kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cybele-klass

Cybele-klassen var en klass av trimaranfartyg som byggdes för Royal Navy under andra världskriget för att rensa minfält. Två fartyg i klassen, HMS Cybele och HMS Cyrus, byggdes 1944. Det ena gick förlorat efter landstigningen i Normandie, medan det andra överlevde kriget men skrotades kort därefter.

Design och utveckling 
Cybele-klassen var stora trimaranfartyg som byggdes med hjälp av en fackverksram av stål. De var avsedda att färdas genom minfält med tryckminor och skapa en tryckvåg som skulle detonera minorna. Fartygens öppna fackverkskonstruktion skulle göra det möjligt för tryckvågen att passera genom fartyget utan att skada det.

Fartygen byggdes under ytterst hemliga förhållanden; de kallades ursprungligen för "Sterling craft", senare betecknades de som en minsvepare av Algerine-klass av flottan. Deras utformning var fortfarande hemligstämplad så sent som i slutet av 1960-talet.

Tjänstgöring 
Två fartyg av klassen beställdes av amiralitetet i september 1943. HMS Cybele byggdes av William Denny and Brothers vid floden Clyde, medan HMS Cyrus byggdes vid Swan Hunter-varvet i Wallsend. Båda fartygen sjösattes i januari 1944 och överfördes till Scott Lithgow på nedre delen av Clyde för att färdigställas och utrustas, och de två fartygen togs i bruk i maj samma år.

Båda fartygen i klassen användes under Operation Overlord. Även om de två fartygen visade sig vara framgångsrika i sin tjänstgöring var de svåra att kontrollera när de skadades, eftersom de var "lika svåra att styra som ett slagskepp".Cyrus förliste i Seines mynning i december 1944, Cybele överlevde kriget och skrotades i oktober 1946.

Referenser

Noter

Källförteckning 
 
 
 
 
 
 
 
 

Brittiska örlogsfartyg
Isabel Colbran

Isabel Colbran, född 1784, död 1845, var en spansk sångare. 

Hon gjorde sin debut 1807 och var därefter engagerad på en rad av de största internationella operascenerna i Europa.

Referenser 

 https://dbe.rah.es/biografias/4605/isabel-colbran

Kvinnor
Födda 1784
Avlidna 1845
Spanska operasångare
Spanska sångare under 1800-talet
Operasångare under 1800-talet
María de Laborda Bachiller

María de Laborda Bachiller, född före 1773, död efter 1804, var en spansk skådespelare och dramatiker.

Inte mycket information är känd om hennes biografi, men det verkar som om hon var dotter till skådespelaren Valentín Laborda och att hon föddes i Carabanchel Bajo, som hennes systrar Francisca och Ventura, som också var aktörer. Hon gjorde sin debut i kringresande teatersällskap före år 1773, då hon var engagerad vid Villanueva de los Infantes. Hon var engagerad vid de kungliga teatrarna i Madrid, Teatro de la Cruz och Teatro del Príncipe, mellan 1775 och 1804. 

Hon är främst känd som pjäsförfattare. Hon skrev pjäsen La dama misterio, capitán marino, i fem akter och i prosa. Det föregås av en prolog där författaren förklarar sitt syfte och där hon framhäver att även kvinnor kan skriva pjäser, även om detta då var sällsynt, studera vetenskaperna och bli berömda under upplysningstiden. Det finns inga uppgifter om huruvida pjäsen uppfördes.

Referenser 

 https://dbe.rah.es/biografias/68809/maria-de-laborda-bachiller

Kvinnor
Födda 1700-talet
Avlidna okänt år
Spanska dramatiker
Spanska skådespelare under 1700-talet
Spanska skådespelare under 1800-talet
María Ladvenant y Quirante

María Ladvenant y Quirante, född 1741, död 1767, var en spansk skådespelare. Hon var engagerad vid de kungliga teatrarna i Madrid, Teatro de la Cruz och Teatro del Príncipe mellan 1759 och 1767, och tillhörde de mer uppmärksammade scenartisterna under sin samtid. 

Nicolás Fernández de Moratín firade henne i sina verser där hon fick namnet Dorisa.

Referenser 

 https://dbe.rah.es/biografias/11529/maria-ladvenant-y-quirante

Kvinnor
Födda 1741
Avlidna 1767
Spanska skådespelare under 1700-talet
Personer från Valencia
Polonia Rochel

Polonia Rochel, född 1745, död 1802, var en spansk skådespelare och sångare. Hon var engagerad vid de kungliga teatrarna i Madrid, Teatro de la Cruz och Teatro del Príncipe, mellan 1769 och 1797, där hon tillhörde sin tids mest berömda scenartister i Spanien. 

Hon föddes i Sevilla och anlände från Cádiz till Madrid 1769, och var sedan engagerad vid hovteatrarna fram till sin pensionering 1797.

Hennes prestige var sådan att hon tjänade samma som teaterns första dam. År 1788 konstaterade direktörerna att hon hade en närmast unik popularitet hos publiken. 
En kritiker skrev att hon "aldrig har setts spela en dålig roll". Hon spelade ofta mot Miguel Garrido, och tillsammans blev de ett känt komedipar på scenen. 
Många pjäser och tonadillas (sånger) skrevs för henne, som hon sedan gestaltade på scen, bland annat Cómo han de ser los maridos (1772), av Ramón de la Cruz, och La deserción de la Polonia, tonadilla de Laserna, o Polonia turbada, 1780. En av hennes mer berömda roller var La comedia nueva (1792) av Moratín.

Utöver sin verksamhet som skådespelare var hon även verksam som sångare i tonadillas, men konkurrensen med andra tonadilleras, som María Antonia Fernández, gjorde att hon dock aldrig blev lika berömd som sångare som hon var som skådespelare: hon bad 1785 själv att avregistreras som sångare. Under sina sista år led hon av viktproblem och bad 1794 om pension med hänvisning till att hon inte längre kom i sina scenkläder. Hon beviljades dock inte pension förrän 1797.

Hon var gift med komikern Juan Codina.

Referenser 

 https://dbe.rah.es/biografias/83314/polonia-rochel

Kvinnor
Födda 1745
Avlidna 1802
Spanska skådespelare under 1700-talet
Spanska sångare under 1700-talet
Via Sforza

Via Sforza är en gata i Rione Monti i Rom, vilken löper från Via Cavour till Via dei Quattro Cantoni. 

Gatan är uppkallad efter den italienska adelsätten Sforza som här hade sin Villa Sforza, vilken senare byggdes om till klostret San Filippo Neri, Monastero delle Religiose Filippine. Byggnaden hyser numera Agenzia delle accise, dogane e monopoli (ADM).

Beskrivning
Vid Via Sforza är den dekonsekrerade kyrkobyggnaden Santa Maria Annunziata delle Turchine belägen. Adelsdamen Camilla Orsini (1603–1685) grundade år 1676 den romerska grenen av Den Allraheligaste Bebådelsens orden. Nunnorna, som följde augustinregeln, kom att kallas Turchine (av italienskans turchese, ’turkos’) efter den turkosfärgade ordensdräkten. Kyrkan och klostret uppfördes år 1676 efter ritningar av arkitekterna Carlo Rainaldi och Marco Antonio Pioselli.

Nunneklostret exproprierades av den italienska staten år 1873 och kyrkan blev en del av ett militärskrädderi. För närvarande tillhör kyrkan de italienska fallskärmsjägarnas riksorganisation. Orden residerar numera i ett kloster vid kyrkan Santa Maria Annunziata delle Monache Celesti vid Via Portuense i sydvästra Rom.

Vid gatan finns även kyrkan San Filippo Neri all'Esquilino, konsekrerad år 1842 för Den helige Filippo Neris Oblatsystrar, kallade Filippine. Klosterbyggnaden exproprierades av den italienska staten år 1873 och övertogs av Roms kommun. Längan vid Via Sforza nyttjades av italienska armén, men kyrkan San Filippo Neri undgick dekonsekrering.

I närheten av Via Sforza ska Servius Tullius ha haft sin bostad.

Omgivningar
Kyrkobyggnader och kapell
Santa Maria Maggiore
Cappella di San Pietro Claver i Istituto Suore Missionarie di San Pietro Claver

Gator och gränder
Via dei Quattro Cantoni
Via Paolina
Via dell'Olmata

Bilder

Källor

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar

Gator i Rom
Rione Monti
Esquilinen
Huset Sforza
Enzo Mari

Enzo Mari, född 27 april 1932 i Novara, död 19 oktober 2020 i Milano, var en italiensk formgivare som formgav spel, leksaker, grafik och möbler.

Mari växte upp i Milano. När fadern avled var Mari 14 år gammal och han fick då sluta skolan och bli familjens försörjare. Han studerade på Accademia di Brera i Milano och började arbeta med industridesign 1956. Mari arbetade bland annat för Danese och Olivetti.

Han var lärare på Politecnico di Milano och hedersprofessor vid Hochschule für bildende Künste Hamburg. År 1968 deltog han i 4. documenta i Kassel. År 1974 utgav han boken Autoprogettazione med möbler i trä som enkelt kunde tillverkas på egen hand. Mari kritiserade möbelindustrin och konsumtionssamhället.

Erik Eje Almqvist har utgivit Hammare & spik – Bygg möbler med inspiration från Enzo Mari som är baserad på Maris konstruktioner i Autoprogettazione.

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1932
avlidna 2020
Italienska formgivare
Italienska grafiker
Italienska skulptörer under 1900-talet
Italienska konstnärer under 1900-talet
Personer från Novara
Dragon Wars

Dragon Wars är ett datorrollspel utvecklat av Interplay Productions och utgivet av Activision 1989. Spelet programmerades av Rebecca Heineman.

Handling
Dragon Wars utspelar sig i övärlden Dilmun på vattenplaneten Oceana. Här har trollkarlen Namtar manipulerat kung Drake av Phoebus att förbjuda all magi. Detta har lett krig mellan stadsstaterna i Dilmun. Namtar är en tyrann och hans mål är att styra över hela världen. Målet med spelet är att besegra honom.

Gameplay
Spelet inleds med att man skapar sig ett sällskap på flera personer med olika namn, egenskaper, kunskaper och färdigheter. Man kan välja att skapa egna personer, eller så kan man föra över färdiga personer från serien Bard's Tale, eller så kan man spela med de färdigskapade personer som spelet erbjuder. Grafiken i spelet är för det mesta uppdelad i tre olika rutor. Rutan till vänster visar var man är i spelets värld, rutan till höger visar status för de personer man kontrollerar, alltså deras hälsa och kraft, rutan i nederkanten visar dialog och dylikt, dessutom används ofta fönster som växer fram mitt på skärmen. Spelet har en autokartläggningsfunktion som registrerar varje ruta man besökt och visar dem på en karta som nås genom en tangenttryckning. Om man kör fast i spelet kan det komma fram en liten text på rutan i nederkanten som säger vilken paragraf man ska titta på i manualen, gör man det så får man hjälp, i manualen står det vad som händer i spelet, detta fungerar som kopieringsskydd.

Mottagande
När spelet släpptes mottogs det ganska bra av kritiker. Dragon gav spelet 5/5 i poäng. Tidningen Computer Gaming World underströk de förbättringar som gjorts jämfört med serien Bard's Tale och bedömde att spelet drar nytta av ett välkonstruerat scenario, balanserade strider och stor uppmärksamhet på detaljer. Svenska Hemdatornytt ansåg att det var ett roligt och snyggt äventyrsspel med superb grafik, men att ljudet kunde ha varit bättre, och gav spelet 66.25/100 i medelvärde. Datormagazin skrev i sin recension av C64-versionen att spelet var roligt och omväxlande, innehöll gott om utmaningar och att man hade lyckats göra något nytt efter en gammal modell, och gav spelet 8/10 i betyg. Amigaversionen ansågs vara välgjord men det syntes väldigt tydligt att spelet var baserat på en gammal idé och fick 6/10 i betyg.

Referenser

Externa länkar

Datorspel 1989
Amigaspel
Apple II-spel
C64-spel
MS-DOS-spel
Datorrollspel
Martin Sjöström

Martin Georg Sjöström, född 16 mars 1887 i Torshälla, död 19 december 1966, var en svensk fysiker och skolman.

Martin Sjöström var son till prosten Georg Gustaf Alexis Sjöström. Efter mogenhetsexamen i Nyköping 1905 studerade han vid Uppsala universitet och blev där filosofie kandidat 1909, filosofie licentiat 1913 och filosofie doktor 1917. Han var docent i fysik 1917–1931, tillförordnad laborator i experimentell fysik i flera repriser 1922–1929 och tillförordnad professor i fysik 1922–1923, allt i Uppsala, samt uppehöll delvis professuren i fysik med mera vid Ultuna lantbruksinstitut 1925–1931. 1924 förklarades han kompetent till professur i fysik vid Lunds universitet. Från 1931 var Sjöström lektor i fysik och matematik vid Högre allmänna läroverket för gossar å Södermalm, där han var tillförordnad rektor 1951–1952. 1942–1948 var han ledamot av Statens läroboksnämnd. Han behandlade i sin produktion främst de elektromagnetiska vågorna och solstrålningen. Två gånger belönades han för sina vetenskapliga arbeten. Sjöström gjorde en betydande insats i de svenska studentkårernas hjälparbete efter första världskriget och erhöll bland annat Wiens universitets förtjänstmedalj i guld 1922. Under senare år var han livligt verksam inom det frivilliga försvarsarbetet, framför allt i Stockholms luftvärnsförening.

Källor

Noter 

Svenska fysiker under 1900-talet
Svenska skolledare under 1900-talet
Personer från Torshälla
Födda 1887
Avlidna 1966
Män
Långfors, Sastmola

Långfors (finska: Lankoski) är en by och en fors i Sastmola å i kommunen Sastmola i Satakunta. Den ligger i korsningen mellan riksväg 8 och ån, cirka 40 kilometer norr om Björneborg och 15 kilometer från kommunens centrum. Det finska namnet går tillbaka på det dialektala svenska namnet där lång uttalades som laang.

Långfors är populärt för sitt  fritidsfiske. Här finns rastplats med café-restaurang. Långfors tillhör de nationellt betydelsefulla byggda kulturmiljöer som inventerats av Museiverket.

Industriell verksamhet 
Området kring Långfors är ett gammalt fiske- och vildmarksområde i norra Satakunta.  Först vid skiftet mellan 1600- och 1700-talen uppstod en fast bosättning. År 1835 byggde Johan Liljeblad, butiksbiträde från Lappfjärd, en kvarn i forsen och inom några år en lergodsfabrik, ett sågverk och ett pappersbruk. Långfors pappersbruk, som startade sin verksamhet 1840, anses vara den första industrianläggningen i Satakunta. 

Efter Liljeblads död 1847 gifte sig Antti Ahlström från Sastmola med änkan och övertog samtidigt Liljeblads affär. Pappersbruket och sågverket var Ahlströms första företag. Han blev småningom den rikaste affärsmannen i Finland. Han arbetade också som redare och byggde bland annat en skonare vid namn Långfors, som tog timmer från Ahlströms företag ända till Västindien.

1924 förvandlades bruket till ett kraftverk som producerade el fram till 1950-talet, då Lankosken Sähkö Oy byggde det nya Långforsens kraftverk som är i drift än idag. Den gamla kvarnen renoverades till sommarkafé 1979.

Museibro och naturstig 
1887 stod en bågbro av sten klar över Sastmola å. Bron användes fram till 1960, då en ny bro byggdes i samband med den nya dragningen av riksväg 8. Museibron finns intill rastplatsen. och är stängd för trafik sedan 2002.

I området finns en naturstig där man kan bekanta dig med områdets natur- och kulturhistoria.

Källor 
 Rekreations- och serviceområde Långfors
 Sastmola kommun/Långfors

Externa länkar 
 Statens museiverk, Riksbetydande byggda kulturmiljöer/Lankoski

Forsar i Finland
Byggda kulturmiljöer av riksintresse
Orter i Satakunta
Bois Dormoy

Bois Dormoy är en så kallad gemensam trädgård vid 2 bis, Cité de la Chapelle i Quartier de la Chapelle i Paris artonde arrondissement. Trädgården, som invigdes år 2008, sköts om av ett kollektiv. Namnet Dormoy syftar på den närbelägna Rue Marx-Dormoy, uppkallad efter den franske politikern Marx Dormoy (1888–1941), som mördades av fascistiska terrorister.

Omgivningar
Saint-Bernard de la Chapelle
Saint-Denys de la Chapelle
Sainte-Jeanne-d'Arc
Square de la Madone
Square de l'Évangile
Place de Torcy
Jardin Françoise-Hélène-Jourda
Jardins Rosa-Luxemburg
Jardins d'Éole
Square Marc-Séguin

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Marx Dormoy
  Tunnelbana – linje  – La Chapelle
  Busshållplats  – Paris bussnät, linjerna

Referenser

Webbkällor

Externa länkar
Officiell webbplats

Parker i Paris
Paris artonde arrondissement
Quartier de la Chapelle
Arkitekturåret 2008
2008 i Paris
Dirt Femme

Dirt Femme är den svenska sångerskan Tove Los femte studioalbum som släpptes den 14 oktober 2022 på Pretty Swede Records.

Låtlista

Referenser 

Musikalbum 2022
Album av Tove Lo
Square de la Madone

Square de la Madone är en park i Quartier de la Chapelle i Paris artonde arrondissement. Den har fått sitt namn av Rue de la Madone, uppkallad efter en staty föreställande Madonnan och Barnet. Square de la Madone, som invigdes år 1937 med namnet Square Hébert, har ingångar vid Rue de la Madone, Rue des Roses och Rue Marc-Séguin.

Bilder

Omgivningar
Saint-Bernard de la Chapelle
Saint-Denys de la Chapelle
Sainte-Jeanne-d'Arc
Square de l'Évangile
Place de Torcy
Jardin Françoise-Hélène-Jourda
Jardins Rosa-Luxemburg
Jardins d'Éole
Square Marc-Séguin
Bois Dormoy

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Marx Dormoy
  Busshållplats  – Paris bussnät, linjerna

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Parker i Paris artonde arrondissement
Quartier de la Chapelle
Arkitekturåret 1937
1937 i Paris
Carlo Rönnow

Carlo Julius Rönnow, född den 7 januari 1915 i Karlskrona, död den 22 juni 2010 i Björketorps församling, Västra Götalands län, var en svensk geograf och skolman.

Rönnow avlade studentexamen i Köpenhamn 1933 och blev 1934 candidatus philosophiæ víd universitetet där, varefter han bedrev matematisk-naturvetenskapliga studier där 1934–1938. Han avlade filosofisk ämbetsexamen vid Lunds universitet 1943 och filosofie licentiatexamen där 1946. Rönnow genomförde studieresor i Tyskland, Mellaneuropa, Donau- och Balkanländerna samt Italien 1933, 1937 och 1939 samt forskningsresor till Lappland och Nordnorge 1941, 1943, 1945 och 1947. Han var extra ordinarie amanuens vid geografiska institutionen vid universitet i Lund 1941–1946 och hade doktorandstipendium 1947–1948. Rönnow blev timlärare vid högre allmänna läroverket i Landskrona 1943, timlärare samt extra lärare vid Lunds privata elementarskola 1946, lektor i geografi vid Umeå högre allmänna läroverk 1952 och vid Högre allmänna läroverket för flickor i Göteborg 1962. Han var ledamot av Geografiska föreningen i Lund, Svenska sällskapet för antropologi och geografi, Det Kongelige Danske Geografiske Selskab, Föreningen för Sveriges vetenskapliga och populärvetenskapliga författare, Etnologiska föreningen och Kulturhistoriska föreningen för södra Sverige.

Bibliografi 
 Renskötseln hos Arjeplogs fjällsamer – med särskild hänsyn till Arjeplogs lappby (1944)
 Om kastrering hos de renskötande folken – med särskild hänsyn till rennomadismen i Sverige (1948)
 Spännande och äventyrliga minnen från mitt liv (2006)

Källor 

 
 
 
 Sveriges dödbok 1830–2020

Svenska lektorer
Svenska geografer
Alumner från Köpenhamns universitet
Alumner från Lunds universitet
Svenska lärare under 1900-talet
Lärare från Karlskrona
Födda 1915
Avlidna 2010
Män
USS Maryland

USS Maryland kan syfta på ett av fyra amerikanska örlogsfartyg, namngiva efter den amerikanska delstaten Maryland:
USS Maryland (1799), en slup, under Napoleonkrigen.
, en Pennsylvania-klass kryssare, i tjänst 1905-1927. Bytte namn till Frederick 1916. För att frigöra namnet för slagskeppet USS ''Maryland.
, ett slagskepp i Colorado-klassen, i tjänst mellan 1923 och 1947.
,  en Ohio-klass kärnreaktor driven ubåt, tagen i tjänst 1992.

Skeppsförgreningssidor
Namn på amerikanska örlogsfartyg
USS Maryland
1991 NV1

1991 NV1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 13 juli 1991 av den amerikanske astronomen Henry E. Holt vid Palomarobservatoriet.

Den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av HE Holt
Astronomiska upptäckter 1991
Helge Sjövall

Helge Sigurd Sjövall, född 18 november 1904 i Ljungby, död 11 september 1972 i Örebro, var en svensk läkare och ortoped.

Efter studentexamen i Växjö 1923 studerade Sjövall vid Lunds universitet och blev medicine kandidat 1927, medicine licentiat 1931 och medicine doktor 1936. Efter förordnanden i histologi, anatomi, kirurgi och ortopedi var han docent i ortopedi vid Lunds universitet 1942–1945 och vid Karolinska Institutet 1945–1947, tillförordnad överläkare vid ortopediska kliniken och lärare i ortopedi i Lund 1943–1945, förste underläkare vid Vanföreanstalten i Stockholm 1945–1947 samt extra läkare vid ortopediska avdelningen på Centrallasarettet i Örebro 1947. Från 1948 var Sjövall lasarettsläkare vid Centrallasarettet i Örebro. Fram till början av 1950-talet publicerade han ett trettiotal skrifter inom histologi, patologi och ortopedi. Sjövall blev riddare av Nordstjärneorden 1960.

Helge Sjövall var son till lasarettsläkaren Sigurd Sjövall och brorsons son till Hjalmar Sjövall.

Källor 
 
 Riddare av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969

Noter 

Svenska ortopeder
Svenska lasarettsläkare
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Ljungby
Födda 1904
Avlidna 1972
Män
Duxbury

Duxbury kan syfta på

 Duxbury, England i Chorley, Lancashire, England
 Duxbury, Massachusetts
 Duxbury, Minnesota
 Duxbury, Vermont
Duxbury, Massachusetts

Duxbury är en ort i Plymouth County, Massachusetts, USA.

Referenser 

Plymouth County, Massachusetts
Orter i Massachusetts
12295 Tasso

12295 Tasso eller 1991 PE3 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 augusti 1991 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienske diktaren Torquato Tasso.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1991
Torquato Tasso
12294 Avogadro

12294 Avogadro eller 1991 PQ2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 2 augusti 1991 av den belgiske astronomen Eric W. Elst vid La Silla-observatoriet. Den är uppkallad efter den italienske fysikern Amadeo Avogadro.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av EW Elst
Astronomiska upptäckter 1991
Oldřich Zábrodský

Oldřich Zábrodský, född 28 februari 1926 i Prag, död 22 september 2015, var en tjeckoslovakisk ishockeyspelare.

Han blev olympisk silvermedaljör i ishockey vid vinterspelen 1948 i Sankt Moritz.

Källor 

Tjeckoslovakiska ishockeyspelare
Tjeckoslovakiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från Tjeckoslovakien
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1948
Olympiska silvermedaljörer 1948
Idrottare från Prag
Födda 1926
Avlidna 2015
Män
1991 PL13

1991 PL13 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 5 augusti 1991 av den amerikanske astronomen Henry E. Holt vid Palomarobservatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av HE Holt
Astronomiska upptäckter 1991
Cornelius Vanderbilt (olika betydelser)

Cornelius Vanderbilt kan syfta på:

Personer 
 Cornelius Vanderbilt (1794–1877), amerikansk entreprenör och affärsman samt känd som "the Commodore"
 Cornelius Jeremiah Vanderbilt (1830–1882), amerikansk bonde och hasardspelare
 Cornelius Vanderbilt II (1843–1899), amerikansk societetslejon och affärsman
 Cornelius Vanderbilt III (1873–1942), amerikansk brigadgeneral, uppfinnare och ingenjör
 Cornelius Vanderbilt IV (1898–1974), amerikansk tidningsutgivare och journalist
 Cornelius Vanderbilt Whitney (1899–1992), amerikansk affärsman, filmproducent och filantrop

Se även 
 Vanderbilt (olika betydelser)