kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Annika Wallenskog

Annika Wallenskog, född 23 juli 1959 i Falun, är en  sedan september 2016 chefsekonom på Sveriges Kommuner och Regioner (SKR).

Karriär 
Wallenskog har examen från Uppsala universitet med inriktning mot nationalekonomi.

Hon har arbetat som kommundirektör i Vallentuna kommun och skriver krönikor och bloggar, bland annat Ekonomibloggen på SKR. Hon har också arbetat som ekonomidirektör i Nacka kommun och i Landstinget i Uppsala län, ekonomichef i landstinget Västmanland samt som administrativ direktör på Stockholm Globe Arena.

2014–2015 ledde hon en utredning på Finansdepartementet om hur staten ska kunna följa kommunernas och landstingens ekonomi. Hon har deltagit i referensgrupp förbland annat Finansdepartementets långtidsutredning, Konjunkturinstitutets hållbarhetsutredningar och Välfärdskommissionen. Wallenskog är expert i utredningen för ökade förutsättningar för hållbara investeringsprojekt i framtidens hälso- och sjukvården och var expert i den Kostnadsutjämningskommitté som presenterade sitt slutbetänkande 2018.

Utmärkelser 
2017 tilldelades hon utmärkelsen Årets kommunalekonom ”för sin enastående förmåga att lyfta fram de ekonomiska förutsättningarna för kommunsektorn och göra lättförståeliga analyser ur både makro- och mikroperspektiv”.

2020 tilldelades Wallenskog utmärkelsen Axelpriset genom att "i sin gärning starkt bidragit till att förtroendevalda och tjänstemän utvecklat förmågan att orientera sig i komplicerade ekonomiska sammanhang", vilket haft stor betydelse för kvaliteten i beslutsunderlagen i viktiga ekonomiska vägvalsfrågor.

Referenser

Källor 
 https://www.kef.se/wp-content/uploads/2017/02/KE_16-6_web.pdf 
https://www.youtube.com/watch?v=SdCT2LsZIzg 

Svenska ekonomer
Svenska direktörer
Födda 1959
Kvinnor
Levande personer
Personer från Falun
Robert A. Sherman

Robert A. Sherman, född 1953 i Boston, är en amerikansk advokat och diplomat. Han var USA:s ambassadör i Portugal 2014–2017.

Sherman avlade 1975 kandidatexamen i statskunskap vid University of Rochester och juristexamen 1978 vid Boston University. Mellan 2002 och 2004 fungerade han som advokat för offer för sexuella övergrepp som stämde Bostons ärkestift.

Referenser 

USA:s ambassadörer i Portugal
Amerikanska advokater
Personer från Boston
Födda 1953
Levande personer
Män
Alumner från Boston University School of Law
Konfettiregn

Konfettiregn är en låt skriven av Carla Jonsson, och ursprungligen framförd av Eldkvarn. Den gavs ut som första singel från kommande albumet Atlantis (2005)

Historia 
Uppslaget till låten fick Carla Jonsson något år efter att två göteborgskor (varav minst en var damfrisör) slängt konfetti på honom under en spelning i Hjo 2003. Då han satt och försökte knyta ihop en låt kom han att tänka på händelsen, och hittade på så vis låtens titel. Carla spelade sedan upp låten för Håkan Hellström då de satt i  Carlas kök en natt, och Håkan kontrade med att spela upp sin En midsommarnattsdröm, som då var outgiven. Carla bjöd senare in Håkan att gästsjunga på låten.

Carla sjunger normalt sina egna låtar, men "Konfettiregn" sjungs av hans bror Plura och Håkan Hellström.

Listplaceringar

Referenser

Musiksinglar 2005
Svenskspråkiga sånger
Igelsjöskogen

Igelsjöskogen är ett naturreservat i Gnesta kommun, Södermanlands län. Reservatet bildades år 2002 och omfattar en areal om   21,8 hektar. Naturvårdsförvaltaren är Länsstyrelsen i Södermanlands län medan marken är privatägd.

Beskrivning
Namnet härrör från den lilla Igelsjön som ligger mitt i området. En markerad stig leder från entrén ner till sjön. Reservatet präglas av gammal, grov granskog med inslag av stora mossbeklädda flyttblock och dalsänkor med sumpskogskaraktär. En stor del av skogsmarken har varit relativt opåverkad av skogsbruk och endast enstaka spår efter äldre huggningar förekommer. I reservatet märks många stora vindfällen. Huvuddelen av reservatet är av skogsvårdsstyrelsen klassat som nyckelbiotop. I norr avgränsas området av Hammarbäckens bäckravin som bilder kraftiga meander. Bäckens vattenkraft nyttjades på 1600-talets början att driva blästeranläggningen för Öllösa masugn, en hammarsmedja och Öllösa vattenkvarn. Naturreservatet ingår i sin helhet i det europeiska nätverket Natura 2000 av värdefulla naturområden.

Syfte
Syftet med reservatet är enligt förvaltaren att:
 bevara och utveckla en värdefull barrnaturskog,
 bevara den biologiska mångfald som är knuten till områdets naturtyper,
 säkra gynnsam bevarandestatus för ett Natura 2000-område som huvudsakligen består av naturtypen ”västlig taiga”.

Bildgalleri

Källor
 Länsstyrelsen i Södermanlands län: Misätters ekhagar.
 Informationstavla på platsen.
 RAÄ-nummer Gryt 146:1.

Noter

Externa länkar

Naturskyddsområden bildade 2002
Natura 2000-områden i Södermanlands län
Naturreservat i Gnesta kommun
Fulla för kärlekens skull

Fulla för kärlekens skull är en låt skriven av Plura Jonsson, och ursprungligen framförd av Eldkvarn. Den gavs ut som första singel från albumet Svart blogg (2007).

Historia 
Plura skulle åka till Kosteröarna för att skriva nytt material i oktober 2006. Kvällen innan han skulle åka satt han med sin flickvän Maria och drack vin på Rörstrandsgatan i Stockholm. Händelsen som öppnar låten i första versen.

Någonstans slog klockan fyra
Och ute faller regn
Jag reser om en timma
Maria sover än
Vi satt på Rörstrandsgatan
Igår kväll och drack vin
Hösten fyllde våra hjärtan
Två älskande var vi

Pluras resa blev sedan resten av texten, och väl framme på Kosteröarna hade han både text och musik klara att sätta ihop.

Låten gjordes även om till en nedkortad radioversion som är B-sida på CD-singeln.

Listplaceringar

Referenser

Musiksinglar 2007
Svenskspråkiga sånger
The wanderings of Oisin

"The wanderings of Oisin" ("Oisins vandringar") är en berättande dikt från 1889 av den irländske författaren William Butler Yeats. Ämnet är från irländsk mytologi och handlar om hur poeten Oisín reser iväg med en sidhe och lever som odödlig i 300 år, för att därefter återvända till ett kristnat Irland. Dikten är uppdelad i tre böcker som vardera täcker 100 år. Den första boken är skriven på jambisk tetrameter, den andra på jambisk pentameter och den tredje på anapestisk hexameter.

Yeats började skriva dikten i oktober 1886, när han var 21 år gammal. Med 915 rader är det den längsta dikten han någonsin skrev. Det var också den sista episka dikten han skrev. Den trycktes 1889 i Yeats' första diktsamling The wanderings of Oisin and other poems. Den blev hyllad av bland andra Edward Dowden, William Ernest Henley och William Morris.

Handling
Den åldrade poeten Oisín berättar för sankt Patrik om sina upplevelser de senaste 300 åren. Sidheprinsessan Niamh blev förälskad i Oisín och förde med honom till odödlighetens öar. I 100 år levde han lyckligt med sidherna, men när Oisín hittade ett spjut på stranden väcktes hans saknad efter fenierna, hans medkämpar på Irland.

Niamh förde Oisín till en annan ö. Där kämpade han i 100 år mot en demon som höll en kvinna fången. Oisín segrade till slut.

Niamh och Oisín anlände till en ö befolkad av sovande jättar. De sov och drömde tillsammans med jättarna i 100 år. Oisín valde att besöka de dödligas värld. Niamh lånade honom sin flygande häst och förklarade att han aldrig skulle kunna återvända om han satt av hästen. När han anlände till Irland fick han veta att fenierna sedan länge var utdöda och att även gudarna hade försvunnit. Oisín halkade strax efter detta av hästen och åldrades snabbt när han nuddade marken.

Sankt Patrik berättar att hjältarna från irländsk mytologi är i Helvetet. Han försöker få Oisín att bli kristen men misslyckas.

Se även
 Enbarr
 Tir na nÓg

Källor

Externa länkar
 
 The wanderings of Oisin som ljudbok hos Librivox 

Engelskspråkig skönlitteratur
Epos
Irland i skönlitteratur
Irländsk skönlitteratur
Skönlitteratur 1889
Verk av William Butler Yeats
Litteratur baserad på keltisk mytologi
Tommi Grönlund

Tommi Grönlund, född 1967 i Åbo, är en finländsk konstnär.

Tommi Grönlund studerade arkitektur på Tammerfors universitet 1986. Han grundade 1993 skivmärket Sähkö Recordings för elektronisk musik.

Tommi Grönlund har arbetat med Petteri Nisunen sedan 1990-talet i konstnärsduon Grönlund–Nisunen. De hade sina första separatutställningar 1993 på Galleri Kluuvi i Helsingfors och Titanik galleria i Åbo. De arbetar med konstverk i gränslandet mellan ljud och bild.

Grönlund och Nisunen fick 1997 utmärkelsen Årets unga konstnär, 2004 Edstrandska stiftelsens stipendium och 2013 Leonardo da Vinci Award of Arts.

Offentliga verk
Light Weave, Led-lampor, stålvajrar med mera, 72 x 4,8 x 2,4 meter, Kägeluddens metrostation, Esbo (tillsammans med Petteri Nisunen)
 Mirage, 2011, kvarteret Lusten i Hornsbergs strand i Stockholm (tillsammans med Petteri Nisunen)
 Caprice, 2008, stålbjälkar, stålvajrar, elektriska motorer med mera, Bryggen i Vejle i Danmark (tillsammans med Petteri Nisunen)
 Nine Key Passage, 2008, Nya Akerhus sjukhus i Oslo (tillsammans med Petteri Nisunen)
 De två verken Daily Sunspot Activity och Convex-concave, 2008, studentcentret vid Bergens universitet (tillsammans med Petteri Nisunen)

Källor
'Om Grönlund-Nisunen på www.estherschipper.com/

Noter

Externa länkar
Grönlund–Nisunens webbplats
Filmer på Grönlund–Nisunens webbplats

Finländska konstnärer
Födda 1967
Levande personer
Män
Orkanen Maria

Orkanen Maria var en orkan som drog in över flera öar i Små Antillerna samt Puerto Rico den 18–20 september 2017. Orkanen hade fram till den 20 september 2017 totalt orsakat minst åtta dödsfall i Puerto Rico.

Den officiella dödssiffran i Puerto Rico blev 64, men forskare vid Harvard University uppskattar att antalet dödsfall till följd av orkanen var mellan ungefär 800 och  De flesta dödsfallen efter orkanen berodde på att medicinsk hjälp försenades eller förhindrades av skador på vägar, elnät och telefonförbindelser.

Orkanen förstörde Puerto Ricos elnät och lämnade uppskattningsvis halva ön utan rent vatten. Harvard-forskarna anser att staten ignorerade problem i infrastrukturen i Puerto Rico. Ännu fyra månader efter orkanen saknade många hushåll vatten och elektricitet. Dödligheten var mycket högre än normalt under tre månader efter orkanen.

Referenser 

Maria
2017 i Puerto Rico
Maria
Franska Division 1 2000/2001

Franska Division 1 2000/2001 var den 63:e säsongen av franska högsta ligan i fotboll.

Tabell

Källor
 LFP.fr - officiell webbplats
 Soccerway.com

2000/2001
Fotbollssäsongen 2000/2001
2000 i Frankrike
2000 i Monaco
2001 i Frankrike
2001 i Monaco
Petteri Nisunen

Petteri Nisunen, född 1962 i Helsingfors, är en finländsk arkitekt och konstnär.

Petteri Nisunen studerade språk på Helsingfors universitet 1983–1984, utbildade sig till arkitekt på Tammerfors universitet 1985–1992 och studerade också industriformgivning på Konstuniversitetet i Helsingfors 1986–1990. 

Petteri Nisunen har arbetat med Tommi Grönlund sedan 1990-talet i konstnärsduon Grönlund–Nisunen. De hade sina första separatutställningar 1993 på Galleri Kluuvi i Helsingfors och Titanik galleria i Åbo. De arbetar med konstverk i gränslandet mellan ljud och bild.

Grönlund och Nisunen fick 1997 utmärkelsen Årets unga konstnär, 2004 Edstrandska stiftelsens stipendium och 2013 Leonardo da Vinci Award of Arts.

Offentliga verk
Light Weave, Led-lampor, stålvajrar med mera, 72 x 4,8 x 2,4 meter, Kägeluddens metrostation, Esbo (tillsammans med Tommi Grönlund)
 Mirage, 2011, kvarteret Lusten i Hornsbergs strand i Stockholm (tillsammans med Tommi Grönlund)
 Caprice, 2008, stålbjälkar, stålvajrar, elektriska motorer med mera, Bryggen i Vejle i Danmark (tillsammans med Tommi Grönlund)
 Nine Key Passage, 2008, Nya Akerhus sjukhus i Oslo (tillsammans med Tommi Grönlund)
 De två verken Daily Sunspot Activity och Convex-concave, 2008, studentcentret vid Bergens universitet (tillsammans med Tommi Grönlund)

Källor
'Om Grönlund-Nisunen på www.estherschipper.com/

Noter

Externa länkar
Grönlund–Nisunens webbplats
Filmer på Grönlund–Nisunens webbplats

Finländska arkitekter under 2000-talet
Finländska konstnärer under 2000-talet
Födda 1962
Levande personer
Män
Arkitekter från Helsingfors
Konstnärer från Helsingfors
Eija-Liisa Ahtila

Eija-Liisa Ahtila, född 1959 i Tavastehus i Finland, är en videokonstnär, regissör och fotograf, och en av Nordens internationellt mest uppmärksammade samtidskonstnärer. Ahtila slog igenom  på 1990-talet. Åren 2007–2010 var hon professor vid Bildkonstakademi i Helsingfors. Hon lever och verkar i Helsingfors.

Biografi 
Eija-Liisa Ahtila har studerat vid Fria konstskolan, Helsingfors universitet, London College of Printing, University of California, Los Angeles och American Film Institute i Los Angeles. Hon har deltagit i utställningar och på filmfestivaler i Finland och runtom i världen från och med 1986. I sin konstnärliga praktik använder hon sig främst av foto, video och film som presenterats i installationsform och som performances. Verken behandlar ofta identitet och i dem ifrågasätter hon filmspråkets konventioner och experimenterar ofta med det traditionella berättandet. Hennes genombrottsfilm If 6 was 9 är från 1995.

1998 var hon med på andra upplagan av Manifesta. Som första finländska bildkonstnär belönades hon vid Venedigbiennalen 1999 med motiveringen att hon "bevisat videokonstens och filmens betydelse som ett strategiskt och kritiskt redskap samt analyserat individuella och sociala ritualer".

Ahtila var Årets unga konstnär i Finland 1990 och har därefter erhållit flera andra utmärkelser och stipendier. Bland annat var hon en av två konstnärer som 2006 erhöll Artes Mundi, ett av världens största bildkonstpriser och 2008 tilldelades hon Prins Eugen-medaljen. Ahtila har haft separatutställningar på bland annat Museum of Modern Art i New York och Tate Modern i London. 2001 satt hon i juryn för spelfilm under Venedigs filmfestival.

Verk (i urval) 
 1993 – trilogin Me/We, Okay, and Gray, där varje film är 90 sekunder var, visades separat som trailers på biografer, TV och som reklamavbrott på konstgallerier.
 1995 – If 6 was 9
 1996 – ID
 1997 – Tänään (Today)
 1999 – Cinéma–Cinéma
 1999 – Consolation Service
 2002 – The House
 2006 – The Hour of Prayer
 2007 – Fishermen (Études no. 1)
 2009 – Where is Where?
 2010 – The Annunciation
 2011 – Horizontal

Noter 

Finländska videokonstnärer
Finländska konstnärer under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1959
Levande personer
Konstens akademiker
Alumner från University of California, Los Angeles
Grönlund–Nisunen

Grönlund–Nisunen är en finländsk konstnärsduo, som består av Tommi Grönlund och Petteri Nisunen.

Tommi Grönlund och Petteri Nisunen har arbetat tillsammans sedan 1990-talet. De hade sina första separatutställningar 1993 på Galleri Kluuvi i Helsingfors och Titanik galleria i Åbo. De arbetar med konstverk i gränslandet mellan ljud och bild.

Grönlund och Nisunen fick 1997 utmärkelsen Årets unga konstnär, 2004 Edstrandska stiftelsens stipendium och 2013 Leonardo da Vinci Award of Arts.

Offentliga verk
Light Weave, Led-lampor, stålvajrar med mera, 72 x 4,8 x 2,4 meter, Kägeluddens metrostation, Esbo 
 Mirage, 2011, kvarteret Lusten i Hornsbergs strand i Stockholm 
 Caprice, 2008, stålbjälkar, stålvajrar, elektriska motorer med mera, Bryggen i Vejle i Danmark 
 Nine Key Passage, 2008, Nye Ahus sjukhus, Oslo 
 De två verken Daily Sunspot Activity och Convex-concave, 2008, studentcentret vid Bergens universitet

Källor
'Om Grönlund-Nisunen på www.estherschipper.com/

Noter

Externa länkar
Grönlund–Nisunens webbplats
Filmer på Grönlund–Nisunens webbplats

Konstnärsduor
Finländska konstnärer
Otterhälleskolan

Otterhälleskolan var två skolor på två olika platser i Otterhällan. Den äldre fanns från 1863 till 1934; den nyare 1910–1977.

Historik
Gamla skolan – var beteckningen på den första skolan på Otterhällan. Den uppfördes år 1863 av byggmästaren August Krüger till en kostnad av 17 000 riksdaler och invigdes den 28 september samma år av domprosten Peter Wieselgren. Skolan var belägen på tomten ungefär vid nuvarande Otterhällegatan 16 – platsen där Drottning Kristinas Jaktslott finns numera. Tomtbeteckningen var "N:o 101, Litt. I, stadens II:a rote". 

Byggnaden var i två plan, med fasad i gult tegel och rymde 200 barn i fyra lärosalar samt bostad för vaktmästare. På grund av närheten till det 1888 uppförda stenkolkraftverket, upphörde snart verksamheten. Det var meningen att en mindre grannfastighet – Alphyddan – skulle rivas och att skolans lekplan skulle utvidgas. Men fastigheten hyrdes istället ut och tomten avröjdes först 1892. Gamla skolans hus hyrdes ut till Sönnergrens verkstad 1910–34. På vindsvåningen hyrde Göteborgs första rundradiostation in sig. År 1934 revs byggnaden.

Gamla skolan ersattes av en ny byggnad högst uppe på berget, Otterhälleskolan, vilken ritades av arkitekten Eugen Thorburn och hade tomtbeteckningen "164-165 i II:a roten" vid Västra Liden. Invigningen av skolan skedde i oktober 1910; den hade då kostat 275 000 kronor. Otterhälleskolan rymde 748 elever i 16 lärosalar och en "badlokal" liksom elektrisk belysning. Gymnastiksalen placerades under skolgården, eftersom tomten var så begränsad. En del av gården kom därmed att bli yttertak till gymnastiksalen. Byggnaden revs 1977.

Referenser

Noter

Webbkällor
 Göteborgs tomtägare 1637–1807, Olga Dahl, 2007.
   Volym 1, Del 1, Göteborgs bevarandeprogram för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, 1999, . s. 45.

Tryckta källor
 
 
 
 Gamla Otterhällepojkar 1947-1992, Gamla Otterhällepojkar. 1992.
 , "Församlingsskolorna i gamla Göteborg", av adjunkt Oscar Jonsson.

Vidare läsning
 
 
 
  
 
 
 
Byggnader och anläggningar i Göteborg
Ej längre existerande skolor i Göteborg
Inom Vallgraven
Byggnader ritade av Eugen Thorburn
Karlö församling

Karlö församling är en församling i Uleåborgs stift i Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland. Församlingens namn på finska är Hailuodon seurakunta, och den omfattar ön Karlö, utanför Uleåborg.  

Församlingen bröt sig ur Salo församling omkring 1573 och bildade ett eget pastorat.

Series pastorum

Se även
Åbo stift
Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland

Källor
Åbo stift herdaminne, 1554-1640
Församlingar i Uleåborgs stift
Eura församling

Eura församling (fin. Euran seurakunta) är en evangelisk-lutherska församling i Eura kommun, Finland. Församlingen hör till Åbo ärkestift och Nedre Satakunta prosteri. Eura församling har varit en självständig församling sedan 1420-talet.  

Församlingens huvudkyrka är Eura kyrka och Jukka Kemppainen fungerar som församlingens kyrkoherde. Eura församling har cirka 9 300 medlemmar (8/2021).

Kyrkor 
Lista av kyrkor i Eura församling:

Series pastorum

Se även 
Åbo stift
Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland

Källor

Åbo stift herdaminne, 1554-1640
Eura
Församlingar i Åbo ärkestift
Euraåminne församling

Euraåminne församling (finska: Eurajoen seurakunta) är en evangelisk-lutherska församling i Euraåminne kommun i Finland. Församlingen hör till Åbo ärkestift och Nedre Satakunta prosteri. Asko Riihimäki är församlingens kyrkoherde sedan 2003. 

I Euratrakten har det funnits en kyrksocken sedan 1200-talet. Forskarna är inte överens om det handlar om Euraåminne (på medeltiden Eurabominne) eller Eura. Euraåminne kyrksocken grundades som senast under första hälften av 1300-talet och nämns i källorna år 1344. Enligt den muntliga traditionen har Euraåminnes äldsta kyrka funnits i Irjanne by. Församlingen har cirka 7 450 medlemmar (augusti 2021)..

Kyrkor och lokaler 
Lista av kyrkor och lokaler i Euraåminne församling:

 Euraåminne kyrka, alltså Gustav Adolfs kyrka, ligger i Euraåminne kyrkby omgiven av Euraåminne gravplats. Kyrkan stod färdig år 1803 och ungefär 600 människor ryms i kyrkan. Euraåminne kyrka fungerar också som en vägkyrka.
 Församlingscentrumet Tapuli (Stapeln) byggdes i Euraåminne kyrkans närhet år 1994.
 Irjanne kyrka ligger i byn Irjanne. Kyrkan är byggd år 1731 och är den äldsta träkyrkan i Satakunta. Ungefär 200 människor ryms i kyrkan.
 Irjanne kapell.
 Kuivalahti bönehus.
 Luoto lägercentrum ligger i byn Linnamaa och stod färdig år 1999.
 Luvia kyrka ligger i före detta Luvia kommun som blev en del av Euraåminne år 2017.

Series pastorum

Se även 
Åbo ärkestift
Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland

Källor
Åbo stift herdaminne, 1554-1640

Euraåminne
Församlingar i Åbo ärkestift
Charlotta Berg

Margareta Charlotta Berg, gift Larsson, född 11 juli 1797 i Naglums socken, Västergötland, död 20 januari 1856 i Arvika, Värmland, är känd som den person som givit namn åt tätorten Charlottenberg.

Biografi 
Berg föddes som yngsta barnet till Magnus Berg och Johanna Charlotta Sohlberg. Hon hade en äldre bror och en äldre syster.

Berg gifte sig med fältkamrer Lars Daniel Larsson. Paret fick sex barn mellan åren 1816 och 1839.

Larsson anlade år 1827 ett järnbruk vid Morastforsen i Vrångsälven. Han döpte detta järnbruk till Charlottenberg efter sin hustru. 

I maj firas i Charlottenberg den så kallade Charlottadagen till Charlotta Bergs minne. Firandet omfattar marknader, loppisar, och olika slags underhållning. Från början kröntes också ”årets Charlotta” på Charlottadagen, men då detta fått kritik för att vara otidsenligt har den traditionen tagits bort. År 2016 ställdes firandet av Charlottadagen in på grund av bristande möjligheter att mobilisera arrangörer, men i maj 2017 firades den igen och denna gång för femtionde gången. Symbolen för Charlottadagen är Bergs siluett. 

Bergs siluett pryder även Charlottenbergs välkomstskyltar vid riksväg 61.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1797
Avlidna 1856
Personer från Naglums socken
3220 Murayama

3220 Murayama eller 1951 WF är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 22 november 1951 av den franska astronomen Marguerite Laugier i Nice. Den har fått sitt namn efter den japanske astronomen 

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av M Laugier
Astronomiska upptäckter 1951
Anna Nergårdh

Anna Karin Nergårdh, född den 19 oktober 1966, är en svensk läkare. Hon utsågs i mars 2017 av regeringen till särskild utredare i arbetet med en förändring av sjukvården. Innan dess var hon chefläkare och biträdande landstingsdirektör i Stockholms läns landsting.

Anna Nergårdh är specialist inom både kardiologi och internmedicin. Hon har bland annat varit verksamhetschef vid Södersjukhuset i Stockholm.

Referenser

Kvinnor
Födda 1966
Levande personer
Svenska allmänmedicinare
Svenska kardiologer
6887 Hasuo

6887 Hasuo eller 1951 WH är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 24 november 1951 av den franska astronomen Marguerite Laugier i Nice. Den har fått sitt namn efter den japanske amatörastronomen 

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Flora.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Flora-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av M Laugier
Astronomiska upptäckter 1951
4649 Sumoto

4649 Sumoto eller 1936 YD är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 20 december 1936 av den franska astronomen Marguerite Laugier i Nice. Den har fått sitt namn efter den japanska staden Sumoto.

Asteroiden har en diameter på ungefär 15 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av M Laugier
Astronomiska upptäckter 1936
4909 Couteau

4909 Couteau eller 1949 SA1 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes den 28 september 1949 av den franska astronomen Marguerite Laugier i Nice. Den har fått sitt namn efter den franske astronomen Paul Couteau.

Asteroiden har en diameter på ungefär 5 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av M Laugier
Astronomiska upptäckter 1949