kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ytterstfors glasbruk

Ytterstfors glasbruk var ett glasbruk i Byske i Skellefteå kommun. År 1796 blev privilegier utfärdade för en vattensåg vid Ytterstforsen i Byske by, Ytterstfors såg. Den kraft som sågen behövde togs från en damm som hade byggts över Ytterstforsen för detta ändamål. Mer kraft till sågverket fick man 1817, när man hade grävt Ytterstfors kanal från dammen. År 1837 anlades ett glasbruk intill sågverket. Efter sex år slogs sågbruksbolaget och glasbruksbolaget ihop och Ytterstfors bruk bildades.

Råvaror 
Ett glasbruk kräver mycket bränsle. Inför starten av anläggningen slöt ägaren avtal om vedleveranser från bönder i trakten. De råvaror som användes vid glastillverkningen var sand, som importerades från Holland och Tyskland, och soda som importerades från England. Det behövdes också aska från björk och asp, och liksom veden, kunde det tillgodoses av bönder i omgivningarna.

Arbetskraft 
Till glasbruket rekryterade man glasblåsare från andra håll i landet. Till Byske kom därmed nya släktnamn, som Opitz, Gleisner och Graff. 

De arbetare som behövdes togs bland annat från Strömbäcks glasbruk utanför Umeå och Sandö glasbruk vid Ångermanälven. Under en stor del av året hölls driften igång, men när det var som varmast, under juli–september, var anläggningen stängd. Tursamt nog hade strömmingen sin lekperiod just under denna tid på året, och många av glasbrukets arbetare deltog i fisket. De byggde också kokhus och sjöbodar. Under vintern hjälptes man åt i de olika familjerna med underhållsarbete, som att laga nät och skötar. 
 
Glasbrukets produktion bestod av fönsterglas, buteljer, men också skålar och små karaffer. Glasmassan var gröngul, beroende på att sanden ofta var förorenad med metaller, speciellt järn. För att glaset skulle bli ofärgat och genomskinligt måste man tillsätta avfärgningsmedel och en sådan process var både dyr och komplicerad. 

Att starta Ytterstfors glasbruk var förenat med risk, och redan 1843 ville några av delägarna att glasbruket skulle läggas ner. Från mitten av 1800-talet fick glasbruket ökad konkurrens från Belgien och Tyskland. I dessa länder hade glasbruken lägre kostnader för sina råvaror, medan de svenska glasbruken betalade mer och mer för sin råvaruförsörjning. En förändring i efterfrågan av fönsterglas hade också skett. Det blev modernt med vitt fönsterglas och grönglas gick inte längre att sälja, vilket var en nackdel för de små norrländska glasbruken. 

Lönsamheten minskade kraftigt och på 1860-talet fanns risk för att glasbruket skulle läggas ner. För att slippa bli arbetslösa övertog glasblåsarna driften. Ett nytt försök att få lönsamhet gjordes i början av 1870-talet, då Sandö glasbruk i Ångermanland hyrde anläggningen. Trots detta blev lönsamheten inte bättre, och 1878 lades bruket ned.

Se även
 Andra artiklar om Byske

Referenser

Noter 
 

Ej längre existerande svenska glasbruk
Byggnader och anläggningar i Byske
Jussi Kukkonen

Jussi Vilho Kalevi Kukkonen, född 4 juni 1962 i Kontiolax, är en finländsk miljötoxikolog.

Kukkonen blev filosofie doktor 1992. Han var 1995–1998 biträdande professor i biologi och utnämndes 1998 till professor i ämnet vid Joensuu universitet. Sedan 2012 är han professor vid Jyväskylä universitet. 

Han utsågs 2004 till akademiprofessor för en femårsperiod. Av Kukkonens förtroendeuppdrag kan nämnas ordförandeskapet för Miljövetenskapliga sällskapet 2002–2004. År 2009 kallades han till ledamot av Finska Vetenskapsakademien.

Referenser

Noter

Webbkällor 

Män
Personer verksamma vid Joensuu universitet
Finländska professorer i biologi
Födda 1962
Levande personer
Personer verksamma vid Jyväskylä universitet
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Personer från Kontiolax
Smögens vattentorn

Smögens vattentorn ligger högst upp på Glommeberget på Smögen, och är även öns högsta punkt. Vattentornet hålls öppet för besökare ett par dagar per år. Sedan ett par år tillbaka är vattentornet är även belyst året om. Inuti tornet finns en spiraltrappa, bestående av 109 trappsteg, för att komma till toppen.

Utsikt 
Från vattentornet kan man se ända till Väderöarna, Måseskär och Orust, samtidigt som man får en bra vy över skärgården.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar på Smögen
Vattentorn i Västra Götalands län
Ralph-Johan Back

Ralph-Johan Reinholdt Back, född 26 februari 1949 i Helsingfors, är en finländsk datalog.

Back blev filosofie doktor 1979. Han utsågs 1983 till professor i informationsbehandling vid Åbo Akademi och utnämndes 2002 till akademiprofessor. Han har varit gästprofessor vid California Institute of Technology och i Utrecht. Hans forskningsinsatser gäller utvecklingen av effektivare och mer pålitliga datorprogram.

Sedan 1996 är han ledamot av Academia Europaea. och sedan 2002 av Finska Vetenskapsakademien

Referenser

Noter

Webbkällor 
 

Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Alumner från Helsingfors universitet
Personer från Helsingfors
Män
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Finlandssvenska professorer
Finlandssvenskar inom IT
Finländska professorer
Finländska datavetare
Födda 1949
Levande personer
Ledamöter av Academia Europaea
Oratorio di San Tommaso in Laterano

Oratorio di San Tommaso in Laterano var ett oratorium i Rom, helgat åt aposteln Tomas. Oratoriet var beläget i portiken till den gamla Lateranbasilikan i Rione Monti.

Kyrkans historia
Liber Pontificalis nämner att påve Johannes XII (955–964) lät uppföra oratoriet år 956. Bredvid oratoriet var Secretarium Lateranense, det vill säga sakristian, belägen.

År 1308 eldhärjades Lateranbasilikan och oratoriet blev allvarligt åtgånget. Påve Clemens V (1305–1314) lät restaurera basilikan och oratoriet.

Inför Jubelåret 1650 uppdrog påve Innocentius X (1644–1655) åt arkitekten Francesco Borromini att bygga om Lateranbasilikan. Oratoriet revs år 1649; det existerar inte några detaljerade beskrivningar av dess arkitektoniska utseende eller dess interiördekorationer.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Monti)
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Kyrkobyggnader helgade åt aposteln Tomas
Oratorier i Rom
Rione Monti
Kyrkobyggnader invigda under 900-talet
Norske kveners forbund

Norske kveners forbund/Ruijan kveeniliitto är en norsk intresseförening som bildades 1987. Den har som syfte att främja kvänernas och de finsktalandenas ställning socialt, kulturellt och ekonomiskt.

Norske kveners forbund har arbetat för få kvänerna erkända som en nationell minoritet i Norge, vilket uppnåddes 1998, samt för att få kvänska erkänt i Norge som ett eget språk. Detta uppnåddes 2005.

Lokalföreningar 

 Alta Kvenforening Kåfjord Kvenforening
 Nord-Varanger Kvenforening - Varenkin kvääniseura Nordreisa norsk-kvensk-finsk forening
 Kvænangen Qven og sjøsamisk forening  Qvän Østland
 Ruijan kväänit – Lemmijokilaiset / Norske kvener – Lakselv Norske kvener Børselv / Ruijan kväänit pyssijokilaiset
 Skibotn Kvenforum Tana Kvenforening
 Tromssan ruijansuomalainen yhdistys/Norskfinsk forening i Tromsø Tromsø Kvenforening / Tromssan Kveeniyhistys
 Kvensk Kvinnenettverk - Kväänivaimot Kveeninuoret - Kvensk Ungdomsnettverk

Källor 
Denna artikel är baserad på artikeln Norske kveners forbundpå norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Externa länkar
 Norske kveners forbunds webbplats

Kväner
39 Aurigae

39 Aurigae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Kusken. Den har en skenbar magnitud på ca 5,90 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 20,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 162 ljusår (ca 50 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 34 km/s. Stjärnan har en relativt stor egenrörelse och förflyttar sig över himlavalvet med en hastighet av 0,151 bågsekunder per år.

Egenskaper
39 Aurigae är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F1 V. Den har en massa som är ca 1,5 solmassor, en radie som är ca 2 solradier och utsänder ca 9 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 200 K.

39 Aurigae var en misstänkt variabel stjärna. Det har emellertid fastslagits att den saknar ljusvariationer.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/39aurigae

Stjärnbilden Kusken
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F
Clairinsh

Clairinsh är en obebodd ö i Loch Lomond, Stirling, Skottland. Ön är belägen 1 km från Balmaha.

Referenser

Externa länkar 

 

Öar i Skottland
Stirling (kommun)
40 Aurigae

40 Aurigae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Kusken. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 5,42 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 9,6 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 340 ljusår (ca 104 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 17 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 40 Aurigae A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass kA7 I VmF2, som visar ovanliga absorptionslinjer i dess spektrum och är en Am-stjärna. Den har en radie som är ca 5,6 solradier och utsänder ca 65 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 800 K.

40 Aurigae är en spektroskopisk dubbelstjärna, vilket betyder att de två stjärnorna är för nära varandra för att kunna upplösas individuellt, men periodiska Dopplerförskjutningar i deras spektra anger att de måste vara i omloppsrörelse. I detta fall kan ljus från båda stjärnorna detekteras och den är således en dubbelsidig spektroskopisk dubbelstjärna. De två har en omloppsperiod på 28,28 dygn och en ganska stor excentricitet på 0,56.

40 Aurigae är också en misstänkt variabel stjärna, som har visuell magnitud +5,42 och företer variationer med 0,01 magnituder i amplitud.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/40aurigae

Stjärnbilden Kusken
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
Am-stjärnor
Misstänkta variabler
Jannica Olin

Jannica Olin född och uppvuxen i Åstorp är en svensk skådespelerska. Hon har spelat i olika filmer och teateruppsättningar i Broadway och i London.

Sedan skådespelerskan drabbades av håravfall 2013 kallar hon sig ”Hollywoods enda skalliga blondin” och får mer varierande roller än det generella och vanliga ”the blonde girl next door”. Hon har även gjort en TEDx-föreläsning "Welcome to My New Normal" som tar upp hur det som tidigare definierade henne, det blonda håret, plötsligt försvann.

Filmografi (urval) 

 Clickbait (2019)
 Flight 666 (2018)
 Third Contact (2013)
 Jukka (2009)

Noter:

Referenser 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
Personer från Åstorp
Harald Norpoth

Harald Norpoth, född 22 augusti 1942 i Münster, är en tysk före detta friidrottare.

Norpoth blev olympisk silvermedaljör på 5 000 meter vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Tyska långdistanslöpare
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1964
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Västtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Västtyskland
Personer från Münster
Födda 1942
Levande personer
Män
Mikael Assmundsson

Mikael Assmundsson, född 26 mars 1980 i Avesta, är en svensk journalist och programledare.

Assmundsson har tidigare arbetat som journalist på Arbetarbladet och Gefle Dagblad, men är sedan 2012 anställd som reporter på Sveriges television. Sedan 2013 jobbar han i Umeå där han också varit programledare för SVT Nyheter Västerbotten.

2017 rekryterades Assmundsson till en projekttjänst som videospecialist för SVT Nyheter Nord.

Referenser 

Svenska journalister under 2000-talet
Födda 1980
Levande personer
Män
Personer från Avesta
Dieter Lindner

Dieter Lindner, född 18 januari 1937 i Nebra, död 13 maj 2021 i Freyburg, var en tysk friidrottare.

Lindner blev olympisk silvermedaljör på 20 kilometer gång vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Tyska gångare
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1964
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Tyskland
Idrottare från Sachsen-Anhalt
Födda 1937
Avlidna 2021
Män
Rösholmen

Rösholmen, ibland stavat Rössholmen, är en mindre ö i Bohuslän, mittemellan Smögen och Kungshamn. Rösholmen tillhör Sotenäs kommun och Kungshamn som ort. Det finns ett flertal sommarbostäder på ön, och även två tennisplaner.

Historia 
På Rösholmen startade även Munkens konservfabrik, som 1933 sålde sin produktion till "Aktiebolaget Bröderne Ameln", numera känt som Abba Seafood. Tio år senare, 1943, flyttades hela Abbas produktion till ön. När företaget växte tog marken på Rösholmen slut och produktionen flyttades under tidigt 1970-tal till Hagaberg i Kungshamn, som ligger precis norr om Smögenbrons fäste på Kungshamnssidan.

Kristens holme 
På den angränsade holmen Kristens holme finns Rösholmens mack, där båtägare kan tanka diesel och blyfri bensin. Macken har öppet året om, men besöks av båtägare mer frekvent under sommarmånaderna.

Referenser

Noter

Öar i Sotenäs kommun
Kungshamn
Teatermuseet

Teatermuseet är ett nationellt specialmuseum  i Helsingfors som grundades 1962. 

Museets samlingar inrymmer bland annat fotografier, teateraffischer, programhäften samt en urklippskollektion, påbörjad 1923. Den sistnämnda täcker tiden fram till 1971. Nyare urklipp finns i Konstuniversitetets Teaterhögskolas bibliotek. Den permanenta utställningen belyser finländsk teaterhistoria på 1800-talet, scenografi och danskonst; ett särskilt blickfång utgör Mona Leos sagodockor. I museets lokaliteter i Kabelfabriken anordnas några temautställningar om året. 

Teatermuseet har tillsammans med Informationscentralen för teater i Finland utvecklat en databas. Musset upprätthåller flera databaser, där man kan söka information om olika aspekter av finländsk teater.

Källor

Museer i Helsingfors
Mega (chilensk TV-kanal)

Mega (Red Televisiva Megavisión) är en chilensk TV-kanal, som ägs av Grupo Bethia och Discovery, Inc. Den har sitt huvudkontor i Santiago.

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

TV-kanaler i Chile
TV-kanaler och TV-stationer startade 1990
Runaway (Cecilia Kallin-låt)

Runaway är en poplåt framförd av Cecilia Kallin och den släpptes 5 januari 2018 som hennes debutsingel som soloartist efter splittringen av gruppen Timoteij. Låten är skriven av Cecilia Kallin, Josefina Sanner och Åsa Schmalenbach.

Referenser 

Musiksinglar 2018
Lambda Lupi

Lambda Lupi (λ Lupi, förkortad Lambda Lup, λ Lup), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en trippelstjärna i mellersta delen av stjärnbilden Vargen. Den har en kombinerad magnitud av 4,04 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 4,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd av ca 800 ljusår (240 parsek) från solen. Konstellationen har en egenrörelse på 27,4 ± 4,9 km/s i förhållande till sina grannar, vilket gör den till en flyktstjärna. Den ingår i undergruppen Övre Centaurus Lupus i Scorpius-Centaurus OB-föreningen.

Egenskaper
Primärstjärnan Lambda Lupi är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B3 V,. Den har en massa som är ca 8 gånger solens massa, en radie som är ca 5,6 gånger solens radie och avger ca 3 300 gånger mer energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 14 200 K.

De två synliga komponenterna trippelstjärnan kretsar kring varandra med en omloppsperiod på 70,8 år med en stor excentricitet på 0,63. Följeslagaren är en stjärna i huvudserien av spektralklass B3 V med skenbar magnitud 5,23. En av paret är i sig en dubbelsidig spektroskopisk dubbelstjärna.

Referenser

Noter

Externa länkar	
 https://www.universeguide.com/star/lambdalupi
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/lambdalup.html

Stjärnbilden Vargen
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Dubbelstjärnor
HD-objekt
Buchan

Buchan kan syfta på:

 Buchan (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet

Geografi

Antarktis 

 Buchan, bahía – en vik

Australien

 Buchan River
 Lake Buchan
 Mount Buchan

Kanada 

 Buchan Gulf

Storbritannien

 Buchan Ness
Finlands svenska hembygdsförbund

Finlands svenska hembygdsförbund är en intresseorganisation för de finlandssvenska hembygds- och museiföreningarna med säte i Helsingfors.

Förbundet grundades 1983 och bedriver en verksamhet som riktar sig till omkring 100 föreningar med sammanlagt 12 000 medlemmar (2003). Till förbundet är anslutna ett 20-tal regionala förbund, kommuner och föreningar, och förbundet samarbetar också med olika kulturorganisationer, hembygds- och museiförbund, landskapsmuseer och bildningsorganisationer. 

Förbundets uppgift är att fungera som en centralorganisation för sina medlemsorganisationer och hembygdsföreningarna i Svenskfinland samt väcka intresse och bilda opinion för hembygdsarbete bland den stora allmänheten. Förbundet verkar inom ett mycket brett område och ordnar seminarier och kurser i bland annat kulturminnesvård, arkeologi, museiverksamhet, fotoarkivering, byggnadsvård och föreningsteknik. Förbundet har en sektion för lokalhistoriska arkiv och hembygdsforskning. Speciella insatser har också gjorts för att väcka intresse för och ge information om staden som hembygd bland barn och ungdomar. Man utger sedan 1986 tidskriften Hembygden, som har en upplaga på 11 000 exemplar (2009) utkommer fem gånger om året.

Finlands svenska hembygdsförbund är medlem i Nordiska hembygdsförbundet.

Förbundets verksamhetsledare är Tom Sandström och förbundsordförande 2019 är Holger Wester.

Källor

Externa länkar
Finlands svenska hembygdsförbunds webbplats
Hembygdsförbund
Intresseorganisationer i Finland
Finländska hembygdsföreningar
Slaget vid Bukovik

Slaget vid Bukovik var ett slag mellan montenegrinska styrkor och irreguljära albanska styrkor från Rugova och Berane (dagens Montenegro) år 1817. 

Det finns inte mycket skrivet om slaget förutom att Salt Jaha, en albansk major, stred i slaget. Albanerna förlorade och retirerade.

Se även
Sali Jaha
Zhuj Selmani

Referenser 

Krigsåret 1817
Montenegrinska krig
Buchanan

Buchanan kan syfta på:

 Buchanan (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet

Geografi

Antarktis

 Buchanan Hills
 Buchanan Point

Australien
 Buchanan Island
 Buchanan River
 Lake Buchanan

Kanada

 Buchanan Bay
 Buchanan Lake

Liberia 

 Buchanan, Liberia, Grand Bassa County,

USA 

 Buchanan, Georgia, countyhuvudort, Haralson County, 
 Buchanan, Virginia, Botetourt County, 
 Buchanan, Michigan, ort, Berrien County, 
 Buchanan, New York, Westchester County,

Se även
 Buchanan County – flera administrativa områden
Hagnäs torg

Hagnäs torg (finska: Hakaniementori) är ett torg på Broholmen i Helsingfors som anlades 1897 och utgör centrum för de så kallade arbetarstadsdelarna. 

Under Hagnäskravallerna på Hagnäs torg den 2 augusti 1906 fick ett 10-tal personer sätta livet till. Under storstrejken föregående år hade arbetarna bildat ett "rött garde", som denna dag störde spårvägstrafiken på Broholmen. Sedan de borgerligas "kommunala skyddsgarde" fått rapport om saken skickades en avdelning till Hagnäs torg, där det kom till skottväxling. Händelsen, som hade samband med Sveaborgsrevolten, ledde till upplösning av de båda gardena och fängelsedomar för ett flertal inblandade. Detta var första gången skott utväxlades mellan borgare och socialister i Finland. Torget var skådeplats för oroligheter även sommaren 1940, då bland annat  en stor vedtrave antändes. Efter andra världskriget ordnades där ofta kommunistiska massmöten. Hagnäs torg är fortfarande ett centrum för fackföreningsrörelsen i Finland och för socialdemokraterna. 

Hagnäs saluhall på Hagnäs torg, invigd 1914 (Karl Hård af Segerstad/Einar Flinckenberg), är landets största. Vid torget ligger även det så kallade Cirkelhuset (Kaija & Heikki Sirén, 1966–1968), som inrymmer bland annat statliga ämbetsverk, samt det så kallade Arenahuset i rödtegel (Lars Sonck, 1924). I torgets sydöstra hörn står skulpturen Världsfreden (Oleg Kirjuchin), erhållen som gåva av staden Moskva 1990.

Se även
Spårväg Kronbroarna
Hagnäs metrostation

Källor

Torg i Helsingfors
Berghäll
De sju bajrakterna från Shala

De sju bajrakterna från Shala var en grupp om sju albanska malesorhövdingar från stammen Shala och Dukagjin som år 1806 tillsammans gick för att möta Ibrahim Pasha av Shkodra, visir (Guvernör) i Shkoder, för att diskutera nedrustningen av malesorerna. Under förhandlingar blev de förolämpade av visiren och malesorerna svarade genom att öppna eld. Visiren dödades och malesorerna sköts därefter ned av osmanska styrkor i slottet i Shkoder. Händelsen kom att bli en albansk legend.

Bakgrund 
Innan mötet med Ibrahim Pasha stred malesorerna kontinuerligt mot osmanska styrkor. Dukagjinistammen erhöll autonomi av osmanerna efter flera krig. Kara Mahmud Pasha, visiren av Shkoder, gratulerade Dukagjini till segern och tillät dem att bära vapen. Visirens bror, Ibrahim Pasha övertog titeln, men drog in malesorernas privilegier och förklarade krig. Visiren sände då en representant, Abaz Aga, för att meddela malesorerna att visiren krävde att de skulle tjänstgöra i den osmanska armen. Malesorerna misstrodde syftet med mötet och infann sig inte. Shala-stammen höll ett möte på Shala-bron där de svor sin trohet till Albanien.

Ingående klaner
Bajrakterna var sju till antalet: 

Ndre Pepa (Shala)
Vat Nika (Pecnikajklanen)
Marsh Pali (Dakajklanen)
Hasan Pepa (Mekshajklanen)
Çun Luci (Docajklanen)
Deli Pjetra (Pjollaklanen)
Ndre Koltona (Pjollaklanen)

Slaget vid Saraja 
De sju bajraktarerna bestämde sig till slut för att träffa visiren i slottet i Shkoder. Mötet ledde till det som sedan kom att bli känt som Slaget vid Saraja. Tidigare möten hade lett till att malesorerna mördats av visirens styrkor. Vid ankomsten lämnade bajraktarerna från sig sina gevär, men behöll sina handeldvapen. Under mötet förolämpade visiren malesorerna vilka öppnade eld. Visiren flydde och malesorerna sköts till döds.. Den ende överlevande efter slaget, Deli Pjetri, flydde till en slottsvakt som arbetade i Shkoder. Han hette Qatipi och var från Kosovo. Qatipis far krävde att han skulle lämna över Pjetri till osmanerna men sonen vägrade på grund av den albanska besan. Nyheterna om slaget vid Saraja spred sig fort och Deli Pjetri återvände hem till sin by, men möttes av hård kritik. De anklagade honom för feghet och hans mor frågade varför han lämnat sina kamrater. Djupt besvärad av kritiken återvände Deli Pjetri till Shkoder och mötte där en annan malesor, Vuksjan Gjoni. Tillsammans beslöt de sig för att anfalla slottet där bajraktarerna dödats. Pjetri och Gjoni dödade sju soldater innan de sköts ner av vakterna. 

Historien om de sju bajraktarerna blev en legend för folket i Shkoder och Kosovo och de nämns ofta i albansk folktro. En organisation i dagens Dukagjin är döpt efter dem.

Referenser 

Albanien under 1800-talet