskepp. År 1877 förliste Nordcap under lastning av mahogny i Mexiko, då fartyget drev i land under en storm.

Referenser 
Denna artikel är baserad på artiklarna «Nordcap» och DS «Nordcap» (1840) i norskspråkiga Wikipedia på bokmål respektive på nynorsk.

Noter

Norska ångfartyg
Hjulångare
Postfartyg
Fartyg sjösatta 1840
Fartyg byggda i Norge