kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svenska furstliga mantlar

Furstliga manteln är till skillnad från den kungliga manteln inte purpurfärgad, utan blå. Denna typ av mantel har använts av svenska prinsar och prinsessor sedan åtminstone 1700-talet.

Furstliga mantlar 
Vid det svenska hovet skiljer man sedan 1700-talet på den furstliga blå färgen och den kungliga purpurn. Mantlar, stövlar och huvudbonader utfördes enligt denna distinktion. Första gången man med säkerhet kan iaktta detta är vid Adolf Fredriks och Lovisa Ulrikas kröning 1751. De anlände till kröningsceremonin i den furstliga blå manteln och lämnade den som nysmorda suveräner i den kungliga manteln i purpur.

Den färg som används till manteln beskrivs i handlingarna som Bleu Royal alltså kungablått. Själva mantlarna bars fram till 1907, då de för sista gången bars vid Riksdagens högtidliga öppnande. Då Gustaf V inte lät sig krönas, slutade man även att bära mantlar, både den kungliga och den furstliga. Den kungliga manteln låg dock utlagd över silvertronen vid högtidliga ceremonier, såsom Riksdagens högtidliga öppnande fram till 1974.

Se även
Sveriges riksregalier
Svenska kröningar
Svenska begravningsregalier
Svensk furstlig dräkt
Mantel
Svenska kröningsmantlar

Referenser 

Formella kläder
Monarki i Sverige
536 Merapi

536 Merapi eller 1904 OF är en stor asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 11 maj 1904 av den amerikanske astronomen George Henry Peters i Washington, D.C.. Den är uppkallad efter vulkanen Merapi.

Asteroiden har en diameter på ungefär 147 kilometer och tillhör asteroidgruppen Cybele.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Cybele-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av GH Peters
Astronomiska upptäckter 1904
Carl Lunderberg

Karl (Carl) Lunderberg, född 1722, död 15 maj 1777 i Stockholm, var en svensk militär, medalj- och sigillgravör.

Han var från 1753 gift med Anna Magdalena Finck och far till Lorentz Lunderberg. Han nämns som konduktör vid fortifikationen 1755 och som underkonduktör och regementsfältskär vid Livgardet 1765. Han utnämndes till löjtnant 1767 och valdes in som ledamot i Konstakademien 1773. Han var under sin tid känd som en duktig sigillstickare men eftersom dessa var osignerade så vet man inte med säkerhet vilka sigill han graverade. Som medaljgravör graverade han en spelpenning 1767 och en belöningsmedalj 1771.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 609, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 330, 

Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Män
Födda 1722
Avlidna 1777
Svenska gravörer
Personer från Stockholm
Ledamöter av Konstakademien
886 Washingtonia

886 Washingtonia eller A917 WA är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 16 november 1917 av den amerikanske astronomen George Henry Peters i Washington, D.C.. Den har fått sitt namn efter USA:s förste president George Washington.

Asteroiden har en diameter på ungefär 86 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av GH Peters
Astronomiska upptäckter 1917
Åke Lundquist

Gunnar Åke Lundquist, född 5 juni 1913 i Säbyholm, Låssa socken, Uppsala län, död 6 januari 1985 i Älvsjö, var en svensk bilelektriker, skulptör och tecknare.

Han var son till kusken Emil Georg Lundquist och Axelia Matilda Humbla och från 1943 gift med Frida Margareta Härdelin. Lundquist bedrev kvällsstudier vid Hjort och Möllenbergs skulpturskola i Stockholm men var i huvudsak autodidakt som konstnär. Han medverkade i Sveriges allmänna konstförenings utställningar i Stockholm. Hans konst består av djurframställningar i trä, sten, brons samt driven koppar och teckningar. Lundquist är begravd på Västberga begravningsplats.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 36, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
 Lundqvist, Gunnar Åke på SvenskaGravar.se

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Födda 1913
Avlidna 1985
Män
Ralph Lundquist

Ralph Gerhard Lundquist, född 15 februari 1931 i Göteborg, är en svensk målare, grafiker, skulptör och  tecknare.

Han är son till kylmekanikern Evald Manfrid Lundquist och Aina Elise Kristensson och från 1954 gift med tecknaren Stina Margareta Hansson. Lundquist studerade för Nils Wedel vid Slöjdföreningens skola 1948-1951 och för Endre Nemes vid Valands målarskola i Göteborg 1951-1955 samt under ett flertal studieresor till bland annat Frankrike och Italien. Han medverkade i Valandelevernas utställning med porträtt och figurmålningar i stora format utförda i olja. Därefter medverkade han i utställningen 20 Westschwedisch Maler i Lübeck, och i en större grupputställning på Stedelijk museum i Amsterdam samt på Liljevalchs konsthall i Stockholm. Tillsammans med Sven-Erik Johansson ställde han ut i Dalsjöfors 1959. Han var representerad i Valandsportföljen ett flertal gånger bland annat med japaniserade landskapsmålningar och nakenstudier. Han och Lennart Landqvist var medhjälpare till Nils Wedel 1951-1952 då man utförde den stora takmålningen i Vattenverkets kontrollrum i Alelyckan. Bland hans offentliga arbeten märks utsmyckningar för Drottning Silvias barnklinik på Östra sjukhuset, en betongskulptur vid Sisjön och en bronsskulptur i Kållered. Hans konst består av naket, landskap och figurer i en kontrastrik färgskala med rött, grönt och gult. Han är en av medlemmarna i konstnärsgruppen Grupp 54. Lundquist är representerad vid Moderna museet, Göteborgs konstmuseum, Norrköpings konstmuseum och Borås konstmuseum.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del III sid 35-36, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 334,

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1931
Levande personer
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svensk furstlig dräkt

Furstliga dräkten (även kallad ceremonidräkt) var en kreation i silvertyg som användes av manliga medlemmar av det svenska kungahuset vid högtidliga ceremonier såsom kröningar, dop och liknande. Kungar och prinsar har i alla tider klätt sig i dyrbara kläder, men under 1700-talet skapades en särskild etikett kring dessa dräkter.

Den furstliga dräkten 
Redan vid Adolf Fredriks och Lovisa Ulrikas kröning 1751 skapades dräkter för dem i ett silverskimrande tyg i design av Jean Eric Rehn. Från denna tid blev det regel att de kungliga ceremoniella dräkterna var sydda i tyg av silver, vilket gällde ända fram till Oscar I:s kröning 1844. Dräkterna var utförda i en opreciserad historicerad stil, vilket även gällde i de flesta andra europeiska monarkierna vid den här tiden. Ofta var de inspirerade av renässansmodet från sent 1500-tal och det tidiga 1600-talet.

De furstliga dräkter som skapades för hertig Karl och hertig Fredrik Adolf till Gustav III:s kröning 1772 följer denna nya etikett. Byxorna är knälånga, med slitsar, vilket även gäller för jackan.

Bilder

Se även
Hovdräkt
Nationella dräkten
Sveriges riksregalier
Svenska kröningar
Svenska begravningsregalier
Svenska furstliga mantlar

Referenser 

Formella kläder
Monarki i Sverige
980 Anacostia

980 Anacostia eller 1921 W19 är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 21 november 1921 av den amerikanske astronomen George Henry Peters i Washington, D.C.. Den är uppkallad efter Anacostia i 

Asteroiden har en diameter på ungefär 74 kilometer.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av GH Peters
Astronomiska upptäckter 1921
Supermarine S.4

Supermarine S.4 var ett brittiskt tävlingsflygplan designat av Reginald Joseph Mitchell för 1925 års tävling om Schneidertrofén. Flygplanet havererade innan tävlingen, men den blev grunden för de efterföljande tävlingsflygplanen Supermarine S.5, S.6 och slutligen det legendariska jaktflygplanet Supermarine Spitfire.

S.4 flög första gången den 25 augusti 1925 och den 13 september satte den hastighetsrekord för sjöflygplan och brittiskt hastighetsrekord med 365,07 km/h. Efter att flygplanet skeppats över till USA havererade det under en träningsflygning i Baltimore den 23 oktober. Piloten Henry Biard klarade sig med två brutna revben. Det konstaterades att kraschen troligen berodde på självsvängningar i vingen.

Källor

Externa länkar

 (på franska)

Tävlingsflygplan
Flygplan tillverkade av Supermarine
Leon Lundmark

Leonard (Leon) Lundmark, född 28 maj 1875 i Mörlunda, Kalmar län, död 2 maj 1942 i Los Angeles, var en svensk-amerikansk marinmålare.

Lundmark studerade vid Tekniska skolan i Stockholm och arbetade efter studierna som yrkes- och dekorationsmålare i Stockholm. Han emigrerade 1906 till Amerika och bosatte sig i Chicago. Kort efter ankomsten började han ägna sig åt stafflimåleri och fick både uppmuntran och mecenater. Han gjorde sig så småningom känd som en skicklig marinmålare och var under sin verksamhetsperiod mycket produktiv. Han medverkade i ett flertal amerikanska samlingsutställningar och i den svensk-amerikanska utställningen i Göteborg 1923. Lundmark är förutom amerikanska museer representerad vid Smålands museum i Växjö.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 28, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 301, 

Amerikanska konstnärer
Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1875
Avlidna 1942
Svenskamerikaner
Personer från Mörlunda socken
Kurt Lundberg

Kurt Lundberg, född 24 maj 1919 i Algutsboda, död 14 oktober 2003 i Johanneshov, var en svensk målare. 

Lundberg studerade vid Högre konstindustriella skolan, samt vid Edward Berggrens målarskola i Stockholm. Tillsammans med Acke Fornander ställde han ut i Jönköping. Hans konst består av landskap och strandmotiv.

Tryckta källor
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 328, 
Sveriges dödbok 1901–2013

Svenska målare under 1900-talet
Män
Födda 1919
Avlidna 2003
Georg Lundin

Axel Georg Lundin, född 23 april 1882 i Stockholm, död 7 februari 1948 i Stockholm, var en svensk koppartryckare.

Han var son till målaren Axel Hjalmar Lundin och Martha Kristina Englund och gift med Constance Lundin. Han var anställd vid Generalstabens litografiska anstalt 1897-1918 där han tryckte samtliga av Anders Zorns etsningar. Han utförde även frimärkstryck, sedlar, noter, fotogravyrer och all slags konsttryck. Han vistades 1907-1910 med hjälp av ett studiestipendium i Berlin och 1917 studerade han koppartryck i München. Han grundade 1918 en egen litografisk anstalt i Stockholm som efter hans död övertogs av svärsonen. För Nationalmuseum utförde han ett stort antal arbeten och vid sidan av sitt arbete var han lärare i koppartryck vid Konsthögskolan.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 27, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 332, 

Svenska grafiker under 1900-talet
Män
Födda 1882
Avlidna 1948
Molekylär maskin

En molekylär maskin eller nanomaskin, hänvisar till någon diskret antal molekylära komponenter som producerar kvasi-mekaniska rörelser (output) i ett svar på specifik stimuli (input). Uttrycket är ofta mer allmänt tillämpad på molekyler som helt enkelt imiterar funktioner som förekommer på den makroskopiska nivån. Termen är också vanlig inom nanoteknik, där ett antal mycket komplicerade molekylära maskiner har föreslagits, vars syfte och mål är att konstruera en "molecular assembler" (en apparat som först föreslogs av Erik Drexler). Molekylära maskiner kan delas in i två huvudkategorier; syntetiska och biologiska.

2016 års Nobelpris i Kemi tilldelades Jean-Pierre Sauvage, Sir J. Fraser Stoddart och Bernard L. Feringa, "för design och syntes av molekylära maskiner".

Se även 
 Molekylär ingenjörskonst
 Molekylär nanoteknik

Referenser

Noter 

Nanoteknik
Supramolekylär kemi
Olivia Mellegård

Lina Olivia Mellegård, född 17 juni 1996 i Göteborg, är en svensk handbollsspelare (vänstersexa).

Karriär 
Olivia Mellegård började spela handboll för Önnereds HK då hon var sex år gammal, och var tidigt framgångsrik. Hon blev uttagen i juniorlandslaget och var med och vann U17-EM 2013. Hon blev uttagen i turneringens All-Star Team. Det blev fler framgångar i ungdomslandslagen med brons i Ungdoms-OS 2014 och brons i U19-EM 2015. Hon spelade i elitserien för Önnered till våren 2015. Då ramlade klubben ur elitserien och Olivia Mellegård valde att gå till IK Sävehof. Efter en säsong med Sävehof fick Olivia Mellegård debutera i A-landslaget, mot Island 2016. Några månader senare mästerskapsdebuterade hon vid EM 2016 på hemmaplan. Efter säsongen 2018-2019 lämnade Mellegård Sävehof för en plats i danska ligan i København Håndbold. Före starten för damehandboldsligaen hösten 2020 skadade Olivia Mellegård korsbandet i en träningsmatch. I mars 2022 skadade hon korsbandet ännu en gång. Sedan 2022 har hon åter kontrakt med IK Sävehof.

Släktskap 
Olivia Mellegård är systerdotter till före detta handbollsspelaren Mikael Mellegård och kusin till nuvarande spelaren Emil Mellegård. Hennes far Glenn Gustavsson och hennes farbror Sören Gustavsson är också före detta elitspelare i handboll. Även brodern Pontus Mellegård spelar handboll på elitnivå.

Meriter  i klubblag 
 Svensk mästare fyra gånger (2016, 2018, 2019 och 2023) med IK Sävehof
 Svensk cupmästare 2023 med IK Sävehof

Referenser

Externa länkar 

 Olivia Mellegård på Handbollslandslaget.se
 Olivia Mellegård på IK Sävehofs webbplats

Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Göteborg
Svenska handbollsspelare
Spelare i IK Sävehof
Spelare i Önnereds HK
Spelare i København Håndbold
Joseph Helffrich

Joseph Helffrich född 12 januari 1890 i Mannheim, Baden, död 26 december 1971, var en tysk astronom. Han var verksam i Heidelberg.

Han upptäckte totalt 13 asteroider, mellan 1909 och 1911.

Han har fått asteroiden 2290 Helffrich uppkallad efter sig.

Asteroider upptäckta av Helffrich

Se även 
 Astronomiska upptäckter av J Helffrich

Källor 

Tyska astronomer
Astronomer under 1900-talet
Födda 1890
Avlidna 1971
Män
Christoffer Mumme

Christoffer Mumme, född 1676, död i juni 1737, var en dansk biskop.

Mumme föddes i Vedsø prästgård i Trondhjems stift som son till prästen Gert Mumme (död 1691) och Cathrine Glad. Han blev student från Trondhjems skola 1692. Efter att ha tagit backalaurgraden 1693 blev han hörare först i Thisted och därefter i Aalborgs skola. År 1698 avlade han teologisk ämbetsexamen och var därefter åter hörare i Aalborg till 1701, då han kallades till personlig kaplan hos den kände prästen Frands Mikkelsen Vogelius i Åsted och Skærum i Vendsyssel och efterträdde honom som sognepræst 1702.

År 1706 blev han magister och 1725 prost över Vennebjerg Herred, där han inlade stora förtjänster genom att verka för folkbildningen och för iståndsättandet av de förfallna kyrkorna. Med anledning av en utgåva av barnhusbibeln från 1732 kom han i strid med den köpenhamnske prästen Morten Reenberg, som klagade över, att den innehöll pietistiska förklaringar. År 1733 skrev Mumme en svarsskrift, i viken han använde skarpa uttryck om de ortodoxa och deras döda tro.

År 1735 blev han biskop i Aalborg och vid hans konsekration i Köpenhamn försökte Reenberg betala igen med samma mynt, i det han på ett otillbörligt sätt polemiserade mot honom i sitt skriftetal. Mumme fick dock vid sin död vittnesbördet, att han var "vittig og skarpsindig, i sit Embede retsindig og nidkjær". Han var gift med Elisabeth Magdalene, född Ursin (eller Bjørn) (död 1769), en prästdotter från Jerslev i Vendsyssel. 

År 1723 utgav han för att främja katekisationen i skolorna Undervisningsspørgsmaal for at forstaa Dr. M. Luthers liden Katekismus (en bearbetning av biskoparna Mathias Foss, Henrik Bornemanns, Jens Bircherods och Frands Thestrups frågor vid visitationerna, som tidigare användes i avskrift av skollärarna). Skriften drabbades av omfattande kritik från ortodox sida, men utkom dock i flera upplagor.

Källor 

  Biografi av Sophus Michael Gjellerup

Biskopar i Ålborgs stift
Evangelisk-lutherska biskopar
Präster i Danska folkkyrkan
Danska präster under 1700-talet
Födda 1676
Avlidna 1737
Män
DBL
Åke Reimer

Åke Berndt Sigvard Reimer, född 14 juli 1930 och död 24 augusti 2021, var en svensk tidigare handbollsspelare (mittsexa).

Karriär 
Åke Reimer började spela handboll 1944 i Växjö allmänna läroverks lag. 1946 blev klubbadressen Växjö BK, men adressen byttes nästa år till Malmö BI. Han fortsatte för Malmö BI i början av 1950-talet, men Reimer hamnade sedan i IFK Malmö. Det var i IFK Malmö han fick göra landslagsdebut mot Finland den 12 december 1954 i Helsingfors. Han gjorde debut efter en succématch i Pressens lag.

Det var IFK Malmö han representerade, när han var med i svenska landslaget och tog VM-guld 1958. Han var också med i VM-laget 1961 och tog en bronsmedalj. Han gjorde bara 21 landskamper (och 2 inofficiella) 1954–1963. Sista landskampen spelade han den 16 november 1963 mot Finland, seger 23–21 med tre mål av Åke Reimer. Under senare del av 1950-talet spelade han en period för AIK innan han avslutade elitkarriären i Vikingarnas IF. Med Vikingarna blev han svensk mästare 1967. Han slutade efter att han hjälpt Vikingarna kvala tillbaka till elitserien 1969.

Vid sidan om idrotten arbetade han på Hälsingborgs fryshus och var även under en period yrkesmilitär och stationerad som FN-soldat på Cypern.

Referenser 

Födda 1930
Avlidna 2021
Män
Svenska handbollsspelare
Världsmästare i handboll
Svenska mästare i handboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Inez Leander

Inez Katarina Leander, född 31 augusti 1878 i Ottarps församling, död 16 december 1969, var en svensk målare, grafiker och författare.

Leander studerade vid Konstakademien samt i München och Paris. 

Leander målade genretavlor, interiörer från Lunds domkyrka, lyriskt betonade landskap, stilleben och ett porträtt av Martin Kock. 

Hon är representerad vid Nationalmuseum, Moderna museet, Lunds universitet, Tomelilla museum, Institut Tessin och Foyer International i Paris

Källor
 Lexikonett Amanda, INEZ Katarina LEANDER
  Project Runeberg, Svenska konstnärer, Biografisk handbok, 761

Noter

Externa länkar

 
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1969
Kvinnor
Personer från Ottarps socken
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Nationalmuseum
Fri press

Fri press kan syfta på:

 Fri Press förlag, ett svenskt bokförlag
 Tryckfrihet, rätten att sprida information och uppfattningar fritt i text
Karin Cyrén

Karin Cyrén, född 1984, är en svensk illustratör och författare av barn- och ungdomslitteratur.

Bibliografi 
 Paraplyresan (illustrationer av Karin Cyrén, text av Håkan Jaensson), 2011, Alfabeta
 Den nya flickan (illustrationer av Karin Cyrén, text av Kristian Fredén), 2012, LL-förlaget
 Strandstaden (illustrationer och text av Karin Cyrén), 2014, Alfabeta
 Vem hämtar vem? (illustrationer och text av Karin Cyrén och Siri Ahmed Backström), 2014, Lilla Piratförlaget
 Sören Sören Sören (illustrationer av Karin Cyrén, text av Klara Persson), 2016, Urax förlag
 I en pöl (illustrationer och text av Karin Cyrén), 2018, Lilla Piratförlaget
 Maraton (illustrationer och text av Karin Cyrén), 2019, Lilla Piratförlaget
 Hej hej hej (illustrationer och text av Karin Cyrén), 2020, Lilla Piratförlaget
 Oj oj oj (illustrationer och text av Karin Cyrén), 2021, Lilla Piratförlaget
 Bakom affären (illustrationer av Karin Cyrén, text av Annica Hedin), 2021, Rabén & Sjögren
 Bästa Friends Forever (illustrationer av Karin Cyrén, text av Ellen Karlsson), 2022, Natur & Kultur

Utställningar 

 Årets Svenska Bilderbok 2019 / Maraton på Bildmuseet, Umeå Universitet, från 2020-08-27 till 2020-11-29

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Karin Cyrén i Libris
 Karin Cyréns webbplats

Svenska illustratörer
Kvinnor
Födda 1984
Levande personer
Vampyrtangara

Vampyrtangara (Geospiza septentrionalis)  är en fågelart i familjen tangaror inom ordningen tättingar som enbart förekommer i ögruppen Galápagosöarna. Den har det för fåglar ovanliga beteendet att dricka blod från andra fåglar, därav namnet.

Utbredning och status 
Arten förekommer endast på öarna Darwin och Wolf i Galápagosöarna. Öarna är mycket små, varför världspopulationen torde understiga 1000 vuxna individer. Skulle någon invasiv art ta sig till öarna eller sjukdomar spridas dit skulle fågeln lätt kunna slås ut. Därför kategoriserar IUCN den som sårbar.

Utseende och läte 
Vampyrtangaran är en finkliknande tangara som liksom övriga darwinfinkar skiljer sig åt mellan könen, där hanen är huvudsakligen svart och honan brunstreckat grå. Sången skiljer sig åt mellan öarna, där den på Wolf har en stötig ramsa och Darwin en mer surrande. Visslande läten kan höras på båda öarna.

Levnadssätt 
Det arten är mest känd för är beteendet som gett den sitt namn, nämligen den att dricka blod från andra fåglar. Den hackar små sår längst in vid fjädrarnas bas hos häckande sulor (framför allt nazcasula och blåfotad sula) och dricker det sedan. Märkligt nog bjuder inte sulorna på särskilt mycket motstånd. Det tros vara en anpassning till bristen på föda under torrsäsongen och tros ha utvecklats från beteendet att plocka löss. Finken äter också ägg som den stjäl just när de är lagda och rullar det in i en sten tills det krossas. Arten intar även nektar från kaktusarten Opuntia echios, åtminstone på Wolf, som ersättning för bristen på färskvatten på ön. Huvuddelen av födan utgörs dock av frön och ryggradslösa djur.

Systematik 
Vampyrtangaran betraktades tidigare som en underart till vassnäbbad tangara (Geospiza difficilis), men DNA-studier visar att de skiljer sig åt vad gäller utseende och läten, och är inte heller varandras närmaste släktingar. Numera urskiljs den därför som egen art.

Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Namn 
Denna art tillhör en grupp fåglar som traditionellt kallas darwinfinkar. För att betona att de inte tillhör familjen finkar utan är istället finkliknande tangaror justerade BirdLife Sveriges taxonomikommitté 2020 deras namn i sin officiella lista över svenska namn på världens fågelarter.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Galápagosöarna
Morten Reenberg

Morten Reenberg, född den 18 juni 1660 i Viborg, död den 23 februari 1736 i Köpenhamn, var en dansk präst. Han var bror till Thøger Reenberg och farbror till Christian Christopher Reenberg.

Reenberg blev student från Viborgs skola 1677, tog teologisk attestats 1682 och begav sig därefter på en längre utlandsresa. Han vistades en längre tid i Oxford och Cambridge, men besökte också Frankrike, Holland och Tyskland.

År 1690 vände han hem, men då han inte lyckades uppnå någon befattning funderade han en tid på att resa till England, där han hade goda förbindelser, och bosätta sig där. Biskop Hans Bagger fick honom dock att överge planerna och skaffade honom 1693 anställning som fältpräst vid de danska hjälptrupperna i Flandern.

Han var med i slaget vid Neerwinden 1693 och var nära att omkomma under reträtten därifrån. Han vände därefter tillbaka till Danmark, där han emellertid hade blivit utnämnd till sognepræst i Stege och prost på Møn. År 1709 blev han utan ansökan kallad därifrån till sognepræst vid Helligaandskirken i Köpenhamn.

År 1720 utnämndes han till stiftsprost och sognepræst vid Vor Frue Kirke i Köpenhamn. Reenberg var en mycket originell personlighet, vars predikningar väckte stor uppmärksamhet och utmärktes av en hög grad av frimodighet, även gentemot hovet. Han var en stor fiende till pietismen och angrep i sina predikningar starkt denna riktning.

Detta inbringade honom, särskilt under kung Kristian VI, åtskilliga tillrättavisningar genom biskopen. Han var, trots att han inte uppträdde som skribent, en mycket lärd man och innehade ett stort bibliotek, ett naturaliekabinett och en betydande myntsamling. Allt detta förstördes i Köpenhamns brand 1728.

Källor

Externa länkar 

 

Domprostar
Präster i Danska folkkyrkan
Danska numismatiker
Danska boksamlare
Danska präster under 1600-talet
Danska präster under 1700-talet
Personer från Viborg, Danmark
Födda 1660
Avlidna 1736
Män
Salmonsens