kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dendrocolaptes punctipectus

Dendrocolaptes punctipectus, "östlig randig trädklättrare", är en fågelart i familjen ugnfåglar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till randig trädklättrare (Dendrocolaptes sanctithomae) men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer i norra Colombia och nordvästra Venezuela (Zulia och norra Mérida). Den kategoriseras av IUCN som sårbar.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Ugnfåglar
Dendrocolaptes
Fåglar i neotropiska regionen
Cearáträdklättrare

Cearáträdklättrare (Xiphorhynchus atlanticus) är en fågelart i familjen ugnfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Cearáträdklättraren är en liten och slank trädklättrare med en tunn och något nedåtböjd näbb. Kroppen är rostbrun, kraftigt tecknad med droppformade fläckar på bröst, huvud och rygg. Den skiljs från mindre trädklättrare genom suddiga streck på buken och olivgult ögonbrynsstreck, på strupen och i en ring runt ögat.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i nordöstra Brasilien ifrån Ceará och Paraíba till Alagoas. Den betraktades tidigare som underart till mindre trädklättrare (Xiphorhynchus fuscus) och vissa gör det fortfarande. Studier visar dock att den är morfologiskt, genetiskt och lätesmässigt distinkt och urskiljs därför allt oftare som egen art.

Status 
Cearáträdklättraren tros ha en liten fragmenterad population uppskattad till endast mellan 5 000 och 11 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN klassar den som utrotningshotad, placerad i kategorin sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugnfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Arsizio

Arsizio kan syfta på:

Geografi

Italien 

 Busto Arsizio – en stad i provinsen Varese i Lombardiet

Schweiz 

 Brusino Arsizio, ort och kommun, Ticino,
Heavy Rock Radio

Heavy Rock Radio är ett studioalbum av det norska heavy metal-bandet Jorn och gavs ut 2016 av skivbolaget Frontiers Records. Albumet består av cover-versioner av låtar som har inspirerat Jørn Lande. Jorn har tidigare lanserat cover-album. 2007 kom albumet Unlocking the Past med cover-versioner av låtar med bland annat Deep Purple, Black Sabbath, Thin Lizzy, Whitesnake och Kiss. 2010 kom albumet Dio, en hyllning till Ronnie James Dio med cover-versioner av låtar av Dio, Black Sabbath och Rainbow.

Låtlista
 "I Know There's Something Going On" (Russ Ballard) (Frida-cover) – 4:55
 "Running Up That Hill" (Kate Bush) (Kate Bush-cover) – 5:04
 "Rev on the Red Line" (Lou Gramm/Al Greenwood) (Foreigner-cover) – 3:56
 "You're the Voice" (Andy Qunta/Keith Reid/Maggie Ryder/Chris Thompson) (John Farnham-cover) – 5:02
 "Live To Win" (Paul Stanley/Desmond Child/Andreas Carlsson) (Paul Stanley-cover) – 3:53
 "Don't Stop Believin'" (Jonathan Cain/Steve Perry/Neal Schon) (Journey-cover) – 4:41
 "Killer Queen" (Freddie Mercury) (Queen-cover) – 3:27
 "Hotel California" (Don Felder/Don Henley/Glenn Frey) (Eagles-cover) – 6:31
 "Rainbow in the Dark" (Ronnie James Dio/Vinny Appice/Jimmy Bain/Vivian Campbell) (Dio-cover) – 5:00
 "The Final Frontier" (Adrian Smith/Steve Harris) (Iron Maiden-cover) – 5:52
 "Stormbringer" (Ritchie Blackmore/David Coverdale) (Deep Purple-cover) – 3:56
 "Die Young" (Ronnie James Dio/Tony Iommi/Geezer Butler/Bill Ward) (Black Sabbath-cover) – 5:12

Bonusspår på Japan-utgåvan
 "I Don't Know" (Ozzy Osbourne/Randy Rhoads/Bob Daisley) (Ozzy Osbourne-cover) – 5:08

Medverkande
Musiker (Jorn-medlemmar)
 Jørn Lande – sång
 Trond Holter – sologitarr
 Alessandro Del Vecchio – keyboard 
 Francesco Jovino – trummor
 Thomas Bekkevold – basgitarr

Bidragande musiker
 Lasse Jensen – keyboard (spår 9)
 Sid Ringsby – basgitarr (spår 11)
 Tore Moren – gitarr (spår 9)
 Jørn Viggo Lofstad – gitarr (spår 11)
 Willy Bendiksen – trummor (spår 9, 11)
 Nic Angileri – basgitarr (spår 9)
 Jimmy Iversen – gitarr (spår 9)

Produktion
 Jørn Lande – producent
 Trond Holter – ljudmix
 Tommy Hansen – ljudmix (spår 9, 11)
 Stan-W Decker – omslagsdesign, omslagskonst

Referenser

Externa länkar
 Heavy Rock Radio på Encyclopaedia Metallum

Musikalbum 2016
Norska metalalbum
Anton Hess

Anton Heinrich Hess, född den 20 augusti 1838 i München, död där den 11 april 1909, var en tysk bildhuggare. Han var son till Heinrich Maria von Hess.

Hess var från 1875 professor vid Konstindustriskolan i sin hemstad. Han utförde framför allt en del porträtt- och gravvårdsskulptur (bland annat Knorrmonumentet på Münchens gamla kyrkogård).

Källor 

  

Tyska skulptörer under 1800-talet
Personer från München
Födda 1838
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Julius Knorr

Julius Knorr kan syfta på:

 Julius Knorr (1807–1861), tysk pianopedagog
 Julius Knorr (1826–1881), tysk tidningsförläggare och politiker
 Julius Heinrich Knorr (död 1865), tysk-brasiliansk journalist
Dansen går

Dansen går (engelska: Swing Time) är en amerikansk musikalisk komedifilm från 1936 i regi av George Stevens. I huvudrollerna ses Fred Astaire och Ginger Rogers, i övriga roller märks Helen Broderick, Victor Moore, Betty Furness, Eric Blore och Georges Metaxa.

Handling 
John "Lucky" Garnett (Fred Astaire) är en spelare och dansare. Han ska gifta sig med Margaret (Betty Furness), men hans vänner sinkar honom på väg till bröllopet och han anländer försent. Margarets far vill ställa in bröllopet, något Lucky är ovetande om. Hans vänner slår vad med honom om att han inte kommer att gifta sig, han går med på vadet, och förlorar. Margarets far beordrar därefter Lucky att tjäna in 25 000 dollar för att bevisa att han har goda intentioner.

Lucky och vännen "Pop" Cardetti (Victor Moore) liftar då till New York och traskar panka runt på stan. De stöter på Penny (Ginger Rogers), en dansinstruktör, som de följer efter till hennes arbete på en dansstudio efter ett missförstånd. Där får Lucky en danslektion och efter ytterligare förvecklingar ordnar Pennys chef, Mr. Gordon (Eric Blore), det så att de får gå på en audition tillsammans.

Rollista i urval 
 Fred Astaire - John "Lucky" Garnett
 Ginger Rogers - Penelope "Penny" Carroll
 Victor Moore - Edwin "Pop" Cardetti
 Eric Blore - Mr. Gordon
 Helen Broderick - Mabel Anderson
 Betty Furness - Margaret Watson
 Georges Metaxa - Ricardo Romero
 Landers Stevens - domare Watson

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1936
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska romantikfilmer
Blackface minstrel-shower och filmer
Filmer från RKO Pictures
Filmer bevarade i National Film Registry
Storsandberget

Storsandberget (umesamiska Sáddárebuavđđa) är ett litet lågfjäll inom Arvidsjaurs kommun, Norrbottens län, cirka 13 kilometer nordväst om Glommersträsk. Det har en kalfjällsliknande topp som når drygt 600 meter över havet. Bergets topp har böljande hedmarker 
med spridda gamla granar och vindpinade tallar. Trots bergets östliga läge i länet får besökaren en påtaglig fjällhedskänsla.

Referenser 

Berg i Lappland
Naturreservat i Arvidsjaurs kommun
Naturskyddsområden bildade 2013
Moonlight (film)

Moonlight är en amerikansk dramafilm från 2016, skriven och regisserad av Barry Jenkins, baserad på pjäsen In Moonlight Black Boys Look Blue av Tarell Alvin McCraney. I filmen medverkar Trevante Rhodes, André Holland, Janelle Monáe, Ashton Sanders, Jharrel Jerome, Naomie Harris och Mahershala Ali.

Filmen hade världspremiär på Telluride Film Festival den 2 september 2016 och biopremiär i USA den 21 oktober samma år. I Sverige hade filmen biopremiär den 10 februari 2017.

Handling 
Moonlight är uppdelad i tre delar av huvudkaraktären Chirons liv. I första delen handlar det om Chirons barndom. Chiron växer upp i ett fattigt område i Miami med sin missbrukande mamma. Chiron, som 10 år gammal, kallas "Little" lär känna Juan som är knarklangare. I andra delen handlar det om tonåringen Chiron. Chiron blir kär i sin jämnåriga barndomsvän Kevin. I skolan blir Chiron mobbad, och när han ger igen mot sin värsta plågoande blir påföljden ungdomsfängelse. I den tredje delen går Chiron under smeknamnet "Black" och är i tjugoårsåldern. Han är nu knarklangare i Atlanta, men återvänder till Miami för att åter ta kontakt med Kevin som nu arbetar som kock.

Rollista 
 Trevante Rhodes – Chiron som vuxen / "Black"
 Ashton Sanders – Chiron som tonåring
 Alex R. Hibbert – Chiron som barn / "Little"
 André Holland – Kevin som vuxen
 Jharrel Jerome – Kevin som tonåring
 Jaden Piner – Kevin som barn
 Janelle Monáe – Teresa
 Naomie Harris – Paula
 Mahershala Ali – Juan
 Patrick Decile – Terrel

Mottagande 
Filmen har fått en hel del rosade recensioner från kritiker och betraktas som en av de bästa filmerna från 2016. Moonlight möttes av oerhört positiva recensioner av kritiker, särskilt för skådespeleriet, regin, manuset, fotografin, ämnet och musiken. 

Vid Oscarsgalan 2017 belönades filmen med tre Oscars för Bästa film, Bästa manliga biroll till Mahershala Ali, och Bästa manus efter förlaga, och nominerades även för Bästa regi, Bästa kvinnliga biroll till Naomie Harris, Bästa filmmusik, Bästa foto och Bästa klippning. Vid Golden Globe-galan 2017 belönades filmen med Bästa film (drama) och var nominerad till fem andra priser. Vid BAFTA-galan 2017 var filmen nominerad till fyra priser, bland annat för Bästa film. Moonlight var också nominerad till en Guldbagge i kategorin Bästa utländska film 2018.

På Rotten Tomatoes har filmen ett medelbetyg på 98% baserat på recensioner. På Metacritic har filmen genomsnittsbetyget 99 av 100 baserat på recensioner.

Referenser

Externa länkar 
  
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2016
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på pjäser
Miami på film
HBTQ-relaterad film
Oscar för bästa film
Filmer vars manusförfattare belönades med Oscar för bästa manus efter förlaga
Golden Globe Award för bästa film – drama
Filmer om mobbning
Projekt HBTQI
Guldbaggenominerade
Linda Sarsour

Linda Sarsour, född 1980 i Brooklyn i New York, är en amerikansk aktivist och verkställande direktör för Arab American Association of New York.

Politisk aktivism 
Hon arbetade för att uppnå erkännande av muslimska högtider i New Yorks offentliga skolor, som nu stänger för Eid al-fitr och Eid al-adha. I presidentvalet i USA 2016 stöttade hon Bernie Sanders. Sarsour var en av huvudarrangörerna bakom Women's March on Washington, som hölls den 21 januari 2017. Efter marschen blev hon attackerad med islamofobi på sociala medier, vilket ledde till att hashtagen #IMarchWithLinda började trenda på Twitter.

Privatliv 
Hennes föräldrar är palestinska immigranter. Sarsour gifte sig när hon var 17 år som en del av ett arrangerat äktenskap. Hon fick tre barn innan hon fyllde 25 år och bor för närvarande (2011) i Bay Ridge i Brooklyn.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Arab American Association of New York
 The Linda Sarsour Show
 C-SPAN-videoklipp av Linda Sarsour 

Personer inom islam i USA
Amerikanska aktivister
Levande personer
Födda 1980
Kvinnor
Personer från Brooklyn
Alumner från Brooklyn College
Tarabai Bhosale

Tarabai Bhosale, född 1675, död 9 december 1761, var en indisk drottning (maharani) och regent. Hon var gift med kung (maharai) Rajaram Chhatrapati av Marathariket och regent för sin son kung Shivaji II från 1700 till 1708. Hon är känd för sitt försvar av Marathariket mot Mogulrikets erövringsförsök.

Biografi
Tarabai var dotter till generalen Hambirrao Mohite och kusin till kronprins Rajaram. Hon gifte sig med sin kusin, som besteg tronen som Rajaram I efter sin brors död i fångenskap i Mogulriket 1689. När Rajaram I avled i mars 1700 utropade hon deras fyra år gamla son till hans efterträdare som Shivaji II. På grund av sonens omyndighet tog hon över styrelsen som regent. Vid denna tid befann sig Marathariket i nästan ständig kamp mot det muslimska Mogulriket under Aurangzeb.

Fiktion
Hon figurerar i den indiska tv-serien Peshwa Bajirao (2017).

Referenser 

 

Kvinnor
Födda 1675
Avlidna 1761
Personer i Indien under 1700-talet
Kvinnliga regenter under 1700-talet
Mixed dubbel vid Australiska öppna 2017

Mixed dubbel-turneringen vid Australiska öppna 2017 spelades mellan 20 och 29 januari.

Seedning 
  Bethanie Mattek-Sands /  Mike Bryan (Andra omgången, drog sig ur))
  Sania Mirza /  Ivan Dodig (Final)
  Andrea Hlaváčková /  Édouard Roger-Vasselin (Första omgången)
  Chan Hao-ching /  Max Mirnyj (Första omgången)
  Chan Yung-jan /  Łukasz Kubot (Andra omgången)
  Kateřina Siniaková /  Bruno Soares (Andra omgången, drog sig ur)
  Lucie Hradecká /  Radek Štěpánek (Första omgången)
  Barbora Krejčíková /  Rajeev Ram (Första omgången)

Matcher 
Teckenförklaring
 WC = Wild card
 w/o = Walk over
 r = Uppgivet (retired)

Övre halvan

Nedre halvan

Finaler 

Australiska öppna 2017
Daria Saville

Daria "Dasha" Saville, född  Darja Aleksejevna Gavrilova () 5 mars 1994, är en ryskfödd australisk tennisspelare. Hon representerade Ryssland till 2015, varefter hon flyttade till Australien och blev medborgare där. Hon har vunnit en  WTA-dubbeltitel samt fyra singles titlar och två dubbeltitlar på ITF-touren. Den första februari 2016 nådde hon plats 33 på singelrankingen. Under karriären har hon vunnit över flera topp tio-spelare, spelare rankade bland de tio bästa i världen, däribland Maria Sharapova, Ana Ivanovic, Angelique Kerber och Petra Kvitová.

Karriär

2014 
Gavrilova fick ett internationellt wildcard till Australiska öppna och tog sig till final efter att ha slagit ut toppseedade Olivia Rogowska i semifinalen. I finalen vann hon över Arina Rodionova i raka set.

Privatliv
Daria Saville gifte sig 2021 med tennisspelaren Luke Saville och antog därmed officiellt hans efternamn; han hade tidigare påverkat henne i beslutet att bli australisk medborgare. Liksom Saville är även hans hustru en Carlton-supporter i den australiska fotbollsligan (AFL).

Externa länkar

Källor  

Födda 1994
Levande personer
Ryska tennisspelare
Kvinnor
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Australien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2016
Kleitus av Dardanien

Kleitus (albanska: Kleitusi,  var kung över dardanerna från 335 f.Kr. till 295 f.Kr. Han var son till Bardylis och far till Bardylis d.y..

Källor

Illyriens regenter
Män
Regenter under 300-talet f.Kr.
Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 200-talet f.Kr.
Bardylis den yngre

Bardylis (albanska: Bardhyli),  var kung över dardanerna från 295 f.Kr. till 290 f.Kr.. Han efterträdde sin far Kleitus.

Källor

Illyriens regenter
Män
Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 200-talet f.Kr.
Studio (byggnad)

Studio är en byggnad på Nordenskiöldsgatan 14 på Universitetsholmen vid hamninloppet i Malmö, invigd 14 oktober 2016.

Studio är en byggnad ritad av Schmidt Hammer Lassen och Temagruppen Sverige och utvecklad av Skanska att, granne med bland annat Malmö universitet, Sveriges Television och Media Evolution City, vara en kreativ mötesplats för en blandning av olika mindre företag, verksamheter och personer. Byggnaden är på cirka 25 000 kvadratmeter fördelat på 14 våningar, varav de fyra översta våningarna hyser Story Hotels 95 hotellrum och skybar med stor utomhusterrass. De tre temana för byggnaden sammanfattas av Skanska som "Work, Stay, Play" och byggnaden innehåller kontorslokaler/-hotell, en mängd möteslokaler i Studio Meetingpoint med olika aktiviteter och offentliga debatter, utställningsytor delvis i samverkan med Moderna museet Malmö, restauranger och butiker. Det finns även en black box-teater.

Referenser
Sydsvenskan 13 oktober 2016, "Nu öppnar Studio – följ med på en rundtur genom huset"
Yimby 21 oktober 2016, "Studio – ett till höghus med skybar"
Temagruppen, "Studio, Malmö"
Schmidt Hammer Lassen, "Studio Malmö"

Noter

Externa länkar
Studios webbplats

Byggnader och anläggningar i Malmö
Byggnader invigda under 2000-talet
Skanska
Teatrar i Malmö
Milan Neralić

Milan Neralić, född 26 februari 1875 i Slunj, död 17 februari 1918, var en österrikisk fäktare.
Neralić blev olympisk bronsmedaljör i sabel vid sommarspelen 1900 i Paris.

Källor 

Österrikiska fäktare
Österrikiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1900
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1900 från Österrike
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1900
Födda 1875
Avlidna 1918
Män
Personer från Karlovacs län
Nestle (olika betydelser)

Nestle är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Eberhard Nestle (1851–1913), tysk teolog och orientalist
 Erwin Nestle (1883–1972),  tysk teolog och klassisk filolog
 Fritz Nestle (1930–2015), tysk matematiker
 Heinrich Nestle (1814–1890), tysk-schweizisk industriman
 Joan Nestle (född 1940), amerikansk författare
 Marion Nestle (född 1936), amerikansk näringsforskare
 Walter Nestle (1902–1945), tysk klassisk filolog
 Wilhelm Nestle (1865–1959), tysk klassisk filolog

Se även 
 Nestlé, schweiziskt livsmedelsföretag
Konrad Pellikan

Konrad Pellikan (eller Pellicanus, latinisering av Kürsner), född den 9 januari 1478 i Rufach i Elsass, död den 5 april 1556 i Zürich, var en tysk teolog under reformationstiden. Han var systerson till Jodocus Gallus, morbror till Conrad Lycosthenes och svåger till Johannes Fries.

Pellikan inträdde 1493 i hemstadens minoritkloster för att fortsätta de studier, som fattigdomen tvungit honom att avbryta. Särskilt ägnade han sig åt hebreiska språkstudier och utgav Tysklands första hebreiska grammatik: De modo legendi et intelligendi hebraeum (1504). I Basel, där han med värme omfattat lutherska idéer, skyddades han av rådet mot förföljelser och anställdes som professor i teologi 1523. Ett par år senare kallades han som professor i grekiska och hebreiska till Zürich, där han höll exegetiska föreläsningar och troget verkade till sin död. Upplysande för tidsförhållandena är hans självbiografi, Chronicon Conradi Pellicani Rubeaquensis ad filium et nepotes (1544; till universitetets i Tübingen fjärde sekularfest utgiven av Bernhard Riggenbach, Basel 1877).

Källor 

  

Reformatorer
Födda 1478
Avlidna 1556
Män
Prognathodon

Prognathodon var ett släkte mosasaurier som levde under Krita. Namnet betyder "tand ur framkäken". Den är känd för sina robusta drag och den stora variationen i storlek och till viss del utseende som kan ses i dess arter. Dess kvarlevor har påträffats världen över och är kända från Afrika, Europa (inklusive Sverige), Mellanöstern, Nya Zeeland, Ryssland och Nordamerika.

Beskrivning och paleobiologi 

Prognathodon var en mellanstor eller stor mosasaurie beroende på vilken art man kollar på. Den största arten, P. currii kunde möjligen nå storlekar på över 9 meter med en enorm skalle samtidigt som de minsta, såsom P. hashimi eller P. hudae knappt kom över 5 meter. Dess massiva skalle var proportiornerligt större mot kroppen än hos många andra mosasaurier och den hade beniga ringar runt sina ögonhålor vilket indikerar att den levde, eller regelbundet dök till, djupa vatten då sådana ben skyddar ögat vid högt tryck. Dess tänder liknar de hos de triassiska placodonterna och till viss del den relativt närbesläktade Globidens vilket indikerar att Prognathodon livnärde sig på organismer med hårda skal såsom havsköldpaddor och kräftdjur men den kunde troligen även äta kritperiodens stora fiskar vid behov.

Diet 
Ett fossil av "Prognathodon" kianda, en art som troligen egentligen inte borde tillhöra släktet Prognathodon, har bevarat maginnehåll som innehåller kvarlevor av minst tre mosasauriearter, inklusive dess egen. Detta visar att Prognathodon även kan ha jagat andra mosasaurier samt att den kunde vara kannibal.

Klassificering och arter 
Prognathodon klassificeras som en mosasaurie inom underfamiljen Mosasaurinae. Den klassificeras även ibland in i ett tribus i underfamiljen, ibland som en medlem av Globidensini (som även innehåller Globidens och Carinodens, två mosasaurier med ännu mer trubbiga tänder) och ibland som en medlem av dess egen Prognathodonini.

Arter 
Prognathodon är en väldigt artrik mosasaurie, med 11 i nuläget giltiga och erkända arter. Det finns ytterligare arter, däribland "P". kianda och "P". rapax men dessas placering i släktet Prognathodon är tveksam. P. lutugini sågs länge som ett eget släkte, "Dollosaurus", men synonymiserades med Prognathodon då likheterna mellan släktena var överväldigande.

Källhänvisningar
Gråbrödraklostret i Lund

Gråbrödraklostret, eller Franciskanerkonventet Sankta Katarina, var ett franciskanerkonvent i Lund, som grundades 1238.

Franciskanerorden grundades 1223 av Franciskus av Assissi. Ordensdräkten är grå, därav namnet gråbröder. Orden var, liksom dominikanorden, en tiggarorden, vilket innebar att gråbröderna skulle följa ett fromhetsideal, som innebar att följa Kristus genom försakelse och fattigdom och ägna sig åt själavård och predikan.

Gråbrödrakonventet i Lund var en stor anläggning mot Stora Gråbrödersgatan, med en kyrka längs med Klostergatan. Klosterkyrkan invigdes 1276 av biskop Tyge II av Aarhus, eftersom Lund saknade egen biskop då. Kyrkan byggdes om på 1300-talet till en tegelkyrka, som fick en planlösning som invändigt påminner om franciskanernas ursprungliga klosterkyrka. Efter en eldsvåda byggde en ny kyrka, som invigdes 1383. Klostergatan gick då något söder om sitt nuvarande läge, så kyrkan stod över mer än hälften av den nuvarande Klostergatan. 

År 1432 inrättades ett Studium Generale i Lund, den medeltida benämningen på universitet, vilken var den första högskolan i Norden. 
Studierna bestod av föreläsningar, repetitioner av det man lyssnat på, samt disputationer. Undervisningen inleddes år 1438 och bedrevs troligen fram till reformationen i Danmark 1536, men nästan inget är längre känt om verksamheten vid läroanstalten.

I samband med reformationen drevs gråbröderna bort och kloster och kyrka raserades.

Källor
 

Franciskankloster
Medeltida kyrkor i Lund
Tidigare kloster i Sverige
Tidigare kloster i Danmark
Kloster i Lund
Lunds historia
Lunds stadskärna
Danmark under 1200-talet
1238
Mario Pomilio

Mario Pomilio, född 14 januari 1921 i Orsogna, död 3 april 1990 i Neapel, var en italiensk journalist och författare.

Utmärkelser

Mario Pomilio vann Stregapriset (1983) för Il Natale del 1833 (Rusconi), Premio Campiello (1965) för La compromissione, och i Frankrike, Prix du Meilleur livre étranger (1977) för Den femte Evangelium (It. Il Quinto Evangelio).

Bibliografi i urval

L'uccello nella cupola, Milano, Bompiani, 1954, Premio Marzotto “opera prima”, 1954;
Il testimone, Milano, Massimo, 1956, Premio Napoli, 1956;
Il nuovo corso, Milano, Bompiani, 1959, Premio Napoli 1959 ex-aequo;
La compromissione, Firenze, Vallecchi, 1965, Premio Campiello, 1965;
Contestazione, Milano: Rizzoli
Il cimitero cinese, Milano, Rizzoli, 1969;
Il quinto evangelista, Milano, Rusconi, 1974, Premio Flaiano, 1974;
Il quinto evangelio, Milano, Rusconi, 1975, Premio Napoli, 1975
Il cane sull'Etna, frammenti d'una enciclopedia del dissesto, Milano, Rusconi, 1978;
Scritti cristiani, Milano, Rusconi, 1979;
La formazione critico-estetica di Pirandello, L'Aquila, M. Ferri, 1980;
Opere saggistiche di Mario Pomilio, L'Aquila, M. Ferri, 1980;
Il Natale del 1833, Roma, Gabriele et Mariateresa Benincasa, 1983, Premio Strega og Premio Fiuggi 1983;
Edoardo Scarfoglio, Napoli, Guida, 1989;
Una lapide in via del Babuino, Milano, Rizzoli, 1991;
Emblemi, poesie 1949-1953, Napoli, Cronopio, 2000;
Abruzzo la terra dei santi poveri, raccolta di scritti abruzzesi, L'Aquila, Ufficio stampa del Consiglio regionale dell'Abruzzo, 1997.

Källor 
 Portal med italienska biografiska lexikon, läst 22 december 2017.
, läst 22 december 2017.

Män
Födda 1921
Avlidna 1990
Italienska författare
Alumner från universitetet i Pisa