kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anjoman Horriyyat Nsevan

Anjoman Horriyyat Nsevan ("Föreningen För Kvinnors Frihet") var en persisk organisation för kvinnors rättigheter, grundad 1907.

Bakgrund
Under rörelsen för den Konstitutionella revolutionen i Persien 1905–1911 bildades en mängd hemliga politiska klubbar och föreningar i Persien, av den intellektuella elit som ingick i den konstitutionella reformrörelsen. Dessa föreningar diskuterade och debatterade en modernisering av samhället i Iran, och bland de saker som diskuterades var kvinnans ställning.

Historik
Med undantag för religiösa minoriteter och en liten klick västinfluerade intellektuella levde en stor del av kvinnorna i Persien vid denna tid isolerade från det offentliga samhället i ett könssegregerat haremsliv. 

Anjoman Horriyyat Nsevan bestod av både män och kvinnor, och dess syfte var inte enbart att diskutera frågor om kvinnans ställning, utan att över huvud taget vänja kvinnor vid att diskutera med och hålla tal inför män, vilket skulle vara nödvändigt om kvinnor i framtiden skulle lämna haremslivet och delta i samhällslivet. Endast kvinnor fick hålla tal i föreningen, men även män deltog i diskussionerna. Detta var inte formellt förbjudet men mycket kontroversiellt i en tid och kultur när kvinnor normalt inte fick träffa och umgås med män utanför familjen, särskilt inte inom medel- och överklassen. 

Mötena hölls i hemlighet och ingen fick delta i dem ensam, endast i sällskap av familjemedlemmar. Rörelsen förespråkade att kvinnor borde lämna haremet och delta i det offentliga livet, och få rösträtt när väl ett parlamentariskt system hade införts i Persien. 

Bland dess medlemmar nämns: Mirza Baji Khanum, Navab Samii, Sedigheh Dolatabadi, Mireh Khanum, Golin Khanum Aghgar, Afsar Saltanah, Shamsolmuluk Joyurkalam, Afandiyeh Khanum, Zandokht Shirazi och prinsessorna Eftekhar al-Saltanah och Taj al-Saltanah.

Efterspel
Gruppen var illegal och informell, då politiska föreningar inte var tillåtna i Persien före införandet av ett parlament 1911. Det hade varit den Konstitutionella rörelsens mål, men sedan det var uppnått inkluderades inte kvinnlig rösträtt i det nya systemet. En av rörelsens medlemmar, prinsessan Taj al-Saltanah, ledde vid ett tillfälle en protestmarsch av kvinnor till parlamentet. En del reformer inträffade, så som grundandet av skolor för flickor, men haremslivet upphävdes inte, och någon kvinnlig rösträtt infördes inte. Den persiska kvinnorörelsen, som kände besvikelse över detta, organiserade sig så småningom i offentliga kvinnoföreningar, främst Jam'iyat-e Nesvan-e Vatankhah.

Referenser

1907 i Europa
Organisationer bildade 1907
Kvinnoorganisationer i Iran
Iran under 1900-talet (decennium)
Myrhorod

Myrhorod ( ; , Mirgorod) är en stad i Poltava oblast i centrala Ukraina. Staden är belägen intill floden Chorol, cirka 79 kilometer nordväst om Poltava. Myrhorod beräknades ha 37 886 invånare i januari 2022.

Historia 
Myrhorod grundades i mitten av 1500-talet och år 1575 fick den status som center för kosackregemente av Polens kung Stefan Batory. Till följd av Myrhorodregementets deltagande i kosackupproret åren 1637–1638 upplöstes det. Staden tillhörde Jeremi Wiśniowiecki fram till år 1648 då den intogs av kosacker och återupprättades som regementsstad. Den hade en viktig betydelse i kosack–polska kriget 1648–1657. Åren 1690–1691 gjorde Myrhorodregementet uppror mot hetman Ivan Mazepa. Myrhorod blev centralort i guvernementet Poltava år 1802 och blev en välmående handelsstad. Ekonomiskt utvecklades Myrhorod när den blev kurort 1912–1914 och till följd av olje- och gasutvinning under 1950-talet.

"Mirgorod" är namnet på en samling berättelser av Nikolaj Gogol från 1835 som innehöll kortversionen av romanen Taras Bulba.

Ekonomi 
Myrhorods industri består av byggmaterialindustri och livsmedelsindustri. Staden är också känd för sina hantverkstraditioner, framför allt inom keramik.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ukraina
Orter i Poltava oblast
Mull of Kintyre (sång)

Mull of Kintyre är en sång av Wings, skriven av Paul McCartney och Denny Laine. Sången är en hyllning till platsen Mull of Kintyre, belägen på Kintyre i Skottland. Sedan 1966 äger McCartney en gård – High Park Farm – på Kintyre.

Sången utgavs som singel i november 1977 och nådde förstaplatsen på UK Singles Chart. Den såldes som den första brittiska singeln i mer än två miljoner exemplar. Singeln toppade även listorna i Australien, Österrike, Belgien, Nederländerna, Tyskland, Irland, Nya Zeeland, Sydafrika och Schweiz.

Medverkande
 Paul McCartney – sång, akustisk basgitarr, akustisk gitarr
 Linda McCartney – bakgrundssång, percussion
 Denny Laine – bakgrundssång, akustisk gitarr, elgitarr
 Campbeltown Pipe Band – säckpipor och trummor

Källor

Webbkällor

Noter

Externa länkar
 David Allison, Mull of Kintyre - Looking back on a Scottish mega-hit, BBC Scotland News den 18 augusti 2017.
 Mike Merritt, Pipers lament as Sir Paul McCartney drops Mull of Kintyre from the setlist for his world tour’s only Scottish show, The Sunday Post den 8 december 2018.

Musiksinglar 1977
Sånger 1977
Sånger av Wings
Singelettor i Storbritannien
Låtar av Paul McCartney
Sånger skrivna av Paul McCartney
Singlar utgivna på Capitol Records
Singelettor i Irland
Happy Valley set

Happy Valley set var en grupp hedonistiska aristokrater i regionen "Happy Valley" i nuvarande Wanjohi Valley nära Aberdarebergen i det koloniala Brittiska Kenya och Uganda mellan 1920- och 40-talet. Gruppen var under sin samtid omtalade för sin dekadenta livsstil och skvallret om deras bruk av narkotika och sexuella aktiviteter.  De figurerade också en berömd sensationsrättegång i det koloniala Kenya kring mordet på Josslyn Hay, 22nd Earl of Erroll, år 1941. 

Bland de medlemmarna ur denna grupp fanns: Kiki Preston, Hugh Cholmondeley, 3rd Baron Delamere, Thomas Cholmondeley, 4th Baron Delamere; Denys Finch Hatton, Karen Blixen; Bror von Blixen-Finecke; Sir (Henry) John Delves Broughton, 11th Bt, Diana Delves Broughton; Josslyn Hay, 22nd Earl of Erroll; Lady Idina Sackville; Alice de Janzé och Frederic de Janzé. 

Gruppen har sedan dess blivit välkända inom populärkulturen. Bland många fiktiva verk som skildrar gruppen finns boken White Mischief (1982) av James Fox, och filmen med samma namn från 1987.

Referenser

1920-talet
1930-talet
1940-talet
Kenya under 1900-talet
Oscar Youngdahl

Oscar Ferdinand Youngdahl, född 13 oktober 1893 i Minneapolis i Minnesota, död 3 februari 1946 i Minneapolis i Minnesota, var en amerikansk politiker (republikan). Han var ledamot av USA:s representanthus 1939–1943. Han var äldre bror till Luther Youngdahl som var Minnesotas guvernör 1947–1951.

Youngdahl efterträdde 1939 Dewey Johnson som kongressledamot och efterträddes 1943 av Walter Judd.

Youngdahl ligger begravd på Lakewood Cemetery i Minneapolis.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Minnesota
Amerikanska republikaner
Personer från Minneapolis
Födda 1893
Avlidna 1946
Män
Amerikanska politiker under 1900-talet
Mohtaram Eskandari

Mohtaram Eskandari, född 1895, död 1925, var en iransk prinsessa, feminist och kvinnorättsaktivist. 

Hon tillhörde en bildad och intellektuell västinfluerad familj. Hennes far, som var en del av den konstitutionella rörelsen, tog under hennes uppväxt med henne på mötena hos Anjoman Horriyyat Nsevan, där man diskuterade kvinnors ställning. Efter den konstitutionella revolutionen grundades flickskolor i Persien, och hon blev föreståndare för en av dessa. Det rådde en stor besvikelse hos Persiens nyuppkomna kvinnorörelse om att kvinnor inte hade fått rösträtt och andra rättigheter efter den konstitutionella revolutionen. 

Hon grundade år 1922  Irans första officiella kvinnorättsorganisation, Jam'iyat-e Nesvan-e Vatankhah, tillsammans med Noor-ol-Hoda Mangeneh och Mastoureh Afshar.

Referenser

 https://iranicaonline.org/articles/eskandari-mohtaram

Födda 1895
Avlidna 1925
kvinnor
Iranska prinsessor
Iranska feminister
Iranska politiker under 1900-talet
Personer från Teheran
Noor-ol-Hoda Mangeneh

Noor-ol-Hoda Mangeneh, född 1902, död 1986, var en iransk feminist och kvinnorättsaktivist. 

Hon grundade år 1922 Irans första officiella kvinnorättsorganisation, Jam'iyat-e Nesvan-e Vatankhah, tillsammans med Mohtaram Eskandari och Mastoureh Afshar.

Referenser

Pahlavidynastin
Födda 1902
Avlidna 1986
kvinnor
Iranska feminister
Iranska politiker under 1900-talet
Personer från Teheran
Mastoureh Afshar

Mastoureh Afshar, född 1898, död 1951, var en iransk feminist och kvinnorättsaktivist. 

Hon grundade år 1922  Irans första officiella kvinnorättsorganisation, Jam'iyat-e Nesvan-e Vatankhah, tillsammans med Mohtaram Eskandari och Noor-ol-Hoda Mangeneh.

Referenser

Födda 1898
Avlidna 1951
kvinnor
Iranska feminister
Personer i Iran under 1900-talet
Personer från provinsen Västazarbaijan
Jan Nilsson (ishockeyspelare)

Jan Nilsson, född 19 mars 1964, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare (forward). 

Han spelade totalt 7 matcher i Elitserien och gjorde 1 poäng (0+1).

Källor 

Män
Födda 1964
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Luleå HF
Spelare i IF Troja-Ljungby
Ishockeyspelare i Kiruna IF
Svenska idrottare under 1900-talet
Gustaf Rang

Nils Gustaf Wilhelm Rang, född 6 mars 1835 i Pelarne socken, död 4 juni 1899 i Funbo socken, var en svensk folkskollärare och predikant. Han var far till Efraim Rang.

Gustaf Rang var son till sockenskräddaren Johannes Rang. Han växte upp i ett fattigt hem, sattes som tioåring i skräddarlära i Pelarne och blev 1849 trumslagare vid Kalmar regemente. Efter religiös väckelse genomgick han Per August Ahlbergs skola i Målilla, tog därefter avsked från militärtjänsten och fortsatte utbildningen vid den av Ahlberg ledda Svenska missionssällskapets missionsskola i Stockholm 1857–1858. Vid sidan av lärartjänstgöring i Vasselhyttan utanför Lindesberg 1859–1861, i Stora Mellösa socken 1862 och i Kvarsta 1863 reste han under ferierna som Evangeliska fosterlandsstiftelsens kolportör i angränsande landskap. Han mottog 1870 kallelse till predikant i Flekkefjord. Ett rikare arbetsfält öppnades för Rang 1872, då han mottog den efter EFS:s mönster bildade norska Lutherstiftelsens inbjudan att som dess bibelbud eller "emissær" med stationering i Moss göra husbesök och sommartid hålla gudstjänst under vandringar utmed Glomma bland annat för de svenska sågverks- och tegelbruksarbetarna mellan Fredrikstad och Sarpsborg. 1881 återvände Rang till Sverige och bosatte sig i Härnösand. Han innehade vid sin död biskopens tillstånd att predika i såväl Gotlands som Härnösands stift. Som ombud för EFS vidtog han långsträckta resor i Sverige. Han var 1888–1893 bosatt i Säbrå socken och från 1893 i Uppsala.

Källor 
 

Svenska lärare under 1800-talet
Personligheter inom luthersk kristendom i Sverige
Personer från Pelarne socken
Födda 1835
Avlidna 1899
Män
Bárbara Leal

Bárbara Leal, född 1790, död 1857, var en portugisisk skådespelare.  

Hennes tidiga karriär är bristfälligt känd, men det är känt att hon var engagerad vid Teatro do Bairro Alto, där hon spelade de kvinnliga huvudrollerna, och sedan vid Teatro do Salitre och Teatro da Rua dos Condes. När Portugals första nationalteater Teatro Nacional D. Maria II öppnade i Lissabon 13 april 1846 engagerades hon där och blev en av dess mer kända aktörer. Hon är främst känd för rollerna som komisk subrett.

Referenser

Födda 1790
Avlidna 1857
kvinnor
Portugisiska skådespelare
Personer i Portugal under 1800-talet
Skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Lissabon
Jakob De Geer

Hans Jakob Gerard De Geer, född den 18 mars 1899 i Skagershults församling, Örebro län, död den 11 augusti 1983 i Hedvig Eleonora församling, Stockholms län, var en svensk friherre, företagsledare och författare. Han var son till Fabian De Geer.

Biografi
De Geer avlade studentexamen i Stockholm 1918 och bedrev studier vid universiteten i Bordeaux och Dijon. Han avlade juris kandidatexamen 1923 och blev extra ordinarie hovrättsnotarie i Svea hovrätt samma år. De Geer tjänstgjorde vid konsulatet i Marseille och legationen i Bukarest samt i affärsföretag i Paris och Athen 1923–1925. Han etablerade egen firma i Stockholm i förening med G. Landerholm under namnet Klosters Järnlager 1926, från 1936 med namnet Aktiebolaget Svenskt Järn och Stål. De Geer blev avdelningschef vid Fagersta bruk i Stockholm 1947. Han publicerade Individualismens ödestimma 1937 och Den förlorade freden 1942 samt artiklar i Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning i utrikespolitiska ämnen. De Geer vilar i en familjegrav på Lovö kyrkogård.

Referenser
 
 
 De Geer, Hans Jakob på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska företagsledare
Svenska friherrar
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska diplomater under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Skagershults socken
Jakob
Födda 1899
Avlidna 1983
Män
Carlota Talassi

Carlota Talassi, född 1811, död 1891, var en portugisisk skådespelare.

Hon debuterade som barn vid Teatro de São João i Porto, och ett flertal kringresande teatersällskap innan hon engagerades vid Teatro do Salitre i Lissabon, där hon ofta spelade huvudrollerna och blev en av landets mest välkända skådespelare. Hon blev engagerad vid Portugals första nationalteater, Teatro Nacional D. Maria II, som öppnade i Lissabon 13 april 1846. Där kallades hon en av scenens främst krafter och hade en lång och framgångsrik karriär fram till 1862. Hon var inte bara känd som skådespelare utan även översättare, och översatte med framgång en lång rad franska pjäser som sedan sattes upp på teatern.

Referenser

Födda 1811
Avlidna 1891
kvinnor
Portugisiska skådespelare
Personer i Portugal under 1800-talet
Skådespelare under 1800-talet
Personer från Porto
Emília das Neves

Emília das Neves, född 1820, död 1883, var en portugisisk skådespelare.

Hon blev engagerad vid Portugals första nationalteater, Teatro Nacional D. Maria II, som öppnade i Lissabon 13 april 1846, och uppträdde där fram till 1883. Hon spelade ofta huvudrollerna, har kallats Portugals första kvinnliga teaterstjärna och för "den mest anmärkningsvärda portugisiska skådespelerskan i sin tid".

Referenser

Födda 1820
Avlidna 1883
kvinnor
Portugisiska skådespelare
Personer i Portugal under 1800-talet
Skådespelare under 1800-talet
Personer från Lissabon
Sarah Wilhite

Sarah Wilhite, född 20 juli 1995 i Eden Prairie, USA är en volleybollspelare (spiker).

Wilhite började spela för ett lokalt skollag och därefter spelade hon med University of Minnesotas lag Minnesota Golden Gophers i NCAA Division I 2013-2017. Hennes proffskarriär har omfattat spel med UYBA Volley i Serie A1, Italien (2017-2018), Allianz MTV Stuttgart i Volleyball-Bundesliga, Tyskland (2018-2019), Associação Vôlei Bauru i Superliga Brasileira de Voleibol, Brasilien (2019-2020), Nilüfer Belediyespor i Sultanlar Ligi, Turkiet (2020-2021) och NEC Red Rockets i  V.League Division 1, Japan (2021-). Med Allianz MTV Stuttgart blev Wilhite tysk mästare.
Hon har spelat med USA:s damlandslag i volleyboll sedan 2018.

Referenser

Noter

Amerikanska volleybollspelare
Volleybollspelare i Minnesota Golden Gophers
Volleybollspelare i UYBA Volley
Volleybollspelare i Allianz MTV Stuttgart
Volleybollspelare i Associação Vôlei Bauru
Volleybollspelare i Nilüfer Belediyespor
Volleybollspelare i NEC Red Rockets
Volleybollspelare i Kuzeyboru GSK
Spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2021
Födda 1995
Levande personer
Kvinnor
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Minnesota
Personer från Eden Prairie
Erika Häckner

Erika Häckner, född 29 april 1865 i Rogslösa, död 10 mars 1934 i Motala, var en svensk folkskollärarinna och politiker. Hon var den första kvinnliga ledamoten av fullmäktige i Motala stad.

Biografi 
Erika Häckner föddes på Häckenäs gård i Rogslösa. Hennes far var riksdagsmannen Jonas Andersson i Häckenäs. Hon tog folkskollärarexamen 1892 och flyttade därefter till Motala där hon arbetade som folkskollärarinna. Hon tjänstgjorde som sådan i staden fram till 1927.

Hon var lokalpolitiskt aktiv. Innan den kvinnliga rösträtten genomfördes i Sverige var hon ordförande i lokalföreningen för Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt i Motala. Därtill var hon den första kvinnliga ledamoten av stadsfullmäktige i Motala stad.

Referenser 

Svenska politiker under 1900-talet
Svenska rösträttskvinnor
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Födda 1865
Avlidna 1934
Kvinnor
Personer från Rogslösa socken
Carl De Geer (1860–1947)

Carl Fredrik De Geer, född den 24 november 1860 i Genève, död där den 4 april 1947, var en svensk friherre, militär och diplomat. Han var far till överceremonimästare Louis De Geer.

De Geer blev student i Genève 1879. Han var underlöjtnant vid Svea livgarde 1882–1887 och i regementets reserv från 1889. De Geer blev svensk-norsk generalkonsul i Genève 1888. Han var vitter författare på franska språket. Bland De Geers skrifter bör nämnas Nouvelles suédoises (1888), Les filles d'Aegir (1889) och Au pays de Miréio (1900). Han blev riddare av Vasaorden 1899 och av Nordstjärneorden 1907 samt kommendör av andra klassen av Vasaorden 1920.

Källor 

 
 
 
 
 Dödsruna i Svenska Dagbladet den 5 april 1947, sidan 12

Externa länkar 

Svenska officerare
Svenska novellförfattare
Franskspråkiga novellförfattare
Svenska friherrar
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska diplomater under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Carl
Födda 1860
Avlidna 1947
Män
Anna Zamperini

Anna "Annina" Zamperini, född 1745, död efter 1774, var en italiensk operasångare.

Hon var gift med skådespelaren Giandomenico Zamperini. Sångarna Anna Maria Zamperini och Antonia Zamperini ingick båda i familjen, där Antonia tycks ha varit Annas syster och Anna Maria hennes dotter. 

Hon var engagerad vid teatern i Venedig 1761-1766. Mellan 1766 och 1770 var hon primadonna vid King's Theatre i London, där hon hade en framgångsrik karriär. Hon var återigen engagerad i Venedig 1770-1772. 

Mellan 1772 och 1774 var Anna Zamperini engagerad vid Teatro da Rua dos Condes i Lissabon, som frekventerades av kungafamiljen. Hon gjorde stor succé i Portugal. Hon blev föremål för dikter av de två poesigrupperna Arcádia Lusitana och Ribeira das Naus, som båda skrev dikter om henne. 

Hon ska under sin vistelse i Portugal haft ett flertal kärleksaffärer med både präster och sekulära män på höga positioner. Bland hennes älskare fanns Henrique José de Carvalho e Melo, som var son till Portugals de facto härskare Sebastião José de Carvalho e Melo, markis av Pombal. Den lön hon mottog under sitt engagemang var så hög att myndigheten “Sociedade para a Subsistência dos Theatros Públicos da Corte”, som skötte de kungliga teatrarna, gick i konkurs. Dessa två faktorer i kombination gjorde att Pombal år 1774 lät utvisa henne ur Portugal. Hela affären uppges också ha varit orsaken till att Pombal utfärdade ett förbud för kvinnor att uppträda på scen offentligt i Portugal. Förbudet åtlyddes enbart i själva huvudstaden Lissabon, där dess polischef efterhöll det, men där var det i kraft fram till 1795.

Anna Zamperini återupptog sedan sin karriär i Venedig.

Referenser

 Philip H. Highfill, Kalman A. Burnim, Edward A. Langhans, A Biographical Dictionary of Actors, Actresses, Musicians, Dancers ..., Volym 16
 Audrey T Carpenter, Giovanna Sestini: An Italian Opera Singer in Eighteenth-century London
 Manuel Carlos de Brito,Opera in Portugal in the Eighteenth Century
 Rogério Budasz,Opera in the Tropics: Music and Theater in Early Modern Brazil

Födda 1745
kvinnor
Italienska operasångare under 1700-talet
Personer i republiken Venedig
Personer i Portugal under 1700-talet
Alexia Căruțașu

Alexia Ioana Căruțașu, född 10 juni 2003 i Bukarest, Rumänien, är en volleybollspelare (spiker).

Căruțașu började spela på professionell nivå med CSM București (2016–2018). När hon i oktober 2016 debuterade med dem i Divizia A1 (högsta serien i Rumänien) var hon den yngsta någonsin (13 år och 4 månader) att spela i serien. Căruțașu har senare spelat med Vakıfbank SK (2018–2019), Yeşilyurt SK (2019–2021) och Galatasaray SK, samtliga i Sultanlar Ligi, Turkiet. Med CSM București blev hon rumänsk mästare 2018 och med Yeşilyurt SK vann hon CEV Challenge Cup 2020–2021.

Hon spelade för Rumänien vid U17-EM 2018 och U18-VM 2019. Hon har även turkiskt pass.

Referenser

Födda 2003
Levande personer
Kvinnor
Rumänska idrottare under 2000-talet
Rumänska volleybollspelare
spelare i Europamästerskapet i volleyboll för damer 2021
Volleybollspelare i CSM București
Volleybollspelare i Vakıfbank SK
Volleybollspelare i Yeşilyurt SK
Volleybollspelare i Galatasaray SK
Idrottare från Bukarest
Gertrudes Angélica da Cunha

Gertrudes Angélica da Cunha, född 1794, död 1850, var en portugisisk skådespelare och pjäsförfattare.

Hon engagerades 1812 vid Teatro da Rua dos Condes i Lissabon, sedan förbudet mot kvinnliga scenartister hade upphävts. Hon hade en framgångsrik karriär där, och nämns som en av teaterns delägare. Mellan 1829 och 1850 (utöver ett avbrott 1834-38) var hon sedan engagerad vid Teatro João Caetano i Rio de Janeiro i Brasilien. Direktören João Caetano, som grundade teatern - stadens första - nämnde henne som en mentor. Hon hade en lång och framgångsrik karriär i Brasilien, där hon ofta nämndes i pressen och hyllades som en av landets pionjärgeneration i teaterbranschen. Utöver sin karriär som skådespelare var hon också verksam som pjäsförfattare och skrev många men korta pjäser som sattes upp under hennes livstid. Hon var mor till den brasilianska skådespelaren 
Gabriela Augusta da Cunha (1821-1882)

Referenser

  Music, Theater, and Society in the Comedies of Luiz Carlos Martins Penna 
 GERTRUDES ANGÉLICA DA CUNHA (1794-1850), ATRIZ E DRAMATURGA: VIDA E OBRA. In. IX Seminário de Pesquisa e I Seminário de Dissertações em Andamento da Uniandrade. Anais

Födda 1794
kvinnor
Personer i Portugal under 1800-talet
Brasilianska dramatiker
Portugisiska dramatiker
Skådespelare under 1800-talet
Personer i Brasilien under 1800-talet
Portugisiska skådespelare
Brasilianska skådespelare
Ten Fé

Ten Fé, spanska: Ha Tro; tidigare endast Fé, är ett brittiskt indiepopband som bildades av Leo Duncan och Ben Moorhouse i London i England.

Innan de släppte sin första singel Time år 2013, var de ett musikband som höll på med street performance i anslutning till Londons tunnelbana.

Diskografi
Källa:

Studioalbum
Hit The Light (2017)
Future Perfect, Present Tense (2019)

EP
Hit The Light, the Remixes (2017)

Singlar
Time (2013)
She Came (2013)
Make Me Better (2015)
Turn (2016)
Elodie (2016)
Overflow (2016)
In The Air (2016)
Echo Park (2019)

Medlemmar
Leo Duncan (sång och elgitarr)
Ben Moorhouse (sång och elgitarr)
Johnny Drain (keyboard)
Alex Hammond (trummor)
Rob Shipley (elbas)

Referenser

Brittiska indiepopgrupper
Brittiska indierockgrupper
Musikgrupper från London