kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rod Ansell

Rodney William Ansell, född 1 oktober 1954, död 3 augusti 1999, var en australiensisk man från "bushen". Ansell blev berömd 1977 efter att han hade överlevt 56 dagar efter en båtolycka i en avlägsen del av Northern Territory och historien om ur han klarade sig blev nyhetsrubriker runt om i världen. Han dog i en beskjutning av polisen.

Han fungerade som inspiration för Paul Hogans karaktär i filmen  Crocodile Dundee  (1986).

Referenser

Födda 1954
Avlidna 1999
Australier
Män
Elfte timmen

Elfte timmen är ett politiskt satirprogram i nio avsnitt med start den 6 september som sändes på Sveriges Television dagarna inför Riksdagsvalet i Sverige 2010 med Peter Settman som programledare.

Mottagande 
Kritiken var i huvudsak negativ. Martin Gelin på Aftonbladet skrev att "det grundläggande problemet med Elfte timmen är som vanligt att man underskattar tittaren." Svenska Dagbladet skrev i en ledare att programmet endast var roligt på ett meta-plan. Martin Olsson skrev i Värmlands Folkblad att "även om man tycker att politik är outsägligt tråkigt finns det en sak som är ännu tråkigare: satir som inte är kul." Kjell Häglund skrev att programmet uppvisade "ett svenskt tevekulturellt systemfel på producentnivå" och att det var "uppenbart att SVT och produktionsbolaget strypt [medarbetarnas] kreativitet."

Referenser 

Underhållningsprogram i Sveriges Television
TV-året 2010
Svenska TV-program
Humorprogram på TV
Musa Kart

Musa Kart, född 1954 i Yeniceoba, Turkiet, är en turkisk satirtecknare av kurdisk härkomst.

Kart publicerade sin första satirteckning 1974 när han studerade till ingenjör i Ankara. Han avbröt studierna 1983 och kom stället att ägna sig professionellt åt att teckna. Tidigare medverkade han i ett flertal turkiska tidningar, såsom Milliyet, Güneş, Günaydın och Nokta. 1994–2016 utkom daglig satirteckningar från Musa Kart som publicerades i tidningen Cumhuriyet där han sedan 1993 är medlem i redaktionen.

2005 dömdes Kart till böter för en satirteckning som publicerades i Cumhuriyet där Turkiets president Recep Tayyip Erdogan framställdes som en katt intrasslad i ett garnnystan. Kort efter domen publicerades flera nya satirteckningar som avbildade presidenten som groda, orm, giraff, ko med mera

Musa Kart fick den turkiska journalistföreningens pressfrihetspris 2006.

2014 anklagades Kart för att ha förtalat och förolämpat president Erdoğan där han ritade en satirteckning om korruptionsskandalen i Turkiet 2013. Kart hotades av upp till nio års fängelse.

Razzia mot tidningen Cumhuriyets kontor  

Efter kuppförsöket 2016 i Turkiet genomförde polis en razzia mot tidningen Cumhuriyets kontor. 17 anställda arresterades den 30 oktober 2016, bland annat Musa Kart och chefredaktören Murat Sabuncu. Anställda fick sina datorer beslagtagna i samband med husrannsakningar. Tidningen anklagas för att ha stöttat den kurdiska gerillarörelsen PKK och Gülenrörelsen (som anklagas för den misslyckade kuppförsöket). Kart fick genomgå en läkarundersökning och fördes därefter till anstalten i Silivri, belägen i Istanbul. 

Rättegången mot Kart, tillsammans med 17 andra Cumhuriyet-anställda, inleddes den 24 juli 2017 efter nio månaders fängelse utan rättegång. Turkiska domstolen beslutade att tillfälligt släppa sju av journalisterna den 28 juli 2017, däribland Musa Kart, i väntan på domstolsbeslut efter 271 dagar i fängelset. Musa Kart delade då cell med några av sina arbetskollegor som krönikören Kadri Gürsel och journalisten Turhan Günay från oktober 2016 till juli 2017.

Den 25 april 2018, nio månader senare efter att villkorligt blivit frigiven, dömdes 15 anställda tillsammans med Musa Kart av domstolen till tre år och nio månaders fängelse medan två eller tre anställda friades. Enligt andra källor påstås det vara 14 anställda som dömdes.

Musa Kart och fyra av hans kollegor blev efter 505 dagar i fängelset frisläppta den 12 september 2019 efter att ha överklagat domen.

Källor

Turkiska satirtecknare
Personer från Yeniceoba
Födda 1954
Levande personer
Män
Stephen Bishop

Earl Stephen Bishop, född 14 november 1951 i San Diego, Kalifornien, är en amerikansk singer-songwriter, skådespelare och gitarrist. Bishops främsta hits inkluderar låtar som "On and On", "It Might Be You" och "Save It for a Rainy Day". Han har gjort musik till filmer som Deltagänget (1978), Kinasyndromet (1979), Tootsie (1982), Unfaithfully Yours (1984), Micki + Maude (1984) och Anger Management (2003).

Diskografi

Album 
 Careless (1976)
 Bish (1978)
 Red Cab to Manhattan (1980)
 Sleeping with Girls (1985)
 Bowling in Paris (1989)
 Blue Guitars (1996)
 Happy Bishmas (2002)
 Yardwork (2002)
 The Demo Album 1 (2003)
 The Demo Album 2 (2003)
 Fear of Massage: Demo 3 (2003)
 Stephen Bishop Live at Duo Music Exchange (2006)
 America & Friends: Live at the Ventura Theater (2007)
 Saudade (2007)
 Romance in Rio (2008)
 Be Here Then (2014)
 Stephen Bishop Live (2014)
 Blueprint (2016)

Samlingsalbum 
 Best of Bish (1988)
 On and On: The Hits of Stephen Bishop (1994)
 An Introduction to Stephen Bishop (1997)
 Back to Back (1999)
 The Millennium Collection (2002)

Källor

Externa länkar 
Officiell webbsida

Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Födda 1951
Levande personer
Män
Fältjägarbrigaden (1949–1958)

Fältjägarbrigaden (IB 25), var en infanteribrigad inom svenska armén som verkade åren 1949–1958. Förbandsledningen var förlagd i Östersunds garnison i Östersund.

Historik
Fältjägarbrigaden sattes upp åren 1949–1951 under namnet Fältjägarbrigaden (IB 25), genom att fältregementet (krigsförbandet) Jämtlands fältjägarregemente (IR 25) omorganiserades genom försvarsbeslutet 1948 till infanteribrigad. Brigaden var systerbrigad med Härjedalsbrigaden (IB 35) sedermera Fältjägarbrigaden (NB 5). Fältjägarbrigaden (IB 25) upplöstes genom försvarsbeslutet 1958. Brigadstaben utgick ur krigsorganisationen den 31 december 1957. De tre skyttebataljonerna kvarstod dock i krigsorganisationen som tre fristående fjällbataljoner, och bildade en så kallad svartbrigad. Namnet Fältjägarbrigaden övertogs 1988 av Jämtlandsbrigaden (NB 35).

Ingående enheter

Förbandschefer
1949–1957: ???

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Jämtlands fältjägarregemente
Fältjägarbrigaden (nya)
Fältjägargruppen
Lista över svenska infanteribrigader

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Svenska brigader
Östersunds garnison
Svenska militära enheter bildade 1949
Svenska militära enheter upplösta 1957
Francis Tresham

Francis Tresham kan syfta på:

* Francis Tresham (1567–1605), engelsk konspiratör 
 Francis Tresham (född 1936), engelsk spelkonstruktör
Ingvar Lindström

Ingvar Axel Lindström, född 19 juli 1924 i Nederluleå församling i Norrbottens län, död 15 oktober 1994 i Skärholmens församling i Stockholms län, var en svensk agronom och ämbetsman.

Biografi
Lindström avlade agronomexamen 1952 och Master of science-examen i USA 1955 samt agronomie licentiat-examen 1974. Han tjänstgjorde vid Statens jordbruksnämnd 1952–1955, vid Jordbrukets utredningsinstitut 1955–1957, vid Jordbruksdepartementet 1957–1959 och åter vid Jordbrukets utredningsinstitut 1960–1962. Åren 1962–1977 tjänstgjorde han vid Jordbruksdepartementet, från 1969 som byråchef och från 1974 som departementsråd. Han var generaldirektör och chef för Statens jordbruksnämnd 1977–1989 och var 1989–1991 verksam i jordbrukets regleringsföreningar.

Han var ordförande, sekreterare och expert i flera statliga utredningar, bland annat 1960 och 1972 års jordbruksutredningar samt 1983 års livsmedelskommitté.

Ingvar Lindström invaldes som ledamot av Kungliga Skogs- och Lantbruksakademien 1978 och som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 1983.

Ingvar Lindström var son till Bror Lindström och Alida Sundberg. Han gifte sig 1958 med Ulla Billing (1926–2015). Makarna Lindström är begravda på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Män
Födda 1924
Avlidna 1994
Personer från Nederluleå socken
Svenska agronomer
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska generaldirektörer
Ledamöter av Kungliga skogs- och lantbruksakademien
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Svante Englund

Karl Svante Ivar Englund, född den 24 december 1935 i Stenstorps församling i Skaraborgs län, död 8 mars 2018, var en svensk ämbetsman.

Svante Englund tog filosofie kandidat-examen 1962. Han var sekreterare i Undervisningsnämnden vid Stockholms universitet 1960–1964 och därefter byrådirektör vid universitetet 1964–1965. Han tjänstgjorde 1965–1971 vid Ecklesiastikdepartementet (från och med 1968 namnändrat till Utbildningsdepartementet): 1965–1969 som departementssekreterare och 1969–1971 som kansliråd. Åren 1971–1976 tjänstgjorde han vid Finansdepartementet, från 1974 som departementsråd. Han var överdirektör och chef för Statens förhandlingsnämnd 1977–1989, generaldirektör och chef för Statens jordbruksnämnd 1989–1991 och generaldirektör och chef för Statens jordbruksverk 1991–1998.

Referenser

Källor 
Moen, Ann (red.): Vem är det 2007. Svensk biografisk handbok (Nationalencyklopedin, Malmö 2006), s. 158.

Män
Födda 1935
Avlidna 2018
Kansliråd
Svenska generaldirektörer
Personer från Stenstorps socken
Folke Johansson

Folke Johansson kan syfta på bland andra:

* Folke Johansson (Ängel) (död 1277), svensk ärkebiskop
 Folke Johansson (1899–1972), svensk skogsvetare och ämbetsman
 Folke Johansson (1912–1980), svensk konstnär
 Folke Johansson (född 1929), politisk redaktör och senare chefredaktör för Upsala Nya Tidning
 Folke Johansson (född 1945), regissör och lärare
Milton Scaron

Milton Antonio Scaron Falero, född 22 augusti 1936 i Montevideo, är en uruguayansk före detta basketspelare.
Scaron blev olympisk bronsmedaljör i basket vid sommarspelen 1956 i Melbourne.

Källor 

Uruguayanska basketspelare
Uruguayanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1956
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Uruguay
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Uruguay
Födda 1936
Levande personer
Män
Personer från Montevideo
Båtman

Båtman, även hamnroddare, är den hamnpersonal som hjälper till när fartyg lägger till i hamnar. De är behjälpliga vid förtöjning, vattenleveranser, persontransport och annan service för fartyg i hamn och arbetar på kaj och i mindre arbetsbåtar.

Sjöfartsverket 
I den svenska myndigheten Sjöfartsverket är det en yrkesroll med huvuduppgift att köra lotsbåten och skjutsa lotsen till och från det fartyg som behöver lotsning. De sköter underhåll och service på lotsbåten och lotsstationen och stöttar vid sjöräddning samt akut underhåll av farleder. Det finns omkring 160 båtmän anställda i Sjöfartsverket (2017).

Se även
 Båtsman

Källor

Externa länkar 
 Sveriges Båtmäns förening

Sjöfartsyrken
Djävulen och Katja

Djävulen och Katja (Tjeckiska: Čert a Káča) är en tjeckisk opera i tre akter med musik av Antonín Dvořák och libretto av Adolf Wenig efter en tjeckisk folksaga.

Historia
Operan komponerades när Dvořák stod på höjden av sin symfoniska karriär, vilket märks i övervikten av ren instrumentalmusik i många av operans scener. Alla scener åtföljs också av osedvanligt långa förspel inklusive en effektfull nedgång till helvetet i början av akt II. Påverkan från Richard Wagners operavärld märks i avsaknaden av ensemblesång, bortsett från kören som spelar en stor roll. Katja och Djävulen är en av de få tjeckiska operor där handlingen inte rör sig om kärlek.

Operan hade premiär den 23 november 1899 på Nationalteatern i Prag. Den blev snabbt populär i hemlandet på grund av sina många folkloristiska motiv.

Personer 
Káča (Katja) (mezzosopran)
Marbuel, en djävul (bas)
Jirka, en herde (tenor)
Katjas moder (mezzosopran)
Lucifer (bas)
Prinsessan (sopran)
Djävulens dörrvakt (bas)
Djävulens vakt (bas)
Prinsessans hovmarskalk (bas)
En kammarjungfru (sopran)
En musiker (tenor)

Handling

Akt I 
Det dansas utanför ett värdshus en sommarafton. Herden Jirka måste motvilligt lämna dansen för att arbeta. Ingen vill dansa med den tjocka och pratglada Katja. I sin sorg lovar hon att dansa med djävulen om ingen annan vill. Ögonblickligen dyker demonen Marbuel upp och frågar prinsessan om den stackars olyckliga flickan. Han dansar med Katja som alltför villigt låter sig lockas med till hans "röda slott". Paret försvinner ned i marken. Jirka, som nu har förlorat sitt arbete, anmäler sig frivilligt att rädda henne.

Akt II 
När Marbuel återvänder till helvetet med sitt kap upptäcker han att han mött sin överman i den beslutsamma flickan. Han vill bli av med henne men hon har ingen önskan att lämna helvetet. När Jirka anländer gör de upp en plan: Katja ska ersättas med pengar om hon lämnar, Jirka ska "rädda" prinsessan då Marbuel kommer för att hämta henne istället.

Akt III 
Prinsessan lever i skräck för att bli hämtad av djävulen. Hon anlitar Jirka som beskyddare och lovar att ge honom frihet. Han skrämmer bort Marbuel med att Katja är på väg. Jirka blir ny härskare och Katja får en stor summa pengar av prinsessan. Med denna förmögenhet kommer det inte bli några problem att hitta en lämplig friare anser hon.

Källor 

Operor av Antonín Dvořák
Tjeckiskspråkiga operor
Musikåret 1899
Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2021

Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2021 spelades i Lettlands huvudstad Riga 21 maj–6 juni 2021 beträffande toppdivisionen och var det 84:e i ordningen, arrangerat av International Ice Hockey Federation. 

IIHF meddelade den 18 november 2020 att endast toppdivisionen i världsmästerskapet 2021 skulle spelas, de lägre divisionerna blev inställda med anledning av coronaviruspandemin.

Toppdivisionen 
Toppdivisionen skulle från början samarrangeras av Lettland och Belarus, men den 18 januari 2021 tog IIHF beslutet att flytta mästerskapet från Belarus på grund av protesterna mot regimen i landet. Den 2 februari 2021 bestämde förbundet att Riga tar över hela VM-turneringen.

Kvalificerade lag

Grupp A
 
 
  
 
 
 
 
 
Grupp B
 
 
 
 
  (värdnation)

Gruppspel 
Vid samma poäng går resultat vid inbördes möte före målskillnad i tabellplacering.

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutresultat
Slutresultat av VM 2021 (baserat på resultat i gruppspel och slutspel):

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Ishockeysäsongen 2020/2021
2021
Internationella ishockeytävlingar i Lettland
2021 i Lettland
U18-Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2018

U18-Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2018 spelas 19-29 april 2018 i Tjeljabinsk och Magnitogorsk i Ryssland beträffande toppdivisionen. VM i de lägre divisionerna spelas på andra platser och under andra tidpunkter.

 Division I, grupp A i Riga, Lettland från 2 till 8 april 2018.
 Division I, grupp B i Odessa, Ukraina från 14 till 20 april 2018.
 Division II, grupp A i Tallinn, Estland från 1 till 7 april 2018.
 Division II, grupp B i Zagreb, Kroatien från 24 till 30 mars 2018.
 Division III, grupp A i Erzurum, Turkiet från 26 mars till 1 april 2018.
 Division III, grupp B i Queenstown, Nya Zeeland i mars 2018.

Toppdivisionen
Toppdivisionen spelas 19-29 april 2018 i Tjeljabinsk och Magnitogorsk i Ryssland.

Resultat

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Division I Grupp A
Division I Grupp A spelas i Riga, Lettland från 2 till 8 april 2018.

Slutställning

Division I Grupp B
Division I Grupp B spelas i Odessa, Ukraina från 14 till 20 april 2018.

Slutställning

Division II Grupp A
Division II Grupp A spelas i Tallinn, Estland från 1 till 7 april 2018.

Slutställning

Division II Grupp B
Division II Grupp B spelas i Zagreb, Kroatien från 24 till 30 mars 2018.

Slutställning

Division III Grupp A
Division III Grupp A spelas i Erzurum, Turkiet från 26 mars till 1 april 2018.

Slutställning

Division III Grupp B
Division III Grupp B spelas i Queenstown, Nya Zeeland i mars 2018.

Slutställning

Referenser

2018 i Ryssland
Internationella ishockeytävlingar i Ryssland
2018 i Lettland
Internationella ishockeytävlingar i Lettland
2018 i Ukraina
Internationella ishockeytävlingar i Ukraina
2018 i Estland
Internationella ishockeytävlingar i Estland
2018 i Kroatien
Internationella ishockeytävlingar i Kroatien
2018 i Turkiet
Internationella ishockeytävlingar i Turkiet
2018 i Nya Zeeland
Internationella ishockeytävlingar i Nya Zeeland
Ishockeysäsongen 2017/2018
2018
Sportevenemang i Riga
Odessa
Sportevenemang i Tallinn
Sportevenemang i Zagreb
Sydön
Zagreb under 2000-talet
Riga under 2000-talet
Tallinn under 2000-talet
Armida (Dvořák)

Armida är en tjeckisk opera i fyra akter med musik av Antonín Dvořák och libretto av Jaroslav Vrchlický efter Torquato Tassos episka drama Det befriade Jerusalem (1581). Operan hade premiär den 25 mars 1904 på Nationalteatern i Prag.

Historia 
Efter succén med Rusalka blev Dvořáks sista opera Armida ett fiasko. Dvořák hade funnit sitt rätta element när han använde sig av sina tjeckiska rötter; återgivningen av folkliga scener, folkdans och folkmusik. Med Armida hade han fjärmat sig från denna värld och i stället blickat tillbaka till sin tidiga och stelare period.

Personer 
Kung Hydraot av Damaskus (bas)
Armida, hans dotter (sopran)
Ismen, en prins och magiker (baryton)
Petr, en eremit (bas)
Bohumir, ledare för Första korståget (baryton)
Rinald, en korsfarare (tenor
Dudo (tenor)
Sven (tenor)
Roger (tenor)
Gernand (bas)
Ubald (bas)
En härold (bas)
Muezin (baryton)
En siren (sopran)
En nymf (sopran)
Demoner, nymfer, sirener, andar, riddare (kör)

Handling 
Trollkvinnan Armida förälskar sig i den man hon en gång kastade en förbannelse över.

Källor 

Operor av Antonín Dvořák
Tjeckiskspråkiga operor
Musikåret 1904
Torquato Tasso-bearbetningar
Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2023

Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2023 blir det 86:e världsmästerskapet i ishockey för herrar arrangerat av International Ice Hockey Federation. Turneringen spelas mellan 12–28 maj 2023 i Tammerfors, Finland och Riga, Lettland.

Ansökningar 
Turneringen var ursprungligen tänkt att spelas i Sankt Petersburg i Ryssland, men den 26 april 2022 meddelade IIHF att turneringen, på grund av Rysslands invasion av Ukraina, inte kommer spelas i Ryssland. 

Finland och Lettland (värdar för 2021 och 2022 års mästerskap), samt Slovenien och Ungern (nytillskotten i högstadivisionen) visade intresse för att ta över värdskapet år 2023 års turnering, men de två sistnämnda lagen drog tillbaka sitt bud kort före den officiella omröstningen.

Spelschema

Gruppspel 
Grupp A spelade sina matcher i Tammerfors och grupp B sina matcher i Riga. 

Grupp A 

Grupp B

Slutspel 
Kvartsfinalerna spelades den 25 maj i Tammerfors och Riga. Semifinalerna spelades den 27 maj i Tammerfors samt brons- och finalmatcherna den 28 maj i Tammerfors.

Källor

Externa länkar

Ishockeysäsongen 2022/2023
2023
Calvin Fowler

Calvin Bernard "Cal" Fowler, född 11 februari 1940 i Pittsburgh, död 5 mars 2013 i Burlington, var en amerikansk basketspelare.

Fowler blev olympisk mästare i basket vid sommarspelen 1968 i Mexico City.

Källor 

Amerikanska basketspelare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1968
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från USA
Födda 1940
Avlidna 2013
Män
Idrottare från Pittsburgh
Chris Wood (skådespelare)

Christopher Charles Wood, född 14 april 1988 i Ohio USA , är en amerikansk film- och TV-skådespelare.

Filmografi, i urval

Externa länkar 

Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Colorado
Personer från Harris County, Texas
Födda 1988
Levande personer
män
Wlamir Marques

Wlamir Marques, född 16 juli 1937 i São Vicente, är en brasiliansk före detta basketspelare.

Marques blev olympisk bronsmedaljör i basket vid sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Brasilianska basketspelare
Brasilianska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Brasilien
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Brasilien
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Brasilien
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Brasilien
Födda 1937
Levande personer
Män
Raymond Kegeris

Ray Kegeris, född 10 september 1901 i Bellwood, död 14 augusti 1975 i Los Angeles, var en amerikansk simmare.

Kegeris blev olympisk silvermedaljör på 100 meter ryggsim vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från USA
Födda 1901
Avlidna 1975
Män
De Geerska palatset

De Geerska palatset, även kallad Wachtmeisterska huset efter senare ägare, är en fastighet i kvarteret Spektern i hörnet Västra Trädgårdsgatan 13 och Kocksgränd på Norrmalm i Stockholm. 1941 köpte Finska staten huset för att inhysa Finlands ambassad i Stockholm som det var fram till 1974 då beskickningen flyttades till  Regeringsgatan 67 (sedan 2001 i Finska borgen i Diplomatstaden). Stadsmuseet i Stockholm har blåklassat byggnaden vilket innebär att bebyggelsens kulturhistoriska värde får inte förvanskas och av stadsmuseet anses motsvara fordringarna för byggnadsminnen i Kulturmiljölagen.

Historik

De Geerska palatset omfattade ursprungligen fastigheterna Spektern 8 och 9 som under 1700-talets början ägdes av familjen De Geer. Egendomen ärvdes 1730 av den då tioårige Charles De Geer. Omkring 1740 omgestaltades palatset av arkitekt Carl Hårleman. De Geers tre stenhus vid Västra Trädgårdsgatan om- och tillbyggdes mellan 1769 och 1775 efter ritningar av Jean Eric Rehn. 

Arkitekturen motsvarar fransk klassicism och domineras av släta fasadpartier och rusticerande hörnkedjor. Södra hushörnet vid Kocksgränd är konkavt avskuret. Här märks en konsolburen balkong med smidesräcke, som är den enda dekorativa utsmyckningen på husets fasader. En del av palatset i Spektern 8 revs 1926 för att ge plats åt Tändstickspalatset. Spektern 9 renoverades 1942 med Ragnar Hjorth som ansvarige arkitekt. Huset var sedan Finlands ambassad i Stockholm, men är numera finska ambassadörens residens.

Interiör
Interiören är välbevarad med inredningsdetaljer från Jean Eric Rehns tid och senare perioder. I entrén finns väggmålningar utförda av Carl Fredrik Torsselius åren 1817-1818. Trappuppgången pryds av marmorstatyn Den dansande pojken som skapades av Walter Runeberg år 1876. Dekorationsmålningar i Mannerheimsalongen är utförda i svensk nyklassisk stil från slutet av 1700-talet. Möblerna i Gula salongen går i nyklassicistisk stil och härrör från 1850- och 1870-talen. Väggarna pryds här av bland annat Hjalmar Munsterhjelms skärgårdsmotiv från 1884. I Empiresalongen återfinns bland annat en kakelugn i rokoko från husets ursprungstid. I samband med en renovering 1976-1977 inreddes en vinstuga för representationsändamål i källarvåningen.

Ägare
Efter Charles De Geer död år 1778 ärvde hans änka Catharina Charlotta (född Ribbing) huset och efter hennes död övertogs det av sonen Louis De Geer. Efter några ägobyten kom huset att ägas av greven och riksdagsmannen Axel Fredrik Wachtmeister. Efter dennes död gick fastigheten gick i arv till hans son Henning Wachtmeister som ägde huset fram till sin död 1940. Därefter blev Finska staten ägare till De Geerska palatset på initiativ av borgarrådet Yngve Larsson.  Numera finns här den finska ambassadörens residens.

Referenser

Adelsvapen: Wachtmeister
RAÄ:s bebyggelseregister: STOCKHOLM SPEKTERN 9 - husnr 1.
Finlands ambassad i Stockholm: Ambassadörens residens.

Vidare läsning

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Norrmalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Adelaide Lambert

Adelaide T. Lambert, född 27 oktober 1907 i Ancón, död 17 april 1996 i Bremerton, var en amerikansk simmare.

Lambert blev olympisk guldmedaljör på 4 x 100 meter frisim vid sommarspelen 1928 i Amsterdam.

Källor 

Amerikanska simmare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1928
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från USA
Frisimmare
Födda 1907
Avlidna 1996
Kvinnor