kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nordens flora

Nordens flora är en svensk flora tillika standardverk av Bo Mossberg och Lennart Stenberg som beskriver de kärlväxter som är förekommande i Norden. Bland andra Thomas Karlsson vid Naturhistoriska riksmuseet (NRM) svarade för granskningen av florans riktighet.

Om verket 
Floran vänder sig bland annat till professionella botaniker och taxonomer, men även till den intresserade allmänheten. Nordens flora innehåller 3 600 arter. Den omfattar med det samtliga vilda kärlväxter i Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige samt Färöarna, Jan Mayen och Svalbard.

Nordens flora är den tredje upplagan av Den nordiska floran (1992). Den andra upplagan var Den nya nordiska floran (2003). En nyhet i den andra upplagan i förhållande till den första var att Stenberg och Mossberg tog med flera arter som i relativ närtid spridit sig till det vilda från parker och trädgårdar, till exempel tagetesväxter. Nordens flora omfattar bland annat än fler sådana växter, däribland rosenskäran som till och med pryder omslaget.

Genom Nordens flora har Stenberg och Mossberg även infört en delvis annan taxonomi än i Den nya nordiska floran. Förändringen tar fasta på den utvecklingen som skett inom fylogenetiken där forskarsamhället genom DNA-analys med mera närmare kunnat kartlägga växters släktskap. Förändringen märks bland annat genom att växterna i Nordens flora presenteras i en delvis annan ordning än i Den nya nordiska floran. Den systematiska förändringen beror på att Nordens flora utgår från systemet APG III, framtaget av Angiosperm Phylogeny Group.

Verk med samma titel 
Botanikern Carl Lindman gav 1901–1905 ut ett botaniskt verk Bilder ur Nordens flora med en utökad andra upplaga år 1917. Den gavs 1964 ut i en nyutgåva i tre delar under namnet Nordens flora, med textgranskning av botanikern Magnus Fries. Verket innehöll 663 planscher.

Referenser

Litteratur 

 Stenberg, Lennart; Mossberg, Bo. Nordens flora. 2018. Bonniers Fakta. Stockholm.

Fotnoter

Externa länkar 

 Om Nordens flora på Libris.
 Förlaget om Nordens flora.

Floror
Svenskspråkig facklitteratur
Facklitteratur 2018
Capranica (olika betydelser)

Capranica  kan syfta på:

 Capranica - en ort och kommun i provinsen Viterbo i regionen Lazio i Italien. 
 Caprarica di Lecce - en ort och kommun i provinsen Lecce i regionen Apulien i Italien
 Capranica Prenestina - en ort och kommun i storstadsregionen Rom i regionen Lazio i Italien.
Olevano

Olevano kan syfta på:

 Olevano di Lomellina - en ort och kommun i provinsen Pavia i regionen Lombardiet i Italien
 Olevano Romano - en turistort och kommun i storstadsregionen Rom i regionen Lazio i Italien 
 Olevano sul Tusciano - en kommun i provinsen Salerno i regionen Kampanien i Italien
Björn Cederberg (entomolog)

Björn Cederberg, född 14 januari 1947, är en svensk entomolog.

Genom att specialisera sig på vildbin och humlor under 1970-talet, och genom att ha arbetat med området sedan dess är Cederberg en av Europas ledande experter på humlor. Cederberg var verksam vid Artdatabanken, Sveriges Lantbruksuniversitet (SLU), där han var organismgruppsansvarig för steklar mellan 1995 och 2014, samt ansvarade för projektet Svenska vildbin . Utöver det medverkar Cederberg även som expert i Artdatabankens Expertkommitté för steklar.

Genom sin forskning har Cederberg bland annat visat att ekologisk odling främjar förekomsten av vildbin. På grund av sitt intresse för humlor går Cederberg under smeknamnet Humledoktorn.

Bibliografi (i urval)

 2012 – Humlor i Sverige (med Bo Mossberg).

Referenser 

Män
Födda 1947
Svenska entomologer
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Levande personer
Svenska zoologer under 1900-talet
Svenska zoologer under 2000-talet
Fredrik Victor af Klint

Fredrik Victor af Klint, född den 19 september 1822 på Hanmora gård i Adelsö socken, Stockholms län, död den 9 augusti 1898 på Tofta gård i samma socken, var en svensk sjömilitär. Han var son till Gustaf af Klint och far till Gustaf af Klint och Hilma af Klint.

af Klint blev sekundlöjtnant vid flottan 1845, premiärlöjtnant 1853 och kaptenlöjtnant 1860. Han tjänstgjorde i Sjökartekontoret 1849–1855 och var extra lärare vid Krigsakademien 1854–1858, ordinarie lärare där 1858–1868. af Klint överflyttades som kapten till Flottans nya reservstat 1866. Han befordrades till kommendörkapten av första graden 1875 och till kommendör 1890. af Klint var inspektör för navigationsskolorna i riket 1868–1890. Han invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademiens andra klass 1870 och som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1876. af Klint blev riddare av Svärdsorden 1869 och av Nordstjärneorden 1878. Han vilar på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor 

 
 
 Minnesteckning i Tidskrift i sjöväsendet 1898, nummer 5
 af Klint, Fredrik Victor på SvenskaGravar.se

Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Adelsö socken
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1822
Avlidna 1898
Män
Sjul

Sjul med varianterna Sjur och Sjurd är ett nordiskt mansnamn. Etymologiskt är det samma namn som Sigurd och Sigvard, och består av förleden Sig- ’seger’ och -vǫrðr ’väktare, vakt’. Namnet var förr i synnerhet vanligt i Norrland, Värmland och Dalarna. I Roland Otterbjörks Svenska förnamn (1964) står att namnet då enbart brukades som samiskt förnamn, men att det tidigare var mera spritt. Namnet Sjul bärs i dag (2021) av 15 personer, och efternamnet Sjulsson av 9 personer. I Norge bärs varianten Sjur av 1312 personer och i Sverige av 20 personer. Varianten Sjurd bärs i Norge av 16 personer. Dialektalt, bland annat i Jämtland, har även Sjul och Gammel-Sjul använts som noaord för djävulen.

Personer med namnet Sjul/Sjur 
 Sjul Svensson, Sveriges äldste man vid sin död 1902
Sjur Aamundssøn Sexe, norsk matematiker och geolog
Sjur Refsdal, norsk astronom
Sjur Røthe, norsk längdskidåkare

Se även 
 Sjul Perssons kåta, kulturminne längs med Lapplandsleden
 Sjursmäss, en tidigare kristen högtid i Norrland
 Sjoerd, ett holländskt namn med samma ursprung

Referenser 

Fornnordiska mansnamn
Svenska förnamn
Svenska mansnamn
Buddhism i Österrike

Buddhism är en minoritetsreligion i Österrike. Det största religiösa samfundet i landet är Romersk-katolska kyrkan. I dagens Österrike finns det cirka 10 000 buddhister. 

Sedan 1983 har buddhismen erkänts som en officiell religion i Österrike. Samma år grundades Österrikes buddhistiska sällskap (tyska Österreichische Buddhistische Religionsgesellschaft) som fungerar som paraplyorganisation för lokala organisationer. Sällskapet hör till Europeiska Buddhistiska Unionen.

Karl Eugen Neumann var en av de första österrikare som forskade i buddhism och var den förste som översatte palikanonen till tyska i slutet av 1800-talet. De första buddhistiska sällskapen etablerades efter andra världskriget.

År 2012 hindrades ett buddhistiskt samfund från att bygga ett tempel i Gföhl. Projektet var finansierat av privata personer och byns borgmästare tillsammans med den lokala katolska kyrkan var inte emot det. Byborna krävde dock en folkomröstning om saken och röstade ned projektet med 67 procents majoritet.

Källor 

Religion i Österrike
Södergarnsviken

Södergarnsviken är en vik av Askrikefjärden i kommundelarna Rudboda, Södergarn och Bosön i Lidingö kommun, Stockholms län. Vid viken ligger bland annat Dalakolonin och Södergarn som ägs av Svenska Handelsbanken och där banken har sitt kurs- och konferenscenter.

Allmänt

Namnet "Södergarn" återkommer i ett köpebrev upprättat 1381 och anges där som søthagarna. I fornsvenskan betydde "søth" får och "garn" holme, översatt till modern svenska; Fårholmen, som man antar under någon tid användes som betesmark för får.

Viken är, tillsammans med Grönstaviken, en sista rest efter sundet som ännu på 1000-talet delade Bosön från fastlandet. Fortfarande på 1700-talets mitt möttes Grönstaviken och Södergarnsviken nästan och av dagens dalgång fanns då bara en smal landtunga. Genom landhöjningen växte Bosön ihop med fastlandet och Södergarnsviken är numera en vik av Askrikefjärden som i sin tur är en fjärd av Östersjön i Stockholms inre skärgård. Maximala vattendjupet i viken är mellan 14 och 15 meter. I viken finns en fartbegränsning om maximalt 5 knop.

Bebyggelse och verksamheter

Längst inne i vikens västra del ligger en småbåtshamn där Bosö Båtklubb har sin verksamhet sedan 1974. Norr därom på Bosöns östra sida ligger Dalakolonin som består av ett 60-tal kulturhistoriskt värdefulla kolonistugor byggda på 1920-talet och senare. Initiativet till ett koloniområde i Stockholms närhet togs av Dalaföreningen i Stockholm. I april 1918 beslöt Dalaföreningen att bilda en koloniträdgårdsförening. Tanken var att ge föreningens medlemmar möjlighet att på jordlotter i Stockholms närhet odla grönsaker och potatis. Dalakolonin har sin badplats i Södergarnsviken.

Vid Södergarnsvikens östra sida dominerar udden Södergarn som är ett stort park- och grönområde med Svenska Handelsbankens kurs- och konferensverksamhet vars huvudbyggnad uppfördes 1962 efter ritningar av Lidingö-arkitekten Lars Åkerlund. Här låg även Södergarns gård som efter lång tids förfall köptes 1880 av Lidingö köping för att användas som fattiggård. 1888 såldes fastigheten till grosshandlare Carl Fredrik Falkman vilken lät uppföra sin stora sommarvilla där, ritad av arkitekt Magnus Isæus.

Trakten söder om Södergarnsviken upptas av Östra Rudboda radhusområde med drygt 450 husenheter fördelade på fyra delområden. Området ritades på 1970-talet efter en vunnen arkitekttävling av arkitektkontoret FFNS.

Bilder

Noter

Källor
Lidingös gröna kulturmiljöer: Södergarn
Kulturhistoriskt värdefulla områden i nordöstra Lidingö – Dalakolonin
Södergarns historia
Södergarn, Handelsbankens kursgård

Externa länkar

Stockholms skärgård
Lidingö kommun
Grahamskex

Grahamskex är ett kex gjort på grahamsmjöl, och har sitt ursprung i USA i mitten av 1800-talet. Det äts som en sötsak, ofta med honung eller kanelsmak, och används som en ingrediens i vissa livsmedel.

Historia 

Grahamskexet var inspirerat av Sylvester Graham som var del av 1800-talets nykterhetsrörelse. Han trodde att om man minimerade njutning av alla slag, som att ha en vegetarisk diet och äta bröd gjort på hemmagjort grovmalt mjöl, var hur Gud ville att folk skulle leva, och att följa den naturliga lagen skulle hålla personer hälsosamma. Hans följare kallades för Grahamiter, och bildade ett av de första vegetariska rörelserna i Amerika; grahamsmjöl, grahamskex och grahamsbröd skapades åt dem. Graham själv varken skapade eller tjänade på dessa produkter.

Produktion 
Huvudingredienserna är grahamsmjöl, matolja, matfett eller ister, melass och salt. Grahamskex har varit massproducerade i USA sedan 1898, då Nabisco var först med tillverkningen. Sunshine Biscuits började också massproducera någon gång efter 1910. Grahamskex massproduceras i USA även idag. Förr jästes degen med jäst, vilket gav smak till kexen via fermentering, medan samtida massproduktion brukar utelämna den processen. Degen kyls ibland ner innan den rullas ut, vilket förhindrar luftbubblor och sprickor när kexen gräddas.

Användning 
Grahamskexsmulor används för att göra kanter till pajer, eller som ett lager, som botten eller som topping för cheesecakes. Grahamskex är också en huvudingrediens i S'mores.

Galleri

Se även 
 Digestivekex

Externa länkar 

Kex
Hifumi Abe

, född 9 augusti 1997, är en japansk judoutövare.

Abe tog guld i halv lättvikt vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo efter att ha besegrat Vazja Margvelasjvili i finalen. Han började OS med att besegra Kilian Le Blouch i åttondelsfinalen, Yondonperenlein Baskhüü i kvartsfinalen och därefter Daniel Cargnin i semifinalen. Även hans syster, Uta Abe, tog OS-guld samma dag. Abe var även en del av Japans lag som tog silver i mixedlag.

Källor

Hifumi Abe på International Judo Federations webbplats
Hifumi Abe på JudoInside.com

Noter

Japanska judoutövare
Världsmästare i judo
Japanska olympiska guldmedaljörer
Japanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1997
Levande personer
Män
Japanska idrottare under 2000-talet
Personer från Kobe
Sara Bruun

Hanna Sara Sofi Bruun, född 14 februari 1974 i Perstorp, är en svensk språklärare. Hon har blivit uppmärksammad som utvecklare av och föreläsare om pedagogiska metoder.

Biografi 
Bruun påbörjade 1993 studier i sociologi, men övergick till lärarutbildning i engelska och tyska för årskurs 4–9 som avslutades år 2000.

Hon har under många år arbetat som lärare i engelska, tyska och IKT (Information, Kommunikation, Teknik) på Furutorpsskolan i Hässleholms kommun och senare även vid Ringsjöskolan. Hon har byggt upp en bred kunskap kring digitala arbetssätt som hon även föreläser om. Hon har i flera sammanhang betonat vikten av läsning och läsförståelse, och menar att det är viktigt att bygga relationer och att vara konsekvent för att lyckas som lärare.

År 2016 gav hon ut boken "Klassrummet möter världen: autentiskt, tematiskt och digitalt". I boken beskrivs möjligheter att virtuellt ta sig utanför klassrummets väggar och samarbeta inte bara med kollegor på den egna skolan utan även med lärare i andra länder. Boken beskriver även genrepedagogik, digitala verktyg och möjligheter att arbeta tematiskt och ämnesövergripande med skönlitteratur som bas.

Sara Bruun var värd i Sommar i P1 den 5 augusti 2021.

Bibliografi 
 Digitala arbetssätt i klassrummet: att våga ta språnget, Gothia Fortbildning, 2015, 
 Klassrummet möter världen: autentiskt, tematiskt och digitalt, Gothia fortbildning, 2016,

Priser och utmärkelser 
 2015 – Den europeiska kvalitetsutmärkelsen "The European Language Label".
 2016 – Kungliga Vitterhetsakademiens pris för berömvärd lärargärning.
 2017 – Lärarpriset inom IT & Digitalisering med motiveringen: "Med hennes fantastiska pedagogik inspirerar hon inte bara oss utan även andra lärare runt om i hela landet. Sara Bruun lyfter dom enskilda eleverna till nivåer som dom inte tror att dom kan nå."

Referenser

Externa länkar 

Sara Bruuns blogg
Sara Bruuns blogg på Skolvärlden
Sara Bruuns youtube-kanal

Födda 1974
Levande personer
Kvinnor
Sommarvärdar 2021
Svenska lärare under 2000-talet
Personer från Perstorps kommun
Chizuru Arai

, född 1 november 1993, är en japansk judoutövare.

Arai tog guld i mellanvikt vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo efter att ha besegrat Michaela Polleres i finalen. Hon började OS med att besegra María Pérez i åttondelsfinalen, Giovanna Scoccimarro i kvartsfinalen och därefter Madina Tajmazova i semifinalen. Arai var även en del av Japans lag som tog silver i mixedlag.

Källor

Chizuru Arai på International Judo Federations webbplats
Chizuru Arai på JudoInside.com

Noter

Japanska judoutövare
Världsmästare i judo
Japanska olympiska guldmedaljörer
Japanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Olympiska silvermedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Japan
Tävlande i judo vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1993
Levande personer
Kvinnor
Japanska idrottare under 2000-talet
Personer från Saitama prefektur
Björn Rubenson

Björn Gustaf Rubenson, född 13 april 1946 i Stockholm (Oscar), är en svensk politiker (kristdemokrat), som var riksdagsledamot (tjänstgörande ersättare för Annika Eclund) 3 maj–30 september 2017 för Västra Götalands läns östra valkrets.

I riksdagen var han extra suppleant i försvarsutskottet, socialförsäkringsutskottet, trafikutskottet och utbildningsutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Kristdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Stockholm
Födda 1946
Män
Levande personer
Laurence Shahlaei

Laurence "Big Loz" Shahlaei, född 25 december 1982 i Cheltenham, är en brittisk kraftkarl. Han var en återkommande deltagare i världens starkaste man och kvalade in till tävlingen 11 gånger, med en fjärdeplats som bästa resultat. Han har vunnit Englands starkaste man, Storbritanniens starkaste man och Europas starkaste man.

Biografi 
Shahlaeis pappa kom från Kermanshah i Iran och hans mamma från Newcastle upon Tyne. Han gick på Balcarrasskolan i Charlton Kings och flyttade senare till Stroud i Gloucestershire.

Shahlaei började träna strongman 2005 och deltog samma år i sin första amatörtävling där han slutade på en åttondeplats. Inom två år kvalificerade han sig för Storbritanniens starkaste man genom att vinna en kvaltävling i Midlands. Han tog sig till final, men tvingades avbryta på grund av en bicepsskada under däckvältningen. Han vann Midlandskvalet igen 2008 och slutade som fyra totalt i den nationella tävlingen efter Jimmy Marku, Terry Hollands och Mark Felix . Placering ledde till en inbjudan till världens starkaste man 2008 där han inte lyckades ta sig till final.

År 2009 vann han återigen i Midlands och tog sig till Englands starkaste man där grensegrar i lastbilsdraget och bilmarklyftet räckte till en förstaplats. Han kom att placera sig på pallplats i Storbritanniens starkaste man fyra gånger, med två segrar 2012 och 2013. Shahlaei skadade sin latissimus i när han försökte slå världsrekordet i marklyft i samband med Europas starkaste man 2014 genom att dra 446 kg. Han gjorde därefter comeback och vann tävlingen 2016. Det var jämnt mellan honom och titelförsvararen Hafþór Júlíus Björnsson, men Shahlaei lyckades vinna i både frame carry och bil-oket.

År 2019 var hans elfte omgång i världens starkaste man. Ett av momenten var vandring med ett supertungt ok på 595 kg, varvid Shahlaei ådrog sig en hälseneruptur som krävde lång rehabilitering. Under coronapandemin var han en återkommande kommentator hos World's Ultimate Strongmans webföljetong "Feats of Strength", som bland annat såg Hafþór Júlíus Björnsson dra ett marklyft på 501 kg.

Tillsammans med hustrun Liz driver Shahlei en youtubekanal med strongmantema, Big Loz Official. De har tre barn tillsammans.

Kraftprov

Styrkelyft 

 Bänkpress: 227,5 kg
 Knäböj: 380 kg (med lindor)
 Marklyft: 385 kg

Strongman 

 Ok: supertungt ok (450 kg), 20 meter på 12 sekunder (World's Ultimate Strongman rekord)
 Farmer's walk: 150 kg i vardera hand, 20 meter på 6.73 sekunder (Guinness och World's Ultimate Strongman rekord)

Referenser

Kommentarer

Noter 

Levande personer
Födda 1982
Strongmanutövare
Män
Brittiska idrottare under 2000-talet
Personer från Cheltenham
10835 Fröbel

10835 Fröbel eller 1993 VB8 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 12 november 1993 av den tyske astronomen Freimut Börngen vid Tautenburg-observatoriet. Den är uppkallad efter den tyske pedagogen Friedrich Fröbel.

Asteroiden har en diameter på ungefär 3 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Vesta.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Vesta-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av F Börngen
Astronomiska upptäckter 1993
10839 Hufeland

10839 Hufeland eller 1994 GY9 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 3 april 1994 av den tyske astronomen Freimut Börngen vid Tautenburg-observatoriet. Den är uppkallad efter den tyske läkaren Christoph Wilhelm Hufeland.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av F Börngen
Astronomiska upptäckter 1994
Massimo Stano

Massimo Stano, född 27 februari 1992, är en italiensk gångare.

Stano tog guld på 20 kilometer gång vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo.

Källor

Massimo Stano på World Athletics webbplats

Noter

Italienska gångare
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Italien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1992
Levande personer
Män
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från provinsen Bari
1994 CS2

1994 CS2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 14 februari 1994 av den japanska astronomen Takao Kobayashi vid Ōizumi-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 7 kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Takao Kobayashi
Astronomiska upptäckter 1994
10837 Yuyakekoyake

10837 Yuyakekoyake eller 1994 EJ1 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 6 mars 1994 av de båda japanska astronomerna Masanori Hirasawa och Shohei Suzuki vid Nyukasa-observatoriet. Den är uppkallad efter den japanska barnvisan Yuyakekoyake.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hansa.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Hansa-asteroider
Astronomiska upptäckter av Masanori Hirasawa
Astronomiska upptäckter av Shohei Suzuki
Astronomiska upptäckter 1994
Karin Aurivillius

Karin Aurivillius, född 29 februari 1920, död 22 mars 1982, var en svensk kemist och kristallograf vid Lunds universitet. Hon bestämde kristallstrukturerna för många kvicksilverföreningar.

Under 1960-talet hjälpte hon till att utveckla kristallografi i Sverige samtidigt som hon arbetade nära hennes make och kemist, Bengt Aurivillius (1918–1994), som var professor i oorganisk kemi vid Lunds universitet.

För att ta fram den strukturella kemin hos oorganiskt kvicksilver (II) oxid eller sulfidföreningar studerade hon kristallstrukturer med röntgen- och neutrondiffraktionsmetoder. En del av hennes forskning utfördes vid Institute of Atomic Energy Research vid Atomic Energy Research Establishment (AERE) i Didcot, Oxfordshire i Storbritannien.

Verk 

 Aurivillius, K. A. R. I. N. "The crystal structure of mercury (II) oxide studied by X-ray and neutron diffraction methods." Acta Chemica Scandinavica 10 (1956): 852–866.
 Aurivillius, Karin. The structural chemistry of inorganic mercury (II) compounds: some aspects of the determination of the positions of" light" atoms in the presence of" heavy" atoms in crystal structures. Diss. 1965.
 Aurivillius, K. A. R. I. N., and INCA-BRETT Carlsson. "The structure of hexagonal mercury (II) oxide." Acta Chemica Scandinavica 12 (1958): 1297.
 Aurivillius, Karin, and Bo Arne Nilsson. "The crystal structure of mercury (II) phosphate, Hg3 (PO4) 2." Z. Kristallogr 141.1-2 (1975): 1-10.
 Aurivillius, Karin, and Claes Stålhandske. "A reinvestigation of the crystal structures of HgSO4 and CdSO4." Zeitschrift für Kristallographie-Crystalline Materials 153.1-2 (1980): 121–129.
 Aurivillius, K. A. R. I. N., and L. E. N. A. Folkmarson. "The crystal structure of terlinguaite Hg4O2Cl2." Acta Chemica Scandinavica 22 (1968): 2529–2540.
 AURIVILLIUS, KARIN, and BIRGITTA MALMROS. "Studies on sulphates, selenates and chromates of mercury (II)." Acta Chem. Scand 15.9 (1961): 1932–1938.
 Aurivillius, K. A. R. I. N., and G-I. Bertinsson. "Structures of complexes between metal halides and phosphinothioethers or related ligands. X.[1, 9-Bis (diphenylphosphino)-3, 7-dithianonane] monoiodonickel tetraphenylborate." Acta Crystallographica Section B: Structural Crystallography and Crystal Chemistry 36.4 (1980): 790–794.

Referenser 

Födda 1920
Avlidna 1982
Personer verksamma vid Lunds universitet
Kvinnor
Svenska kemister under 1900-talet
Karin