kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
1998 XX49

1998 XX49 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 december 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 6 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Voluntary Human Extinction Movement

Voluntary Human Extinction Movement (förkortat VHEMT, svenska: Frivilliga Mänskliga Utrotningsrörelsen) är en miljörörelse som ber alla människor på jorden att frivilligt avstå helt från fortplantning för att utrota mänskligheten. VHEMT menar primärt att det skulle förhindra miljöförstöringen, men också att det skulle förhindra en stor mängd människoorsakat lidande.

Se även 
 Antinatalism
 Frivillig barnlöshet
 Djupekologi

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Rörelser inom etik
Miljö
11193 Mérida

11193 Mérida eller 1998 XN96 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 11 december 1998 av den venezolanske astronomen Orlando A. Naranjo vid Observatorio Astronómico Nacional de Llano del Hato. Den är uppkallad efter staden Mérida.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Orlando A. Naranjo
Astronomiska upptäckter 1998
11191 Paskvić

11191 Paskvić eller 1998 XW16 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 december 1998 av den kroatiska astronomen Korado Korlević vid Višnjan-observatoriet. Den är uppkallad efter astronomen Ivan Paskvić.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Korado Korlević
Astronomiska upptäckter 1998
Rrahman Rama

Rrahman Rama, född 23 november 1970 i byn Akrashtic, är en kosovansk officer, som från 2015 till den 30 november 2021 var befälhavare för Kosovos försvarsmakt.

Källor 
 

Födda 1970
Personer från Vushtrri
Män
Levande personer
Albanska generaler
Personer i Kosovo under 2000-talet
Tauron Liga

Tauron Liga (tidigare känd som Liga Siatkówki Kobiet, Orlen Liga och PlusLiga Kobiet) är högsta serien i volleyboll för damer i Polen. Varje säsong möts lagen i ett dubbelmöte och mästaren avgörs i slutet av säsongen genom ett slutspel. De bästa lagen kvalificerar sig för Europaspel följande säsong (CEV Champions League, CEV Cup och CEV Challenge Cup). Serien styrs och organiseras av aktiebolaget Polska Liga Siatkówki (PLS SA).

Från och med säsongen 2012/2013 måste varje klubb förvandlas till ett aktiebolag och samtidigt bli aktieägare i Polska Liga Siatkówki SA för att få licens spela i proffsligan.

Fram till säsongen 2013/2014 var det en så kallad "öppen liga" eftersom klubbarna kunde bli nerflyttade till I liga. Från säsongen 2014/2015 var det en "sluten liga" eftersom det krävdes licens att spela i serien. Från säsongen 2017/2018 är det återigen en öppen liga.

Från säsongen 2020/2021 är Tauron Polska Energia namnsponsor för serien.

Medaljörer

Klubbar

Titlar

Antal säsonger

Se även
Polska mästerskapet i volleyboll för damer

Referenser

Externa länkar
Kadaka

Kadaka är en stadsdel i sydvästra delen av Estlands huvudstad Tallinn, och utgör den västligaste delen av det administrativa stadsdelsområdet Mustamäe. Befolkningen uppgick till 3 791 invånare i januari 2017.

Stadsdelen är belägen sydost om Harkusjön och har namn efter byn Kadaka som tidigare låg här, första gången omnämnd 1697. Namnet Kadaka, tyska: Kaddak, är härlett från estniskans ord för enar. Byn tillhörde den svenska S:t Mikaelsförsamlingen i staden. Under sovjeteran på 1960- och 1970-talen bebyggdes området med industrier, då många av de industrier som tidigare legat i innerstaden flyttade till nya lokaler här. Samtidigt uppfördes höghusbostadsområden i sovjetisk funktionalistisk stil. 

Bland större verksamheter i området idag märks Eesti Energias högkvarter samt den centrala bussdepån för Tallinns lokaltrafik. Här ligger också huvudcampus för Tallinns tekniska universitet, grundat 1918, med den moderna teknikföretagsparken Tehnopol.

Referenser 

Stadsdelar i Tallinn
Mustamäe
11194 Mirna

11194 Mirna eller 1998 YE är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 16 december 1998 av den kroatiska astronomen Korado Korlević vid Višnjan-observatoriet. Den är uppkallad efter floden Mirna.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter vattendrag
Astronomiska upptäckter av Korado Korlević
Astronomiska upptäckter 1998
11195 Woomera

11195 Woomera eller 1999 AY22 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 15 januari 1999 av den australiensiske astronomen Frank B. Zoltowski i Woomera. Den är uppkallad efter staden Woomera.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Frank Zoltowski
Astronomiska upptäckter 1999
11196 Michanikos

11196 Michanikos eller 1999 BO9 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 januari 1999 av den australiensiske amatörastronomen John Broughton vid Reedy Creek-observatoriet. Den är uppkallad efter Heron av Alexandria.

Asteroiden har en diameter på ungefär 13 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Padua.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Padua-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av John Broughton
Astronomiska upptäckter 1999
Sjöslaget vid Stockholm

Sjöslaget vid Stockholm var ett sjöslag under Gustav Vasas befrielsekrig. Slaget stod mellan en svensk-lübsk flotta och en dansk flotta i november 1522 vid Stockholms skärgård.

Bakgrund 
Från och med 24 juni 1521 hade Gustav Vasa inlett försöken att erövra Stockholm, dock utan resultat. Efter att Lübeck anslutit till Gustav Vasa erhöll han snart därifrån 10 örlogsfartyg, ombord vilka det även fanns tyska knektar och ryttare, förda av den lübska amiralen Friedrich Bruun. Dessa anlände vid Söderköping den 7 juni 1522 och sattes under befäl av Erik Fleming och Staffan Sasse, vilket markerade starten för den svenska flottan. Flottan kom fram till Stockholm i juli och överraskade samt tog ett antal danska fartyg. Senare, i oktober, ankom även ytterligare 8 örlogsfartyg från Lübeck och sattes under befäl av Friedrich Bruun. Därmed var blockaden av Stockholm fullständig och belägringen kunde sättas igång ordentligt.

Slaget 
För att undsätta staden färdades den danska amiralen Søren Norby, kallad "amiral öfver Baltiska hafvet", med 9 örlogsfartyg och 30 transportfartyg lastade med livsmedel för de danska soldaterna i Stockholm. Han mötte dock motstånd från den svensk-lübska flottan vilken tvingade honom att retirera efter ett häftig slag och lämna de 30 transportfartygen bakom sig. Den danska flottan undvek en större förlust då de 8 örlogsfartygen under Friedrich Bruun vägrade delta i slaget.

Följder 
Utan dessa vitala livsmedel blev det nu klart att Stockholms intagande endast var en tidsfråga. Kristian II avsattes och därefter uteblev förstärkningar vilket tvingade besättningen av inleda förhandlingar. Förhandlingarna fortsatte tills Gustav Vasa till slut kunde intåga i Stockholm den 17 juni 1523.

Referenser 

 Alin, Oskar (1878). Sveriges historia från äldsta tid till våra dagar
 Bäckström, Per Olof (1884). Svenska flottans historia
Stockholm
Sverige under vasatiden
1523 i Sverige
Stockholm under 1500-talet
Stockholm
Stockholm
Stockholm
Oscar Uddenäs

Fredrik Oscar Olle Uddenäs, född 17 augusti 2002, är en svensk fotbollsspelare som spelar för BK Häcken.

Klubblagskarriär 
Oscar Uddenäs moderklubb är GIF Nike. Som åttaåring tog han klivet till Malmö FF, där han stannade till han tagit sig upp i U19-laget. Sommaren 2019 såldes han till italienska Serie B-laget SPAL.

IFK Värnamo 
Efter ett år som ungdomsproffs vände Uddenäs hem till Sverige, då han skrev på ett 1,5 år långt kontrakt med division 1-klubben IFK Värnamo. Debuten i Ettan Södra kom den 12 oktober 2020 i 2-1-segern mot Qviding FIF. Säsongen avslutades sedan med att IFK Värnamo vann Ettan Södra och tog klivet upp i Superettan.

Oscar Uddenäs debuterade i Superettan den 10 april 2021, då han stod för ett inhopp i premiären mot Landskrona BoIS. Efter att ha varit in och ut ur startelvan under inledningen av säsongen etablerade sig Uddenäs som en startspelare i augusti samma år. Säsongen slutade med att IFK Värnamo som nykomling vann Superettan och tog klivet upp i Allsvenskan. För Uddenäs blev det ett genombrottsår. Han spelade en viktig roll i avancemanget, då han stod för sex mål, och hyllades stort. Värnamos tränare Jonas Thern sa redan innan säsongens slut att Uddenäs har kapacitet att spela i landslaget. När säsongen gått i mål prisades han också som Superettans bästa unga spelare medan Aftonbladets Superettanexpert Göran Bolin rankade honom som säsongens näst bästa spelare.

BK Häcken
I december 2021 värvades Uddenäs av BK Häcken, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Uddenäs spelade 28 ligamatcher under säsongen 2022 och gjorde sju mål samt två assist då BK Häcken vann sitt första SM-guld.

Landslagskarriär 
Oscar Uddenäs debuterade i Sveriges P16-landslag den 18 maj 2018, i en 2-0-seger mot Irland. Under året som följde spelade han i fem av sex kvalmatcher när Sverige kvalificerade sig för U17-EM 2019. Oscar Uddenäs tog också plats i 20-mannatruppen till mästerskapet. Han spelade sedan alla tre matcherna när Sverige åkte ut i gruppspelet.

Karriärstatistik

Meriter 
 IFK Värnamo
 Vinnare av Superettan: 2021
 Vinnare av Ettan Södra: 2020

 BK Häcken
Svensk mästare: 2022

Källor

 Oscar Uddenäs på transfermarkt.com
 Oscar Uddenäs på lagstatistik.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Svenska mästare i fotboll
Fotbollsspelare i Malmö FF
Fotbollsspelare i IFK Värnamo
Spelare i BK Häcken
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 2002
Levande personer
Män
Personer från Lomma
Svenska idrottare under 2000-talet
Carl Nisbeth

Carl Wilhelm Carlsson Nisbeth, född 26 juni 1886 i Uppsala, död 21 mars 1961 i Östuna församling, var en svensk agronom.

Carl Nisbeth var son till civilingenjören Carl Gustaf Mathias Nisbeth och friherrinnan Mari Therese Raab. Han avlade mogenhetsexamen i Uppsala 1906 och utexaminerades från Ultuna lantbruksinstitut 1911. Nisbeth var förvaltare vid Jordbruksaktiebolaget Åsbergby & Vallby 1911–1917 och sekreterare vid Folkhushållningskommissionens jordbruksavdelning 1917–1920 samt var från 1920 agronom över Stockholms stads jordbruksegendomar och hade överinseendet över dessa. Han erhöll flera uppdrag inom jordbruks- och trädgårdsekonomins område och var bland annat extra lärare vid Lantbruksakademiens trädgårdsskola 1920–1926, blev 1933 ledamot av förvaltningsutskottet i Stockholms stad och läns hushållningssällskap, ordförande i Stockholms stads hushållningsgille 1925, ordförande i Stockholms län och stads trädgårdsråd 1932, ordförande i Stockholms läns fjäderfäavelsförening 1933, styrelseledamot i Sveriges koloniträdgårdsförbund 1926 och styrelseledamot i Sveriges pomologiska förening 1938. Nisbeth var 1925–1935 redaktör för tidskriften Koloniträdgården och publicerade uppsatser rörande jordbruk och trädgårdsskötsel i fackpressen. Från 1919 innehade han fideikommisset Tisslinge. Han avlade reservofficersexamen 1908 och tog som löjtnant vid Upplands artilleriregementes reserv avsked 1921. Han återinträdde 1940 som löjtnant i Svea artilleriregementes reserv där han befordrades till kapten 1943.

Källor

Noter 

Svenska agronomer
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska godsägare under 1900-talet
Födda 1886
Avlidna 1961
Män
Militärer från Uppsala
Elfte timmen (radioprogram)

Elfte timmen var ett direktsänt radioprogram med bland andra Lasse Brandeby, Janne Josefsson, Lennart Persson och Frank Gunnarsson.

Programmet sändes på P4 Göteborg och Radio Sjuhärad två timmar mot midnatt på torsdagkvällarna i början på 80-talet.

Det var en blandning av allvar, satir och folklighet, och det var första gången lyssnare ocensurerade kunde ringa rätt in i ett direktsänt radioprogram och säga vad de tyckte.

Referenser 

Svenska radioprogram
Villa Idun

Villa Idun är en av de villor, som användes som gästbostadshus för Hjo Vattenkuranstalt.

Villa Idun byggdes under tidigt 1800-tal som manbyggnad på en av rådmannen Gustaf Adolf Goldkuhls (1826–1894) ägd lantegendom, som låg vid Vättern omedelbart norr om Hjos dåvarande stadsbebyggelse. Den var ursprungligen ett traditionellt utformat 1800-talshus i trä med 1 1/2-plan med stående locklistpaneler och tegeltak. Gårdens ekonomibyggnader låg längs järnvägsspåret mitt för nuvarande villorna Idun och Victoria. 

Goldkuhls gård köptes av Hjo Vattenkuranstalt och Villa Idun användes efter viss upprustning för inkvartering av gäster redan vid kuranstaltens invigning 1878. Tomten vid Villa Idun användes också för byggande 1882 av Villa Flora och Villa Victoria.

I början av 1900-talet skedde en omgestaltning av Villa Iduns fasader till den för tiden representativa jugendstilen. Kellman är känd för flera andra jugendbyggnader och var vid denna tid anlitad av Kuranstalten för såväl Eirapaviljongen som Strandbadets badhytter. Vid omgestaltningen tillkom dörr- och fönsteromfattningar, räcken och gavelfönster. Huset försågs huset med en öppen veranda med ovanpåliggande balkong mot sjön och flera mindre altaner i marknivå. Ombyggnadsarkitekt är okänd, men kan ha varit Lars Kellman, som vid denna tid anlitades av vattenkuranstalten för att rita Eirapaviljongen och Strandbadets badhytter. 

Idun renoverades 2014–2015 och har idag två hyreslägenheter.

Villa Idun, liksom de övriga byggnaderna i den tidigare vattenkuranstaltens badpark, nuvarande Hjo stadspark, k-märktes 2018 av Länsstyrelsen i Västra Götalands län.

Bilder

Källor
Ingrid Sporre och Torbjörn Waærn: Vårdprogram för Hjo stadspark och dess byggnader, antaget av kommunfullmäktige i Hjo kommun den 29 september 2008, sidorna 106–107
Villa Idun på Hjo kommuns webbplats

Byggnadsminnen i Västra Götalands län
Hjo Vattenkuranstalt
Byggnader och anläggningar i Hjo
Jacob Maule

Jacob Maule, född 18 december 1743 i Göteborg, död 10 juli 1805 vid Sätra brunn, var en svensk superkargör och krigsråd.

Maule var anställd som assistent vid Svenska Ostindiska Companiet, och superkargör i Kanton 1771, liksom chef för kompaniets kontor i tio år. Han återvände till Sverige först 1781. Efter karriären inom Ostindiska Companiet, tillträdde han som bataljonschef för en egen frikår 1789. Han tog sedan avsked den 28 februari 1794 med "krigsråds karaktär".

Maule var ägare till Ekelyckans gård.

Maule gifte sig den 17 januari 1783 med Christiana Lund, dotter till rådmannen Christian Lund och Cornelia Hall. Han naturaliserades som svensk adelsman den 29 januari 1782 jämte sina systrar Johanna, Elisabet och Lona med namnet Maule. Maule avled den 10 juli 1805 vid Sätra brunn i Västmanland.

Källor 

Jacob
Födda 1743
Avlidna 1805

Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Näringslivspersoner från Göteborg
Svenska militärer under 1700-talet
Militärer från Göteborg
Män
Krigsråd
Irshad-e Naswan

Irshad-e Naswan var kvinnotidning i Afghanistan, grundad 1921. Det var den första tidningen för kvinnor i Afghanistan.  

Tidningen grundades av drottning Soraya Tarzi, och hennes mor Asma Rasmya blev dess redaktör. Det var den första tidning i Afghanistan som grundades, drevs och riktades till kvinnor. Liksom kvinnoföreningen Anjuman-i Himayat-i-Niswan grundades den för att stödja det moderniseringsprogram som införts av kung Amanullah Khan och drottning Soraya, specifikt kvinnors frigörelse och deltagande i samhället. 

Den utkom varje vecka och publicerade artiklar om kvinnors rättigheter, sociala och politiska frågor, internationella nyheter, men också hushållstips, mode och etikett. Det spelade en stor roll i den första afghanska kvinnorörelsen. 

När Amanullah Khan avsattes 1929 upphörde dock hela kvinnorörelsen i Afghanistan för tjugo år framåt.

Källor

 https://iranicaonline.org/articles/ersad-al-neswan
Nedlagda tidningar
Tidskrifter startade 1921
Tidskrifter nedlagda 1925
Afghanistan under 1920-talet
1921 i Asien
Afghanistans politiska historia
Kanoun-e-Banovan

Kanoun-e-Banovan ('Ladies’ Center') var en organisation för kvinnors rättigheter i Iran som grundades den 14 oktober 1935 under shahen Reza Pahlavi och som spelade en viktig roll i Kashf-e hejāb-reformen mot obligatorisk hijab.

Historia 
Mellan 27 november och 2 december 1932 hölls den internationella kvinnokongressen Second Congress of Eastern Women (Dovvomīn Kongera-ye zanān-e šarq) i Teheran av Irans ledande kvinnoorganisation Jam'iyat-e Nesvan-e Vatankhah med stöd och uppmuntran från den kungliga regimen. Shahen stödde kvinnors rättigheter och frigörelse som en del av sitt radikala moderniseringsprogram, men det var samtidigt en politisk fråga, som shahen därför ville ha kontroll över själv. När kongressen avslutades, upplöstes därför Jam'iyat-e Nesvan-e Vatankhah, som dittills hade lett kvinnorörelsen i Iran. 

Shahen planerade kvinnors frigörelse i form av avskaffandet av slöjan, reformen kallad Kashf-e hejāb, efter ett besök i Turkiet 1934. År 1935 kallade utbildningsministern ʿAlī-Aṣḡar Ḥekmat till sig Irans ledande kvinnorättsaktivister och erbjöd dem att grunda en ny kvinnoförening med statligt stöd, Kanoun-e-Banovan, som grundades 14 oktober 1935. Ḥājar Tarbīat blev dess ordförande, och Afšār, Dawlatābādī, Pārsā, Arḡūn, Parvīn Eʿteṣāmī, Aḵtar Kāmbaḵš, Tāj-al-Molūk Ḥekmat, Eṣmat-al-Molūk Dawlatdād, Šams-al-Molūk Jawāher-kalām, Faḵr-al-Zamān Ḡaffārī Bāyandor, Parī Ḥosām Šahīdī och Badr-al-Molūk Bāmdād och Sediqeh Dowlatabadi tillhörde dess ledamöter.  

Kanoun-e-Banovan drev en kampanj till stöd för avskaffande av obligatorisk slöja, och dess medlemmar deltog i dess möten obeslöjade. Den 7 januari 1936 lanserade shahen officiellt sin kampanj Kashf-e hejāb, då han fick sin hustru och döttrar att visa sig offentligt utan slöja och sedan förbjöd slöjan. Det var en av Reza Shahs mest kontroversiella reformer, och stöddes av Kanoun-e-Banovan, som vars dess aktiva talorgan. Irans konservativa majoritet motsatte sig reformen, men avskaffandet av slöjtvånget välkomnades av Irans bildade urbana över- och medelklasselit, en kategori som föreningens medlemmar också tillhörde. 

1937 omvandlades Kanoun-e-Banovan från en kvinnoförening till ett institut för utbildning välfärd, med ordföranden som dess direktör. Kanoun-e-Banovan spelade en viktig roll för att inkorporera kvinnorörelsen i den iranska staten och ge den trygghet att fortsätta verka under shaheran.

År 1959 sammansmälte samtliga Irans kvinnoföreningar under paraplyorganisationen High Council of Women's Organizations of Iran, som 1966 omvandlades till en enda kvinnoförening, Women's Organization of Iran, som var en statlig kvinnoförening som skötte regimens policy kring kvinnofrågor.

Se även
Sade Giyinen Hanımlar Cemiyeti

Referenser

Iran under Pahlavidynastin
1935 i Asien
Organisationer bildade 1935
Kvinnoorganisationer i Iran
Irans politiska historia
Iran under 1930-talet
Haveristerna

Haveristerna är en svenskspråkig podcast som kritiskt granskar svenskt samhällsliv, politik och influerare på sociala medier. Serien inleddes i april 2017 och utkommer i september 2021 flera gånger per månad i allmänt tillgängliga avsnitt och som exklusiva avsnitt för prenumeranter på Patreon, en tjänst för gräsrotsfinansiering.

Programvärdar är Henrik Johansson, känd från Inte rasist men, Axel Luo Öhman och sedan 2020, Sanna Fielding. Den sistnämnda ersatte Myra Åhbeck Öhrman, också med bakgrund i Inte rasist men.

På sin Twitter-profil beskriver Johansson sin roll i podden som "grävande satiriker". Öhrman uppger att podcastens personligheter har "en lång historia av att bråka med rasister och nazister på nätet" och beskriver programmet som ett "forum för att skratta åt och spy galla över hycklande eller på annat sätt förkastliga aktörer i det offentliga samtalet online, oavsett deras politiska hemvist".

Andra beskriver Haveristernas samtalsämnen som "kritik mot orättfärdigheter och rasism, hyckleri och lögner", i en stil som anses "grov", "vildvuxen och rufsig." Programmet granskar hela politiska spektrumet. Haveristernas följetongsartade kritik av medieprofilen Cissi Wallin och den feministiska influencern Linnéa Claeson har väckt uppmärksamhet i svensk press.

Finansiering och publik 
Enligt Mediepoddens granskning av svenska aktörer på Patreon under augusti 2021 är Haveristerna det sjunde största svenska kontot på Patreon, med över 3 400 prenumeranter som bidrar med närmare 17 000 dollar i månadsintäkter.

Referenser

Externa länkar 
 Haveristernas konto på Instagram
 Haveristerna på podcasttjänsten Acast
 Haveristernas gräsrotsfinansiering och exklusiva innehåll på Patreon

Svenska poddradioprogram
Antirasism i Sverige
Svenska satiriker
Women's Organization of Iran

Women's Organization of Iran (WOI) var en organisation för kvinnors rättigheter i Iran, grundad 1966.

Historik
På 1950-talet var Irans kvinnorörelse splittrad i många små föreningar efter upplösningen av Kanoun-e-Banovan 1937. Det fanns ett behov i kvinnorörelsen att förena sig för att uppnå sina mål. Samtidigt fanns det också ett behov hos den kungliga regimen att ta kontroll över kvinnorörelsen i egenskap av politisk rörelse. År 1959 formade shahens syster Ashraf Pahlavi paraplyorganisationen High Council of Women's Organizations of Iran. Denna organiserade valet av 5000 ledamöter, som 19 november 1966 omvandlade 55 av Irans kvinnoföreningar till en stor förening, Women's Organization of Iran eller WOI. 

WOI var en frivilligorganisation med lokalföreningar och kontor över hela landet: år 1975 uppgick dessa till 349 lokalföreningar och 120 kvinnocenter. WOI var verksam för att stödja och arbeta för regimens policy i kvinnofrågor. Detta tillfredsställde samtidigt kvinnoaktivisternas mål, eftersom regimens policy i kvinnofrågor var progressiv i enlighet med det moderniseringsprogram som är känt som den vita revolutionen. Föreningen var framgångsrik och verksam inom hälsa, juridik, utbildning, välfärd; höll kurser för att motarbeta analfabetism bland kvinnor, yrkesträning, familjeplanering och juridisk rådgivning. 

WOI upplöstes efter den iranska revolutionen 1979, då islamisterna inte delade den tidigare regimens stöd för lika rättigheter mellan män och kvinnor.

Referenser

Iran under Pahlavidynastin
1966 i Asien
Organisationer bildade 1966
Kvinnoorganisationer i Iran
Irans politiska historia
Iran under 1960-talet
Women’s party of Iran

Women’s party of Iran (Ḥezb-e zanān-e Īrān) var en organisation för kvinnors rättigheter i Iran, grundad 1942.

Historia

När shah Reza Pahlavi år 1941 avsattes till förmån för sin son krävde islamisterna i form av föreningen Devotees of Islam (Fedāʾīān-e Eslām; q.v.) återinförandet av slöjtvånget, samtidigt som vänstergrupper och liberaler inom National Front stödde kvinnlig rösträtt, samtidigt som en flera nya kvinnogrupper grundades. Women’s party of Iran var en av de mest framträdande av dessa. 

Den grundades 1942 av Ṣafīya Fīrūz med Fāṭema Sayyāḥ som ordförande respektive redaktör för dess tidskrift Zanān-e Īrān. Föreningen stödde utbildning, höjandet av kvinnors status och var kanske den första kvinnoföreningen i Iran som aktivt verkade för kvinnlig rösträtt. När valreformer diskuterades i Majlis 1944, verkade Women’s party of Iran aktivt för införandet av rösträtt för kvinnor. En annan feministgrupp som verkade för kvinnlig rösträtt var  Democratic Society of Women (Jāmeʿa-ye demokrāt-e zanān) från 1943, som var Tudehpartiets kvinnogrupp och som drev dagis, höll yrkeskurser och utgav kvinnotidningar; Democratic Society of Women lyckades få ett förslag om kvinnlig rösträtt framför Majlis 1944, men det besegrades av de konservativa. År 1946 omvandlades Women’s party of Iran till det mer opolitiska Iranian Women’s Council (Šūrā-ye zanān-e Īrān) för att attrahera kvinnor med olika politiska åsikter.

Referenser

1942 i Asien
Organisationer bildade 1942
Kvinnoorganisationer i Iran
Irans politiska historia
Iran under 1940-talet
Kvinnlig rösträtt