kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jonas Joannis Wargskinn

Jonas Joannis Wargskinn, levde ännu 1605, var en svensk kyrkoherde i Åtvids församling.

Biografi
Jonas Joannis Wargskinn blev 1588 kyrkoherde i Åtvids församling, Åtvids pastorat. Under den tiden skrev han under kläckeriets försegling på arvföreningen 7 mars 1590 och Uppsala mötes beslut 1593. Wargskinn avsattes som kyrkoherde i församlingen 1599 på grund av fattigdom och andra orsaker. Han blev 1600 komminister i Kälvestens församling. Wargskinn levde fortfaraden 1605.

Referenser

Noter 

Svenska teologer under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svenska präster under 1500-talet
Svenska präster under 1600-talet
Svenska teologer under 1600-talet
Carl Jacob Mohlin

Carl Jacob Mohlin, född 28 augusti 1805 i Ekeby socken, Östergötlands län, död 15 januari 1876 i Vallerstads landskommun, Östergötlands län, var en svensk präst i Vallerstads församling och Östra Hargs församling.

Biografi 
Carl Jacob Mohlin föddes 28 augusti 1805 på Ryckelsby i Ekeby socken. Han var son till kronolänsmannen Carl Magnus Mohlin och Anna Stina Schollin. Mohlin studerade i Linköping och blev höstterminen 1827 student vid Uppsala universitet, Uppsala. Han prästvigdes 25 april 1830 och tog pastoralexamen 4 december 1839. Mohlin blev 13 januari 1845 komminister i Edshults församling, Hults pastorat, tillträde 1846 och blev 5 november 1849 komminister i Järstads församling, Vallerstads pastorat, tillträde 1851. Han blev 23 oktober 1854 komminister i Bjälbo församling, Skänninge pastorat, tillträde 1855 och blev 15 april 1861 kyrkoherde i Östra Hargs församling, Östra Hargs pastorat, tillträde samma år. Den 25 september 1871 blev han kyrkoherde i Vallerstads församling, Vallerstads pastorat, tillträde 1874. Han avled 15 januari 1876 i Vallerstads landskommun.

Familj
Mohlin gifte sig 9 juni 1843 med Anna Catharina Malmqvist (1821–1882). Hon var dotter till bruksinspektorn David Malmqvist och Anna Elisabeth Sondén. De fick tillsammans barnen Carl Edvard David (född 1844), Christian Leonard Herman, Hilda Elisabeth Aurora (född 1852) och Emil Mohlin (1854–1948).

Källor

Noter 

Män
Födda 1805
Avlidna 1876
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Ekeby socken, Östergötland
Cross Creek, Pennsylvania

Cross Creek är en ort i Washington County, Pennsylvania, USA

Referenser 

Orter i Pennsylvania
Washington County, Pennsylvania
Vi är många, mer än hälften

Vi är många, mer än hälften. Om den italienska feminismens bidrag till kvinnokampen är en svensk fackbok från 1978 () av Si Felicetti och Kjerstin Norén som utgavs av Bokförlaget Prisma.

Boken behandlar den nya kvinnorörelsen i Italien, där denna rörelse redan från början, i motsats till i Sverige, betecknade sig som feministisk (Felicetti hade 1974 behandlat ämnet mer kortfattat i antologin Kvinnor i alla länder...). Den italienska kvinnorörelsen hade att bekämpa ett betydligt hårdare kvinnoförtryck än i Sverige och syftet med boken var att inspirera dem som verkar för kvinnans frigörelse i Sverige. År 1980 utgav Informations forlag en dansk översättning av Toni Liversage och Trille under titeln Vi er mange – vi er flest – de italienske kvindebevægelsers bidrag til klassekampen.

Se även 
 Sånger om Anne-Marie och andra häxor

Referenser

Facklitteratur 1978
Feminism i Italien
Feministisk litteratur
Andra vågens feminism
Emamie-seminariet

Emamie-seminariet är ett historiskt seminarium i Esfahan i Iran. Seminariet uppfördes på 1300-talet. Dess byggherre var Soltan Abolhassan Talut Damghani. Han byggde seminariet för sin lärare Baba Ghassem Esfahani.

Se även 
 Lista över historiska byggnadsverken i provinsen Esfahan

Referenser 

Esfahan
Byggnader och anläggningar i Iran
Halta Margeta

Halta Margeta, död 1690, var en finländare som avrättades för häxeri. 

Beata Persdotter, som satt häktad för trolldom i Jakobstad, uppgav att hon hört bonden Hans Abbors hustru berätta att dennas barn blivit förd till Blåkulla av halta Margeta. Fallet togs upp vid tinget i Pietarsaari/Pedersöre den 14 augusti 1689.

Hans Abbors hustru vittnade om att hennes dotter Maria 1687 inte hade orkat resa sig ur sängen efter midsommar, och att hon hade talat om för henne att halta Margeta hade fört henne till Blåkulla under natten. Maria hade uppgett att halta Margeta fört henne till en svart stuga med en kokande kittel där en stor hund spelade musik med svansen under bordet, och att hon hade piskat Maria med ormar då hon vägrat äta kodynga. Därefter var de tillbaka i moderns stuga, och Maria full av blåmärken. En man vid namn Michel uppgav att även han hade blivit förd till Blåkulla av Margeta på samma sätt som Maria, i hans fall när han var berusad. Halta Margeta ska också ha gjort en kvinna sjuk efter en konflikt kring ett par skor. 

Halta Margeta nekade till anklagelserna. De flertaliga vittnesmålen och utpekandet av Beata Persdotter bedömdes som försvårande. Hon dömdes till tolvmannaed; att jämte el­va edshjälpare svära sig fri från anklagelserna. Hon dömdes slutligen till döden 12 augusti 1690. 
Halta Margeta tillhörde de sista personer som dömdes för häxeri i Finland. Vid ungefär samma tid, 1689, dömdes Beata Persdotter i Jakobstad och
Erkki Antinpoika i Tenala till döden, men ingen av de domarna verkställdes. 1690 dömdes Gertrud Eriksdotter och Gertrud Larsdotter till döden i Mustasaari, men det är oklart om domarna verkställdes. Den kanske sista gången någon ställdes inför rätta för trolldom i Finland var Dordi Josefintytär i Kalajoki 1697, men hon frikändes 1699.

Referenser

 J. Qvist: Trolldoms- och häxprocesser i Pedersöre socken, 1938
 Nenonen, Marko ja Kervinen, Timo, Synnin palkka on kuolema. Suomalaiset noidat ja noitavainot 1500-1700-luvulla. Otava 1994. Toim. Anne-Riitta Isohella.
 https://www15.uta.fi//yky/arkisto/historia/noitanetti/ajat.html

Kvinnor
Födda 1600-talet
Avlidna 1690
Häxprocesser i Finland
Personer i Finland under 1600-talet
Personer som blivit avrättade under 1600-talet
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Passage Tenaille

Passage Tenaille är en gata i Quartier de Plaisance i Paris 14:e arrondissement. Passage Tenaille, som börjar vid Avenue du Maine 143 och slutar vid Rue Gassendi 38, är uppkallad efter en tidigare fastighetsägare i grannskapet.

Omgivningar
Saint-Pierre de Montrouge
Notre-Dame-du-Travail
Square Ferdinand-Brunot
Place Gilbert-Perroy
Jardin Françoise-Héritier
Square de l'Aspirant-Dunand

Bilder

Kommunikationer
  Tunnelbana – linje  – Mouton-Duvernet
  Busshållplats  – Paris bussnät, linjerna

Referenser

Webbkällor

Externa länkar

Gator i Paris fjortonde arrondissement
Arkitekturåret 1860
1860 i Frankrike
Passager i Paris
Quartier de Plaisance
Matthias Erici

Matthias Erici (Angermannus), död 1643 i Skeppsås socken, Östergötlands län, var en svensk kyrkoherde i Skeppsås församling.

Biografi
Matthias Erici kallades Angermannus och blev komminister i Kärna församling, Kärna pastorat. Han skrev under Uppsala möte 1593 och blev 1604 kyrkoherde i Skeppsås församling, Skeppsås pastorat. Erici blev 1626 prost. Han överlämnade pastoratet 1628 till kyrkoherden Ericus Laurentij och bosattes sig på gården Hinstorp i Skeppsås socken. Erici avled 1643 på Hinstorp i Skeppsås socken.

Familj
Erici gifte sig med en dotter till kyrkoherden Erlandus i Östra Ny socken. Hon hade tidigare varit gift med kyrkoherden Sveno Cnattingius i Skeppsås socken och kyrkoherden Johannes Eld i Skeppsås socken. Erici och Erlandus dotter fick tillsammans en dotter som kom att gifte sig med kyrkoherden Ericus Laurentij i Skeppsås socken och kyrkoherden Petrus Johannis i Skeppsås socken.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1500-talet
Svenska präster under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1643
Män
Ericus Laurentij

Ericus Laurentij (Tollstadius), död 1654 i Skeppsås socken, Östergötlands län, var en svensk kyrkoherde i Skeppsås församling.

Biografi
Ericus Laurentij kallades Tollstadius och blev 1 februari 1626 student vid Uppsala universitet, Uppsala. Han prästvigdes 7 april 1628 till kyrkoherde i Skeppsås församling, Skeppsås pastorat. Laurentij avled 1654 i Skeppsås socken.

Familj
Laurentij gifte sig med en dotter till kyrkoherden Matthias Erici i Skeppsås socken. De fick tillsammans barnen Elisabeth och Margareta. Efter Laurentijs död gifte hustrun om sig med kyrkoherden Petrus Johannis i Skeppsås socken.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1654
Män
Nascar Grand National Series 1950

Nascar Grand National Series 1950 var den 2:a upplagan av den främsta divisionen av professionell stockcarracing i USA, sanktionerad av National Association for Stock Car Auto Racing. Säsongen bestod av 19 race och inleddes 5 februari på Daytona Beach Road Course och avslutades 29 oktober på Occoneechee Speedway.

Bill Rexford vann serien i en Oldsmobile, ett märke som dominerade serien med 10 segrar.

Resultat

Slutställning 

 Notering: Endast de femton främsta förarna redovisas.

Anmärkningar

Referenser 

Motorsportevenemang 1950
Motorsport i USA
1950
Petrus Johannis (kyrkoherde i Skeppsås)

Petrus Johannis (Lincopensis), död juli 1674 i Skeppsås socken, Östergötlands län, var en svensk kyrkoherde i Skeppsås församling.

Biografi
Petrus Johannis kallades Lincopensis och blev i januari 1628 student vid Uppsala universitet, Uppsala. Han prästvigdes 7 april 1628 till adjunkt i Vreta klosters församling, Vreta klosters pastorat. Johannis blev 1642 komminister i församlingen och 1656 kyrkoherde i Skeppsås församling, Skeppsås pastorat. Han avled i juli 1674 i Skeppsås socken.

Familj
Johannis gifte sig första gången med en kvinna. De fick tillsammans barnen Jon (född 1635), Johan (född 1643) och Ingerd (född 1646).

Johannis gifte sig andra gången med en dotter till kyrkoherden Matthias Erici i Skeppsås socken. Hon hade tidigare varit gift med kyrkoherden Ericus Laurentij i Skeppsås socken.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1674
Män
Margareta Olofsdotter

Margareta Olofsdotter eller Marketta Ollintytär, död 1655, var en finländare som avrättades för häxeri. 

Hon var verksam som naturläkare, eller klok gumma. Det sades att hon brukade överföra sina patienters sjukdomar till sig själv. Hon anmäldes för trolldom av prästen Jakob Brenner, och ställdes inför rätta i Kronoby. Hon anklagades inte för att ha orsakat någons död, vilket annars var det vanliga, och gjorde hennes fall speciellt i Finland, där de som avrättades för häxeri normalt dömdes för att ha dödat eller skadat någon genom trolldom. Hon dömdes till döden för trolldom den 17 februari 1655. 

Vid sin avrättning såg hon sig omkring på de som kommit för att titta på, och då hon lade huvudet på stupstocken sade hon: "Låt inte denna synd dö med mig". Hon angav därefter flera av de närvarande kvinnorna för trolldom, bland dem Agnes Larsdotter, som Margareta kallade för en "arg trollkona" som hade förgjort Anna Hansdotter och en bonde. Det ledde vidare till processen mot Agnes Larsdotter. 

Österbotten var en trakt med ovanligt många häxprocesser i Finland: under 1650-talet hölls där femtio processer mot tjugo i övriga Finland, och tjugo av dess ägde rum i Pedersöre socken.

Referenser

 J. Qvist: Trolldoms- och häxprocesser i Pedersöre socken, 1938
 Nenonen, Marko ja Kervinen, Timo, Synnin palkka on kuolema. Suomalaiset noidat ja noitavainot 1500-1700-luvulla. Otava 1994. Toim. Anne-Riitta Isohella.
 https://www15.uta.fi//yky/arkisto/historia/noitanetti/ajat.html

Kvinnor
Födda 1600-talet
Avlidna 1655
Häxprocesser i Finland
Personer i Finland under 1600-talet
Personer som blivit avrättade under 1600-talet
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom bränning
Finländska botare
Personer som blivit avrättade av Finland
Georgius Johannis

Georgius Johannis, född 1534 i Bunkeflo socken, död 1599 i Björkebergs socken, var en svensk kyrkoherde i Björkebergs församling.

Biografi
Georgius Johannis föddes 1534 i Bunkeflo socken. Han blev 1567 kyrkoherde i Björkebergs församling, Björkebergs pastorat. Johannis plundrades av danskarna 1570. Han skrev under riksdagsbeslutet i Stockholm 25 januari 1571 och Uppsala mötes beslut 1593. Johannis avled 1599 i Björkebergs socken.

Familj
Johannis fick en son som blev officer och stupade 25 september 1598 vid slaget vid Stångebro.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1500-talet
Födda 1534
Avlidna 1599
Män
Personer från Bunkeflo socken
Anthologie de l'humour noir

Anthologie de l'humour noir, franska för Den svarta humorns antologi, är en skönlitterär antologi, sammanställd av André Breton åren 1935–1950. Breton försåg också boken med ett förord och presenterade varje författares bidrag. Många av bidragen finns i svensk översättning på skilda håll, men inte inom ramen för en antologi av detta slag. Några av författarna är inte alls översatta (år 2023).

Historik 
I mitten av 1930-talet började den franske surrealisten André Breton sätta samman en ytterst personlig och omfattande antologi med litterära texter på temat svart humor. Genom åren skulle den både utökas och minskas ner, sista gången 1950.

Uttrycket hämtade Breton från en halvsekelgammal intervju som romanförfattaren Joris-Karl Huysmans hade gjort med sig själv i veckotidningen Les Hommes d'aujourd'hui (nr 263/1885) under pseudonymen A. Meunier. Huysmans avslöjade där att han brukade tillsätta une pincée d'humour noir, en nypa svart humor, vid tillverkandet av en text, som en av flera ingredienser. Denne författare intar för övrigt en självklar plats i den svarta humorns antologi.

Anthologie de l'humour noir trycktes första gången den 10 juni 1940 av Éditions du Sagittaire i Paris, men blev förbjuden att distribueras (och därmed säljas och läsas) i januari 1941 av den nazivänliga Vichyregimens nyinrättade granskningsnämnd. Det dröjde till efter andra världskrigets slut innan bokhandlare kunde skylta med boken. 

Från början bidrog 40 författare med texter, huvudsakligen franskspråkiga, men med engelskspråkiga och tyskspråkiga inslag. Den omfattar texter från början av 1700-talet till mitten av 1900-talet. Otippade författare som de Sade, Nietzsche och Picasso blandas med något mer väntade namn som exempelvis Jarry, Apollinaire och Kafka. 

1950 lades de fyra sista författarna till – varav två kvinnor – tillsammans med filosofen Charles Fourier. Till tredje upplagan 1966 gjorde André Breton enbart en del textändringar och rättelser. Han hade kunnat lägga till fler författare, skrev han då i förordet – Oskar Panizza, Georges Darien, G.I. Gurdjieff, Eugène Ionesco och Joyce Mansour – men valde att avrunda projektet och låta det givna texturvalet bli en återspegling av sin epok (1935–1950).

Medverkande i kronologisk ordning

Utgåvor på andra språk 
 Antologia dello humour nero, en italiensk utgåva (Torino: Einaudi, 1970)
 Anthologie des Schwarzen Humors, en tysk utgåva i översättning av bland andra Rudolf Wittkopf och Paul Celan (Rogner & Bernhard, 1979)
 Anthology of Black Humour, en amerikansk utgåva (San Francisco: City Lights Books, 1997)

Referenser

Litteratur 
 André Breton: Anthologie de l'humour noir (Paris: Éditions du Sagittaire, 1940; ny utvidgad utgåva 1950; ny reviderad utgåva Paris:Jean-Jacques Pauvert, 1966)
 Mark Polizzotti: Introduction: Laughter in the Dark. Ingår i Anthology of Black Humour (1997)

Noter

Externa länkar 
 Anthologie de l'humour noir på svenska bibliotek. libris.kb.se
 Ett pressklipp från 1950 som Breton bevarade i sitt eget exemplar av antologin. andrebreton.fr

Skönlitteratur 1940
Skönlitteratur 1950
Skönlitteratur 1966
Antologier
Franskspråkig litteratur
Surrealism
Petrus Olavi

Prästen med samma namn på 1300-talet, se Petrus av Skänninge

Petrus Olavi, född i Västerlösa socken, död 1632 i Björkebergs socken, var en svensk kyrkoherde i Björkebergs församling.

Biografi
Petrus Olavi föddes på Dömestad i Västerlösa socken. Han var son till bonden därstädes. Olavi prästvigdes 8 juni 1611 till komminister i Västerlösa församling, Västerlösa pastorat och blev 1618 kyrkoherde i Björkebergs församling, Björkebergs pastorat. Han avled 1632 i Björkebergs socken.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1632
Män
Personer från Västerlösa socken
Outerbanks Entertainment

Outerbanks Entertainment är ett amerikanskt tv- och filmproduktionsföretag, grundat den 29 juni 1995 av manusförfattaren Kevin Williamson.

Företaget har sitt huvudkontor i Los Angeles, Kalifornien.

Dess namn är en hänvisning till Williamson ursprung i Oriental, North Carolina.

TV-produktion 
 1998–2003 – Dawsons Creek
 1999 – Wasteland
 2002 – Glory Days
 2007 – Hidden Palms
 2009 – The Vampire Diaries
 2011–2012 – The Secret Circle
 2013 – The Following
 2014 – Stalker

Referenser

Externa länkar

Amerikanska filmbolag
Företag i Kalifornien
Företag bildade 1995
Hasse Olsson (fotbollsspelare)

Hasse Olsson, född 15 november 1930, död 27 mars 2021, var en svensk fotbollsspelare, aktiv i Göteborgsklubben Gais. Han spelade även handboll på elitnivå, för KFUM Trollhättan och Trollhättans IF, och gjorde sex landskamper i handboll.

Biografi 
Olsson tog studentexamen i Vänersborg 1951 och studerade sedan vid lärarseminariet i Göteborg. Idrottskarriären inledde han i IFK Trollhättan, där hans far sedan tidigare var engagerad.

Fotbollskarriär 
Olsson gick 1952 till Gais, men bodde hela tiden kvar i Trollhättan, där han var lärare. För Gais spelade han sammanlagt 134 seriematcher och gjorde 44 mål, och var med och vann SM-guld med klubben säsongen 1953/1954. Han var en snabb högerytter som lär ha sprungit 100 meter på 11 sekunder blankt. Han gjorde ofta sina mål i stim: Mot Hammarby IF gjorde han 1955 fem mål i samma match, mot Lycksele IF i kvalet till allsvenskan 1956 gjorde han fyra, och mot Sandvikens IF 1956 gjorde han hela sex mål, varav fem i andra halvlek. Han lämnade Gais 1959, samma säsong som klubben åkte ur allsvenskan, och återvände till IFK Trollhättan som spelande tränare.

Olsson hade under sin tid i Gais även proffserbjudande från utlandet, men då han och hustrun Ulla väntade sitt första barn Bengt blev det inget av detta. Efter den aktiva karriären tränade han förutom IFK Trollhättan även Munkedals IF, Trollhättans IF, Trollhättans FK och Vänersborgs IF.

Handbollskarriär 
Parallellt med fotbollen var han en tongivande spelare i handbollslaget KFUM Trollhättan. Handbollskarriären avslutade han 1965, då han var med och kvalade till Allsvenskan med Trollhättans IF.

Landslagskarriär 
Olsson togs ut till svenska landslaget i fotboll några gånger, men fick endast sitta på bänken. Han togs en gång ut i pressens lag mot landslaget, och spelade totalt sex B-landskamper för Sverige (två mål). Inför VM 1958 var han med på det första VM-lägret i Como i mars. Han gjorde där det enda målet i en match mot Italien, men detta räknas inte som en officiell landskamp.

Han spelade även sex matcher för svenska handbollslandslaget (12 mål).

Källor 

Svenska fotbollsspelare
Svenska handbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Födda 1930
Avlidna 2021
Män
Svenska mästare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Handbollsspelare i Trollhättans IF
Chelsea Embankment

Chelsea Embankment är en gata och ett promenadstråk längs Themsens norra strand mellan Chelsea Bridge och Battersea Bridge. De byggdes mellan år 1871 och 1984 för att skydda flodbrädden mot översvämningar och samtidigt ge plats till en väg och en trottoar. Bygget omvandlade det pittoreska landskapet, som har skildrats av bland andra William Turner, till ett område med Joseph Bazalgettes vackra parker.

Granitmurarna ändrade Themsens lopp  från en naturlig flod till en omkring 200 meter bred kanal och parkerna dolde de avloppssystem som hade byggts för att minska sjukdomar och dålig lukt i området. Chelsea Embankment, som är cirka 1,6 kilometer lång, kostade £ att bygga och betecknas som en av tidens stora ingenjörsbedrifter. Den invigdes officiellt 9 maj 1874 av prins Alfred, drottning Victorias andre son.

Upprustningen av området gjorde att tomtpriserna steg och de gamla husen ersattes av nya i rött tegel. Den del av Chelsea Embankment som ligger mellan Battersea Bridge och Albert Bridge  kuturskyddades år 1969.

Källor

Chelsea
Ronny Brede Aase

Ronny Brede Aase, född 1986 i Førde kommun i Norge, är en norsk programledare och skådespelare. Han är mest känd som programledare för radioprogrammet P3morgen i NRK:s P3 tills programmet lades ned i december 2019.

Han har också lett Melodi Grand Prix, den norska upplagan av Melodifestivalen. år 2020 och 2021.

Den 20 juli 2021 meddelades det att Aase skulle börja vid Discovery networks kanal TV Norge.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1986
Levande personer
Norska TV-programledare
Norska skådespelare under 2000-talet
Personer från Sunnfjords kommun
Erkki Juhonpoika

Erkki Juhonpoika "Puujumala", död 1641, var en finländare som avrättades för häxeri. 

Han var bosatt i Kivikylä, Lapplands socken, Åbo län. Han var verksam som klok gubbe, och berömd i hela Finland för sina förmågor. Han uppgav sig vara 120 år gammal. 

Han ställdes inför rätta för trolldom första gången 1625. Han åtalades för att ha utövat illasinnad magi. Han frikändes dock i detta fall, vilket var vanligt i Finland. 

1640 ställdes han inför rätta en andra gång. En lång rad vittnesmål inkom om hans förmågor, och hur han hade förmågan att bota, men också hotat med att göra tvärtemot vid konflikt. 

Den 27 november 1641 dömde Åbo hovrätt honom till döden. Det angavs i domen att han var berömd och allmänt fruktad i hela Finland. 

Han var föremål för många legender. Trettio år efter sin död uppgavs att den för trolldom åtalade Matti Ristonpoika Mäski hade lärt sig sina förmågor från sin mor "Mäski-Maija", som i sin tur varit elev till Erkki Juhonpoika.

Referenser

 Nenonen, Marko ja Kervinen, Timo, Synnin palkka on kuolema. Suomalaiset noidat ja noitavainot 1500-1700-luvulla. Otava 1994. Toim. Anne-Riitta Isohella.
 https://www15.uta.fi//yky/arkisto/historia/noitanetti/ammatti.html#erkki

män
Födda 1600-talet
Avlidna 1641
Häxprocesser i Finland
Personer i Finland under 1600-talet
Personer som blivit avrättade under 1600-talet
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Antti Lieroinen

Antti Lieroinen, död 1643, var en finländare som avrättades för häxeri. 

Han föddes i Pieksämäki i byn Leppienjärvi och bosatte sig 1634 i byn Pihlainen i Keuruu. Han var verksam som klok gubbe och tillhörde Finlands mer berömda personer ur det yrket.

Han ställdes inför rätta för trolldom 1643. Han specialiserade sig på att återfinna stulna föremål, men anklagades för att också hota med att åsamka skada på magisk väg vid konflikt. Han dömdes som skyldig och avrättades. 

Hans fall tillhör de mer kända trolldomsmålen i Finland. Han var föremål för många legender långt efter sin död.

Referenser

 Nenonen, Marko ja Kervinen, Timo, Synnin palkka on kuolema. Suomalaiset noidat ja noitavainot 1500-1700-luvulla. Otava 1994. Toim. Anne-Riitta Isohella.
 https://www15.uta.fi//yky/arkisto/historia/noitanetti/ammatti.html#erkki

män
Födda 1600-talet
Avlidna 1643
Häxprocesser i Finland
Personer i Finland under 1600-talet
Personer som blivit avrättade under 1600-talet
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Finländska botare
Carl Ersson

Carl Ersson, född 24 augusti 1797 i Köpings landsförsamling, död 13 juni 1857 i Köpings landsförsamling, var rusthållare och riksdagsman. 

Carl Ersson var son till rusthållaren Erik Persson och Margareta Jonsdotter på Väster Vreta gård. Ersson övertog gården efter faderns död 1830 och var fjärdingsman och direktör i Åkerbo härads brandstodsbolag. Carl Ersson var riksdagsman i bondeståndet åren 1844-45, 1847-48, 1850-1851 och 1853-1854.  

Han var gift 1825 med Charlotta Garff, 1801-1891, med vilken hade 11 barn, däribland sonen Carl Erik Carlson, riksdagsman i första kammaren. Dottern Margareta Charlotta Carlsson (1826-1908) var gift med sin kusin, färgerifabrikören i Köping, Carl Erik Eriksson (1824-1869), vars sonson var Hugo Ericsson.  

Hans farbror, rusthållare Anders Persson i Dömsta, Bro församling, var riksdagsman i bondeståndet 1815 och 1817-1818.

Referenser 

Personer från Köpings socken, Västmanland
Födda 1797
Avlidna 1857
Män
Bondeståndets riksdagsledamöter