kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
James Denham Steuart

Sir James Denham Steuart,, född den 21 oktober 1712 i Edinburgh, död den 27 november 1780 i Lanarkshire, var en brittisk nationalekonom.

Steuart blev 1735 advokat. Han företog vidsträckta resor på kontinenten och måste som delaktig i upproren till förmån för den stuartske pretendenten lämna brittiska riket efter slaget vid Culloden, men fick sedermera återvända och erhöll fullständiga medborgerliga rättigheter. Steuart, som var en man med vidsträckt bildning, blev betydande systematisk framställare av en modifierad merkantilism. Hans främsta arbete, Inquiry into the principles of political economy (2 band, 1767; flera upplagor; översatt till tyska och franska}, sköts dock med tiden alldeles i bakgrunden av Adam Smiths klassiska verk Wealth of nations. Oklar och famlande på många punkter, anteciperade dock Steuart åtskilliga kommande forskare, särskilt Malthus i befolkningsfrågan. Hans samlade arbeten utgavs 1805 under titeln Political, methaphysical and chronological works.

Källor

Tryckta källor

Noter

 

Alumner från Edinburghs universitet
Skotska nationalekonomer
Nationalekonomer under 1700-talet
Brittiska forskare under 1700-talet
Personer i Skottland under 1700-talet
Personer från Edinburgh
Födda 1712
Avlidna 1780
Män
Ugglan
Joseph Schmitt

Georg Adam Joseph Schmitt, född (döpt den 18 mars) 1734 i Gernsheim, död den 28 maj 1791 i Amsterdam, var en tysk violinist och tonsättare, verksam i Nederländerna. Han har kallats "den nederländske Haydn".

Schmitt var som ung cisterciensermunk i abbotstiftet Eberbach i Rheingau. Han lämnade det andliga ståndet och begav sig till Amsterdam, där han gifte sig och anlade en musikhandel och ett nottryckeri. Schmitt utgav på eget förlag symfonier, stråkkvartetter och trior, konserter för åtskilliga instrument, kvartetter för piano, flöjt, violin och violoncell och en violinskola med mera.

Källor 

  

Tyska musikförläggare
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1700-talet
Födda 1734
Avlidna 1791
Män
Be Careful With My Heart

Be Careful With My Heart är en filippinsk TV-serie som sändes på ABS-CBN från 9 juli 2012 till 28 november 2014 med Jodi Sta. Maria och Richard Yap i huvudrollerna.

Rollista (i urval) 
 Jodi Sta. Maria - Maya dela Rosa-Lim
 Richard Yap - Richard "Ser Chief" Lim

Referenser

Externa länkar 
 

Filippinska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2012
TV-serieavslutningar 2014
Filipinospråkiga TV-serier
TV-program i ABS-CBN
Filippinska dramaserier
Simon Schürch

Simon Schürch, född 2 december 1990 i Rothrist, är en schweizisk roddare.

Schürch blev olympisk guldmedaljör i lättvikts-fyra utan styrman vid sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro.

Källor 

Schweiziska roddare
Schweiziska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Schweiz
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Schweiz
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2012
Födda 1990
Levande personer
Män
Garching bei München

är en stad i Landkreis München i Regierungsbezirk Oberbayern i förbundslandet Bayern i Tyskland. 

Staden ligger i norra delen av distriktet (Landkeis) München vid gränsen till distriktet Freising. Direkt söder om Garching ligger staden München och kommunens nordöstra del utgörs av floden Isars slättland.

Garching har ett högskoleområde som är ansluten till Münchens tekniska universitet. Dessutom förekommer fyra instituten av Max Planck-sällskapet, ett forskningscentrum av General Electric och en forskningsreaktor.

Münchens tunnelbana har tre stationer i kommunen och staden har anslut till motorvägen A9.

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis München
Thomas Upham

Thomas Upham, född 30 januari 1799, död 2 april 1872, var en amerikansk filosof, psykolog, pacifist, poet, författare och folkbildare. Han var en tongivande gestalt inom helgelserörelsen. Han var inflytelserik inom den psykologiska litteraturen och tjänstgjorde som "the Bowdoin College professor of mental and moral philosophy" under tiden 1825-1868. Han var vän med Harriet Beecher Stowe, och delade dennes motstånd mot slaveriet, dock ville han att man skulle gå den lagliga vägen till befrielse.

Hans stora biografi om Madame Guyon översattes till svenska, och lästes flitigt inom helgelserörelsen. Översättningen hette "Madame de la Mothe Guyon's lefnad och religiösa erfarenheter", öfvers. från engelskan. Stockholm 1904.

Bibliografi 
 Thomas C. Upham. Elements of Mental Philosophy. Two volumes. Boston and Portland, 1831.
 Thomas C. Upham. The Manual of Peace, Embracing, I. Evils and Remedies of War; II. Suggestions on the Law of Nations, III. Considerations of a Congress of Nations. New York: Leavitt, Lord and Co., 1836).
 Thomas C. Upham. American Cottage Life, A Book of Poems. Boston: American Tract Society., 1850.
 Thomas C. Upham. Principles of Interior or Hidden Life. 8th ed. New York: Harper Bros., 1858
 Thomas C. Upham. Life of Catharine Adorna. New York: Harper Bros., 1864. (biography of St. Catherine of Genoa)
 Thomas C. Upham. Mental Philosophy. Vol. 1. The Intellect. New York: Harper Bros., 1869
 Thomas C. Upham. Mental Philosophy. Vol. 2. The Sensibilities and Will. New York: Harper Bros., 1869
 Thomas C. Upham. Life and Religious Opinions and Experience of Madame Guyon. (2 vols.) New York: Harper Bros., 1877

Referenser

Amerikanska författare under 1800-talet
Amerikanska filosofer under 1800-talet
Amerikanska psykologer
Män
Födda 1799
Avlidna 1872
Bakht Singh

Bakht Singh Chabra (också känd som Brother Bakht Singh) (punjabi: بخت سنگھ; hindi: बख़्त सिंह), född 6 juni 1903, död 17 september 2000, var en kristen evangelist och helgelseförkunnare i Indien och andra delar av Sydasien. Han anses ofta som en av de mest välkända bibellärarna och predikanterna och pionjärerna inom den indiska kyrkans historia och inom kontextualiseringen av evangeliet. Han stod i helgelserörelsens tradition.

Bibliografi i urval 
Bethany (1971)
God's dwelling place (1973)
The return of God's Glory (1973)
The skill of loving hands (1978)
The joy of the Lord (1984)
Forty mountain peaks, a study of Isaiah chapters 24-66 (1971)
David Recovered all (1967)
The true salt (1973)
My Chosen (1964)
The overcomers secret
The Voice of the Lord (1970)
The Holy Spirit His Works and significance (1974)
Walk Before Me Studies in the life of Abraham (1975)
Fullness of GodMuch Business (1977)
The Greatest secret: Power of His resurrection Salt and Light (1964)
A Word In Season To The Weary

Referenser

män
Födda 1903
Avlidna 2000
Personligheter inom protestantismen
Alumner från King's College London
Phoebe Palmer

Phoebe Palmer, född 18 december 1807, död 2 november 1874, var en metodistisk evangelist och författare som kan betraktas som en av grundarna av helgelserörelsen inom metodistisk kristendom. 

I hennes bok The Promise of the Father, försvarade Palmer rätten för kvinnor att predika.

Bibliografi 
The Way of Holiness (1843) 
Entire Devotion to God (1845)
Incidental Illustrations of the Economy of Salvation: Its Doctrines and Duties
Faith and its Effects (1848)
Four Years in the Old World
The Promise of the Father (1859)
The Collected Works of Phoebe Palmer (Contains all six listed above)

Referenser

Personer från New York
Födda 1807
Avlidna 1874
Kvinnor
Personligheter inom metodismen
Friedrich Wilhelm Baedeker

Friedrich Wilhelm Baedeker, född 3 augusti 1823 i Witten/Ruhr, död 9 oktober 1906 i Weston-super-Mare, var en tysk evangelist och väckelsepredikant som utbredde helgelserörelsen i Ryssland på 1800-talet.

Litteratur 
Daniel Herm: Friedrich Wilhelm Baedeker. In: Die Botschaft. 113, 1972, S. 110–113; PDF online på bruederbewegung.de
Friedrich Wilhelm Bautz: Friedrich Wilhelm Baedeker. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 1, Bautz, Hamm 1975. 2., unveränderte Auflage Hamm 1990, , Sp. 335–336.
Ulrich Bister, Stephan Holthaus (Hrsg.): Friedrich Wilhelm Baedeker. Leben und Werk eines Russlandmissionars. Jota, Hammerbrücke 2006, 
Hartmut Weyel: Friedrich Wilhelm Baedeker (1823–1906). In: Wolfgang Heinrichs, Michael Schröder, Hartmut Weyel: Zukunft braucht Herkunft. Biografische Porträts aus der Geschichte und Vorgeschichte Freier evangelischer Gemeinden. Bd. 2, Bundes-Verlag, Witten 2010,

Referenser

Män
Födda 1823
Avlidna 1906
Personligheter inom protestantismen
Personer från Witten
Aga Khan III

Aga Khan III, född 2 november 1877, död 11 juli 1957, var en anglo-indisk statsman och muhammedansk ledare, som upphöjdes till furste inom Brittiska Indien och betraktades som världens rikaste man.

Biografi
Aga Khan III var en internationellt välkänd  person, som 1885 övertog  styret över de indiska ismailiterna efter sin far Aga Khan II. Han deltog 1906 i grundandet av All India Muslim League (Muslimska förbundet) i det brittiskstyrda Indien och spelade en viktig roll att bygga upp den muslimska staten Pakistan. 

Absolut lojal mot engelsmännen, vilka han ansåg bäst tillgodose de indiska muslimernas intressen, vädjade han under första världskriget med god effekt till sina anhängare för den engelska saken, och 1916 tillerkändes han furstliga prerogativ. Efter kriget fortsatte han i samförstånd med England sina samlings- och försoningssträvanden i den muslimska världen.

År 1918 gav han ut India in transition, ett mycket viktigt arbete för den politiska process som ledde fram till Indiens självständighet. År 1919 deltog han utvecklandet av den indiska författningsreformen. Efter många års kamp var det genom Aga Khan III:s kamp som det muslimska universitetet i Aligarh kunde grundas 1920. År 1937 var han president i Nationernas förbund i dess högkvarter i Genève, Schweiz.

År 1940 drog sig Aga Khan III tillbaka från det offentligheten. Under många år tillerkändes han enorma inkomster och blev allt mer europeiserad, och bodde under större delen av året i Europa där han blev särskilt känd för sitt intresse för galoppsporten. Han födde upp egna fullblodshästar och fem av hans kapplöpningshästar vann det klassiska Epsom Derby i England.

Familj
Aga Khan III var gift fyra gånger. Han fjärde hustru (från 1938) var Yvette Blanche Labrousse (född 15 februari 1906, död 1 juli 2000), 1930 års Fröken Frankrike. Hon fick titeln Hennes Kungliga Höghet Begum Mata Salamat (Fredens moder).

Aga Khans son i andra äktenskapet, Aly Khan, född 17 november 1911, var gift med den amerikanska skådespelerskan Rita Hayworth åren 1948-1953. Aly Khan omkom i en bilolycka i Paris 12 maj 1960.

Ismailiternas nuvarande ledare är Aga Khan IV, prins Karim, född 13 december 1936 i Genève, Schweiz, son till Aly Khan i hans första äktenskap med Joan Yarde-Buller, prinsessan Tadjudowlah. Han är den 49:e ättlingen i rakt nedstigande led från Muhammed.

Källor

Vidare läsning

Födda 1877
Avlidna 1957
Män
Imamer
Brittiska hästägare och uppfödare
Personer inom Nationernas förbund
Kulturkristen

Kulturkristna är bland annat deister, panteister, agnostiker, ateister och antiteister som följer kristna värderingar och uppskattar kristen kultur. Denna typ av identifiering kan bero på olika faktorer, såsom familjebakgrund, personliga erfarenheter och den sociala och kulturella miljön där personen har växt upp. Kontrasterande termer är bland annat "troende kristen", "bibliskt troende kristen" och "bokstavstroende kristen".

Sverige 
Många svenskar skulle kunna benämnas som "kulturkristna", då många är icke-troende men väljer att fira kristna högtider som bland annat påsk och jul.

Kulturkristna personer 

Den brittiska biologen och ateisten Richard Dawkins har beskrivit sig själv som "kulturkristen" under flera tillfällen och har hyllat Jesus Kristus etik i sin religionskritiska bok Illusionen om Gud. 

Vitrysslands president Aleksandr Lukasjenko kan även benämnas som "kulturkristen" eftersom han kallar sig själv för en "ortodox ateist" men samtidigt betonar vikten vid att "kristna värderingar" är viktiga. Han ska ha sagt: "Vi måste göra vad som krävs för att skydda kristna värderingar. Om vi förlorar de så förlorar vi allt".

Referenser

Noter 

Termer inom kristendomen
Dazzle-kamouflage

Dazzle-kamouflage eller dazzle-mönster (på engelska även razzle dazzle), var en typ av skeppskamouflage. Det användes mycket under första världskriget och i mindre utsträckning under andra världskriget och senare. Marinmålaren Norman Wilkinson är skaparen av mönstret. Zoologen John Graham Kerr ansåg sig vara skaparen av mönstret, men detta avfärdades. Dazzle består av komplexa mönster av geometriska former i kontrasterade färger, som avbryter och korsar varandra.

Till skillnad mot andra typer av kamouflage, är avsikten med dazzle inte att dölja fartygen. Istället ska mönstren göra det svårt att uppskatta kurs, fart och avståndet till målen vid optisk avståndsmätning. Norman Wilkinson förklarade år 1919 att hans avsikt var att dazzle skulle vilseleda fienden om ett skepps position och därmed ge en sämre skottposition.

Dazzle användes av Admiralty i Storbritannien, och sedan av USA:s flotta. Varje skepps mönster var unikt för att undvika att olika skeppsklasser skulle kännas igen av fienden. Resultatet blev att en mängd olika mönster testades, med en blandad framgång. Det var väldigt många faktorer som spelade roll och det var omöjligt att avgöra vilka som var viktiga, och om något färgschema var mer effektivt än ett annat.

Dazzle fick uppmärksamhet bland konstnärer som Picasso, som hävdade att kubister som han själv hade uppfunnit det. Edward Wadsworth, som övervakade kamoufleringen av över 2 000 skepp under första världskriget, målade ett antal tavlor med dazzle-skepp som motiv efter kriget, baserat på hans arbete under kriget. Arthur Lismer målade också en serie tavlor med dazzle-skepp.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Militär utrustning
Sjökrigföring
Pierre Berton (dramatiker)

Pierre François Samuel Montan Berton, född den 6 mars 1842 i Paris, död den 24 oktober 1912, var en fransk skådespelare och dramatiker.  Han var son till skådespelaren Charles François Berton.
 
Berton uppträdde med framgång som förste älskare på Gymnase, Odéon, Théâtre Français och Vaudeville i Paris. På den förstnämnda scenen utförde han betydande roller i Dumas och Sardous komedier, men på Odéon spelade Berton i synnerhet i franska klassiska stycken samt utmärkte sig även som Almaviva i komedin Barberaren och som Valère i Tartuffe. På Théâtre Français var Bertons främsta roll Gaston de Presles i Le gendre de M. Poirier ("Klädeshandlaren och hans måg") av Jules Sandeau och Émile Augier, en roll som förut på Gymnase innehades av hans far. I juni 1881 uppträdde Berton med Coquelins sällskap ett par gånger på Nya teatern i Stockholm.

Dramatik 
 1865: Les Jurons de Cadillac, komedi i en akt, Théâtre du Gymnase
 1867: La Vertu de ma femme, komedi i en akt, Théâtre du Gymnase
 1868: Didier, drama i tre akter, Théâtre de l'Odéon
 1880: La Tempête, symfonisk dikt i tre satser efter Shakespeare, text av Armand Silvestre och Pierre Berton, musik av Victor Alphonse Duvernoy, Théâtre du Châtelet
 1882: Sardanapalus, opera i tre akter efter lord Byron, libretto av Pierre Berton, musik av Victor Alphonse Duvernoy, Concerts Lamoureux
 1889: Léna, pjäs i fyra akter med Sarah Bernhardt, Théâtre des Variétés
 1894: Les Chouans, drama i fem akter av Pierre Berton och Émile Blavet efter Balzac, Théâtre de l'Ambigu
 1898: Zaza, drama i fem akter av Pierre Berton och Charles Simon, Théâtre du Vaudeville
 1901: Yvette, komedi i tre akter efter Guy de Maupassant, Théâtre du Vaudeville
 1905: La Belle Marseillaise, drama i fyra akter, Théâtre de l'Ambigu
 1909: La Rencontre, pjäs i fyra akter, Comédie-Française
 1912: Mioche, pjäs i tre akter, Théâtre du Vaudeville

Källor 

 

Franska dramatiker under 1800-talet
Franska scenskådespelare
Franska dramatiker under 1900-talet
Franska författare under 1800-talet
Franska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Författare från Paris
Födda 1842
Avlidna 1912
Män
Noe Arksgränden

Noe Arksgränden är en kort gata på Södermalm i Stockholm. Den sträcker sig cirka 60 meter från Götgatan västerut till Söderledstunneln och fick sitt namn 1981.

Historik
Under 1600-talets mitt fanns en Noe Arcks grenden (1644) i Repslagargatans läge, där gården/krogen Noe ark gav upphov till gatunamnet (se Kvarteret Noe ark). Ett tidigare för dagens Noe Arksgränden var Bangårdsgatan som gick mellan Götgatan och förbi norr om spårområdet för Södra station. När Södergatan började anläggas 1937 delades Bangårdsgatan i en östra och en västra del. Så var det fram till 1981 då Södergatan hade blivit överdäckad och blivit till Söderledstunneln. Den korta gatstumpen i öster fick namnet Noe Arksgränden och blev då dels infart till Söderledstunneln från Götgatan och dels till parkeringsgaraget under Medborgarplatsen. Namnet syftar till Noas ark och var en återupplivning av ett äldre gatunamn för en gata som låg på sydvästra Södermalm (en del av dagens Grindsgatan).
 
Vid Noe Arksgränden finns två intressanta adresser. 
 Noe Arksgränden 2: Nederland 20
 Noe Arksgränden 3: Lillienhoffska palatset

Källor

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Charles François Berton

Charles François (Francisque) Montan Berton, född den 10 september 1820 i Paris, död där den 18 januari 1874, var en fransk skådespelare. Han var son till tonsättaren Henri Montan Berton och far till dramatikern Pierre Berton. 

Berton uppträdde första gången på scenen, på Théâtre Français, 1837, spelade därefter på Vaudeville, återvände till Français, men lämnade efter några år Frankrike och tog, 1846, fast anställning i Sankt Petersburg, där han stannade till 1854, då han for tillbaka till Paris och efterträdde Bressant på Gymnase. Berton spelade där i många år och ansågs som en av de främsta skådespelarna i dramavaudevillen. Han var gift med Carolina Samson, dotter till skådespelaren och konservatorieprofessorn Joseph Isidore Samson, författarinna till flera romaner och ett par proverb.

Källor 

 

Franska scenskådespelare
Franska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Paris
Födda 1820
Avlidna 1874
Män
Friarton Island

Friarton Island eller Moncreiffe Island är en ö i Tay i Perth and Kinross, Skottland. Ön har 3 invånare (2011).

Referenser

Externa länkar 

Öar i Skottland
Perth and Kinross
Eilean nan Gabhar, Small Isles

Eilean nan Gabhar är en obebodd ö i ögruppen Small Isles i Argyll and Bute, Skottland. Ön är belägen 1 km från Craighouse.

Referenser

Externa länkar 

 

Inre Hebridernas öar
Argyll and Bute
Simeon av Emesa

Simeon av Emesa, eller abba Simeon, eller Den helige Simeon Salos, (eng. "Simeon the Holy Fool") var en kristen munk, eremit och helgon av bysantinskt-syriskt ursprung. Han levde i Emesa i Syrien, nuvarande Homs, på 500-talet e.kr. Han anses av den ortodoxa kyrkan och den katolska kyrkan som en av de första "yurodivy" (Kristi dåre).

Han levde först i många år som eremit vid Döda havet, och inledde sin karriär som helig dåre i Emesa genom att gå in i staden släpande på en död hund.

Han uppträdde som en klassisk grekisk kyniker, likheterna med kynikerna har påvisats av Derek Krueger. Han kunde störa gudstjänster genom att kasta nötter på kyrkobesökare, kasta köpmännens varor omkring på torget, äta lupiner, äta otroliga mängder bönor och mycket annat. Han undvek martyrdöden och var älskad av folket.

Litteratur 
 1996 -

Referenser

Män
Helgon
Personer i Bysantinska riket under 500-talet
Stundande natten

Stundande natten är en roman av Carl-Henning Wijkmark, utgiven 2007. Boken handlar om den döende Hasse och bokens tema behandlar döden. Wijkmark tilldelades Augustpriset 2007 i den skönlitterära klassen för boken.

Utgåva 
 2007 –

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbsida till utgåvan
 Stundande natten i Libris

Svenska romaner
Skönlitteratur 2007
Böcker tilldelade Augustpriset
Svenskspråkig skönlitteratur
Herman Miller

Herman Miller, född 10 november 1919, död 18 april 1999, var en manusförfattare och producent.

Han är bland annat känd för sin delaktighet i skapandet av TV-serien Kung Fu.

Referenser 

Män
Födda 1919
Avlidna 1999
Amerikanska manusförfattare
Alumner från University of Southern California
Med livet som insats (bok)

För den svenska dramafilm, se Med livet som insats.

Med livet som insats: berättelsen om Vladimir Majakovskij och hans krets är en fackbok av Bengt Jangfeldt utgiven 2007. Boken är en biografi om den ryske författaren, poeten och bildkonstnären Vladimir Majakovskij.

Jangfeldt tilldelades Augustpriset 2007 i den facklitterära kategorin för boken.

Boken har översatts till flera språk, där till exempel den engelska översättningen anges vara "the first comprehensive biography of Mayakovsky".

Utgåva 
 2007 – 

Boken har översatts till ytterligare ett antal språk, bland annat ryska, estniska, franska och polska.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbsida till utgåvan
 Med livet som insats: berättelsen om Vladimir Majakovskij och hans krets i Libris

Facklitteratur 2007
Böcker tilldelade Augustpriset
Fritz Olofsson

Fritz Olofsson, född 1929, död 2008, var en svensk kristen mystiker och präst i Uppsala. Han har av teologer och religionsvetare kallats en "Kristi dåre". Han var mycket lärd, läste mycket och beskrevs som originell. Han menade att vi alla är gudomliga innerst inne, och kan få kontakt med vår gudsidentitet. Denna hade han själv fått kontakt med i en mystisk upplevelse i sin ungdom, och efter denna upplevelse levde han ständigt i ett mystiskt medvetande. Han var teologiskt mycket oliktänkande, då han förnekade tron på en personlig gud och han var panteist och förnekade därmed tron på det ondas existens. Han trodde på apokatastasis, allas slutliga frälsning. Hans livsverk blev den lilla boken "En mystik troslära", hans enda utgivna verk, utgiven av Uppsala universitet.

Litteratur 
Fritz Olofsson: En mystik troslära. 2005
Åke Åredal: Mäster Fritz. En svensk mystiker. 2016

Referenser 

Män
Födda 1929
Avlidna 2008
Mystiker inom kristendomen
Svenska präster under 1900-talet
Rho2 Arae

Rho2 Arae (ρ2 Arae, förkortat Rho2 Ara, ρ2 Ara) är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Altaret. Den har en skenbar magnitud på 5,54 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 6,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 520 ljusår (ca 159 parsek) från solen.

Egenskaper
Rho2 Arae är en blå till vit underjättestjärna av spektralklass B9 IV eller B9 V, vilket anger att den ligger nära underjättestadiet med en uppskattning av att den avverkat 93 procent av dess tid på huvudserien. Den har en beräknad massa som är ca 3,4 gånger större än solens massa, en radie som är ca 4,4 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 238 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 10 500 K.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/rho2arae

		
Stjärnbilden Altaret
Bayerobjekt	
Huvudseriestjärnor klass B
Blå-vita underjättar
HD-objekt
Yoshua Bengio

Yoshua Bengio, född 5 mars 1964 i Paris i Frankrike, är en kanadensisk datavetare, mest känd för sitt arbete med artificiellt neuronnät och djupinlärning. Bengio anses tillsammans med Geoffrey Hinton och Yann LeCun vara pionjär inom djupinlärning. Han vann tillsammans med Hinton och LeCun Turingpriset 2018.

Referenser

Noter 

Levande personer
Män
Födda 1964
Datavetare
Kanadensiska forskare
Personer från Paris
Alumner från McGill University
Alumner från Massachusetts Institute of Technology