kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Karrento

Johan Karrento, född 15 maj 1975 i Mariehamn på Åland, är en åländsk filmregissör, manusförfattare och filmproducent.

Han har studerat filmvetenskap vid Stockholms universitet och vid Universität der Künste Berlin. Han är verksam i Berlin, Stockholm, Helsingfors och på Åland.

Karrento är mest känd för dokumentärfilmen Att sminka en gris (2018). 2018 regisserade Karrento ”Gå ut och var glad din jävel”, en scenshow av Zandra Lundberg.

Filmografi

Regi 

 2006 – Acrobats (dokumentär)
 2006 – Torsk på teater (dokumentär)
 2007 – Varför sluta drömma (kortfilm)
 2007 – Hjältarna i Telenätet (kortfilm)
 2008 – Videoschlager - New York (kortfilm)
 2008 – Loi loi (dokumentär)
 2009 – Grace Åland (dokumentär)
 2009 – This Is Hollywood? (dokumentär)
 2010 – Solsken (TV-serie, 11 avsnitt)
 2010 – Vapen (dokumentär)
 2010 – Liv (kortfilm)
 2011 – Kapten Sandholm (dokumentär)
 2012 – Döda din chef (dokumentär)
 2012 – Gör nåt åt vädret! (dokumentär)
 2013 – Do Not Hit the Drag Queen (dokumentär)
 2014 – Den bästa vännen (kortfilm)
 2017 – God hates Finland (kortfilm)
 2018 – Att sminka en gris (dokumentär)
 2018 – Gå ut och var glad din jävel (monolog)
 2018 – Själjägare (dokumentär)

Utmärkelser 

 2018 Vera filmfestival – första pris

Referenser

Män
Födda 1975
Levande personer
Finländska filmregissörer
Armavir

Armavir kan avse:

Armavir (antik stad) – en tidigare armenisk huvudstad
Armavir (provins) – en provins i Armenien
Armavir (stad i Armenien) – en stad i Armenien, som fått sitt namn efter den antika staden Armavir
Nor Armavir – en ort i provinsen Armavir
Armavir, Ryssland – en stad i Krasnodar kraj i Ryssland, som har sitt namn efter den antika staden Armavir
Emre Çolak

Emre Çolak, född 20 maj 1991, är en turkisk fotbollsspelare som senast spelade för Hatayspor.

Klubbkarriär
I juni 2018 värvades Çolak av saudiska Al-Wehda. Den 31 december 2019 återvände han till spanska Deportivo La Coruña.

I december 2020 värvades Çolak av Fatih Karagümrük. I maj 2021 skrev han på ett tvåårskontrakt med Hatayspor. I december 2021 lämnade Çolak klubben.

Källor

Noter

Turkiska fotbollsspelare
Turkiska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Galatasaray SK
Spelare i RC Deportivo de La Coruña
Spelare i Al-Wehda Club (Mecka)
Spelare i Fatih Karagümrük SK
Spelare i Hatayspor
Spelare i Süper Lig
Spelare i La Liga
Spelare i Saudi Professional League
Spelare i Segunda División
Födda 1991
Levande personer
Män
Unai Bustinza

Unai Bustinza Martínez, född 2 januari 1992, är en spansk fotbollsspelare som spelar för CD Leganés.

Källor

Spanska fotbollsspelare
Spelare i CD Baskonia
Spelare i Athletic Bilbao
Spelare i CD Leganés
Spelare i La Liga
Spelare i Segunda División
Spelare i Segunda División B
Födda 1992
Levande personer
Män
Gyllene bron

Gyllene bron () är en 150 meter lång gångbro på en höjd om 1400 meter över havet i bergsorten Bà Nà i Vietnam, nära Da Nang. Den fem meter breda, guldfärgade bron löper som en cirkelbåge vid en begssluttning och är konstruerad för att sammanlänka en linbanestation med den närliggande Avatar-trädgården och därmed förbättra infrastrukturen i området genom att göra det smidigare för besökarna att förflytta sig mellan de två punkterna i en kraftigt kuperad terräng. Samtidigt är bron i sig en turistattraktion och bjuder på spektakulär utsikt. Två gigantiska händer ger en illusion av att stödja och hålla upp bron mot himmelen.

Bron har formgivits av arkitektbyrån TA Landscape Architecture i Ho Chi Minh-staden, med byråns grundare, Vu Viet Ahn, som huvudansvarig. Bron öppnades i juni 2018. Beställare var Sun Group.

Källor
Projektbeskrivning på TA Landscape Architectures webbplats.
This Incredible Vietnam Bridge Looks like It’s from ‘Lord of the Rings’ på engineeringfeed.com. Odaterat. Läst 27 september 2018.
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Golden Bridge (Vietnam) på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar

Broar i Vietnam
Sevärdheter i Vietnam
Gångbroar
Albatros-klass

Albatros-klass, eller Typ 143-klass, är en klass robotbåtar byggda av Lürssen för Bundesmarine på 1970-talet. Fartygen ersatte de äldre torpedbåtarna i Seeadler-klassen. Albatros-klassen utgör grunden för Gepard-klass som endast skiljer sig genom modernare beväpning och andra motorer.

Utveckling

I juni 1969 beslöt Förbundsdagen att införskaffa en ersättare för torpedbåtarna i Seeadler-klassen. I juli 1972 tecknades avtal med Lürssen om tio fartyg för ett totalt värde motsvarande 469 miljoner euro. Fartygen var större än Tiger-klass för att få plats med en stridsledningscentral och stridsledningssystemet AGIS. AGIS byggde på radiolänken Link 11 för att överföra information mellan fartyget och andra fartyg, helikoptrar eller flygplan och gjorde att fartygen kunde anfalla mål bortom horisonten. Alla fartyg i klassen tjänstgjorde i 2. Schnellbootgeschwader i Wilhelmshaven fram till 2005 då de avrustades. Albatros och Bussard plundrades på reservdelar till fartygen i Gepard-klassen medan övriga fartyg såldes till Ghana eller Tunisien.

Fartyg i klassen

Källor

Externa länkar

Robotbåtsklasser
Tyska robotbåtar
Hans Brockenhuus-Löwenhielm

Hans Brockenhuus-Løwenhielm, född 20 augusti 1679 på Hovinsholm i Nes socken, Hedmark fylke i Norge, död 22 september 1734 på Vejrupgård i Marslevs socken på Fyn, var en dansk militär och godsägare. Han var bror till Johan Frederik Brockenhuus.

Biografi
Hans Brockenhuus-Løwenhielm föddes som äldsta son till generalmajor Casper Christopher Brockenhuus och Cathrine Hedvig Løwenhielm på Hovinsholms herrgård i Nes socken i Hedmark fylke. När hans morfar, den framstående generalmajoren Hans von Løwenhielm, inte efterlämnade några söner blev han som äldsta dotterson huvudarvinge till dennes omfattande egendomar på villkoret att han antog familjen Løwenhielms namn och vapen. Detta erhöll kungligt godkännande 1697 och när Løwenhielm avled 1699 övertog Brockenhuus-Løwenhielm flera gods på Fyn. 

Brockenhuus-Løwenhielm hade tidigt trätt in i militär tjänst och var redan 1705 överstelöjtnant vid dragonerna. Samtidigt blev han även del av Danmarks generalstab (fram till 1709). Han deltog under Stora nordiska kriget i det danska fälttåget i Skåne 1709 till 1710 och blev den 25 februari 1710 (15 februari enligt svenska kalendern) överste i kavalleriet och chef för 1. Sjællandske nationale Rytterregiment. Han utmärkte sig under kriget och stred särskilt framstående under slaget vid Helsingborg där hans regemente var inblandat i de hårda ryttarstiderna vid Brohuset. När krigsskådeplatsen förflyttades till Nordtyskland fortsatte Brockenhuus-Løwenhielm att utmärka sig men vid slaget vid Gadebusch fick han sin häst skjuten under sig och blev efter kärvt motstånd sårad och tillfångatagen av de svenska styrkorna. Han utväxlades dock efter slaget. Brockenhuus-Løwenhielm avled som generalmajor den 22 september 1734 på sitt gods Vejrupgård.

Egendomar
Efter morfaderns död 1699 övertog Brockenhuus-Løwenhielm flera gods, bland annat Vejrupgård och Sellebjerg på Fyn. Faderns egendomar i Norge, Hovinsholm, Skredshol och Tjerne hade övergått, först till dennes änka och Brockenhuus-Løwenhielm mor, Cathrine Hedvig Løwenhielm, och därefter till hans syster, Sophie Brockenhuus, som sålde de sista egendomarna 1720.

Äktenskap och barn
Brockenhuus-Løwenhielm gifte sig den 8 november 1701 med Ide Sophie Gersdorff, dotter till generallöjtnant Frederik Gersdorff och Edele Margrethe Krag. Han blev anfader till den ännu levande släkten Brockenhuus-Løwenhielm.

 Johan Fredrik Brockenhuus-Løwenhielm, död 1764
 Erik Brockenhuus-Løwenhielm, född 30 oktober 1710, död 22 september 1762
 Ide Sophie Brockenhuus-Løwenhielm, född 20 mars 1712, död 27 mars 1768
 Vibeke Malene Brockenhuus-Løwenhielm, född 14 juni 1714, död 7 mars 1753
 Hans Brockenhuus-Løwenhielm, född före 1 augusti 1715, död 10 juni 1752

Referenser
 Rist, P. F. (1887–1905). "Brockenhuus-Løvenhjelm, Hans". I Bricka, C. F. (red.). Dansk Biografisk Lexikon. Köpenhamn: Gyldendal.

Danska generaler
Danska militärer under 1600-talet
Danska militärer under 1700-talet
Personer i stora nordiska kriget
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Män
Födda 1679
Avlidna 1734
Deltagare i slaget vid Gadebusch
Att sminka en gris

Att sminka en gris är en 75 minuter lång dokumentär av den åländske regissören och manusförfattaren Johan Karrento. Dokumentären hade premiär den 7 mars 2018 på Vera filmfestival 2018 där den vann första pris. Dokumentären spelades in för att sändas på YLE 5 och Arenan med start 29 april 2018.

Bakgrund 
Bakgrunden till dokumentärfilmen är en spelberoende bokförare som fram till 2012 förskingrade 800 000 euro från sina kunder och förlorade detta på spel på det åländska internetkasinot Paf.

Åtalet och den påföljande tingsrättsdomen fick stor medial uppmärksamhet i finska, svenska och åländska medier då kasinot ägs av Ålands Landskapsregering. Karrentos film drog igång en våg av offentlig kritik som cirkulerade kring att Paf kunde ha uppmärksammat förskingringen tidigare och att de borde ersätta dem som blivit utsatta för brotten.

Handling 
Dokumentären handlar om spelmissbruk och utgår från den dömda bokföraren som genom intervjuer från fängelset berättar om sitt missbruk. Tittaren får även följa de utsattas perspektiv då ungefär hälften av brottens offer ger sin syn av saken i intervjuer. Även representanter från Paf intervjuas.

Utmärkelser 

 Första pris i Vera filmfestival 2018
 Bästa feature-dokumentär på internationella filmfestivalen i Warszawa

Referenser

Noter

Filmer 2018
Finländska dokumentärfilmer
Craig (efternamn)

Craig är namnet på en skotsk klan och därmed ett traditionellt skotskt efternamn. Det är också ett förnamn för män och kan ingå i geografiska namn.

Personer med efternamnet Craig
 Prinsessan Lilian,  tidigare Lilian Craig-Davies (1915–2013), svensk prinsessa, hustru till prins Bertil
 Daniel Craig (född 1968), engelsk skådespelare
 Edward Gordon Craig (1872–1966), brittisk teaterregissör
 Elizabeth Craig (1883–1980), brittisk kokboksförfattare
 Elizabeth Craig (roddare) (född 1957), kanadensisk roddare
 George N. Craig (1909–1992), amerikansk politiker, republikan, guvernör i Indiana
 Ivan Craig (1912–1995), brittisk skådespelare
 James Craig (1871–1940), nordirländsk politiker
 James Craig (skådespelare) (1912–1985), amerikansk skådespelare
 Jonny Craig (född 1986), kanadensisk-amerikansk sångare
 Judy Craig (född 1946), amerikansk sångerska
 Kami Craig (född 1987), amerikansk vattenpolospelare
 Larry Craig (född 1945), amerikansk politiker, republikan, kongressrepresentant och senator för Idaho
 Locke Craig (1860–1924), amerikansk politiker, populist, senare demokrat, guvernör i North Carolina
 Malin Craig (1875–1945), amerikansk militär, arméchef
 Mikey Craig (född 1960). jamaicansk-brittisk basist
 Mira Craig (född 1982), norsk sångerska
 Paul Craig (född 1987), brittisk MMA-utövare
 Ralph Craig (1889–1972), amerikansk löpare
 Ryan Craig (född 1982), kanadensisk ishockeyspelare
 William Lane Craig (född 1949), amerikansk teolog och filosof
 Yvonne Craig (1937–2015), amerikansk skådespelare

Skotska efternamn
Craig (namn)

Craig är ett mansnamn.

Personer med förnamnet Craig (urval)

 Craig Armstrong
 Craig Charles
 Craig David
 Craig Forth
 Craig Gordon
 Craig Henderson

 Craig Lowndes
 Craig Mello
 Craig Roberts
 Craig Thomas
 Craig Thomson
 Craig Wood

Mansnamn
Incahuasi

Incahuasi kan syfta på:

 Incahuasibergen, bergmassiv i Chile
 Cerro de Incahuasi, vulkan på gränsen Argentina/Chile
 Municipio Incahuasi distrikt i Bolivia
 Incahuasi (Nor Cinti) distriktets huvudort
 Cerro Incahuasi (kulle) en kulle och tidigare ö i Bolivia
 Incahuasi (gruva), en gruva i Argentina

Se även 
 Cerro Incahuasi
Lugnås (olika betydelser)

Lugnås kan syfta på:

 Lugnås socken – socken i Västergötland
 Lugnås landskommun – en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län 1863–1970
 Lugnås församling – en församling i Vadsbo kontrakt i Skara stift
 Lugnås kyrka – en kyrkobyggnad i Lugnås församling
 Lugnås – en tätort i Mariestads kommun
 Lugnås distrikt – ett distrikt i Mariestads kommun och Västra Götalands län
 Lugnås kvarnstensgruvor – ett beslutat naturreservat i Mariestads kommun
Sardarapatmonumentet

Sardarapatmonumentet är ett minnesmärke över Slaget vid Sardarapat, som finns i byn Araks i Armavirprovinsen i Armenien. Det är beläget elva kilometer sydväst om staden Armavir. En minnespark anlades 1968 på platsen för slaget. 

Sardarapatmonumentet är en symbol för stolthet och överlevnad. Det markerar platsen för Armeniens framgångsrika sista, sena ansträngning för att rädda nationen från att utplånas. Slaget vid Sardarapat utkämpades den 21–26 maj 1918. Mot alla odds, och mot bakgrund av det Armeniska folkmordet de föregående åren, lyckades den armeniska styrkan besegra den invaderande turkiska armén.

Utformning
Själva minnesmärket ritades av arkitekten Rafajel Israjeljan, medan dess skulpturer skapats av Ara Harutiunjan, Arsjam Sjahinjan och Samvel Manasian.

Entrén till minnesmärket flankeras av stora bevingade oxar huggna i röd tuff. En trappa leder till en kvadratisk plats, på vilken står ett 26 meter högt klocktorn, som kan ses från långt avstånd. Klockorna ringer på årsdagen av armeniernas militära seger. Monumentet vaktas av stora bevingade lejon och flankeras av en minnespark för dödade i strider om Karabakh.

Vid monumentet ligger också Sardarapats etnografiska museum.

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Sardarapat Memorial på engelskspråkiga Wikipedia.

Armeniska folkmordet
Minnesmärken i Armenien
Armavir (provins)
Museer i Armenien
Wenzel Thomas Matiegka

Wenzel Thomas Matiegka (egentligen Václav Tomáš Matějka, även känd som Wenzeslav eller Wenzeslaus Matiegka), född döpt 6 juli 1773 i Chotzen, död 19 januari 1830 i Wien, var en tjeckisk kompositör och gitarrist.

Biografi 
Wenzel Thomas Matiegka föddes i Choceň, en stad i regionen Böhmen, som då tillhörde den habsburgska monarkin styrd av Joseph II. Efter avslutad grundskola fortsatte han sin musikaliska utbildning under Abbé Gelinek och blev en duktig pianist. Parallellt med detta studerade han även juridik vid universitetet i Prag.

Efter att ha tjänat som jurist hos familjen Kinsky (en nobel familj i Böhmen som också supportade Beethoven) flyttade Matiegka under de första åren på 1800-talet till Wien, där han snabbt etablerade sig som gitarrist, kompositör och pianolärare. Hans vida erkännande i de musikaliska kretsarna i Wien omvittnades av dem som han tillägnade sin kammarmusik. Franz Schubert lade till en cellostämma till Matiegkas Notturno op. 21 (ursprungligen komponerat för flöjt, viola och gitarr, Schubert-arrangemang D.96) för den store beskyddaren av musik, greve Johann Karl Esterházy (1775-1834). Esterházy var en cellist som Matiegka tillägnade detta verk. Verket var faktiskt länge attribuerat till Schubert.

Matiegka gifte sig så småningom och bosatte sig i Leopoldstadt, en förort till Wien, där han även var kapellmästare fram till sin död. Både hans fru och deras sex barn överlevde honom, men ingen av dem blev musiker.

Hans musikaliska gärning, som den är känd idag, består av 33 gitarrkompositioner i form av soloverk, transkriptioner, kammarmusik och lieder, liksom ett dussin liturgiska verk för liten orkester, röst och orgel.

Verk i urval

Sologitarr 

 Zwölf leichte Ländler, op. 1
 Sonatas opp. 2, 11, 16, 17, 23 & 31
 12 Pièces faciles op. 3
 Fantaisie op. 4
 Variationer opp. 5, 6, 7, 8, 10, 27, 28 & 29
 12 Menuets brillantes op. 15
 6 Pièces progressives op. 20
 Transkriptioner av verk av Beethoven, Mozart, Zumsteeg m.fl.

Duetter 

 Serenade op. 19 för violin & gitarr
 Trois Serenades concertantes op. 22 för violin & gitarr
 Potpourri op. 30 för cello & gitarr

Trios 

 Trio op. 18 för valthorn, klarinett & gitarr
 Notturno op. 21 för flöjt, viola & gitarr
 Grand Trio op. 24 för violin, viola & gitarr
 Notturno op. 25 för flöjt, viola & gitarr
 Serenade op. 26 för flöjt, viola & gitarr

Källor 

 Boijes samling - Musik- och teaterbiblioteket
 Kompositioner av Wenzel Thomas Matiegka på International Music Score Library Project (IMSLP)
 Kompositioner av Wenzel Thomas Matiegka på The Mutopia Project

Noter

Externa länkar
https://musopen.org/composer/wenzel-thomas-matiegka/

Män
Födda 1773
Avlidna 1830
Tjeckiska kompositörer
Tjeckiska gitarrister
Clarence Pinkston

Clarence Elmer "Bud" Pinkston, född februari 1900 i Wichita i Kansas, död 18 november 1961 i Detroit i Michigan, var en amerikansk simhoppare.

Pinkston blev olympisk guldmedaljör i höga hopp vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Amerikanska simhoppare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Olympiska silvermedaljörer 1920
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från USA
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från USA
Födda 1900
Avlidna 1961
Män
Idrottare i Stanford Cardinal
Alumner från Stanford University
Alumner från Oregon State University
Nalle Puh (bok)

Nalle Puh (engelska: Winnie-the-Pooh) är en barnbok av den brittiske författaren A.A. Milne från 1926. Boken illustrerades av E.H. Shepard. Den utkom i svensk översättning av Brita af Geijerstam på Bonniers förlag 1930. Detta var den första boken om Nalle Puh och hans vänner Nasse, I-or, Uggla och Kanin, den följdes av Nalle Puhs hörna 1928. Mot slutet av boken ansluter även Kängu och hennes son Ru. Tiger kom först att introduceras i uppföljaren två år senare.

Filmatiseringar 
Disney baserade sin animerade novellfilm Nalle Puh på honungsjakt (1966) på Milnes berättelser.

Referenser

Noter 

Skönlitteratur 1926
Thelodonter

Thelodonter (Thelodontia, tidigare kallat Coelolepida) är en utdöd ordning bland pansarrundmunnarna inom klassen pirålar.

Thelodonterna förekom från mitten av silur till mitten av devon, från omkring 435 till 390 miljoner år sedan. Thelodonterna hade en hypocerk stjärtfena. Få kompletta fossil är funna, fjäll från Thelodonter förekommer dock på flera håll, bland annat i Gotlands kalkstenslager.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000 (uppslagsord Thelodonter)

Förhistoriska fiskar
Nikolaj Pankin

Nikolaj Ivanovitj Pankin (ryska: Николай Иванович Панкин), född 2 januari 1949 i Moskva, Sovjetunionen, död 13 oktober 2018 i Murom i Vladimir oblast, var en rysk simmare och simtränare. Han tävlade för Sovjetunionen i de olympiska spelen 1968, 1972 och 1976 i 100 meter bröstsim, 200 meter bröstsim och 4 x 100 meter medley. Han vann en bronsmedalj  under OS i Mexico City 1968.

Referenser

Externa länkar 

 Sports-Reference

Sovjetiska olympiska bronsmedaljörer
Födda 1949
Avlidna 2018
Män
Ryska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1976
Slaget vid Zab

Slaget vid Zab (arabiska: معركة الزاب) ägde rum den 25 januari 750 vid Övre Zap i nuvarande Irak. Slaget bidrog till slutet för det Umayyadiska kalifatet och början för Abbasidkalifatet, vilket skulle bestå fram till 1200-talet.

Bakgrund
747 utbröt en större revolt mot Umayyaderna, vilka styrde över större delen av mellanöstern från 661 till 750 och även över stora delar av Nordafrika samt Iberiska halvön. Revolutionen möjliggjordes delvis genom missnöjet med den Umayyadiska regeringen i Damaskus bland befolkningen. Ytterligare kunde Abbasiderna hävda en direkt härstamning från profeten Muhammed, vilket inte Umayyaderna gjorde, vilket spelade stor roll i propagandan.

Slaget
Uppgifterna om arméernas storlek varierar, men generellt anses det att Umayyadernas styrka var större än Abbasidernas. Abbasiderna fokuserade på en defensiv taktik och utnyttjade en formation med där spjutförsedda soldater stod längst fram med spjuten riktade mot sin fiende. Det Umayyadiska kavalleriet attackerade i hopp om att kunna bryta denna formation, vilket misslyckades. Abbasiderna kunde utnyttja sin position och lyckades gå segrande ur striden varpå den umayyadiska kalifen Marwan II flydde ihop med sin armé. För att undkomma de förföljande abbasiderna beslöt sig dock Marwan för att riva bron bakom sig, vilket fick till följd att många umayyadiska soldatter antingen höggs ned i strid eller drunknade. En abbasidisk styrka ledd av Abu Awn förföljde honom och hann upp honom några månader senare i Abusir i nuvarande Egypten, där han sedan avrättades.

Källor

750
Slag
Rory McIlroy PGA Tour

Rory McIlroy PGA Tour  är en golfspel från EA Sports.

Det är den första spelsläppet i EA Sports PGA Tour-serien sedan 1998, som inte hade Tiger Woods som sitt omslagsnamn, utan ersatte honom med Rory McIlroy, som var världens nummer ett när spelet släpptes.

Referenser

Datorspel 2015
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Playstation 4-spel
Xbox One-spel
EA Sports-spel
Golfspel
Marita Liulia

Marita Liulia, född 27 oktober 1957 i Perho, är en finländsk konstnär och multimediaregissör. 

Liulia studerade vid Konstindustriella högskolan 1977–1981 och avlade humanistisk kandidatexamen i Helsingfors 1986. Hon var ursprungligen bildkonstnär i traditionell mening, som kringresande journalist och fotograf och höll sin första utställning 1981, men blev senare en av pionjärerna inom multimedia- och interaktiv konst i Finland. 

Ännu i början av 1990-talet ställde Liulia ut till exempel målade självporträtt i olika rollskepnader, men förmådde lätt växla tekniker mellan oljemålningar, collage, fotografier och video. I sitt måleri hade hon påverkats av sina resor till Asien och Nordafrika. Hennes Maire (1994) handlade om Maire Gullichsen och var ett av de första konstverken i Finland som överfördes på cd-rom. Följande cd-rom hette Ambitious Bitch och utkom 1996; den handlade om kvinnor och feminism vid millennieskiftet. 

Med projektet Son of a Bitch (1999) på cd-rom, som i sin tur handlar om vår tids män och det maskulina i utveckling, blev Liulia också internationellt känd. År 2002 medverkade hon i performancen Manipulator på Kiasmateatern tillsammans med en tonsättare och dansare (Kimmo Pohjonen) där musik, visuell konst och ett rörelseschema bildade en mångdimensionell helhet. Hon skapade där med sin dator grafiska figurer, cirklar, bågar, koner och rektanglar som projicerades mot en duk som växlade i mönster, storlek och färg och som utgjorde bakgrund till dansföreställningen. En ny multimediakonsert med datoranimationer, Animator, i samma anda framfördes 2004 på Savoyteatern i Helsingfors. Utställningen Tarot 2004 – som syftar på ett gammalt kortspel – i Amos Andersons konstmuseum blev en ny framgång för den idérika konstnären. Hon undervisade i slutet av 1980-talet blivande belysningsmästare vid Teaterhögskolan i Helsingfors. Bland hennes förtroendeuppdrag inom olika organisationer kan nämnas ordförandeskapet i Muu ry. 1990–1991. Hon har belönats med en rad pris, bland annat Finlandspriset 1999 och Pro Finlandia-medaljen 2018.

Källor

Finländska målare
Finländska fotokonstnärer
Finländska videokonstnärer
Feministisk konst
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1957
Kvinnor
Levande personer
Christer Wadelius

Olov Christer Wadelius, född 20 september 1940 i Arvika, är en svensk byggnadsingenjör och ämbetsman.

Christer Wadelius avlade byggnadsingenjörsexamen vid tekniskt gymnasium i Uppsala 1964, studerade vid Stockholms universitet 1967–1970 och avlade examen från Kungliga Konsthögskolans arkitekturskola 1976. Han var anställd vid Ancker–Gate–Lindegrens arkitektkontor 1964–1966 och vid P.O. Olssons arkitektkontor 1967–1976. Wadelius var byrådirektör vid Byggnadsstyrelsen 1977–1980. Han var departementssekreterare i Utbildningsdepartementet 1981–1982 och utnämndes till departementssekreterare i Finansdepartementet 1983, kansliråd 1985, departementsråd 1987 och var finansråd 1990–1992. Christer Wadelius var generaldirektör för Statens fastighetsverk 1993–2002.

Wadelius var styrelseledamot i  Kemetyl AB 1990–1992 och i Penninglotteriet 1990–1995. Han utsågs 1990 till ledamot i Harpsundsnämnden och 1993 till ledamot i H.M. Konungens råd för mark- och byggnadsfrågor.

Referenser 
 

Svenska generaldirektörer
Män
Födda 1940
Personer från Arvika
Alumner från Stockholms universitet
Levande personer