kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
S/S Chapman

S/S Chapman var en skonertriggad hjulångare med järnskrov som byggdes vid Motala varv i Norrköping 1858. Hon hade en längd av 61,25 meter och en bredd av 8 meter. Maskinstyrkan var på 180 indikerade hästkrafter och dräktigheten var på 438 registerton.

Chapman hade en ovanlig konstruktion med ett roder även i fören. Hon beställdes av Gefle Ångfartygsbolag och kom 1858-1898 att gå på traden Stockholm-Gävle. Vissa år kom hon dock att gå sträckan Köpenhamn-Örnsköldsvik och 1867 gick hon på rutten Göteborg-Stockholm-Gävle. 1869 byggdes Chapman om på Södra varvet i Stockholm och skovelhjulen ersattes då av dubbla propellrar. Samtidigt byttes ångmaskinen mot en modernare om 480 indikerade hästkrafter. Fartyget såldes 1873 till F. von Südow och kort därefter till Ångfartygs AB Union med som huvudägare André Oscar Wallenberg och fortsatte att trafikera linjen Göteborg-Stockholm-Norrland. 1886 övertogs Chapman av Ångfartygsbolaget Södra Sverige men fortsatte att trafikera samma rutt. 1901 såldes hon till Stockholms Transport- och Bogserings AB och byggdes i samband med det om till lastfartyg. 1902 förliste hon utanför Gotska Sandön.

Källor 
 Svensk kustsjöfart 1840-1940 - Passagerar- och lastångfartyg i annonserad linjefart under 100 år. Fartyg, rederier och linjer, Carl-Gunnar Olsson.

Fartyg byggda i Norrköping
Historiska svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1858
Alfie McCalmont

Alfie McCalmont, född 25 mars 2000, är en engelskfödd nordirländsk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Oldham Athletic på lån från Leeds United. Han representerar även det nordirländska landslaget.

Klubblagskarriär 
McCalmont är en produkt av Leeds Uniteds fotbollsakademi, dit han kom som skolpojke. Under säsongen 2018/2019 etablerade han sig i klubbens U23-lag, som under Carlos Corberáns ledning vann nationella Professional Development League.

Den 13 augusti 2019 gjorde McCalmont sin seniordebut för Leeds United med ett inhopp i ligacupsegern med 3–0 mot Salford City. Två veckor senare startade han på mittfältet mot Stoke City i samma tävling, men byttes ut i halvtid innan Leeds förlorade på straffar.

Landslagskarriär 
Den 19 september 2016 debuterade McCalmont för Nordirlands U17-lag med ett inhopp mot Spanien. Under 2017 och 2018 spelade han för U19-laget, och den 20 november 2018 gjorde han segermålet i en 3–2-match mot Kazakhstans U19-lag, vilket ledde till att han även togs ut i U21-laget. Under sommaren 2019 deltog han i det nordirländska a-landslagets träningsläger.

Den 5 september 2019 gjorde McCalmont sin seniordebut för Nordirland med ett inhopp i 60:e minuten i en träningsmatch mot Luxemburg.

Referenser

Noter 

Spelare i Leeds United FC
Spelare i Oldham Athletic AFC
Nordirländska fotbollsspelare
Män
Födda 2000
Levande personer
Gustav Gans zu Putlitz

Gustav Heinrich Gans von und zu Putlitz, född den 20 mars 1821 i Gross Pankow, Prignitz, död där den 5 september 1890, var en tysk vitterhetsidkare.

Gans zu Putlitz var 1863–1867 intendent vid hovteatern i Schwerin, därefter någon tid hovmarskalk hos kronprinsen av Tyskland och kallades 1873 till direktör för hovteatern i Karlsruhe. Han gjorde ett lyckligt grepp med sina sagocykler Was sich der Wald erzählt (1850; 50:e upplagan 1900; svenska översättningar "Hvad berättas i skogen?", 1852; "Skogens sagor", samma år) och Vergissmeinnicht (1853; 19:e upplagan 1890). En angenäm stämning råder i hans många lustspel, bland vilka bör anföras Spielt nicht mit dem Feuer! ("Lek inte med Amors pilar!", 1853) och Badekuren ("I Söderköping", 1854). Han författade dessutom skådespel i den högre stilen, romaner, noveller, en biografi över Immermann (2 band, 1870) med mera.  Gans zu Putlitz Ausgewählte Werke utgavs i 7 band 1872-88. Hans biografi skrevs av änkan, Elisabeth, född Königsmarck  (3 band, 1894).

Källor

Noter

Externa länkar

Tyska teaterchefer
Tyska grevar
Tyskt hovfolk
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyska författare under 1800-talet
Tyska politiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska romanförfattare
Tyskspråkiga romanförfattare
Tyska novellförfattare
Tyskspråkiga novellförfattare
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer från Brandenburg
Män
Födda 1821
Avlidna 1890
Ugglan
Döberitzer Heide

Döberitzer Heide är ett omkring 5.000 hektar stort område i Brandenburg i Tyskland. Området omfattar huvudsakligen det tidigare militära övningsområdet i Döberitz, som efter avmilitariseringen avsatts som naturreservat.

Naturreservatet inrättades 1997 som Sielmanns Naturlandschaft Döberitzer Heide, namngivet efter fotografen Heinz Sielmann. Området indelades i en inre Wildniskernzone ("viltreservat") och en yttre Naturerlebnis-Ringzone.

Historia 

Området var under lång tid militärt område och användes först av armén 1713 under Fredrik Vilhelm I av Preussens regering. År 1753 genomförde Fredrik II av Preussen en stor manöver med omkring 44 000 soldater i området. Döberitz militärförläggning grundades 1892 under kejsar Vilhelm II:s regering och åren 1903 till 1911 anlades Heerstrasse som direkt förbindelseväg mellan Berlins slott och Döberitz. 1910 öppnades även ett militärt flygfält. Under Olympiska sommarspelen 1936 i Berlin användes området för militära idrottstävlingar. I närbelägna Elstal låg OS-byn.

Efter andra världskriget användes området av Röda armén fram till 1991, vilket påverkade landskapet avsevärt. Efter att de sovjetiska trupperna lämnat Brandenburg efter Tysklands återförening kom Bundeswehr att i södra delen av området inrätta ett mindre övningsområde på omkring 550 hektar för förband stationerade i Berlin och Potsdam.

Att området använts militärt under lång tid har begränsat exploateringen, och skapat ett öppet landskap med hedar och torra sandytor. Många sällsynta arter har därför trivts i området. På grund av den stora mängden delvis odetonderad ammunition i området kom stora delar av området att spärras av för allmänheten.

Viltreservatet 
Viltreservatet är 1.860 hektar stort, omgärdas av elektriska stängsel och är inte tillgängligt för allmänheten. Där har satts ut djurarter som kronhjort, visent och Przewalskis häst. Djuren i reservatet lever i vilt tillstånd, utan utfodring.

I januari 2008 kom de första Przewalskis hästarna och i mars de första visenterna till Döbernitzer Heide. Under åren har sammanlagt 50 visenter satts ut i det fria och populationen 2019 var omkring 80 visenter, 24 Przewalsis hästar och omkring 90 kronhjortar.

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Döbernitzer Heide på tyskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 

 Sielmanns Naturlandschaft Döberitzer Heide på Heinz Sielmann Stiftungs webbplats
 Döberitzer Heide Naturschutz-Fördervereins Döberitzer Heides webbplats

Brandenburgs geografi
Visenter
Naturreservat i Tyskland
Dallgow-Döberitz
Potsdam
Giovanni Battista Caprara

Giovanni Battista Caprara Montecuccoli, född den 29 maj 1733 i Bologna, död den 21 juni 1810 i Paris, var en italiensk kardinal. Han tillhörde på mödernet samma släkt som Æneas Sylvius Caprara. 

Caprara blev 1801, efter att ha använts i åtskilliga diplomatiska uppdrag, påvlig legat hos franska republiken, med vilken han 1802 slöt ett konkordat. Som ärkebiskop av Milano krönte han 1805 Napoleon I till kung av Italien.

Källor 

 

 

Ärkebiskopar av Milano
Italienska kardinaler
Personer i Italien under 1700-talet
Personer i Italien under 1800-talet
Personer från Bologna
Födda 1733
Avlidna 1810
Män
Ugglan
Alumner från Universitetet La Sapienza
Arngrim på Bolmsö

Arngrim på Bolmsö var enligt sägen en nordisk bärsärk, som omtalas bland annat i Hervors saga. Arngrim var far till Angantyr och enligt sägen stamfar till den svenska kungasläkten Munsöätten.

Tirfingcykeln
Huvudartikel: Tirfingcykeln
Historien om Arngrim är en del av Tirfingcykeln, historien om det magiska svärdet Tirfing. Svafrlami, kungen av Gårdarike, överraskade en gång de två dvärgarna Dvalin och Dulin, men lät dem behålla livet mot att de smidde ett svärd till honom som skar genom järn lika som genom tyg, som inte rostade och som ledde till segrar i krig och tvekamp till den som svingade det. På avtalad tidpunkt kom Svafrlami tillbaka och hämtade svärdet. Dvärgarna gav honom svärdet, men när de skulle stänga in sig i berget svor de på att svärdet skulle bli en människas bane var gång det drogs ur slidan, att det skulle utföra tre nidingsdåd och att det skulle ända Svafrlamis liv.

Bärsärken Arngrim, som härjade i Österled, kom i kamp med Svafrlami. Arngrim högg armen av Svafrlami och tog svärdet Tirfing från honom och dödade honom med det. Han tog stort byte och bortförde kungens dotter Eyfura och drog hem till sin gård på Bolmsö. Med Eyfora fick Arngrim tolv söner. Den äldste var Angantyr, den näst äldste var Hjorvard, som friade till sveakungen Yngves dotter Ingeborg.. Ingeborg sa nej till honom och föredrog i stället en av kungens hirdmän, Hjalmar den hugstore. 

Hjorvard utmanade Hjalmar på envig på Samsø, där alla medverkande kämpar dödades. Innan han dog, hann Angantyr ge Hjalmar ett dödande sår med Tirfing.

Munsöätten
Källorna till stamtavlan för Munsöätten är oklara och motstridande. Angantyrs dotter Hervor var gift med Höfund och hade sönerna Heidrek och Angantyr. Heidrek omtalas som kung i Reidgotaland (goternas land) och har - från en etymologisk likhet - uppfattats som östgoternas kung Ermanarik, som dog år 376. Heidrek hade sönerna Angantyr och Hlod. Hlod skall ha blivit dödad i kamp mot sin bror då han ledde en här av hunner mot goterna.

Heidrek skall enligt Hervors saga ha varit farfar till Ivar Vidfamne, kung i Svitjod 655–695..

Källor

Noter

Tirfingcykeln
Sägner
Gesällvandring

Gesällvandring är en period, inklusive resor till fots, under vilken en gesäll förkovrar sig i sitt yrke genom att arbeta för olika mästare.

Gesällerna hade efter lärlingsperiodens slut och avlagt gesällprov utrustats med ett gesällbrev, motsvarande ett examensbevis. Gesällvandringen företogs av gesällerna såsom rörliga hantverkare, eller specialarbetare, efter läroperiodens avslutning, och förekom framför allt från senmedeltiden till början av industrialiseringen. Den var då en förutsättning för att uppnå ställning som mästare i ett skrå. Lärlingsutbildningen var förlagd hos en enskild mästare, och avsikten med gesällvandringen var för gesällen att göra sig förtrogen med andra och nya arbetsmetoder, andra orter, regioner och länder samt rent allmänt införskaffa livserfarenhet.  

Skråna höll ofta med enkel logi för gesällerna och förmedlade arbetstillfällen. Ofta bodde de i mästarens hushåll. Gesällerna var nästan alltid ogifta. Gesällvandringen varade normalt minst två år, men kunde ofta i praktiken vara hur länge som helst. En förutsättning för att kunna avsluta gesällvandringen var att bli mästare, och för det krävdes inte bara utan stadens skrå bedömde att det fanns utrymme för en hantverkare till inom yrket i staden. Det var därför vanligt att gesällen kunde avsluta sin gesällvandring när han fick möjlighet att gifta sig med en mästaränka och ta över den gamle mästarens verkstad.

Ett exempel
Georg Haupts gesällvandring varade minst fyra år, eventuellt sex år. Han begav sig efter sin lärlingstid ut på gesällvandring med kamraten Christopher Fürloh (omkring 1740–efter 1767). Från senast juni 1763 var gesällerna i Amsterdam och kom under 1764 till Paris. Där antas att Haupt arbetade på bland andra Simon Oebens verkstad 1767. Han reste därifrån med sin vän Elias Martin till London senhösten 1767 eller tidigt 1768. I London har han troligen arbetat på John Linnells verkstad tillsammans med Christian Fürloh och kan ha etablerat sig som självständig ebenist, eftersom där fanns en större frihet för yrkesutövande än i Frankrike, eller i Sverige. I juli 1769 utnämndes han till hovsnickare i kung Adolf Fredriks hov i Stockholm.

Källor
Förvaltningshistorisk ordbok
Hans Hagman: Lärlingar, gesäller och mästare – skråväsendet
Om Georg Haupt i Svenskt biografiskt lexikon
Fuhrlohg, Christopher på webbplatsen för British and Irish Furniture Makers Online

Externa länkar
Tyska vandringsgesäller: Tre år och en dag på vägen på svenska YLE den 23 juli 2016
Tyska gesäller i Bergeforsen – är på vandring i tre år i Sundsvalls Tidning den 24 augusti 2015

Utbildning
Resande
Skråväsen
Hantverksyrken
Äneas Sylvius Caprara

Äneas Sylvius Caprara, född den 16 november 1631 i Bologna, död den 3 februari 1701 i Wien, var en italiensk generalfältmarskalk i tysk tjänst. 

Caprara trädde tidigt i tyske kejsarens tjänst samt åtföljde sin kusin Montecuccoli på hans fälttåg och på hans resa till Sverige (1654). År 1674 blev han av Turenne slagen vid Rhen. Däremot stred han med framgång mot de upproriska i Ungern  och mot turkarna (1683–1686).

Noter

Källor 
 

Fältmarskalkar
Italienska militärer
Personer från Bologna
Födda 1631
Avlidna 1701
Män
Ugglan
Sju och en halv

Sju och en halv är ett italienskt kortspel som är besläktat med tjugoett och Black Jack. Till spelet används en traditionell italiensk kortlek med 40 kort, eller en vanlig fransk-engelsk kortlek, där 8:or, 9:or och 10:or tagits bort. 

Spelet går ut på att med ett eller flera kort uppnå poängvärdet 7,5 eller komma så nära som möjligt utan att överskrida detta tal. Essen är värda 1 poäng och nummerkorten lika många poäng som valören. Kungar, damer och knektar är värda 0,5 poäng, med undantag för ruter kung som kan ges vilket värde som helst.

Efter att insatserna gjorts får alla spelarna ett kort var. Varje spelare tittar på sitt kort och har att välja på att förklara sig nöjd eller begära ytterligare kort. Den spelare som är giv betalar tillbaka ett lika stort belopp som insatsen till de spelare som har bättre kort än given, och inkasserar insatsen från de spelare som har sämre. En spelare som uppnått 7,5 poäng på bara två kort vinner tillbaka dubbla insatsen.

Variant
Tio och en halv är en holländsk motsvarighet till sju och en halv. En standardkortlek med 52 kort används, och målet är att komma så nära 10,5 poäng som möjligt utan att överskrida detta tal.

Referenser

kortspel
hasardspel
Minori, Kampanien

Minori är en ort och kommun i provinsen Salerno i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Salerno
Pagani, Kampanien

Pagani är en ort och kommun i provinsen Salerno i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Salerno
Petina, Kampanien

Petina är en ort och kommun i provinsen Salerno i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Salerno
Terrassen i Sainte-Adresse

Terrassen i Sainte-Adresse () är en oljemålning av den franske impressionistiske konstnären Claude Monet från 1867. Den ingår i Metropolitan Museum of Arts samlingar i New York sedan 1967.

Monet tillbringade sommaren 1867 med sin släkt i Sainte-Adresse, en semesterort i hans hemtrakter i Normandie vid Engelska kanalen. I målningen syns Monets far, Adolphe, i ljus hatt i förgrunden samt tre andra släktingar. Monets relation till sin far var vid tillfället mycket spänd eftersom denne inte accepterade Monets relation med Camille Doncieux. I augusti samma år födde hon sonen Jean Monet; det dröjde dock till 1870 innan de gifte sig. Målningen ställdes ut på impressionisternas fjärde utställning 1879.

Terrassen i Sainte-Adresse är uppdelad i tre fält: himmel, hav och förgrund. Med sina lysande färger och starka konturer är målningen tydligt inspirerad av japanska träsnitt som var på modet på 1860-talet. Monet ägde ett exemplar av Katsushika Hokusais Sazai - de femhundras tempel, Rakan som ingick i serien 36 vyer av berget Fuji och vilken nu finns att beskåda i hans hem i Giverny.

Källor 

Metropolitan Museum of Arts webbplats

Målningar 1867
Målningar av Claude Monet
Målningar på Metropolitan Museum of Art
Målningar med motiv från Normandie
Marinmålningar
Polla, Kampanien

Polla är en ort och kommun i provinsen Salerno i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Salerno
Pontecagnano Faiano

är en kommun i provinsen Salerno i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Salerno
Trouville (olika betydelser)

Trouville kan avse:

Trouville – en kommun i departementet Seine-Maritime i regionen Normandie i Frankrike
Trouville-sur-Mer – en kommun i departementet Calvados i regionen Normandie i Frankrike
Trouville-la-Haule – en kommun i departementet Eure i regionen Normandie i norra Frankrike
Trouville, Värmdö kommun – en ort på Sandön i Stockholms skärgård
111 Herculis

111 Herculis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en misstänkt astrometrisk dubbelstjärna i den södra delen av stjärnbilden Herkules. Den har en skenbar magnitud på ca 4,34 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 35,4 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 92 ljusår (ca 19 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -45 km/s och kan komma så nära som 37 ljusår om 537 000 år.

Egenskaper
111 Herculis är en gul till vit jättestjärna av spektralklass A5 III även om Abt och Morell (1995) klassade den som en underjätte av spektralklass A3 IV. Den har en massa som är ca 2,4 solmassor, en radie, som baserat på en uppmätt vinkeldiameter 0,52 ± 0,02 mas, är ca 1,6 solradier och utsänder ca 13 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 900 K.

111 Herculis är en misstänkt variabel (VAR:), med visuell magnitud +4,36, som varierar utan någon fastställd amplitud eller periodicitet.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/111herculis

Stjärnbilden Herkules
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Vita jättar
Dubbelstjärnor
Misstänkta variabler
Manon van Rooijen

Manon van Rooijen, född 3 juli 1982 i Leerdam, är en nederländsk simmare.

Hon blev olympisk guldmedaljör på 4 × 100 meter frisim vid sommarspelen 2008 i Peking.

Källor 

Nederländska simmare
Nederländska olympiska guldmedaljörer
Nederländska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2008
Olympiska silvermedaljörer 2000
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Nederländerna
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Nederländerna
Födda 1982
Levande personer
Kvinnor
Idrottare i Miami Hurricanes
Alumner från University of Miami
Látra-Björg

Látra-Björg (Björg Einarsdóttir), född 1716, död 1784, var en isländsk skald. Hennes dikter beskrivs som ironiska och kraftfulla, och skildrar ofta människans kamp mot naturkrafterna. Hon var under sin samtid en berömdhet på Island. 

Ett minnesmärke till Látra-Björg invigdes på hennes födelseort i Stærra-Árskógi av Sigurdur Gudmundsson sommaren 2016. Romanen Bjargræð av Hermann Stefánsson från 2016 fokuserar på Látra-Björg.

Källor 

Födda 1716
Kvinnor
Avlidna 1784
Isländska poeter
Personer på Island under 1700-talet
32 Ophiuchi

32 Ophiuchi är en misstänkt variabel i Herkules stjärnbild. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Ormbärarens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns efter bytet av stjärnbild ofta med sin HD-beteckning, HD 154143.

Stjärnan har visuell magnitud +4,96 och varierar i amplitud med 0,09 magnituder utan någon fastställd periodicitet.

Referenser 

Stjärnbilden Herkules 
Röda jättar
Misstänkta variabler
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Otto von Kursell

Otto Gottlieb Konstantin von Kursell, född 27 november 1884 i Sankt Petersburg, död 30 augusti 1967 i München, var en balttysk porträttmålare, illustratör och nationalsocialistisk politiker. 

von Kursell är en balttysk adelssläkt.

Biografi
Otto von Kursell målade förutom porträtt även politiska propagandaverk och karikatyrer, bland annat Nieder mit dem Bolschewismus ("Ner med bolsjevismen"), som avbildar en man i kamp med en stor svart orm. 1919 gavs Revolutionäre Zeitgenossen ut av Verlag der Muenchener Graphischen Kunst- und Verlagsanstalt, med 40 karikatyrer av samtida politiker eller politiskt aktiva som Friedrich Ebert, Otto Landsberg, Tomáš Garrigue Masaryk, Karl Liebknecht och Rosa Luxemburg. 1921 gavs propagandapamfletten Totengräber Russlands ("Rysslands dödgrävare"), med antisemitiska karikatyrer av von Kursell (och verser av Dietrich Eckart, samt förord av Alfred Rosenberg), ut av Deutscher Volks-Verlag.

von Kursell och Alfred Rosenberg var bekanta med varandra sedan tidigare genom Rigas tekniska universitet, där Rosenberg hade ingått i den nationalistiska balttyska studentföreningen Corps Rubonia som även von Kursell hade kopplingar till. Tallinn-födde Rosenberg introducerade von Kursell för Dietrich Eckart vilket ledde till att von Kursell snart började bistå med illustrationer till Eckarts veckotidning Auf gut deutsch. Andra medlemmar i den balttyska Corps Rubonia-kretsen som var verksamma inom de tyska nationalsocialistiska leden var Max Erwin von Scheubner-Richter (som dog i Ölkällarkuppen 1923) och Arno Schickedanz, båda från Riga.

von Kursell gick med i NSDAP 1922 och blev 1923 medlem i SA-regementet i München. Som SA-medlem deltog han i Ölkällarkuppen den 9 november 1923. Mellan 1933 och 1936 var han medlem i presidentrådet för Rikskammaren för Bild och Form (Reichskammer der bildenden Künste) som lydde under Rikskulturkammaren. Dessförinnan hade han haft ett professorsarbete vid Universität der Künste i Berlin.

Den 30 januari 1936 befordrades von Kursell till SS-Obersturmbannführer. Han var även medlem i Baltenverband ("Baltiska förbandet") i Bayern och spelade även en framträdande roll i Baltischer Brüderschaft ("Baltiska brödraskapet"), en grupp influerad av mysticism där medlemmarna hade som gemensamt att de deltagit i striderna mot bolsjevikerna i Baltikum.

Bibliografi
 Revolutionäre Zeitgenossen (1919, Verlag der Muenchener Graphischen Kunst- und Verlagsanstalt)
 Totengräber Russlands (1921, Deutscher Volks-Verlag)

Se även
Klas Kursell
Jost Kursell

Referenser

Noter

Externa länkar
Otto von Kursell audiovis.nac.gov.pl

Födda 1884
Avlidna 1967
Män
Balttyskar
Personer från Sankt Petersburg
Tyska porträttmålare
49 Serpentis

49 Serpentis är en dubbelstjärna och misstänkt variabel i Herkules stjärnbild. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Ormens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns efter bytet av stjärnbild ofta med sin HD-beteckning, HD 145958.

Stjärnan har visuell magnitud +6,68 och varierar utan någon fastställd amplitud eller periodicitet.

Referenser 

Stjärnbilden Herkules 
Dubbelstjärnor
Huvudseriestjärnor klass G
Misstänkta variabler
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Lacey Nymeyer

Lacey Pearl Nymeyer, född 29 oktober 1985 i Tucson i Arizona, är en amerikansk simmare.

Nymeyer blev olympisk silvermedaljör på 4 × 100 meter frisim vid sommarspelen 2008 i Peking.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2008
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från USA
Födda 1985
Levande personer
Kvinnor
48 Serpentis

48 Serpentis, eller q Herculis, är en vit stjärna i huvudserien i Herkules stjärnbild. Trots sin Flamsteed-beteckning tillhör den inte Ormens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns efter bytet av stjärnbild ofta med sin Bayer-beteckning q Herculis eller HD-beteckning, HD 145647.

Stjärnan har visuell magnitud +6,08 och är svagt synlig för blotta ögat vid god seeing. Den befinner sig på ett avstånd av ungefär 405 ljusår.

Referenser 

Stjärnbilden Herkules 
Huvudseriestjärnor klass A
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Bayerobjekt