kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sars-cov-2 beta

Sars-cov-2 beta, variant B.1.351, även kallad 501Y.V2, 20H/501Y.V2 (tidigare 20C/501Y.V2) eller den sydafrikanska covid-19- mutationen, är en variant av sars-cov-2, viruset som orsakar sjukdomen covid-19. Varianten upptäcktes först i Sydafrika av landets folkhälsomyndighet den 18 december 2020. Forskare och statsmän rapporterade att varianten förekom främst hos yngre människor utan några underliggande sjukdomar och gav en svårare sjukdomsutveckling. Den sydafrikanska folkhälsomyndigheten indikerade också att den nya varianten kan vara en drivande faktor i landets andra våg i covid-19-pandemin, då den nya varianten sprids mycket snabbare än tidigare varianter.

Forskare noterade att varianten jämfört med ursprungsviruset samlat på sig flera mutationer, vilket tillåter den att lättare fästa sig på människans celler, detta på grund av tre mutationer inuti lipidhöljets proteiners receptor-bindande domän, som binder ACE2 hos människans celler. 

Den 23 december redovisade Storbritanniens hälsominister Matt Hancock att två personer som rest från Sydafrika till Storbritannien testats positivt för beta-varianten av sars-cov-2.

Sverige 
Den 17 januari 2021 meddelade Folkhälsomyndigheten att de upptäckt ett fall av vad som då kallades den sydafrikanska virusmutationen i Sverige. Den 19 januari upptäcktes ytterligare ett fall. Den 25 januari upptäcktes ytterligare ett fall men rapporterades först dagen efter.

Den 17 februari 2021 upptäcktes en klustersmitta i Region Västmanland, där minst 20 personer hade betavarianten av viruset. Alla hade varit i kontakt med varandra, men ingen av dem kunde kopplas till någon resa till Sydafrika.

Statistik

Se även 

 VOC – 202012/01, en variant av sars-cov-2 som upptäckts i Storbritannien.
 Kluster 5, en variant av sars-cov-2 som upptäckts hos minkar i Danmark
 N439K, en variant av sars-cov-2 som först upptäcktes i Skottland.
 Variant P.1, en variant av sars-cov-2 som upptäckts i Brasilien.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Covid-19-pandemin
Pågående epidemier
Varianter av SARS-CoV-2
Mike Nolan

Mike Nolan, född 7 mars 1959, är en amerikansk fotbollscoach och defensiv koordinator för NFL-laget Dallas Cowboys. Nolan är tidigare huvudtränare för San Francisco 49ers och tidigare defensiv koordinator för Baltimore Ravens, New York Jets, Washington Redskins, New York Giants, Denver Broncos, Miami Dolphins och Atlanta Falcons.

Referenser

Män
Tränare i San Francisco 49ers
Levande personer
Födda 1959
Personer i USA under 2000-talet
Personer från Baltimore
Kluster 5

Kluster 5, också benämnd som ΔFVI-spike av danska Statens Serum Institut (SSI), är en variant av sars-cov-2. Den upptäcktes i Nørrejylland i Danmark ,och tros ha spridits från minkar till människor genom minkfarmar. Den 4 november 2020 meddelade den danska staten att alla minkar i landet skulle avlivas för att förhindra spridandet av denna mutation och minska riskerna för en ny mutation att uppstå. En nedstängning och reserestriktioner infördes i sju kommuner i Nørrejylland för att förhindra spridandet av virusmutationen, eftersom man befarade nationell eller internationell kris i arbetet mot covid-19-pandemin.

Världshälsoorganisationen (WHO) har uppgett att denna variant av viruset har en "måttligt minskad känslighet för neutraliserande antikroppar", och SSI varnade att spridning av varianten skulle kunna minska effekten av de covid-19-vaccin som tagits fram. Efter nedstängningen och masstester meddelade SSI den 19 november 2020 att kluster 5 med all sannolikhet blivit utrotad.

Namn och mutationer 
I Danmark har det funnits fem kluster av mutationer i sars-cov-2 hos minkar. Danska Statens Serum Institut (SSI) kallar dessa för kluster 1–5 (danska: cluster 1-5). I kluster 5, också benämnd som ΔFVI-spike av SSI, finns det flera olika mutationer i virusets ytproteiner.

Bakgrund 
Den 4 november 2020 meddelade den danska statsministern Mette Frederiksen att en mutation av covid-19 upptäckts hos minkar, och att denna även överförts från mink till människa. Varianten upptäcktes på en minkfarm i Nørrejylland. Enligt en rapport från SSI smittades totalt 12 människor av varianten. Av dem hade åtta kopplingar till en minkfarm, och fyra bodde i närheten.

Nedstängning och avlivning 
Som förebyggande åtgärd meddelade Frederiksen att landet skulle att avliva alla minkar i landet, totalt omkring 14 miljoner djur. För att förhindra spridandet av mutationer, infördes även en nedstängning och in- samt utreseförbud i sju kommuner i Nørrejylland med start den 6 november. Masstestning påbörjades och smittspårning påbörjades. Restriktionerna var tänkta att gälla fram till den 3 december, men avslutades tidigare eftersom man inte hittade fler smittfall med den nya varianten.

Senare utveckling 
SSI meddelade den 19 november 2020 att man inte hittat några nya fall av kluster 5, och att varianten med största sannolikhet var utrotad. De speciella restriktionerna upphörde den 19–20 november.

Politiska konsekvenser 
I slutet av november 2020 avslöjades att ministern Mogens Jensen och fem andra ministrar blivit informerade redan i september att det skulle vara olagligt att kräva att alla minkar i hela landet avlivades, istället för att enbart minkar i det drabbade området. Beslutet har lett till att oppositionen ville se att de danska ministrarna avsäger sina uppdrag efter stark kritik från landets medborgare. Frederiksen uppmärksammade att beslutet om att avliva alla minkar var olagligt och Jensen avsade sin uppdrag den 18 november 2020. Senare upprättades en uppgörelse som retroaktivt bestämde att beslutet var lagligt.

Se även 

 Varianter av sars-cov-2

Referenser

Noter

Externa länkar 

Covid-19-pandemin
Pågående epidemier
Varianter av SARS-CoV-2
Santa Maria dell'Orto dell'Istituto Antonio Maria Gianelli

Cappella Madonna dell'Orto, officiellt Santa Maria dell'Orto dell'Istituto Antonio Maria Gianelli, är ett kapell i Rom, helgat åt Jungfru Maria. Kapellet är beläget vid Via Mirandola i quartiere Tuscolano och tillhör församlingen Santi Fabiano e Venanzio.

Kapellet är särskilt helgat åt Jungfru Marie roll som Vår Fru av Trädgården. Den bibliska referensen återfinns i Höga Visan 4:12 (jämför hortus conclusus): 

Kapellet förestås av Figlie di Maria Santissima dell'Orto, kallade Gianelline, en kongregation grundad år 1829 av prästen Antonio Maria Gianelli (1789–1846; helgonförklarad 1951).

Historia
Kapellet stod klart år 1931 och tillhör Figlie di Maria Santissima dell'Orto. Systrarna avlägger löftena kyskhet, fattigdom och lydnad och ägnar sig bland annat åt undervisning av barn och unga samt vård av sjuka och gamla.

År 1943, under andra världskriget, skadades kapellet i samband med en bombräd och restaurerades. Den enkla fasaden har ett rundfönster. Absiden har en monumentalmålning som framställer Jesus Kristus i majestät. Därtill finns i interiören en glasmålning som avbildar den helige Antonio Maria Gianelli. Baldakinen har inskriptionen Tu solus sanctus, tu solus Dominus, tu solus Altissimus.

Kommunikationer
  Tunnelbanestation Lodi – Roms tunnelbana, linje  
  Järnvägsstation Roma Tuscolana – Ferrovia Tirrenica

Källor

Noter

Webbkällor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (quartiere Tuscolano)
Mariakyrkor i Rom
Kapell i Rom
Roma Q. VIII Tuscolano
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1931
Nyromanska kyrkobyggnader
1931 i Italien
Ansvarig arbetsledare enligt PBL

Med Ansvarig arbetsledare enligt PBL (AA) åsyftas i en person som utsetts av en byggherre för att leda arbetet vid en byggarbetsplats. 
När den äldre Plan- och bygglagen infördes 1987 kom med den systemet med ansvarig arbetsledare. I systemet fanns en ansvarig arbetsledare som kunde vara riksbehörig eller ha lokal behörighet. Den ansvarige arbetsledarens uppgift var att leda och ha fortlöpande tillsyn över arbetena så att de utförs på föreskrivet sätt.

Även före 1987 användes begreppet Ansvarig arbetsledare, men det syftade då på det mycket snarlika systemet med Ansvarig arbetsledare enligt SBN. Den ansvarige arbetsledarens åtaganden i det systemet återfinns i Svensk Byggnorm (SBN). Och ännu tidigare syftade det på det system som fanns i Byggnadsstyrelsens anvisningar till byggnadsstadgan (BABS). 

Systemet med Ansvarig arbetsledare enligt PBL avskaffades 1995. Motivet var att den ansvarige arbetsledaren felaktigt uppfattades som byggnadsnämndens förlängda arm d.v.s. kunde anses ha någon form av samhälleligt uppdrag och ansvar. Så var det inte tänkt att uppgiften skulle uppfattas, trots att den omfattade tillsyn av sådana föreskrifter som byggnadsnämnden kunde meddela i bygglovet.

Det ersattes av systemet med Kvalitetsansvarig enligt PBL (KA). Den kvalitetsansvarige skulle ha en tydligare egen roll och mer avgränsade uppgifter, som enligt ÄPBL varken skulle innefatta något ledningsansvar eller annat ansvar för projektet eller något tillsynsansvar å byggnadsnämndens vägnar för samhällets krav.Det ingick inte i den kvalitetsansvariges uppgifter att se till att givet bygglov följs och att eventuella avvikelser rapporteras till nämnden. Den kvalitetsansvarige avsågs inte – benämningen till trots – ta över någonting av byggherrens ansvar för vare sig kontroll eller kvalitet.

Kompetenskrav 
Kravet på kvalifikationer hos ansvarig arbetsledare framgick av Plan- och bostadsverkets allmänna råd 1990:1 Riksbehörighet för ansvarig arbetsledare. 

AA-stål, AA-mont etc. är begrepp som definieras i denna.

Ansvarig arbetsledare i murning klass 1, svarande mot klassen i normen
Ansvarig arbetsledare i murning klass 2, svarande mot klassen i normen
AA-betong klass 1, svarande mot klassen i normen
AA-betong klass 2 svarande mot klassen i normen
AA-stål/K (TR-stål/K), stål komplicerad art
AA-stål/N (TR-stål/N), stål normal art
AA-montage (TR-stål/E), stål av enkel art
AA-pål, pålnings- och spontningsarbeten

Se även 
Boverket
Byggnadsras i Sverige
Byggprocessen
Kontrollansvarig enligt PBL
Kvalitetsansvarig enligt PBL
Plan- och bygglagen
TR-stål

Noter

Externa länkar
Plan- och bygglag (1987:10)
Plan och bygglagen (1987:10), den äldre
Ansvarig arbetsledare enligt byggnadsstadgan Motion 1982/83:828
SOU 1979:66 Ny plan- och bygglag

Personcertifiering
Svenska titlar
Albert Grisar

Albert Grisar kan syfta på:

* Albert Grisar (1808–1869), belgisk tonsättare
 Albert Grisar (1868–1930), belgisk seglare
Tønderfestivalen

Tønderfestivalen (danska: Tønder Festival) är en musikfestival i Tønder i Danmark. Den har  avhållits i augusti varje år sedan 1974 och räknas som en av de viktigaste festivalerna i Europa inom traditionell och modern folkmusik. 

Programmet präglas av internationella artister från främst Irland, Skottland, Kanada, USA, England och Skandinavien och musiken omfattar allt från irländsk och skotsk folkmusik till folkrock, blues, jazz och modern dansk, nordisk, baltisk folkmusik och visor. 

Hela staden präglas av musik under festivalen och invånarantalet ökar till det dubbla. Det spelas musik  på scener och i tält på festivalplatsen samt inne i Tønder och det finns sittplatser på de flesta platserna. Festivalen besöks av  personer och har mer än  frivilliga medarbetare. 

Bland musiker som har spelat på festivalen kan nämnas: Povl Dissing, John Prine, Emmylou Harris, Steve Earle, Pete Seeger, Lillebjørn Nilsen, The Lone Bellow, The Stray Birds, Arlo Guthrie, Runrig, Great Big Sea, Lukas Graham, Marc Cohn, The Mavericks, Uncle Tupelo, Altan, Eivør, Sebastian, Cornelis Vreeswijk, Ramblin' Jack Elliott, Donovan, Niels Hausgaard,  Hedningarna, Väsen och Sorten Muld

 
År 2013 hade Tønderfestivalen så stora ekonomiska problem att den fick bidrag från Tønder kommun. Sedan 2018 har dock festivalen varit utsåld och givit överskott.

Källor

Musikfestivaler i Danmark
Rosa på bal (musiksingel)

Rosa på bal är en musiksingel från 1971 av den nederländsk-svenske sångaren Cornelis Vreeswijk och den danska sångerskan Trille som sjunger duett, båda på svenska.

A-sidan utgörs av Evert Taubes Rosa på bal och B-sidan av samme upphovsmans Tango i Nizza. Singelskivan utgavs på etiketten Philips Records (6015.030).

Referenser
Discogs: Rosa på bal/Tango i Nizza.

Musiksinglar 1971
Svenska musiksinglar
Danska musiksinglar
Cornelis Vreeswijk
Trille
Georg Christoph Grosheim

Georg Christoph Grosheim, född den 1 juli 1764 i Kassel, död där den 18 november 1847, var en tysk tonsättare och musikskriftställare.

Grosheims far var kammarmusiker hos lantgreven Fredrik II av Hessen-Kassel. Hemmet var fattigt och sonen måste från tidiga år förtjäna sitt uppehälle genom notskrivning. En vän till fadern, som även han var kammarmusiker hos lantgreven, gav den unge Grosheim kostnadsfri musikundervisning i sex år mot att denne utan lön skötte hans organisttjänst. När Grosheim var sjutton år anställdes han som altviolinist vid kapellet i Kassel och som musiklärare vid ett seminarium. Han utgav under denna period musiktidskriften Euterpe i fyra delar med mera. Grosheim blev därefter musikdirektör vid en av kurfurst Vilhelm I upprättad teater. Där skrev han två operor, Titania och Das heilige Kleeblatt. Hans kompositioner och musikskrifter förskaffade honom doktorsdiplomet från universitetet i Marburg 1819. En lång tid var Grosheim medarbetare i tidskriften Cæcilia och han lämnade åtskilliga artiklar till Schillings Universal-Lexikon der Tonkunst. Bland hans talrika musiklitterära skrifter bör nämnas Über den Verfall der Tonkunst, Elementarbuch des Generalbasses, Fragmente der Geschichte der Musik och Versuch einer ästhetischen Beleuchtung mehrerer musikalischen Meisterwerke. Grosheim komponerade ytterligare en opera, Les Esclaves d'Algier, sex symfonier, sex konserter, koraler, sånger och mässor med mera.

Källor 
 
 Grosheim, Georg Christoph i Allgemeine Deutsche Biographie

Externa länkar 
 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska koralkompositörer
Tyska operatonsättare
Hovkapellister
Tyska organister
Tyska musikpedagoger
Tyska musikologer
Musikologer under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Kassel
Födda 1764
Avlidna 1847
Män
Pierre Bothén

Pierre Rudolf Bothén, född 29 december 1919 i Paris, död 26 januari 1975 i Stockholm, var en svensk diplomat.

Bothén avlade juristexamen i Stockholm 1946. Efter tingstjänstgöring fick han anställning på Utrikesdepartementet 1949. Mellan 1951 och 1956 tjänstgjorde han i Haag, Bonn, Aten och Kairo innan han blev utsedd till budgetsekreterare 1958. Han blev byråchef 1963 och kansliråd 1965.

1965 blev Bothén utsedd till att efterträda Harald Edelstam som generalkonsul i Istanbul, en post som han hade fram till 1972 då han blev ambassadör i Lagos i Nigeria. Vid årsskiftet 1975 återkom han till Stockholm för att ta rollen som protokollchef på Utrikesdepartementet. Efter en knapp månad i den rollen avled han den 26 januari 1975.

Pierre Bothén var son till bankdirektören Rudolf Bothén och dennes hustru Aina Gullstrand. Han gifte sig 1952 med kollegan på Utrikesdepartementet Kerstin Bothén (född Hesser).

Bothén utsågs 6 juni 1972 till Kommendör av Nordstjärneorden.

Källor 

Födda 1919
Män
Avlidna 1975
Svenska diplomater under 1900-talet
Personer från Paris
Sveriges generalkonsuler i Istanbul
Sveriges ambassadörer i Nigeria
Kommendörer av Nordstjärneorden
Ångbåt i snöstorm

Ångbåt i snöstorm ( eller Steamer in a Snow Storm) är en oljemålning av den engelske konstnären William Turner från 1842. Den testamenterades till brittiska staten av konstnären och har varit utställd på National Gallery 1856–1910 och 1952–1968 samt på Tate Gallery däremellan och därefter.

I Ångbåt i snöstorm, en av Turners mest lidelsefulla målningar, skildras naturens och elementens raseri. Från ett vildsint energiladdat centrum tycks färgen snurra ut mot dukens kanter. Turner har i snabba stråk lagt på ett tjockt lager färg och skapat starka ljus-dunkelkontraster. Han har inte försökt skildra stormen på ett åskådligt sätt, betraktaren snarare känner hur en ångbåt stampar fram över ett stormpiskat hav och genom drivande snö. Eftersom Turner i första hand inte var intresserad av regelrätt avbildning blev han en viktig föregångare till modernt, abstrakt måleri. 

Den långa engelska titeln anger att konstnären var ombord på ångbåten Ariel under en stormig färd från Harwich. Konstnären har också uppgivit att sjömännen surrade fast honom vid masten under stormen som ska ha ägt rum en januarinatt 1842. Hans uppgifter har dock ifrågasatts och man har heller inte lyckas finna en ångbåt vid namn Ariel som trafikerat Harwich vid denna tidpunkt. Däremot fanns det en hjulångare med detta namn med hemmahamn Dover. Marinmålaren Samuel Walter avbildade denna båt 1831. 

Turner målade ett flertal tavlor som skildrar hårt väder till sjöss. En annan tavla av Turner på Tate Gallery, som också skildrar en snöstorm, är Snow Storm: Hannibal and his Army Crossing the Alps (1812).

Galleri

Källor 

Tate Gallerys webbplats
Art UK

Noter 

Målningar 1842
Målningar av William Turner
Målningar i Tate Collection
Marinmålningar
Les Misérables (2019)

Les Misérables är en fransk dramafilm från 2019 i regi av Ladj Ly (hans spelfilmsdebut), med manus skrivet av Ly, Giordano Gederlini och Alexis Manenti, baserat på Lys kortfilm med samma titel från 2017. Filmtiteln anspelar på Victor Hugos berömda roman Samhällets olycksbarn från 1862, men är inte en adaption. Filmen utspelar sig på samma plats som i romanen, Parisförorten Montfermeil, men i modern tid, i efterspelet av fotbolls-VM 2018 i Ryssland som Frankrikes landslag vann.

Filmen blev hyllad av kritiker och vann bland annat Césarpriset för bästa film. Den utsågs också till Frankrikes bidrag till kategorin Oscar för bästa internationella långfilm, men förlorade mot den sydkoreanska filmen Parasit.

Rollista i urval 
 Damien Bonnard – Brigadier Stéphane "Pento" Ruiz
 Alexis Manenti – Chris
 Djebril Zonga – Gwada
 Issa Perica – Issa
 Al-Hassan Ly – Buzz
 Steve Tientcheu – Le Maire
 Almamy Kanouté – Salah
 Nizar Ben Fatma – La Pince
 Jeanne Balibar – La commissaire

Referenser

Externa länkar 

Franska filmer 2019
Franska dramafilmer
Franskspråkiga filmer
Paris på film
Kvarteret Hoven

Kvarteret Hoven (inofficiellt kallat Guldklimpen) var ett planerat kvarter på Norrmalm i Stockholm. Hoven var tänkt att ligga i förlängningen av Sveavägens södra del ungefär där Sergels torg nu finns. Kvarteret existerade bara på kartor och i officiella dokument men aldrig i verkligheten.

Historik
Bildandet av kvarteret Hoven hade sin bakgrund i planeringen av Sveavägens förlängning söderut till Hamngatan. Ett av de första konkreta förslagen lanserades redan 1912 av dåvarande stadsplanedirektören Per Olof Hallman. Söder om Mäster Samuelsgatan, ungefär i södra delen av dåvarande kvarteret Gropen (adress Hamngatan 30–38), skulle Sveavägen grena upp sig och kopplas till Hamngatan mot öster respektive Klarabergsgatan mot väster. Här uppstod ett triangulärt vägområde med ett minikvarter i mitten som kallades Hoven vilket, enligt planerna, skulle bestå av två fastigheter: Hoven 1 och 2. Kvartersnamnet var inspirerat av intill liggande kvarteret Hästskon. De kvarvarande resterna av kvarteret Gropen i öster och väster döptes till Hästryggen med fem fastigheter respektive Stigbygeln med tre fastigheter.

 
Hallmans förslag förverkligades aldrig fullt ut, inte heller de nya kvarteren. När Stockholms stad efter en mängd olika förslag slutligen bestämde Sveavägens förlängning och sträckning kom Hallmans plan att genomföras bara till viss del, med en större bredd och med en stor cirkulationsplats (nuvarande Sergels torg). 

På 1930-talet slutade Sveavägen i höjd med Konserthuset. Rivningarna i de tättbebyggda kvarteren söder om Oxtorgsgatan, bland dem Gropen (Hoven), inleddes under 1950-talets första hälft och blev en del av Norrmalmsregleringen. Det enorma schaktområdet som uppstod här kallades i folkmun skämtsamt för Riksgropen. Kvarteren Hoven och Hästryggen utgick medan Stigbygeln finns fortfarande kvar och avser Hötorgsskrapornas höghus nr 5, Sveavägen 1.

Se även
Norrmalmsregleringen
Riksgropen

Källor

Skansen 22 & 23, del av bebyggelsehistorisk inventering Sebastian Ulvsgärd (text) Mattias Ek (foto), sid. 10-11
Stockholmskällan

Externa länkar

Stadsplanering i Stockholm
Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Hoven
Ljubov Popova

Ljubov Popova, född 24 april 1889 utanför Moskva, död 25 maj 1924 i Moskva, var en rysk konstnär. Hon var en av förgrundsgestalterna i det ryska avantgardet. Hennes geometriskt abstrakta måleri innefattade faser av bland annat kubofuturism, suprematism och konstruktivism.

Biografi 
Ljubov Popova var dotter till en välbärgad tyghandlare i Moskva. Hon hade möjlighet att studera konst i såväl Ryssland som Paris och reste dessutom runt i Europa där hon influerades av vitt skilda stilar såsom ryska ikoner, italiensk renässanskonst, kubism och futurism. Hon återvände till Ryssland vid första världskrigets utbrott där hon ställde ut med Vladimir Tatlin och Kazimir Malevitj. År 1916 anslöt hon sig till Kazimir Malevitjs suprematism och ägnade sig åt att måla dynamiska geometriska kompositioner. Omkring 1921 blev hon alltmer fascinerad av konstruktivismen vilket resulterade i att hon övergav tavelmåleriet för att arbeta med industriell design. Hon var också en nyskapande scenograf.

Popova avled i scharlakansfeber två dagar efter att hennes son dött i samma sjukdom.

Hon är representerad vid bland annat Moderna museet i Stockholm och Louisiana i Humlebæk.

Målningar (urval)

Källor

Noter

Externa länkar 

 Böcker relaterade till Ljubov Popova på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Kvinnor
Födda 1889
Avlidna 1924
Konstnärer från Moskva
Ryska konstnärer under 1900-talet
Ryska målare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Louisiana
Arne Högdahl

Lars Arne Högdahl, född 24 september 1959, är en svensk handbollstränare, främst på damsidan. Han har bland annat varit assisterande förbundskapten för Norges damlandslag bakom Marit Breivik, och tränat det österrikiska topplaget Hypo Niederösterreich. Sedan 2016 är han tränare för Byåsen IL.

Arne Högdahls moderklubb är Stockholmspolisens IF, där han spelade som ungdom och senare även var tränare för herrlaget. Han är äldre bror till den tidigare spelaren Lena Högdahl. Han är gift med den tidigare handbollsstjärnan Mia Hermansson Högdahl, som också hon är verksam som tränare efter spelarkarriärens slut. Tillsammans har de dottern Moa Høgdahl, som också hon är elithandbollsspelare.

Referenser 
 "Bli kjent med vår nye trener, Arne Högdahl!" (bokmålsnorska). byaasen.no. 15 juni 2016. Läst 22 december 2020.

Män
Födda 1959
Levande personer
Svenska handbollstränare
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 2000-talet
HD 76653

HD 76653 är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Seglet. Den har en skenbar magnitud av ca 5,71 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 41,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 79 ljusår (ca 24 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca -6 km/s. Stjärnan har med 96 procent sannolikhet gemensam egenrörelse med den närliggande Delta Velorum. De två har en uppskattad fysisk separation på 2,2 ljusår men liknande egenrörelser. Båda ingår sannolikt i Ursa Major-föreningen.

Egenskaper
HD 76653 är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F6 V. Den har en massa som är ca 1,2 solmassor, en radie som är ca 1,4 solradier och har ca 2,7 gånger solens utstrålning av energi från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 6 300 K.

Pace (2013) uppskattar HD 76653 till att vara 770 miljoner år gammal, medan Fuhrmann och Chini (2012 ) daterar den till en ålder av ca 2 miljarder år. Stjärnan är dock en källa till röntgenstrålning med en styrka på 214,3 × 1027 erg/s, vilket är ovanligt högt för den äldre uppskattningen. 

HD 76653 visar ett överskott av infraröd strålning som tyder på närvaro av en omgivande stoftskiva. Överskottet upptäcktes med Spitzer Space Telescope både av IRS-instrumentet vid 30−34 μm och svagt av MIPS vid 70 μm. Stoftet har en temperatur på 73−77 K och kretsar kring värdstjärnan på ett genomsnittligt avstånd av 16−18 AE.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/43797/hd76653.

		
Stjärnbilden Seglet
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass F