kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sökö metrostation

Sökö () är en metrostation inom Helsingfors metro som togs i bruk år 2022.

Stationen ligger under övergårdsvägen i närheten av Sökö köpcentrum med ingång från Sökö torg och övergårdsvägen. Ingången från torget är i två våningar och fyra hissar tar resenärer ner till plattformen.

Stationens ingångar med sina vassa hörn har influerats av de omgivande modernistiska byggnaderna från . I taket hänger Taneli Rautiainens konstverk "Sfäärit" (Sfärerna) som går hela vägen från plattformen till biljetthallen. Verket, som skall skildra bergskärningar, molntäcken stjärnfall och stjärnbilder, har skapats med hjälp av ljus och metallskivor.

Källor

Externa länkar

Helsingfors metrostationer
Esbo
Järnvägsstationer invigda 2022
2022 i Finland
Skurups Handboll

Skurups Handboll (Skurups HB) är en handbollsklubb från Skurup i Skånes län, bildad den 20 april 1976 efter att tidigare ha varit del av Skurups AIF (sedan 1959). Senast herrlaget spelade i nästa högsta serien var i dåvarande division 1 2006/2007.

Historia 
Skurups AIF handbollssektion bildades 1959, året innan en ny idrottshall skulle byggas (nuvarande Mackleanhallen, som sedermera är en del av Skurups Sparbank Arena). Byggandet blev av hallen dock försenat, så verksamheten kom inte igång förrän i januari 1961. Hösten 1961 spelade Skurups AIF sin första handbollsmatch i seriespel, i division 4 för herrar. Damhandbollen togs upp på programmet 1975, då ett flicklag bildades.

Spelare i urval 
  Sten Sjögren (1994–1997)

Referenser 
 https://docplayer.se/27528691-Skurups-handboll-startades-20-april-1976-efter-att-tidigare-ha-tillhort-skurups-aif-nedan-presenteras-lite-om-de-30-ar-som-foljt-darefter.html
 https://docplayer.se/14439524-2009-03-04-skurup-pa-varldens-handbollskarta-2009-03-04-varldsmastare-blev-tranare-i-skurup-2009-03-04-flua-overallt-i-skurups-handboll.html

Externa länkar 
 

Handbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1976
Sportklubbar i Skurups kommun
Sport i Skurup
Dover Sun House

Dover Sun House var ett av världens första soluppvärmda hus, det ritades av arkitekten Eleanor Raymond och hade ett värmesystem utvecklat av fysikern Mária Telkes.

År 1948 började Mária Telkes och arkitekten Eleanor Raymond arbeta på Dover Sun House, , projektet finansierades av filantropen och skulptören Amelia Peabody, och byggdes på hennes ägor i Dover, Massachusetts.

Huset värmdes av ett system som utformades så att natriumsulfat fick smälta i ett soluppvärmt utrymme. Dagtid förde fläktar luft genom det varma utrymmet och via kanaler ut till husets rum, nattetid fördes luft genom samma utrymme där saltet då svalnade och avgav sin lagrade värme.

Under de första två åren var huset framgångsrikt, fick enorm publicitet och drog massor av besökare. Popular Science hyllade det som kanske viktigare, vetenskapligt, än atombomben.

Dover Sun Huose var ett av världens första soluppvärmda hus, men ägarna fick dock ta bort systemet, när det vid den tredje vintern fanns problem med natriumsulfatet, det hade skiktat sig i lager av flytande och fast material, och dess behållare var korroderade och läckte. 1954 ersattes solvärmesystemet av en konventionell oljepanna, huset revs 2010.

Referenser

Externa länkar
 

Byggnader och anläggningar i Massachusetts
Arkitekturåret 1948
1948 i USA
Forsbro Yllefabrik

Forsbro Yllefabrik var ett företag i Arbrå.

Tidig historik, Lundnäs 
 
Löngodsrörelsen vid Lundnäs började redan år 1879. Då startade där ett spinneri, ägt av ett bybolag med Olof Jonsson i Svea, Olof Jonsson i Hof och en tredje Olof Jonsson, kallad Lill-Olle, som delägare. Löngodsrörelse innebar att fårägarna sände in sin råvara till fabriken och betalade för bearbetnings- och tillverkningskostnaderna. Dessutom köpte de filtar och vävgarn. Rörelsen hade ca 200 ombud från Karesuando i norr till Västmanland och Uppland i söder.

Forsbro och Norrängeholmen 
År 1894 flyttades verksamheten till Forsbro och Norrängeholmen, nordväst om Lundnäs där dåvarande kvarn lagts ner. Spinneriet övertogs av Karl Fredrik Rydahl i kompanjonskap med Gustav Sandgren. Efter fem år stod Rydahl som ensam ägare. Han skaffade en modern ångpanneanläggning och nya maskiner för tvättning och bearbetning av ull. År 1905 startades väveriet och så småningom blev en lokalutvidgning nödvändig. År 1941överlämnade Karl Fredrik Rydahl verksamheten till sina två söner, Gunnar och Rune.

Flytt till Arbrå industriområde 
Överflyttning till lokaler mitt emot järnvägsstationen, som tidigare varit kakelfabrik, skedde åren 1943 – 44. Fabriksbyggnaden, som byggdes 1902, hade en sammanlagd golvyta om 2500 kvm. Forsbro Yllefabrik omfattade nu tillverkning av garn, filtar, tyger mm. och hade komplett spinneri, väveri och färgeri. På 1950– 60 talen var antalet anställda omkring 40 personer. För spinneriet svarade Oscar Karlsson, verksam i företaget sedan 1897. Väveriets chef var Hilding Edman, anställd sedan 1920.  År 1963 övertogs grannfastigheten från Arbrå Kassaskåpsfabrik som tidigare lagts ner. 1965 byggdes ett nytt väveri med ljusa och trevliga lokaler. Löngodsarbetet hade man slutat med och den egna garntillverkningen upphörde. Fransningen till plädar och filtar sker därefter med maskin och det gamla handarbetet har upphört. Vid en brand 1971 förstördes hela övre våningen av kassaskåpsfabrikens lokal. Spinneriet upphörde 1985 och endast väveriet fortsatte. Landstinget blev en stor kund med köp av filtar till sjukvården, gallerfiltar och våffelfiltar i bomull samt den gula terylenfilten, som var brandhärdig och försedd med texten ”Tillhör Landstinget” i blå färg.

Nya ägare 
År 1986 sålde Gunnar Rydahl företaget till Gävleborgs Invest som efter två år sålde vidare till Viking Textile och sedan till Eesla Oy, Finland. Konkurrensen hårdnade och priserna pressades från flera lågprisländer. 1992 gick det inte längre och de 13 anställda fick uppleva nedläggningen av en 113-årig vävepok. Den 20 februari 2000 startade en brand som spred sig till yllefabriken, f.d kassaskåpsfabriken och närliggande Arbrå Elektriska Kvarn. Hela området blev ödelagt.

Källor
 Boken Arbrå Industri- och samhällshistoria 1992, 

Företag i Bollnäs kommun
Företag bildade 1879
Företag upplösta 1992
Arbrå Elektriska Kvarn

Arbrå Elektriska Kvarn var ett företag i Arbrå.

Arbrå Kraftverk iordningställde i en del av dåvarande Arbrå Kakelfabriks lokaler en kvarn omkring år 1914. Mjölnaren Johan Haglund, som under några år drivit kvarnen i Simeå, arrenderade kvarnen i Arbrå år 1916–1920 för att 1922 köpa fastigheten och driva kvarnverksamhet. Första världskriget hade då pågått i två år och det började bli brist på livsmedel.

Krisförordningen 1917 
I januari 1917 lade staten beslag på all brödsäd med åtföljande ransonering samt kort på förmalning. I stället för att mjölnaren tidigare försökt få kunden att mala så mycket som möjligt, skulle han nu kontrollera att kunden inte malde mera än sin ranson för självhushållet. Krisförordningen förorsakade stora hinder och besvärligheter för både kund och mjölnare. Följden blev en katastrofal nedgång i mäld, ty staten beslagtog största delen av mälden och den skulle omald sändas bort från orten. Det blev många och länga förhandlingar med kristidsmyndigheterna innan kvarnen fick tillstånd att förmala det beslagtagna partiet eller i varje fall motsvarande mängd.

1940–1975 
Under andra världskriget blev det för kvarnen den skillnaden att staten nu ej var den direkta och enda köparen av all spannmål. De fick nu bli auktoriserade spannmålshandlare. Efter ett antal år övertog sonen August Haglund tillsammans med systersonen Albin Larsson företaget. Spannmålen fraktades från bygdens bondgårdar med häst och trilla till kvarnen och mjölsäckarna kördes tillbaka på flaket. Spannmålssäckarna togs in till kvarnen på en rälsgående och handdriven vagn. Mjölsäckarna kom tillbaka på samma vagn efter malningen. Verksamheten pågick till 1970-talet och vid en brand den 20 februari 2000 i Forsbro Yllefabriks lokaler spreds elden till den närliggande kvarnbyggnaden och hela fastigheten brann ner.

Källor 
 Boken Arbrå Industri- och samhällshistoria 1992, 
Företag i Bollnäs kommun
Företag bildade 1914
Samuli Kivimäki

Samuli Kivimäki, född 9 augusti 1998 i Vasa, är en finländsk ishockeyspelare som spelar för Korsholm-Mustasaari HT i finska Division II. Kivimäkis moderklubb är Vasa Sport och det var med dem han spelade som junior, med undantag för några säsonger hos TPS Åbo. Sedan dess har han spelat med Vasa Sport och LeKi i Mestis samt i FM-ligan med Lukko, Ilves och Vasa Sport. Till säsongen 2017/18 kontrakterades Kivimäki av Asplövens HC för spel i svenska Hockeyettan och när de lade ner verksamheten avslutade han säsongen med Nybro Vikings IF i samma liga. Följande säsong spelade han i Frankrike. Som spelare beskrevs Kivimäki som "Han tar mycket skott under matcherna och har ett riktigt bra skott. Han är bra på att skydda pucken och kommer att bidra med rutin."

Klubbkarriär

Referenser 
 

Finländska idrottare under 2000-talet
Finländska ishockeyspelare
Födda 1998
Idrottare från Vasa
Levande personer
Män
Spelare i Albatros de Brest
Spelare i Asplöven HC
Spelare i HC TPS
Spelare i Ilves
Spelare i Korsholm-Mustasaari HT
Spelare i Lempäälän Kisa
Spelare i Lukko
Spelare i Malax IF
Spelare i Nybro Vikings
Spelare i Vasa Sport
Marie Bochet

Marie Bochet, född 2 februari 1994 i Chambéry, Frankrike, är en fransk alpin skidåkare.

Meriter

Paralympiska vinterspelen 2014
Guld, störtlopp stående
Guld, Super-G stående
Guld, superkombination stående
Guld, storslalom stående

Paralympiska vinterspelen 2018
Guld, störtlopp stående
Guld, Super-G stående
Guld, storslalom stående
Guld, slalom stående

Paralympiska vinterspelen 2022
Silver, Super-G stående

Referenser

Kvinnor
Levande personer
Födda 1994
Franska paralympiska guldmedaljörer
Franska alpina skidåkare
Franska paralympiska silvermedaljörer
Personer från Chambéry
Franska paralympiska deltagare 2010
Franska paralympiska deltagare 2014
Franska paralympiska deltagare 2018
Franska paralympiska deltagare 2022
Paralympiska guldmedaljörer 2014
Paralympiska guldmedaljörer 2018
Paralympiska silvermedaljörer 2022
Franska idrottare under 2000-talet
Branden i Ürümqi 2022

Branden i Ürümqi 2022 inträffade den 24 november 2022 i ett bostadshöghus i Ürümqi i Xinjiang, Kina. Majoriteten av de boende var uigurer. Lokala myndigheter rapporterade att tio människor dödades och ytterligare nio skadades, även om vissa var oroade för underrapportering. Journalister ställde frågor om huruvida Kinas strikta tillämpning av noll-COVID-policyn hindrade invånarna från att lämna byggnaden eller störde brandmännens ansträngningar. Kinesiska myndigheter har förnekat dessa påståenden. Branden har kallats en utlösare av protester i flera städer runt om i Kina, som riktade sig mot noll-COVID-politiken, men protesterna krävde i flera fall också ett slut på det kinesiska kommunistpartiets (KKP) enpartistyre och generalsekreterare Xi Jinpings avgång.

Referenser 

Covid-19-pandemin
2022 i Kina
Bränder 2022
Bränder i Kina
Xinjiang
Holbæks slott

Holbæks slott (danska: Holbæk Slot) grundades i Holbæk på Själland år 1236 av Danmarks kung Valdemar Sejr. Ungefär 50 år senare fick staden köpstadsstatus. Bara slottsbanken och en del av vallgraven finns bevarad. Den östra vallgraven är 60 m lång i nord-sydlig riktning och den södra ca. 40 m i öst-västlig riktning. En mindre rest av själva slottet finns bevarad i källaren på en nyare byggnad, som uppfördes på platsen 1809.

Referenser

Externa länkar

Slott i Danmark
Byggnader invigda under 1200-talet
1236
Holbæk
Anders Forsberg (fotbollsspelare)

Björn Anders Forsberg, född 31 augusti 1959 i Stockholm, är en svensk före detta fotbollsmålvakt som bl.a. spelade för Stockholmsklubbarna AIK och Hammarby IF. 1982 vad han med i den Hammarbytrupp som förlorade SM-finalen mot IFK Göteborg. På grund av en korsbandsskada missade han i princip hela säsongen 1985.

Meriter
SM-final 1982

Referenser 
 https://www.aik.se/sektioner/fotboll/historik/500aikare/andefors.html

Svenska fotbollsmålvakter
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1959
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Kim Runermark

Kim Runermark, född 1990 i Uppsala, är en svensk före detta ishockeyspelare. Hans moderklubb är Gimo IF och som junior spelade han först för Almtuna IS och senare med Malmö Redhawks där han också fick pröva på spel i Hockeyallsvenskan. Därefter spelade han huvudsakligen med olika klubbar i Hockeyettan. Säsongen 2018-2019 vann han skytteligan i Hockeyettan Södra och två gånger var han med och spelade upp Tyringe SoSS från Division 2 till Hockeyettan.

Klubbkarriär

Referenser 
 

Födda 1990
Idrottare från Uppsala
Levande personer
Män
Spelare i Kalmar HC
Spelare i Kristianstads IK
Spelare i Malmö Redhawks
Spelare i Nybro Vikings
Spelare i Tyringe SoSS
Svenska idrottare under 2000-talet
Svenska ishockeyspelare
1998 FN77

1998 FN77 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 mars 1998 av LINEAR i Socorro County, New Mexico.

Asteroiden har en diameter på ungefär 4 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av LINEAR
Astronomiska upptäckter 1998
Vapenvägrarförbundet

Vapenvägrarförbundet (finska: Aseistakieltäytyjäliitto, AKL) är en finländsk intresseorganisation för totalvägrare.

Vapenvägrarförbundet, som har sitt säte i Helsingfors, grundades 1974 som Finlands civiltjänstepliktigas förbund och det nuvarande namnet antogs 1987. Förbundet utger sedan 1991 tidskriften Sivari & totaali.

Referenser

Externa länkar 
Vapenvägrarförbundet, officiell webbplats (finska)

Fredsorganisationer i Finland
Finländska fredsorganisationer

Fredsorganisationer i Finland avser de mer eller mindre organiserade sammanslutningar som på olika sätt, till exempel genom demonstrationer och fredsmarscher, strävar efter världsfred, ett rättvist samhälle och nedrustning, speciellt beträffande innehavet av kärnvapen. 

Rötterna till fredsrörelsen i Finland kan spåras i det fredstänkande som utvecklades under 1800-talet. En av de tidigaste förkämparna för fredsidén i Finland var folkloristen Daniel Europæus som verkade i mitten av 1800-talet. År 1907 grundade folkskolläraren Aaku Mäki Finlands fredsförbund, som dock inte blev långlivat utan förbjöds 1913 i samband med första världskrigets utbrott. I Helsingfors verkade 1911–1914 en fredsförening under ledning av Leo Mechelin.

Det nuvarande Fredsförbundet grundades 1920 och är landets äldsta fortfarande verksamma fredsorganisation. Fredsförbundet arbetar som paraplyorganisation för flera finländska fredsorganisationer, till exempel det 1963 efter engelsk förebild grundade förbundet De hundras kommitté i Finland, vilket ifrågasatt behovet av en finländsk försvarsmakt; initiativet till att grunda Beväringsförbundet och de civiltjänstepliktigas förbund (som upphörde 2000) utgick därifrån. År 1974 startades det antimilitaristiska Vapenvägrarförbundet, som en intresseorganisation främst för landets vapenvägrare. Bland övriga fredsorganisationer märks Fredskämparna i Finland och Finlands kristliga fredsrörelse.

Även fackföreningsrörelsen bedriver fredsverksamhet. Efter dess enande 1969 tillsattes bland annat en fredskommitté inom Finlands Fackförbunds Centralorganisation (FFC). År 1980 uppstod rörelsen Kvinnor för fred i Finland. Fredsrörelsen är med andra ord representerad inom flera olika sektorer i det finländska samhället.

Finländsk fredsforskning representeras av det i Tammerfors 1970 grundade fredsforskningsinstitutet, Tampere Peace Research Institute (TAPRI) som 1994 på svenska började kallas Freds- och konfliktforskningsinstitutet, samt Föreningen för fredsforskning i Finland (Suomen rauhantutkimusyhdistys, SRTY, grundat 1971). Föreningen fungerar främst som en sammanbindande länk mellan fredsforskarna i Finland.

Fredsrörelsens inflytande växte efter andra världskriget, en utveckling som gick hand i hand med kalla kriget och kapprustningen. Trots alla ansträngningar har rörelsen inte lyckats uppnå sitt mål, en världsomspännande fred. Dock har rörelsens olika organisationer genom diplomati och fredsfrämjande aktioner sannolikt lyckats påverka politiken och stävja uppblossande konflikter. Globalt sett har i synnerhet Förenta nationerna haft denna funktion efter andra världskriget; i Finland verkar Finlands FN-förbund, bildat 1954.

Referenser 

Fredsrörelse
Marqvard Tidemand

Marqvard Tidemand, begravd 30 april 1550, var en dansk adelsman.

Han var herre till Hellerup (Ringe) och Søbo, och kallades av sin samtid "lille Marqvard Tidemand" för att skilja honom från en kusin med samma namn, vilken till sin död 1529 varit lensmand på Annisse som hans änka, Ingeborg Sparre, behållit efter hans död. "Lille" Marqvard Tidemand var son till Anders Tidemand till Holm, som i sin tid hade varit lensmand på Aalborghus, Tranekær och Aalholm. Modern hette Kirsten Andersdatter Passow. År 1516 skrivs han till sin fädernegods Holm. Tydligen var han från 1519 lensmand på Holbæk Slot, på vilket han 1527 fick livsbrev och som han 1531 fick i pant. 

Efter sina föräldrar hade han ärvt ett annat kronpant, Fuglebjerg och Haldager (Øster Flakkebjerg Herred), på vilket han 1527 också fick livsbrev. År 1532 var han en av hövitsmännen vid tåget till Norge mot Kristian II, och åter 1535 var han skeppshövitsman under Peder Skram. År 1535–1536 var han lensmand på Tranekær, men efter Grevefejdens slut återvände han tillbaka till sitt gamla län Holbæk. Han var en av den själländska adelns befullmäktigade på den stora herredagen i Köpenhamn 1536, och 1548 ledsagade han hertig Fredrik (den blivande Fredrik II) till Norge.

Marqvard Tidemand, vars begravning var den 30 april 1550, levde i ett barnlöst äktenskap med Karen Eilersdatter Bølle, som tillförde honom huvudgårdarna Hellerup och Søbo samt ett pantlän, Toreby Birk. Karen Eilersdatter gifte sig sedan med Lage Urne till Rygård och dog den 15 augusti 1582.

Referenser

Externa länkar 
 

Danska sjöofficerare
Danska länsherrar
Danska godsägare under 1500-talet
Dansk adel
Män
Födelseår saknas
Avlidna 1550
DBL
Fagerslätt

Fagerslätt är ett nybyggt bostadsområde i östra delen av Huskvarna. Fagerslätt är en av Jönköpings kommuns största expansionsområden under 2010-2030 och har ett invånarantal på cirka 1 000 personer. Förbi området går Hakarpsvägen och Juteleden. 

Huskvarna
Otto Sander

Otto Sander, född 30 juni 1941 i Hannover, Tyska riket, död 12 september 2013 i Berlin, Tyskland, var en tysk skådespelare. Sander började utbilda sig till skådespelare 1964 och gjorde professionell scendebut året därpå på Düsseldorf Kammerspiele. Samtidigt började han medverka i tysk film. Till Sanders kändaste filmroller hör Philip Thomsen i Wolfgang Petersens Ubåten samt en av änglarna, Cassiel i Wim Wenders två filmer Himmel över Berlin och Fjärran, så nära! . På grund av sin distinkta röst anlitades han också ofta som berättare i filmer och ljudböcker.

Filmografi, urval 

 (röst, tysk version)

Källor 
Otto Sander på filmportal.de (på engelska)

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Tyska skådespelare under 2000-talet
Födda 1941
Avlidna 2013
Män
Skådespelare från Hannover
Gwendolyn Ann Smith

Gwendolyn Smith, född 22 juli 1967, är en aktivist och författare från San Francisco Bay Area som var med och grundade Transgender Day of Remembrance, en dag för att hedra människor som har dödats på grund av transfobi. Biografin Trans/Active: A Biography of Gwendolyn Ann Smith (2017) handlar om Smith.

Biografi 
Smith är en aktivist, författare och grafisk designer. Från 1993 till 1998 drev hon Transgender Community Forum på AOL, som var ett av de första offentliga internetforumen för transpersoner. Sedan 2000 har hon varit krönikör för Bay Area Reporter, med sin kolumn "Transmissions". Hennes uppsats, "We're all Someone's Freak," publicerades i Norton Readers 14:e upplaga. Hon administrerar också webbplatsen Genderfork.

Smith grundade sajten Remembering Our Dead, som hedrar människor som har dött som en direkt följd av hat och fördomar baserade på kön. Idag finns listan på Transgender Day of Remembrances webbplats.

Transgender Day of Remembrance 
Smith startade Transgender Day of Remembrance i november 1999 för att hedra Rita Hester som mördades 1998. Minnesdagen inträffar varje år den 20 november. 2010 observerades dagen i över 185 städer i mer än 20 länder. I vissa länder föregås minnesdagen av Transgender Awareness Week.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Gwendolyn Ann Smith på Huffington Post

Amerikanska transpersoner
Amerikanska HBTQ-aktivister
Amerikanska författare under 2000-talet
Personer från San Francisco
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Uwe Ochsenknecht

Uwe Ochsenknecht, född 7 januari 1956 i Biblis, Hessen, Västtyskland, är en tysk skådespelare.

På 1970-talet studerade han drama i Bochum och samtidigt började han få småroller i tyska TV-serier och filmer. Mer välbekant blev han 1981 som en av besättningsmedlemmarna i Wolfgang Petersens film Ubåten. 1985 spelade han en av huvudrollerna i Doris Dörries filmkomedi Karlar, vilket förärade honom Tyska filmpriset i kategorin bästa skådespelare. Ochsenknecht gjorde även en viktig roll som svindlare i satirfilmen Schtonk! 1991. Senare under 2000-talet har gjorde flera komediroller i filmer, men hade 2014 en större dramatisk roll som handikappad far i filmen Nena.

Filmografi, urval 

 (röst)

 (röst)

Källor 
Uwe Ochsenknecht på filmportal.de (på engelska)

Noter

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Tyska skådespelare under 2000-talet
Födda 1956
Män
Levande personer
Skådespelare från Hessen
Ericus Nicolai Swart

Ericus Nicolai Swart, född i Uppsala på 1480-talet, död där 8 oktober 1572, var en svensk biskop.

Ericus Nicolai var son till en borgare i Uppsala och studerade dels i hemstaden, dels vid utländska universitet. Han blev 1514 professor i teologi vid Uppsala universitet, och skall även haft Gustav Vasa som elev. Han kom att uppskattas av kungen som en pålitlig lutheran. 1530–1556 var han domprost i Uppsala och tillhörde bland annat den kommitté, som 1549 tog avstånd från kejsar Karl V:s interrimsbok. Då biskop Botvid Sunesson i Strängnäs 1556 föll i onåd, blev Ericus Nicolai Swart biskop där och innehade ämbetet till biskop Botvids återkomst 1561. Ericus Nicolai Swart utnämndes då till biskop i Skara stift. Han avgick på grund av sin höga ålder 1570. Under sina sista år var han bosatt i Uppsala. Kort före sin död var han ordförande vid religionsmötet i Uppsala och bar då titeln "præpositus cathedralis".

Källor 
 

Biskopar i Skara stift
Biskopar i Strängnäs stift
Präster från Uppsala
Födda 1480-talet
Avlidna 1572
Män
Svenska präster under 1500-talet
John Swartz

John Swartz kan syfta på:

 John Swartz den äldre (1759–1812), fabrikör och ämbetsman
 John Swartz den yngre (1790–1853), fabrikör, den föregåendes brorson
Egon Lindgren

Egon Hjalmar Lindgren, född den 9 juni 1890 i Karlshamn, död den 9 november 1969 i Stockholm, var en svensk ämbetsman.

Lindgren avlade studentexamen 1908 och juris kandidatexamen 1913. Han genomförde tingstjänstgöring 1913–1916. Lindgren blev extra länsnotarie i Älvsborgs län 1917, andre länsnotarie där 1920, förste länsnotarie 1921 och länsassessor 1927. Han var landssekreterare i samma län 1937–1945. Lindgren var auditör vid Västgöta regementes krigsrätt 1920–1926 och sekreterare i Älvsborgs läns landsting 1920–1939. Han blev riddare av Vasaorden 1935 och av Nordstjärneorden 1942. Lindgren vilar på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 

 
 
 
 
 Lindgren, Egon Hjalmar på SvenskaGravar.se

Landssekreterare i Älvsborgs län
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Personer från Karlshamn
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1890
Avlidna 1969
Män