kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Caribbean Club Championship 2018

Caribbean Club Championship 2018 var den tjugonde säsongen av Caribbean Club Championship, Karibiens största fotbollsturnering. Turneringen hölls mellan 31 januari och 13 maj 2018 i tre länder, gruppspelet hölls i Dominikanska republiken och Trinidad och Tobago, slutspelet hölls i Jamaica. Turneringen vanns av Atlético Pantoja från Dominikanska republiken som i finalen besegrade Arnett Gardens från Jamaica. Tredjeplatsen vanns av Portmore United från Jamaica som besegrade Central från Trinidad och Tobago. Central fick spela playoff mot vinnaren av Caribbean Club Shield 2018 om en plats i Concacaf League 2018.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinaler

Bronsmatch
Vinnaren kvalificerar sig för Concacaf League 2018, förloraren fick spela playoff mot vinnaren av Caribbean Club Shield 2018 om en plats i Concacaf League 2018.

Final

Playoff
Som förlorare av bronsmatchen fick Central spela playoff mot vinnaren från Caribbean Club Shield 2018 om en plats i Concacaf League 2018.

Se även
 Concacaf Champions League 2018
 Concacaf League 2018
 Caribbean Club Shield 2018

Källor
CFUfootball.org
15 Vulpeculae

15 Vulpeculae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden, Räven som också har variabelbeteckningen NT Vulpeculae. Den har en minsta skenbar magnitud på ca 4,66 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 13,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 236 ljusår (ca 72 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -26 km/s.

Egenskaper
15 Vulpeculae är en vit jättestjärna av spektralklass A4 IIIm. Dock fann Gray & Garrison (1989) en spektralklass av kA5hA7mA7 (IV-V), som anger en blandning av underjätte och huvudseriestjärna med K-linje (kA5) för en A5-stjärna och absorptionslinjer för väte (hA7 ) och metall (mA7) för en A7-stjärna. Den har en radie som är ca 4,2 solradier och utsänder ca 60 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 100 K.

15 Vulpeculae är en roterande variabel av Alfa2 Canum Venaticorum-typ (ACV), som varierar mellan visuell magnitud +4,62 och 4,67 med en period av 14 dygn.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/98543/15vulpeculae.

Stjärnbilden Räven
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Vita jättar
Am-stjärnor
Alfa2 Canum Venaticorum-variabler
Le Premier Jour de bonheur

Le Premier Jour de bonheur är en opera eller opéra comique i tre akter med musik av Daniel Auber och libretto av Adolphe d'Ennery och Eugène Cormon efter Joseph François Souques Le chevalier de Canolle. Operan hade premiär på Opéra-Comique i Salle Favart theatre den 15 februari 1868.

Historia
Handlingen utspelas i Madras i slutet av 1700-talet, med en blandning av sentimental elegans och utsökt känslighet i en bildrik miljö som påminner om Léo Delibess Lakmé: den indiska miljön, en militärofficer – en fransman, en engelsman – och en prinsessa – Djelma, Lakmé.

Historien lades fram för Auber omkring 1865 av Victorien Sardou. Den var tänkt att ha premiär i september 1866 under en annan titel. Rollen som Hélène var avsedd för en duktig debutant vid namn Eugénie Garcia, men hon fick förhinder och rollen som fick modifieras. En höjdpunkt i operan är 'Djinnens sång' som blev mycket populär trots att den blev insatt i sista minuten (troligtvis ett kasserat nummer från Le Cheval de bronze 30 år tidigare).
Förhoppningen var att premiären skulle ägt rum den 27 januari (för att fira Aubers födelsedag) men då det saknades en del orkestrering blev den försenad.

Le Premier Jour de bonheur var till en början en god inkomstkälla för Salle Favart med 175 föreställningar innan den föll bort från repertoaren mot slutet av seklet.

Johann Strauss den yngre komponerade en kadrilj med samma namn på teman från operan för sitt opus 327.

Personer

Referenser

Källor
Letellier, Robert (ed.), Le Premier Jour de Bonheur, Newcastle-on-Tyne: Cambridge Scholars Publishing, 2011.
Soubies, Albert and Malherbe, Charles, Histoire de L'Opéra-Comique, La Seconde Salle Favart, 1860-1887,  Paris: Flammarion, 1893.

Franskspråkiga operor
Operor av Daniel Auber
Musikåret 1868
18 Vulpeculae

18 Vulpeculae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Räven. Den har en högsta skenbar magnitud på ca 5,51 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 6,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 489 ljusår (ca 150 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -12 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 18 Vulpeculae A är en vit till blå jättestjärna av spektralklass A3 III, men klassificeringen är fortfarande oklar, då klasserna A1 IV, A3 V och A2 IV också nämns. Den har en massa som är ca 2,4 solmassor, en radie som är ca 3,5 solradier och utsänder ca 91 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 300 K.

18 Vulpeculae är en pulserande variabel av Delta Scuti-typ (DSCT), som varierar mellan visuell magnitud +5,52 och 5,53 utan någon fastställd periodicitet. Stjärnans temperatur placerar den på den blå (hetare) sidan av Delta Scuti-instabilitetsremsan. Det ultravioletta spektrumet tyder på en stjärna av spektraltyp A3, men visar inga spektrala särdrag.  

18 Vulpeculae är en dubbelsidig spektroskopisk dubbelstjärna med en omloppsperiod av 9,3 dygn och en liten excentricitet på 0,0116. Den är en friliggande stjärna  med en halv storaxel på 0,14742 ± 0,00047 AE. Följeslagaren har en massa som är ca 2,2 solmassor, en radie som är ca 2,4 solradier.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/99404/18vulpeculae.

Stjärnbilden Räven
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Vita jättar
Dubbelstjärnor
Delta Scuti-variabler
20 Vulpeculae

20 Vulpeculae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Räven. Den har en lägsta skenbar magnitud på ca 5,91 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallax enligt Gaia Data Release 2 på ca 2,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 1 170 ljusår (ca 358 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -22 km/s.

Egenskaper
20 Vulpeculae är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B7 Ve och är en Be-stjärna. Den har en snabb rotation med en projicerad rotationshastighet på 236 km/s (jämfört med en kritisk hastighet på 332 km/s) och en uppskattad polaxellutning på 71,1°. Den har en massa som är ca 4 solmassor, en radie som är ca 3 solradier och utsänder ca 460 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 12 100 K.

20 Vulpeculae är en variabel av osäker Be-typ (S), som varierar mellan visuell magnitud +5,87 och 5,92 utan någon fastställd periodicitet.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/999531/20vulpeculae.

Stjärnbilden Räven
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass B
Be-stjärnor
Australiens Grand Prix 2017

Australiens Grand Prix , officiellt 2017 Formula 1 Rolex Australian Grand Prix, var ett Formel 1-lopp som kördes 26 mars 2017 på Albert Park Circuit i Melbourne i Australien. Loppet var det första av sammanlagt tjugo deltävlingar ingående i Formel 1-säsongen  och kördes över 57 varv.

Loppet skulle ha körts 58 varv men kortades till 57 varv. Under formationsvarvet fick Daniel Ricciardo ett fel på sin bil och fick åka in i depågaraget. Då en lucka uppstod i startfältet efter det ställde sig vissa bilar i fel startruta och ytterligare ett formationsvarv fick läggas till.

Resultat

Kval

Lopp

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

 

2017 i Australien
Australiens Grand Prix
Knut Tranberg

Knut Wilhelm Tranberg, född 4 februari 1853 i Katarina församling i Stockholm, död 27 augusti 1887 i Söderhamn, var en svensk ingenjör.

Tranberg var efter civilingenjörsexamen nivellör vid Statens järnvägsbyggnader i Mattmar 1876–1883. Han tillträdde befattningen som stadsingenjör och stadsbyggmästare i Söderhamns stad 1884 som efterträdare till Johan August Bergstedt som avflyttat till Kristianstad. På denna post utförde Tranberg flera omfattande, maktpåliggande arbeten för stadens räkning, däribland kajbyggnader och gatuanläggningar, innan han föll offer för njurlidande. Han valdes även till chef för brandväsendets rivningsavdelning 1884 och till ledamot av brandstodskommittén för fast egendom samma år. 

Knut Vilhelm Tranberg var son till källarmästaren Gustaf Adolf Tranberg och Carolina Vilhelmina Ramström. Tranberg gifte sig med Fanny Charlotta Beatley 1883. Han var far till skådespelaren Hugo Tranberg.

Referenser

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Söderhamn
Födda 1853
Avlidna 1887
Män
Herrsingel vid Wimbledonmästerskapen 2019

I ett eventuellt femte set avgörs matchen i sedvanligt tiebreak efter 12–12 i game. Vinner gör den som först når 7 poäng med två poängs marginal.

Seedning 

  Novak Đoković
  Roger Federer (final)
  Rafael Nadal (semifinal)
  Kevin Anderson (tredje omgången)
  Dominic Thiem (första omgången)
  Alexander Zverev (första omgången)
  Stefanos Tsitsipas (första omgången)
  Kei Nishikori (kvartsfinal)
  John Isner (andra omgången)
  Karen Chatjanov (tredje omgången)
  Daniil Medvedev (tredje omgången)
  Fabio Fognini (tredje omgången)
  Marin Čilić (andra omgången)
  Borna Ćorić (uteblev p.g.a. skada)
  Milos Raonic (fjärde omgången)
  Gaël Monfils (första omgången, uppgivet p.g.a. skada)
  Matteo Berrettini (fjärde omgången)
  Nikoloz Basilashvili (andra omgången)
  Félix Auger-Aliassime (tredje omgången)
  Gilles Simon (andra omgången)
  David Goffin (kvartsfinal)
  Stan Wawrinka (andra omgången)
  Roberto Bautista Agut (semifinal)
  Diego Schwartzman (tredje omgången)
  Alex de Minaur (andra omgången)
  Guido Pella (kvartsfinal)
  Lucas Pouille (tredje omgången)
  Benoît Paire (fjärde omgången)
  Denis Shapovalov (första omgången)
  Kyle Edmund (andra omgången)
  Laslo Đere (andra omgången)
  Dušan Lajović (första omgången)
  Jan-Lennard Struff (tredje omgången)

Matcher

Finaler

Övre halvan

Sektion 1

Sektion 2

Sektion 3

Sektion 4

Nedre halvan

Sektion 5

Sektion 6

Sektion 7

Sektion 8

Referenser 
 Matcher och resultat

Wimbledonmästerskapen 2019
Concacaf League 2018

Concacaf League 2018 var den andra säsongen av Concacaf League, Concacafs andra fotbollsturnering. Turneringen hölls mellan 31 juli och 1 november, som vanns av Herediano från Costa Rica som i finalen besegrade Motagua från Honduras. Herediano kvalificerade sig för Concacaf Champions League 2019.

Slutspelsträd
{{#invoke:RoundN|N16|style=white-space:nowrap|RD1=Åttondelsfinaler|3rdplace =no|bold_winner = no|score-boxes=3

|| Herediano |1|1|2| Santa Tecla|0|2|2
|| Diriangén|0|1|1| Universitario|4|3|7

|| Fas|2|1|3| Pérez Zeledón|1|1|2
|| Árabe Unido|3|1|4| Arnett Gardens|0|2|2

|| Tauro|1|1|2| España|0|1|1
|| Club Franciscain|1|0|1 (1)| Walter Ferretti |0|1|1 (4)|| Motagua|2|1|3| Belmopan Bandits|0|0|0|| Santos|1|2|3 (6)| Portmore United |2|1|3 (7)|| Herediano|3|2|5| Universitario|0|1|1|| Fas|0|1|1| Árabe Unido|1|3|4|| Tauro|3|4|7| Walter Ferretti|1|0|1|| Motagua|3|2|5| Portmore United|2|0|2|| Herediano|2|0|2| Árabe Unido|0|1|1|| Tauro|2|0|2| Motagua|1|2|3|| Herediano|2|1|3| Motagua|0|2|2'}}

Åttondelsfinaler
Sammanfattning

MatcherAckumulerat slutresultatet 3–3. Portmore United avancerade till kvartsfinal efter straffsparksläggning.Motagua avancerade till kvartsfinal med det ackumulerade slutresultatet 3–0.Ackumulerat slutresultatet 1–1. Walter Ferretti avancerade till kvartsfinal efter straffsparksläggning.Tauro avancerade till kvartsfinal med det ackumulerade slutresultatet 2–1.Árabe Unido avancerade till kvartsfinal med det ackumulerade slutresultatet 4–2.Fas avancerade till kvartsfinal med det ackumulerade slutresultatet 3–2.Universitario avancerade till kvartsfinal med det ackumulerade slutresultatet 7–1.Ackumulerade slutresultatet 2–2. Herediano avancerade till kvartsfinal enligt bortamålsregelnKvartsfinaler
Sammanfattning

MatcherMotagua avancerade till semifinal med det ackumulerade slutresultatet 5–2.Tauro avancerade till semifinal med det ackumulerade slutresultatet 7–1.Árabe Unido avancerade till semifinal med det ackumulerade slutresultatet 4–1.Herediano avancerade till semifinal med det ackumulerade slutresultatet 5–1.SemifinalerLagen som presterat bäst i turneringen spelar andra matchen på hemmaplan.Sammanfattning

MatcherMotagua avancerade till final med det ackumulerade slutresultatet 3–2.Herediano avancerade till final med det ackumulerade slutresultatet 2–1.FinalLaget som presterat bäst i turneringen spelar andra matchen på hemmaplan.''

Första matchen

Andra matchen

Se även
 Concacaf Champions League 2018
 Caribbean Club Championship 2018
 Caribbean Club Shield 2018

Källor
 Officiell hemsida

2018
Fotbollssäsongen 2018
21 Vulpeculae

21 Vulpeculae, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Räven, som också har variabelbeteckningen NU Vulpeculae. Den har en högsta skenbar magnitud på ca 5,19 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 11,0 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 297 ljusår (ca 91 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 7 km/s.

Egenskaper
21 Vulpeculae är en blå till vit underjättestjärna  av spektralklass A7 IVe, där 'n'-suffixet anger "diffusa" linjer i stjärnans spektrum på grund av snabb rotation. Luminositetsklassen IV antyder att stjärnan har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och utvecklas bort från huvudserien. Det råder dock viss oenighet om stjärnans spektralklass då Slettebak (1982) klassificerade den som en A5 IV-skalstjärna vilket delades av Hauck & Jaschek (2000), medan Abt & Morrell (1995) listade den med klass A5 Vn, vilket anger en snabbt roterande huvudseriestjärna av spektraltyp A. Den har en massa som är ca 1,6 solmassor, en radie som är ca 1,5 solradier och utsänder ca 67 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 700 K.

Dess snabba rotation med en projicerad rotationshastighet av 222 km/s ger stjärnan en något tillplattad form med en ekvatorialradie som uppskattas var 16 procent större än polarradien. Observationer sedan 1997 tyder på att 21 Vulpeculae har en omkretsande skiva av gasformigt material som dock är för ekvatoriellt begränsad för att göra den till en skalstjärna. Styrkan hos spektrallinjerna från skivan har minskat över tiden.

21 Vulpeculae är en pulserande variabel av Delta Scuti-typ (DSCTC), som har visuell magnitud +5,36 och varierar med 0,05 magnituder utan någon helt fastställd periodicitet, men med en dominerande pulsationsperiod på 0,1881 dygn och en amplitud på 0,016 i magnitud.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/99738/21vulpeculae.

Stjärnbilden Räven
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Vita underjättar
Delta Scuti-variabler
Natalka Poltavka (opera)

Natalka Poltavka (Natalka från Poltava) är en opera i tre akter med musik av den ukrainska kompositören Mykola Lysenko, efter pjäsen Natalka Poltavka (1819) av Ivan Kotljarevskyj.

Historia
Originalversionen av Kotljarevskyjs pjäs från 1819 innehöll en rad ukrainska folksånger vilka sjöngs vid olika tillfällen genom verket. Den första kända musikaliska bearbetningen av pjäsen gjordes av musikern A. Barsytskij från Charkiv och publicerades 1833. Vid samma tid uppfördes pjäsen, med M. Sjtjepkin som Vyborny, i Moskva med arrangerad musik av förste violinisten, och sedermera dirigenten, A. Gurianov. Senare arrangemang gjordes av A. Jedlitjka, M. Vasiliev med flera.

Lysenkos version
Lysenko började med verket 1864 men la det åt sidan då han saknade erfarenhet att skriva för operascenen. Hans version från 1889 överskuggade alla tidigare versioner av verket. Lysenko använde sig av originalsångerna från pjäsen, förlängde dem och skrev orkesterackompanjemang till pjäsens folksånger och folkdanser. Han utökade den musikaliska grunden och skapade bakgrundsmusik till vissa delar. Sångerna omformades till arior och en ouvertyr och mellanaktsmusik lades till, allt enligt Kotljarevskyjs anda i pjäsen. Trots att Lysenkos version vanligtvis benämns såsom opera, är den mer lik en opéra-comique, då den innehåller långa passager av talad dialog.

Försök gjorde att omvandla verket till en "Grand Opéra" med ytterligare musik av V. Iorisj men utan framgång. Kievs statsopera använder Lysenkos originalversion.

Föreställningar
Operan framfördes första gången i Odessa (på ryska) den 12/24 november 1889.

En tidig uttolkare av rollen som Mykola var Fjodor Stravinskij, fader till kompositören Igor Stravinskij.

Operan har framförts av Ukrainska Statsoperan sedan 1925, samt av Operastudion vid Kievs musikkonservatorium sedan Andra världskriget.

Handling

Akt I
Natalka inväntar sin fästman Petro, som arbetar utomlands. Den rike landägaren Voznij ser henne och ber Vibornij att ta kontakt med henne å hans vägar.

Akt II
Vibornij övertalar Natalkas moder Terpilicha, att hennes dotter borde gifta sig med den rike Voznij, snarare än att invänta Petros ovissa hemkomst. Byflickorna förbereder Natalka för bröllopet men hon är inte lycklig.

Akt III
Petro återvänder: Mykola berättar för honom om Natalkas förlovning. Natalka säger till Petro att hon endast älskar honom. Terpilicha protesterar och Petro överväger att lämna byn om det kan lindra känslorna. Rörd av hans uppoffring drar Voznij tillbaka sitt frieri och allt slutar lyckligt..

Filmbearbetning
Lysenkos opera gjordes till en spelfilm som hade premiär i Ukraina den 24 december 1936. Den var regisserad av Ivan Kavaleridze och var den första filmbearbetning av en opera som gjordes i det forna Sovjetunionen.

Referenser

Ukrainska operor
Musikåret 1889
Musseromys anacuao

Musseromys anacuao är en gnagare i familjen råttdjur som förekommer i Filippinerna.

Djuret når en kroppslängd (huvud och bål) av 7,8 till 8,3 cm, en svanslängd av 8,2 till 8,8 cm och en vikt av 17 till 21 g. Bakfötterna är cirka 1,8 cm långa och öronen är ungefär 1,5 cm stora. Ovansidan är täckt av mjuk rödbrun päls och undersidans päls är lite ljusare rödbrun eller orangebrun. Vid svansens slut förekommer några längre och mörkare hår men de bildar ingen riktig tofs. Musseromys anacuao har liksom andra släktmedlemmar två varianter av långa morrhår. Den första börjar vid nosen och den andra vid ett naket område bakom ögonen. De fyra spenarnas hittas vid honans ljumske. Avvikelser i knölarnas form på kindtänderna samt i öronens utseende skiljer arten från de närmaste släktingarna.

Utbredningsområdet ligger kring berget Anacuao på sydöstra Luzon i Filippinerna. De första exemplaren hittades vid 1720 meter över havet. Området var täckt av fuktig skog med många epifyter samt med mossa, ormbunkar och orkidéer som undervegetation.

Individer fångades under natten med en fälla på marken. Som lockbete användes kokosnötkött med jordnötssmör.

IUCN listar Musseromys anacuao med kunskapsbrist (DD).

Referenser 

Råttdjur
anacuao
Däggdjur i orientaliska regionen
Bluelake Mineral

Bluelake Mineral AB, tidigare IGE Resources och Nickel Mountain Group AB är ett gruvföretag baserat i Stockholm, Sverige. Företaget bytte namn i början av 2014 och igen 2020.

Bolaget utvecklar produktionen av nickel från Rönnbäckens nickelsulfidinsättning vid Rönnbäcken i Storumans kommun.

Under namnet IGE Resources drev företaget diamantgruvor i Demokratiska republiken Kongo och i Sydafrika.

Företaget var en strategisk investering för Waterton Global Value LP innan det bolaget sålde sin andel till Amarant Mining.

Referenser

Externa länkar 
  

Svenska gruvföretag
Företag i Stockholms kommun
Damsingel vid Wimbledonmästerskapen 2019

I ett eventuellt tredje set avgörs matchen i sedvanligt tiebreak efter 12–12 i game. Vinner gör den som först når 7 poäng med två poängs marginal.

Seedning 

  Ashleigh Barty (fjärde omgången)
  Naomi Osaka (första omgången)
  Karolína Plíšková (fjärde omgången)
  Kiki Bertens (tredje omgången)
  Angelique Kerber (andra omgången)
  Petra Kvitová (fjärde omgången)
  Simona Halep (segrare)
  Elina Svitolina (semifinaler)
  Sloane Stephens (tredje omgången)
  Aryna Sabalenka (första omgången)
  Serena Williams (final)
  Anastasija Sevastova (andra omgången)
  Belinda Bencic (tredje omgången)
  Caroline Wozniacki (tredje omgången)
  Wang Qiang (tredje omgången)
  Markéta Vondroušová (första omgången)
  Madison Keys (andra omgången)
  Julia Görges (tredje omgången)
  Johanna Konta (kvartsfinaler)
  Anett Kontaveit (tredje omgången)
  Elise Mertens (fjärde omgången)
  Donna Vekić (första omgången)
  Caroline Garcia (första omgången)
  Petra Martić (fjärde omgången)
  Amanda Anisimova (andra omgången)
  Garbiñe Muguruza (första omgången)
  Sofia Kenin (andra omgången)
  Hsieh Su-wei (tredje omgången)
  Daria Kasatkina (första omgången)
  Carla Suárez Navarro (fjärde omgången)
  Maria Sakkari (tredje omgången)
  Lesia Tsurenko (första omgången)

Matcher

Slutspel

Övre halvan

Sektion 1

Sektion 2

Sektion 3

Sektion 4

Nedre halvan

Sektion 5

Sektion 6

Sektion 7

Sektion 8

Referenser 
 Matcher och resultat

Wimbledonmästerskapen 2019
Kenneth Lindmark

Bror Herman Kenneth Lindmark, född 11 april 1949 i Skellefteå landsförsamling i Västerbottens län, död 18 december 2019, var en svensk militär.

Biografi
Lindmark avlade sjöofficersexamen vid Sjökrigsskolan 1972 och utnämndes samma år till löjtnant i flottan, där han tjänstgjorde på motortorpedbåt under tio år, bland annat på T56. Han befordrades till kapten 1975 och till örlogskapten 1983. Efter att ha gått Stabskursen på Marinlinjen vid Militärhögskolan tjänstgjorde han vid staben hos Kustflottan. År 1988 befordrades han till kommendörkapten, varefter han var fartygschef på korvetten Stockholm 1988–1990 och chef för 10. kustkorvettdivisionen vid 1. ytattackflottiljen 1989–1990. Under andra hälften av 1990-talet var han placerad vid Tredje ytattackflottiljen (1998 namnändrad till Tredje ytstridsflottiljen), med tidsbegränsad placering vid Marinens taktiska centrum i Högkvarteret (1998 namnändrat till Marincentrum). Åren 2009–2016 var Lindmark stabsofficer vid Marinens taktiska stab i Högkvarteret, varefter han 2016 pensionerades från Försvarsmakten.

Kenneth Lindmark invaldes 1993 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet och 1996 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Örlogsflaggan på Kastellholmen
Den 29 mars 1990 beslöts det att örlogsflaggan inte längre skulle hissas på Kastellet på Kastellholmen i Stockholm. Dåvarande fartygschefen på HMS Stockholm, kommendörkaptenen Kenneth Lindmark, ansåg detta beslut vara felaktigt och hissade helt sonika HMS Stockholms örlogsflagga på Kastellet den 2 april under avgivande av salut i form av svensk lösen. Detta ingripande ledde troligen till att ÖB fattade beslut om att flaggningen skulle fortsätta, vilket den gör till denna dag. Dagen det inträffade skickade befälhavaren på HMS Stockholm följande meddelande till Marinchefen Bengt Schuback samt till Chefen för Kustflottan;

Referenser

Män
Födda 1949
Avlidna 2019
Personer från Skellefteå socken
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
5101 Akhmerov

5101 Akhmerov eller 1985 UB5 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 22 oktober 1985 av den sovjetisk-ryska astronomen Ljudmila Zjuravljova vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter läkaren Vadim Zinovjevitj Achmerov.

Asteroiden har en diameter på ungefär 11 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av L Zjuravljova
Astronomiska upptäckter 1985