kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
August Strömbäck

Karl August Strömbäck, född 6 september 1855 i Ystad, död 25 april 1886 i Stockholm, var en svensk journalist.

August Strömbäck uppfostrades av en fostermor, gick först i skola i Ystad och började 1871 i Malmö högre elementarläroverk. Sin skolgång finansierade han delvis med privatlektioner. Efter studium av bland annat Henry Thomas Buckle, Viktor Rydberg, Voltaire och Holger Drachmann uppträdde han snart som sina kamraters ledare och hånade öppet kristendomen och den traditionella historieundervisningen. 1874 relegerades han på grund av sina avancerade levnadsvanor och sina för skolans ledning obekväma individualistiska tendenser. Han var 1875–1877 medredaktör i Norra Hallands Tidning Vestkusten och skrev under den tiden även några teaterpjäser. Han tillhörde 1877–1878 redaktionen för Dagens Nyheter och 1878–1882 redaktionen för Nya Dagligt Allehanda. I Nya Dagligt Allehanda var han främst litteraturkritiker, och det var hans snäva bedömning av Carl David af Wirsén, som ledde till att han lämnade redaktionen. Under de följande åren livnärde han sig på diverse korrespondenser till landsortstidningar och översättningar. I Ur dagens krönika framträdde han med uppmärksammade artiklar, bland annat under pseudonymerna Fritz Krook och Scævola. 1883–1885 vistades han i London som korrespondent åt Göteborgs Handels- och Sjöfarts-Tidning, Aftonbladet och Sydsvenska Dagbladet. Han bedrev under den tiden även arkivstudier, som resulterade i Utländska diplomaters minnen från svenska hofvet (1885–1886). Han blev 1886 riksdagsreferent i Stockholms Dagblad men drabbades inom kort av slaganfall och avled. Strömbäck var en påfallande begåvad och kunnig liberal publicist, vars stora receptivitet och slagfärdighet väckte uppmärksamhet. Hans bohemiska livsföring inverakde oftast ofördelaktigt på hans ekonomi, och stärbhuset försattes i konkurs.

Källor 
 

Svenska journalister under 1800-talet
Journalister från Ystad
Födda 1855
Avlidna 1886
Män
Vilda djur

Vilda djur är djur som inte är tämjda. Om de är föremål för jakt kan de benämnas som vilt (jaktbart vilt; tidigare villebråd), och då jagas de i regel för sitt kött (viltkött). Vilda djur kan leva i orörd natur, i naturreservat, viltreservat eller nationalparker, alternativt i mark som är tydligare påverkad av mänsklig verksamhet. Vilda djur kan också hållas i fångenskap i djurparker, där det finns inhägnader som så mycket som möjligt ska efterlikna de vilda djurens naturliga habitat.

Vilda djur kan både ses som resurser och hot. De är resurser genom att deras existens bidrar till en biologisk mångfald i naturen, bidrar till att bevara olika biotoper och ekosystem, tjänar som besöksmål för turister och djurparksbesökare, liksom som vetenskapliga forskningsobjekt. Dessutom kan jakt på vilda djur bidra till mat och andra produkter som kan utvinnas ur djurkroppar.

En del vilda djur kan hota – den lokala – överlevnaden för andra djur och människor. De kan vara mer anpassade till sin miljö och därför utkonkurrera andra djur. För nybyggare och jordbrukare i gemen kan förekomsten av större vilda djur innebära livsfara, och vilda djur kan hota odlingar genom att de äter upp grödor. Vilda djur som korsar vägar kan hota säkerheten i trafiken. Dessa hot kan även förorsakas av invasiva arter – djur som blivit introducerade på nya platser genom människans försorg.

Enligt Världsnaturfonden har den globala mängden vilda djur minskat med 68 procent sedan 1970, som en följd av mänsklig verksamhet.

Referenser 

Djur
Johan Strömfelt

Johan Strömfelt (före adlandet Fegræus), född 16 augusti 1587, död 2 november 1644 på Landsjö i Kimstads socken, var en svensk diplomat.

Biografi
Johan Strömfelt var son till kyrkoherden och prosten Haraldus Johannis Fegræus och Ingrid Håkansdotter. Han fick sin utbildning vid Uppsala universitet, där han inskrevs som student 1609. Strömfelts levnad under de följande åren är föga känd. Troligen i början av 1620-talet anställdes han i det kungliga kansliet, och han följde Gustav II Adolf på expeditionen till Danzig 1623. 1624–1629 fungerade han som sekreterare i kansliet, hans verksamhet var under denna tid stundom förlagd till Tyskland. 1629 utnämndes han till Jonas Bures efterträdare som agent i Helsingör. Strömfelt adlades 1632, befordrades till resident 1638, och lämnade Danmark först 1644 efter dansk-svenska krigets utbrott. Han skaffade sig i Danmark goda informationer, hade uppsikten över postgången mellan Sverige och kontinenten och dletog även i storpolitiska förhandlingar, bland annat i april 1630 med Hercule de Charnacé om ett förbund mellan Sverige och Frankrike.

Familj
Strömfelt gifte sig med Christina Törnsköld. Hon var dotter till assessorn Peder Törnsköld och Brita Clemetsdotter. De fick tillsammans barnen Anna Christina Strömfelt (död 1674) som var gift med ryttmästaren Rutger Johan von Ascheberg och översten Frans Hulchen, studenten Christian Strömfelt (1632–1676), Brita Strömfelt som var gift med landshövdingen Hans Abraham Kruuse af Verchou, ryttmästaren Per Strömfelt (död 1705), landshövdingen Harald Strömfelt (död 1707), ståthållaren Gustaf Adolf Strömfelt (1640–1717) i Dorpat och Pernau och ryttmästaren Carl Filip Strömfelt (1644–1690) vid änkedrottningens livregemente.

Källor 
 

Svenska diplomater under 1600-talet
Födda 1587
Avlidna 1644
Män
Volley Lugano

Volley Lugano är en volleybollklubb från Lugano, Schweiz. Klubben grundades 1998 och debuterade i högstaserien, Nationalliga A, 2016/2017. De har klarat sig kvar i serien sedan dess, med placeringar på den nedre halvan. De har också deltagit i den europeiska cupen CEV Challenge Cup två gånger (2019/2020 och 2022/2023).

Referenser
  

Volley Lugano
Jakarta BNI 46

Jakarta BNI 46 är en volleybollklubb från Jakarta, Indonesien, grundad 2002. Klubben ägs av Bank Mandiri, en bank ägd av den indonesiska staten. Klubben har lag både på dam- och herrsidan. De spelar bägge i Proliga (dam & herr) och har blivit nationella mästare flera gånger (herrlaget fem gånger, damlaget två gånger). Herrlaget har som bäst kommit trea i Asian Men's Club Volleyball Championship.

Referenser

Volleybollklubbar i Indonesien
Sport i Jakarta
Sportklubbar bildade 2002
Lilleakerbanen

Lilleakerbanen är en norsk förortsspårvägslinje från Skøyen i Oslo västerut till Jar i Bærum. Den körs som linje 13 från Ljabru till Bekkestua av Oslo Sporveier, driftat av Oslotrikken AS. Banan fortsätter som Oslos tunnelbana väster om Jar som del av Kolsåsbanen, samt som spårväg i gatan på Oslos spårvägssystem vid Skøyen som Skøyenlinjen.

Linjesträcka
Lilleakerbanen sträcker sig 3,8 kilometer från Skøyen till Jar. Banan har normalspårvidd, dubbelspår och har ovanpåliggande 750-voltsledning. Vid Skøyen ansluter den till Oslo Sporveiers Skøyenlinjen och vid Jar till Kolsåsbanen, som är en del av Oslos tunnelbana. Utmed större delen av sträckan ligger bostadsområden. Vid Skøyen är det en kort promenad till Skøyen Station på järnvägslinjen till Drammen. 

Banan går från Skøyen via Hoff, Abbediengen och Ullern. Tidigare fanns en hållplats vid Bestum, men denna lades ned på grund av dess närhet till Ullern. Banan passerar därefter hållplatserna Furulund och Sollerud innan den når fram till Lilleaker hållplats.

Historik
År 1912 började Kristiania Elektriske Sporvei att planera en förlängning av gatuspårvägen Skøyenlinjen mot Bestum eller Øraker. Ansökan beträffande sträckan Skøyen – Lilleaker gjordes 1913 och koncession gavs 1915. 

År 1924 övertogs Kristiania Elektriske Sporveis verksamhet i Oslo av det kommunala Oslo Sporveier, men Lilleakerbanan lämnades utanför exproprieringen. Förlängningen till Bærum finansierades delvis av ersättning för överlåtandet och delvis genom att bolaget fick gratis mark av kommunen. Koncession för Lilleaker–Bekkestua gavs 1922. Linjen till Bekkestua öppnade 1924 och förlängningen  till Bærum samma år. Kristiania Elektriske Sporvei bytte samtidigt namn till Bærumsbanen. Bolaget köpte in spårvagnar med släpvagnar från tyska Van der Zypen & Charlier. Efter trafikeringen längs linjen från Bærum till Skøyen fortsatte spårvagnarna på den av Oslo Sporveier ägda Skøyenlinjen till Wessels plass i Oslos centrum.

År 1934 övertogs Bærumsbanen av Oslo Sporveier och blev ett dotterbolag. De två företagen hade gemensam ledning, men bedrevs med olika driftorganisationer. Vid denna tid existerade också det av Akers kommun ägda bolaget Akersbanerne, som drev en enda linje öster om Oslos centrum. År 1936 övertog Bærumsbanen driften av Akersbanen och körde Kolsåsbanens spårvagnar genom Oslos centrum för att fortsätta på Akersbanens Østensjølinje, en verksamhet med 25 kilometers sträckning som i marknadsföringen gick under namnet Østensjø–Bærumlinjen. 

Åren 1937–1939, levererades 46 Gullfisk-spårvagnar till Oslo Sporveier, av vilka hälften överfördes till bolaget Bærumsbanen.Vid slutet av andra världskriget 1945 var Lilleakerbanan i behov av en genomgripande renovering, vilken tog fyra år. 

Østensjølinjen stängdes 1967 för att upprustas till tunnelbanestandard. År 1971 likviderades bolaget Bærumsbanen, och dess verksamhet övertogs i sin helhet av Oslo Sporveier.

Bildgalleri

Referenser
Denna artikel baseras på artikeln Lilleaker Line på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar

Stadsdelar i Oslo
Spårväg i Oslo
Järnvägslinjer öppnade 1919
1919 i Norge
Transport i Oslo
Erika (sång)

"Erika" är en marsch som användes av den tyska militären. Sången komponerades av Herms Niel under 1930-talet och kom till att användas av Wehrmacht, särskilt av Heer. Ingen annan marsch under andra världskriget nådde Erikas popularitet.

Historia 
"Erika" är både ett vanligt tyskt kvinnonamn och det tyska ordet för ljung. Marschens text och melodi skrevs av Herms Niel, en tysk kompositör av marscher. Det exakta året för sångens ursprung är okänt och anges ofta som "ca 1930", ett datum som inte kan styrkas. Sången publicerades ursprungligen 1938 av förlaget Louis Oertel i Burgwedel och var populär innan andra världskriget bröt ut. Marschen uppmuntrar till hårt arbete, och är enligt Michael Tillotson, den mest populära marschen under andra världskriget. Den har spelats vid flera stora politiska evenemang.

Musik 
Marschen börjar med raden "Auf der Heide blüht ein kleines Blümelein" (På heden blommar en liten blomma), temat för en blomma (Erika) som bär en soldats älsklings namn. Efter varje rad, och efter varje gång namnet "Erika" sjungs, finns det en paus med tre taktslag, som fylls av trumman eller stampande fötter (t.ex. av marscherande soldater), som visas som (xxx) i texten nedan.

Texter

Referenser 

Marscher
Lännaborgs IP

Lännaborgs IP är en idrottsanläggning i Åkerlänna i Bälinge i Uppland som används av IK Hinden för fotboll och längdskidåkning. Anläggningen består av en fullstor fotbollsplan och en sjumannaplan, underlaget på bägge planerna är gräs. Skidspåret utrustades med elljus redan till årsskiftet 1970/1971, efter stöd från Naturvårdsverket och dåvarande Bälinge landskommun.

Referenser

Fotnoter 

Fotbollsanläggningar i Sverige
Sportanläggningar i Uppsala kommun
Sportanläggningar invigda 1962
1962 i Sverige
Tove Slotte

Tove Catarina Slotte-Elevant, född 2 augusti 1957 i Åbo, är en finlandssvensk illustratör och grafisk designer. Slotte har studerat keramik i Konstindustriella högskolan och hon var anställd vid Arabias fabrik i Arabiastranden i Helsingfors 1985–1993. Därefter jobbade hon som frilansformgivare med mumindekorationer för Arabia och Fiskarskoncernen som huvudsaklig uppgift.

Slotte uppväxte i östra Helsingfors men bor numera i Karislojo där hon också har sin ateljé. Tove Slotte gick på pension i slutet av året 2022 men de sista muminmuggar som hon har designat ska lanseras år 2024.

Karriär 
Keramiker Tapio Yli-Viikari vid Arabia hade handlett Slottes slutarbete vid Konstindustriella högskolan och Slotte hade praktiserat på fabriken en sommar. Därför visste Yli-Viikari att Slotte tyckte om att rita och att Slotte dekorerade allt hon gjorde. Så fick Slotte en tjänst vid Arabia.

Idén om Arabias kärlkollektioner med muminmotiv föddes i slutet av 1980-talet.

Sommaren 1990 träffade Slotte Tove Jansson som var en stor idol för Slotte. Slotte och Arabias produktchef Christel Vaenerberg hade med sig färdiga muggar, väggtalrikar och barnservis som de visade åt Jansson. Löftet till Tove Jansson var att alltid utgå från hennes original, ibland från brodern Lars Janssons bilder. Slotte bygger upp scenerna på muggarna som collage.

Arabias fabrik i Helsingfors lades ner år 2016 och efter det har alla kärl i Muminserien tillverkats i Thailand. Som med all keramiktillverkning är slutskedet av processen svårt att styra.

Källor 

Finlandssvenska konstnärer
Finländska illustratörer
Finländska keramiker
Finländska konstnärer under 1900-talet
Finländska konstnärer under 2000-talet
Födda 1957
Levande personer
Kvinnor
Songak-eup

Songak-eup (koreanska: 송악읍) är en köping i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Joseph Schuster

Joseph Schuster, född 1903, död 1969, var en cellist född i Konstantinopel.

Biografi 
Schuster föddes i Konstantinopel, nuvarande Istanbul, i en judisk familj.

På en resa genom Ryssland hörde den berömde ryske kompositören Alexander Glazunov (1865-1936) unge Schuster och blev imponerad av hans talang. Med Glazunovs hjälp kom Schuster in på Musikkonservatoriet i St. Petersburg vid 10 års ålder för att utbilda sig till cellist. Vid tiden för den ryska revolutionen flydde hans familj till Berlin där han fortsatte sina studier under Hugo Becker. 1929 blev Schuster solocellist i Berlins filharmoniska orkester under Furtwängler, den yngsta personen som någonsin haft den positionen. Han stannade kvar i Berlin Philharmonic fram till 1934 då han flyttade till New York.

Schusters debut i New York var lyckad och han blev omedelbart inbjuden till att bli solocellist hos New York Philharmonic. En av de många höjdpunkterna i hans New York Philharmonic-karriär var den 14 november 1943, då han skulle spela Strauss Don Quijote under Bruno Walter. Walter var dock sjuk den dagen och som ersättare fick en mycket ung Leonard Bernstein göra sin debut med New York Philharmonic. Framträdandet lade grund för Bernsteins karriär.

Schuster lämnade New York Philharmonic efter säsongen 1943–1944 för att helt satsa på en solokarriär. Med sin familj – fru Katherine Schuster och son John Schuster – flyttade han till Beverly Hills, Kalifornien, 1947. Under resten av Schusters karriär uppträdde han både nationellt och internationellt med välkända orkestrar.

Referenser

Vidare läsning 

 "Med artisterna". Världsberömda stråkspelare diskuterar sin konst , Samuel och Sada Applebaum, John Markert & Co., New York (1955). Sidorna 212-222 ägnas åt Joseph Schuster.
 "Joseph Schuster, Roses rival.", kapitel 7, sid. 95–106, i Steven Honigberg, Leonard Rose. America's Golden Age och dess första cellist, Silver Spring, The Beckham Publications Group, 2010.

Amerikanska musiker under 1900-talet
Avlidna 1969
Födda 1903
män
Amerikanska cellister
Personer från Istanbul
Sinpyeong-myeon, Dangjin

Sinpyeong-myeon (koreanska: 신평면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Superliga 2021/2022 (damvolleyboll, Serbien)

Superliga 2021-2022 i volleyboll för damer var den 16:e upplagan av serien, som är den översta i det serbiska seriesystemet. Serien genomfördes mellan 2 oktober 2021 och 11 april 2022. I turneringen deltog tio lag. OK Röda stjärnan Belgrad vann serien och blev serbiska mästare för femte gången. Branka Tica var främsta poängvinnare med 384 vunna poäng

Regelverk

Format 
Serien genomförs i två steg:
 Grundserie, där alla mötte alla, både hemma och borta. De första åtta lagen kvalificerade sig för slutspel medan det sista laget åkte ur serien och fick spela nästa säsong i Prva Liga.
 Slutspel, där kvarts- och semifinaler, spelades i bäst av tre matcher och finalen i bäst av fem matcher.

Metod för att bestämma tabellplacering 
Om slutresultatet var 3-0 eller 3-1 i set, tilldelades det vinnande laget 3 poäng och det förlorade laget 0 poäng. Om slutresultatet blev 3-2, tilldelades det vinnande laget 2 poäng och det förlorande laget 1 poäng.

Placeringen i tabellen bestämdes av:
 Antal vunna matcher
 Poäng
 Kvoten vunna/förlorade set
 Kvoten vunna/förloade bollpoäng.

Deltagande lag 
OK Inđija tog sig upp direkt från Prva Liga. ŽOK Klek Srbijašume, som kom näst sist i   Superliga 2020–21, lyckades kvala sig kvar i högstaserien genom att vinna i kvalet över OK Radnički, som kommit tvåa i Prva Liga.

Turneringen

Grundserien

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för slutspel.
      Nerflyttade till Prva Liga.

Slutspel

Spelschema

Resultat

Kvartsfinaler

Semifinaler

Final

Resultat för deltagande i andra turneringar

Statistik

Referenser

Noter

Sportåret 2021
Sportåret 2022
Volleybollsäsongen 2021/2022
 2021-2022
Woogang-myeon

Woogang-myeon (koreanska: 우강면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Hapdeok-eup

Hapdeok-eup (koreanska: 합덕읍) är en köping i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Sunseong-myeon

Sunseong-myeon (koreanska: 순성면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Chen Wenqing

Chen Wenqing är en kinesisk underrättelseofficer och kommunistisk politiker på ledande nivå. Han är chef för centralkommitténs politiska och rättsliga kommission och ledamot i politbyrån i Kinas kommunistiska parti.

Åren 2016-2022 var han minister i ministeriet för statssäkerhet.

Referenser
China Vitae

Födda 1960
Levande personer
Ledamöter av politbyrån i Kinas kommunistiska parti
Män
Personer från Sichuan
WP:Projekt Kina
Kinesiska politiker under 2000-talet
Myeoncheon-myeon

Myeoncheon-myeon (koreanska: 면천면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Songsan-myeon

Songsan-myeon kan syfta på:

Geografi

Sydkorea 

 Songsan-myeon, Dangjin, socken i Dangjin, Södra Chungcheong, 
 Songsan-myeon, Hwaseong, socken i Hwaseong, Gyeonggi,
Songsan-myeon, Dangjin

Songsan-myeon (koreanska: 송산면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Seongmun-myeon

Seongmun-myeon (koreanska: 석문면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Godae-myeon

Godae-myeon (koreanska: 고대면) är en socken i kommunen Dangjin i provinsen Södra Chungcheong i Sydkorea,  km sydväst om huvudstaden Seoul.

Källor

Indelningar i Södra Chungcheong
Världsmästerskapet i volleyboll för damer 1986

Världsmästerskapet 1986  i volleyboll för damer utspelade sig mellan 2 och 13 september 1986 i Prag i Tjeckoslovakien (nuvarande Tjeckien). Det var den 10:e upplagan av turneringen och 16 landslag deltog. Kina vann tävlingen för andra gången genom att i finalen besegra Kuba.

Första rundan

Grupp A

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för andra rundan.

Grupp B

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för andra rundan.

Grupp C

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för andra rundan.

Grupp D

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för andra rundan.

Andra rundan

Grupp E

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för spel om plats 1-4.
      Kvalificerade för spel om plats 5-8.

Grupp F

Resultat

Sluttabell 

Legend:
      Kvalificerade för spel om plats 1-4.
      Kvalificerade för spel om plats 5-8.

Slutspelsfasen

Finalspel

Resultat

Spel om plats 5-8

Resultat

Spel om plats 9-12

Resultat

Spel om plats 13-16

Resultat

Sluttabell

Slutplaceringar

Referenser

Sportåret 1986
Volleybollsäsongen 1986/1987
Världsmästerskapet i volleyboll för damer
Internationella volleybolltävlingar i Tjeckien
1986 i Tjeckoslovakien
Sportevenemang i Prag
Utzon Center

Utzon Center är ett museum i Ålborg i Danmark som invigdes i maj 2008. Det har ritats av arkitekterna Jørn Utzon och Kim Utzon och blev  Jørn Utzons sista verk innan hans död i november 2008. Museet ställer ut design, arkitektur och konst och har en permanent utställning om Jørn Utzons liv och verk.

Utzon Center ligger intill hamnen i Ålborg, där Utzon växte upp, och takets utformning är inspirerad av fartygens segel. Centret byggdes på initiativ av arkitekt- och designskolan vid Aalborg Universitet som en plats där de studerande kunde undersöka och diskutera arkitektonisk utveckling. Byggnaden innehåller två utställningssalar, en verkstad för de studerande, Utzonbiblioteket och  Utzonarkivet samt en föreläsningssal med utsikt mot Limfjorden. 

Förutom museiversamheten anordnar centret bland annat workshops och guidade vandringar med inriktning på arkitekturen i Århus.

Källor

Externa länkar

Museer i Ålborg
Museer invigda 2008
2008 i Danmark
Kim Robitaille

Kim Robitaille, född 16 oktober 1991 är en volleybollspelare (passare).

Robitaille spelar med Kanadas landslag och var med i truppen för VM 2022, dock utan att spela. Hon har spelat i olika europeiska klubbar sedan 2017.

Referenser

Noter

Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Kanadensiska landslagsspelare i volleyboll
Volleybollspelare i CSM Târgoviște
Volleybollspelare i AS Saint-Raphaël
Volleybollspelare i Quimper Volley
Volleybollspelare i VfB 91 Suhl
Volleybollspelare i Regio Zwolle Volleybal
Idrottare från Québec
Personer från Repentigny
Olof Thulin

Olof Thulin kan syfta på:

* Olof Thulin (1827–1909), svensk präst
 Olof Thulin (1897–1983), svensk jurist
 Olof Thulin (1906–1992), svensk präst
Shenzhou 15

Shenzhou 15 var en bemannad flygning med en kinesisk rymdfarkost av typen Shenzhou. Den sköts upp med en Chang Zheng 2F/G raket från Jiuquans satellituppskjutningscenter i Inre Mongoliet den 29 november 2022. Några timmar efter uppskjutningen dockade farkosten med den kinesiska rymdstationen Tiangong.

Besättningen bestod av Fei Junlong, Deng Qingming och Zhang Lu.

Under flygningen genomförde man fyra rymdpromenader.

Farkosten återinträdde i jordens atmosfär och landade i Inre Mongoliet den 3 juni 2023.

Besättning

Referenser 

Kinas rymdprogram
Shenzhouprogrammet
Rymdfarkoster
2022 i Kina
Rymdfartsåret 2022
WP:Projekt Kina
Johan Theodor Cronsiö

Johan Theodor Cronsiö, född 19 september 1861 i Malmö, död där 1 maj 1893, var en svensk arkitekt.

Cronsiö utexaminerades från Tekniska elementarskolans i Malmö byggnadslinje 1879. Han var verksam som praktiserande arkitekt i Malmö och öppnade i kompanjonskap med August Lindvall. troligen 1887, arkitektfirman Lindvall & Cronsiö där. De ritade bostadshus, utförde kyrkoombyggnader och utförde ritningarna till Hyllie församlings nya kyrka, vanligen benämnd Limhamns kyrka. Cronsiö, som var ogift, gravsattes på S:t Pauli norra kyrkogård i Malmö.

Referenser

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1800-talet
Personer i Malmös historia
Arkitekter från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli norra kyrkogård
Födda 1861
Avlidna 1893
Män
12412 Muchisachie

12412 Muchisachie eller 1995 ST4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 september 1995 av de båda japanska astronomerna Kazuro Watanabe och Kin Endate vid Kitami-observatoriet. Den är uppkallad efter musikläraren Muchi Sachie.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter av Kin Endate
Astronomiska upptäckter 1995