kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Glödgrop

Glödgrop är ett begrepp som gäller elden och kan ha åtminstone tre olika betydelser – kring eldmakande, matlagning respektive skogsbränder.

Eldmakande 
Glödgropen är en fördjupning i härden som fungerar som en plats där glöden rakas samman för att användas att tända på under nästkommande dag. Det är vanligtvis en oval grop som är 2–3 decimeter i diameter och lika djup.

Glödgropen var ett tidigt påfund i människans eldmakande, för att bevara elden. Om elden brann ut så var man utan. Sedan lärde sig människan att göra egen eld, men glödgroparna blev kvar. Bättre bevara elden än att skapa en ny, även när man visste hur. Det sparade både tid och möda.

Det blev med tiden en helig plikt att se till att elden brann natt och dag. Principen för glödgropen fördes även inomhus:

Portabla versioner av glödgropen utgör det större fyrfatet och den mindre fyrasken. Även asbestkärl har använts för att spara glöd.

Matlagning 
Glödgropen för att bevara värme till nästa dag kan med små modifikationer användas till matlagning. Då tas delar av glöden undan, grytan för matlagning eller bakning läggs i gropen och täcks med glöd och slutligen jord. På så vis erhålls en jämn och hög temperatur i grytan.

Skogsbrand 
Vid skogsbränder kan heta härdar kvarstå i håligheter i marken där branden dragit fram. Dessa kallas glödgropar och kan utgöra en fara för både människor och djur, förutom att de kan göra att skogsbranden flammar upp på nytt.

Se även 
 Fyrfat
 Asbestkeramik
 Kokgrop

Referenser 

Matlagning
Elddon
Skogsbrand
Microcebus jollyae

Microcebus jollyae är en primat i släktet musmakier som förekommer på Madagaskar.

Arten når en kroppslängd (huvud och bål) av cirka 13 cm, en svanslängd av ungefär 12 cm och en vikt av cirka 60 g. Ovansidan av huvudet och bålen är täckt av rödbrun päls och undersidan är ljusgrå. Kännetecknande är vita fläckar på nosen och på underkäken.

Denna musmaki lever i sydöstra Madagaskar. Utbredningsområdet begränsas av floden Mananara i norr och av floden Mananjary i syd. De första individerna hittades vid cirka 70 meter över havet. Regionen är täckt av regnskog.

Microcebus jollyae hotas av jakt och av skogsröjning. IUCN listar arten därför och på grund av den begränsade utbredningen som starkt hotad (EN).

Referenser 

Musmakier
jollyae
Däggdjur i etiopiska regionen
Myiomela cambodiana

Myiomela cambodiana, "kambodjanäktergal", är en fågelart i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till vitstjärtad näktergal (Myiomela leucura), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer i sydöstra Thailand och Kambodja. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Flugsnappare
Myiomela
Fåglar i orientaliska regionen
Heinrichia simplex

Heinrichia simplex, "minahassakortvinge", är en fågelart i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till större kortvinge (Heinrichia calligyna), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer endast på norra Sulawesi. Den kategoriseras av IUCN som nära hotad.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Flugsnappare
Heinrichia
Fåglar i australiska regionen
Tangara versicolor

Tangara versicolor, "saintvincenttangara", är en fågelart i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Saint Vincent i Små Antillerna. Den betraktas oftast som en underart av grenadatangara (Tangara cucullata ), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Tangaror
Tangara
Fåglar i neotropiska regionen
Myiothlypis striaticeps

Myiothlypis striaticeps, "peruansk citronskogssångare", är en fågelart i familjen skogssångare inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till citronskogssångare (Myiothlypis luteoviridis), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer i Anderna i norra Peru, från Amazonas till Cuzco. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Skogssångare
Myiothlypis
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Chlorochrysa fulgentissima

Chlorochrysa fulgentissima, "blåstrupig tangara", är en fågelart i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av orangeörad tangara (Chlorochrysa calliparaea), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer i Anderna från sydöstra Peru (Puno) till västra Bolivia. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Tangaror
Chlorochrysa
Fåglar i neotropiska regionen
Conirostrum fraseri

Conirostrum fraseri, "ockrakägelnäbb", är en fågelart i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av grå kägelnäbb (Conirostrum cinereum), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World.

Fågeln förekommer i centrala och östra Anderna i sydvöstra Colombia och Anderna i Ecuador. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Tangaror
Conirostrum
Fåglar i neotropiska regionen
Carl Mauritz von Gertten

Carl Mauritz von Gertten, född 23 april 1731 på Paloniemi rusthåll, Lojo socken, Nyland i nuvarande Finland, död 5 september 1798 i Linköping, var en svensk militär.

Bakgrund
von Gertten var son till Mauritz Johan von Gertten och dennes första fru Agnes Margareta Ribe; fadern slutade som överste vid Kronobergs regemente. Han skrevs redan som 11-åring in som volontär vid Nylands regemente och 1747 befordrad till sergeant. Den 31 december 1748 fick han sin officersfullmakt och befordrades till fänrik vid regementet för att den 21 augusti 1750 befordras till löjtnant. 1754 flyttade han från Nyland till Västmanland och gick in som löjtnant vid Västmanlands regemente den 21 mars 1754.

Den 3 januari 1759 utnämndes han till stabsadjutant hos den dåvarande generalmajoren Samuel Gustaf Stierneld och deltog därmed även i det Pommerska kriget, och han tilldelades Svärdsorden för sina insatser. Därefter kom befordringarna snabbt, den 1 december 1763 blev han kapten i Armén, den 8 december samma år stabskapten vid regementet för att den 18 mars 1765 bli kapten vid Prins Fredrik Adolfs värvade infanteriregemente, varför han flyttade tillbaka till Finland där regementet var förlagt. Den 27 mars 1770 blev han major i armén, och kort därefter utfördes målningen av honom i sin uniform. Den 13 september 1772 blev han överstelöjtnant i  armén för att den 16 november bli sekundmajor vid regementet, som då bytt namn till Änkedrottningens livregemente, samt därefter premiärmajor den 11 februari 1778.

Carl Mauritz von Gerttens sista befordran kom då han var 53 år, då han blev utnämnd till överstelöjtnant vid regementet den 14 september 1784. Han anhöll om avsked endast sex veckor senare den 25 oktober 1784. Därefter flyttade han tillbaka till Sverige och Linköping. von Gertten deltog vid Riksdagen 1789 och tillhörde den grupp av adelsmän som arresterades av kung Gustav III, han sattes i arrest på Stockholms slott i Högvaktsflygeln. Han ansågs av kungen som oppositionell, och han sattes på fri fot först den 12 maj 1789, efter riksdagens slut. 

Han avled i Linköping den 5 augusti 1798.

Utmärkelser
 Riddare av Svärdsorden - 28 april 1760

Referenser

Födda 1731
Avlidna 1798
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1700-talet
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Män
Personer från Lojo
Myiothlypis euophrys

Myiothlypis euophrys, "boliviansk citronskogssångare", är en fågelart i familjen skogssångare inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som underart till citronskogssångare (Myiothlypis luteoviridis), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Fågeln förekommer från Anderna i sydvästra Peru (Puno) till västra Bolivia (La Paz och Cochabamba). Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Skogssångare
Myiothlypis
Fåglar i neotropiska regionen
Anders Westerberg

Anders Westerberg kan syfta på bland andra:

 Anders Westerberg (född 1940), svensk präst och ställföreträdande generaldirektör
 Anders Westerberg (född 1964), serieskapare och illustratör
 Anders Peter Westerberg (1828–1909), svensk läkare och riksdagsman
Anders Westerberg (ämbetsman)

Anders Westerberg, född den 15 maj 1940 i Lundby församling, Göteborgs och Bohus län, är en svensk präst och ämbetsman.

Westerberg blev student vid Lunds universitet 1959. Han avlade teologie kandidatexamen 1961 och prästvigdes för Göteborgs stift 1963. År 1967 blev han studentpräst i Lund. Efter att ha varit engagerad i 68-vänstern blev Westerberg 1971 ombudsman för Vänsterpartiet Kommunisterna i Norrköping. Han var ordförande i Lunds studentkår 1972. Westerberg blev senare ställföreträdande generaldirektör vid Migrationsverket, en tjänst från vilken han pensionerades 2007.

Källor 

 Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap 1970, på Svenska Prästförbundets uppdrag redigerad av Ivar Hylander, Lund 1971
 Matrikel för Svenska kyrkan 2015
 Johan Sundeen, 68-kyrkan. Svensk kristen vänsters möten med marxismen 1965–1989, Stockholm 2017 (särskilt sidan 423, not 560)

Svenska överdirektörer
Präster i Svenska kyrkan
Svenska vänsterpartister
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Svenska präster under 1900-talet
Svenska präster under 2000-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Präster från Göteborg
Ämbetsmän från Göteborg
Födda 1940
Levande personer
Män
Blekinge folkhögskola

Blekinge folkhögskola är en regionägd folkhögskola som ligger i Bräkne-Hoby. Den grundades redan i november 1869 men låg då i Mörrum. Den har sedan start flyttats till Asarum, Kristineberg, Ronneby och Bräkne-Hoby, där den fick stanna. Skolan bedriver allmänna kurser som motsvarar grund- och gymnasieskola och särskilda kurser med mer praktisk inriktning. Förutom helårskurserna har skolan även terminslånga seniorkurser och kortare sommarkurser. Skolan riktar sig till den som är 18 år och äldre.

Historik  
Under 1800-talet ökades Sveriges befolkning och år 1862 stiftades nya kommunallagar, landstinget kom till. Detta innebar stora krav på de som var med i olika nämnder. Det gällde att kunna läsa, skriva, räkna och föra böcker. Det nybildade landstinget tog initiativ till att förbättra folkskoleundervisningen. De bildade därför folkhögskolor och Blekinge folkhögskola blev den fjärde och är därmed en av de äldsta i Sverige.

Den 22 november 1869 började den första kursen med endast 35 stycken elever i Mörrumsborg, som står kvar idag i ungefär samma skick. Efter att ha blivit flyttad från Mörrum till bland annat Asarum och Ronneby började man att diskutera om att flytta skolan till landet och ordna ett internat. Skolan flyttades därmed till Bräkne-Hoby där den står än idag. Den första kursen i byggnaden ägde rum den 6 november 1916.

Till en början var Blekinge folkhögskola endast till för manliga elever, men trots det fanns det undervisning även för kvinnor, dock på särskilda tider där det inte förekom någon kurs för de manliga eleverna. Vid det nya seklet ändrade man lagen så att även kvinnor fick gå på skolan. Det året började den första kvinnliga sommarkursen med 30 elever. Under 1930-talet ökade antalet elever drastiskt på grund av den höga arbetslösheten efter depressionen så då började kvinnor och män att läsa kurser tillsammans. Nu började skolan allt mer likna den som finns idag.

Rektorer 
 Gustaf Adolf Magnusson 1869-1875
 L.E Björkman 1875-1876
 Nils Helmstein 1876-1906
 Adolf Bolin 1906-1930
 Johan Feuk 1930-1954
 Folke Wirén 1954-1968
 Per-Olof Jernmark 1968-1988
 Anders Ohlsson 1988-1993
 Judith Skörsemo 1993-1994
 Ingrid Grahn-Nilsson mars-juni 1994
 Sten-Olof Brenner ht 1994
 Erik E. Hammargren 1994-2000
 Lars Göran Ahl 2000-2009
 Erik E. Hammargren 2009-2012
 Jan-Olof Henrikson 2012-2015
 Bertil Karlsson 2015-2021
 Susanne Flokén 2019-2021

Värdegrund 
Skolans värdegrund baserar sig på övertygelsen att varje människa vill och kan utvecklas. Det personliga mötet är det som skapar de värden vi strävar mot: trygghet, gemenskap, glädje, engagemang och ömsesidig respekt. Skolans ambition är att varje individ ska känna sig trygg att efter sina förutsättningar påverka, forma och utveckla sitt liv. Ur detta växer respekt och ansvar för det egna handlandet.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska folkhögskolor knutna till kommuner och landsting
Utbildning i Ronneby kommun
Utbildningsinstitutioner bildade 1869
Rhipidura coultasi

Rhipidura coultasi, "vithakad solfjäderstjärt", är en fågelart i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar. Den betraktas oftast som en underart av salomonsolfjäderstjärt (Rhipidira cockerelli), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World.

Fågeln förekommer endast på ön Malaita i östra Salomonöarna. Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Rhipidura
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Malaita
Katharine Murray Lyell

Katharine Murray Lyell, född 1817, död 1915 i London, England, var en brittisk botaniker, författare till en tidig bok om den globala fördelningen av ormbunkar, och redaktör för tre volymer av korrespondens från flera av den tidens framstående forskare.

Biografi
Katharine Murray Horner var en av sex döttrar till den skotske köpmannen och geologen Leonard Horner, som var noga med att hans döttrar fick en god utbildning och tog dem med sig till möten i British Association for the Advancement of Science.

Katharine Horners äldre syster Mary blev geolog och konkolog, och gifte sig med geologen Charles Lyell. Katharine gifte sig senare med Charles Lyells yngre bror, Henry. Deras äldsta son, Leonard, blev medlem i parlamentet.

Som botaniker specialiserade sig Katharine Lyell på ormbunkar och 1870 publicerade hon en bok om den geografiska fördelningen av ormbunkar i hela världen. I sitt förord, tillerkänner hon William Jackson Hookers oavslutade kompendium om ormbunkar, Synopsis Filicum (postumt publicerade år 1868) dess bidrag till boken. Lyells bok var dock den första som uppehöll sig kring ormbunkarnas geografi snarare än de mer vanliga taxonomiska kategorierna. Hon reste till Indien med Henry, där hon samlade växter i flera regioner, bland annat Ganges delta, och hon brevväxlade med samtida framstående viktorianer som forskarna Alfred Russel Wallace och Charles Darwin och missionären Harriette Colenso (som samlade ormbunkar åt henne). Hennes ormbunkssamling kom att delas mellan Kew Gardens och The University of Reading Herbarium (RNG), medan hennes andra växter lämnades till British Museum.

Lyell genomförde utgivning av volymer av brev och memoarer av tre samtida framstående forskare. När hennes svåger Charles dog 1875, blev hon redaktör för en utgåva i två volymer om hans liv, brev och tidskrifter. Ett decennium senare, efter sin fars död, redigerade hon två volymer av hans brev. Hon redigerade också biografi och korrespondens för en annan av sina svågrar, Charles Bunbury, en känd paleobotaniker. Dessa böcker är fortfarande källor för forskare som arbetar med den berörda tidsperioden.

Publikationer
Standardförkortningen K. Lyell används för att indikera denna person som författare vid citat av botaniska namn.
 Katharine Lyell. A Geographical Handbook of All the Known Ferns: With Tables to Show Their Distribution. London: John Murray, 1870.
 Katharine Lyell, red. The Life, Letters and Journals of Sir Charles Lyell. London: John Murray, 1881.
 Katharine Lyell, red. Memoir of Leonard Horner, F.R.S., F.G.S.: Consisting of Letters to his Family and from Some of his Friends. London: Women's Printing Society, 1890.
 Katharine Lyell, red. The Life and Letters of Sir Charles J.F. Bunbury. London: John Murray, 1906.

Källor

Referenser

Födda 1817
Avlidna 1915
Kvinnor
engelska botaniker
Glissjöberg

Glissjöberg är en by, vid SCB:s avgränsning 2015 klassad som en småort men ej 2020, i Svegs distrikt (Svegs socken) i Härjedalens kommun, Jämtlands län (Härjedalen). Byn ligger vid norra änden av Svegssjön och Riksväg 84, cirka 20 kilometer västerut från tätorten Sveg. Länsväg 500 mot Mosätt samt Länsväg 503 inom byn utgår här från Riksväg 84.

Glissjöberg betyder "Glittrande sjön vid berget".

Boken "Två byar - en annan historia" är en reportagebok om byarna Glissjöberg och Mosätt. Boken innehåller register över samtliga personer som nämns och deras gårdar / boställe. Boken grundar sig i huvudsak på intervjuer med bybor som bott i de båda byarna. Boken utkom år 2000 på förlag Svenska Vyer. Boken är rikt illustrerad med både gamla och nyare bilder. De äldre bilderna lånade från glasplåtar på Jamtlis bildarkiv.

Referenser

Externa länkar
Gamla bilder - från Jamtlis bildarkiv

Orter i Härjedalens kommun
Tidigare småorter i Sverige
Dayan khan

Dayan khan, död 1517 eller 1543, född Batumöngke, var khan över den mongoliska Norra Yuandynastin och regerade från 1470 alt. 1480 till 1516 alt. 1543. Efter att Mandaghol khan avlidit 1467 var det unga barnet Batumöngke den enda levande kungliga ättlingen till Khubilai khan, vilket gjorde att Mandaghol khans änka Mandughai tog hand om Batumöngke och utropade honom 1470 som khan. 1481 (eller 1470) gifte sig Batumöngke med Mandughai och han gav honom namnet Dayan khan.

1491 till 1492 besegrade mongolerna Oiraterna, mycket på grund av Mandughais inflytande på Dayan khans styre. Dayan khan samlade också de olika tatariska stammarna och hade därmed enat alla mongoliska grupper. Dayan khan organiserade de mongoliska grupperna till sex olika stammar:
Chaharmongoler (ost/vänster)
Altai Uriankhai (ost/vänster)
Khalkhamongoler (ost/vänster)
Ordosmongoler (väst/höger)
Tumedmongoler (väst/höger)
Kharchinmongoler (väst/höger)

Dayan khan styrde själv de östra stammarna och de västra styrdes av hans son Barsbolad khan. 1497 till 1505 ledde Dayan khan en serie räder mot den kinesiska Mingdynastins gränser. Efter att Dayan khan avlidit 1517 eller 1543 blev Alagh khan regent över mongolerna.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

WP:Projekt Kina
Personer i Mongoliet under 1400-talet
Personer i Mongoliet under 1500-talet
Födda 1460-talet
Avlidna 1500-talet
Huset Borjigin
Män
Mongoliska khaner
Länsväg Z 500

Länsväg Z 500 är en övrig länsväg i Härjedalens kommun i Jämtlands län som går mellan småorten Glissjöberg (Riksväg 84) och byn Mosätt i Svegs distrikt (Svegs socken). Vägen är 3,6 kilometer lång och asfalterad.

Vägen ansluter till:

 Riksväg 84 (vid Glissjöberg)

Se även 
 Lista över länsvägar i Jämtlands län

Referenser

Z 500
Länsvägar i Jämtlands län
Holme (olika betydelser)

Holme – en liten, vanligen obebodd ö
 Trälen Holme – en litterär figur i en trilogi av Jan Fridegård

Geografi

Danmark
 Holme, Århus - en förort ca. 5 kilometer syd-sydväst om centrala Århus

Storbritannien
 Holme, Bedfordshire - en ort i Bedfordshire, England
 Holme, Bradford - en ort i Bradford, West Yorkshire, England
 Holme, Cambridgeshire - en ort och civil parish i Cambridgeshire, England
 Holme, Cumbria - en ort och civil parish i Cumbria, England
 Holme, Kirklees - en ort i Kirklees, West Yorkshire, England
 Holme, North Lincolnshire - en ort och civil parish i North Lincolnshire, Lincolnshire, England
 Holme, North Yorkshire - en ort och civil parish i North Yorkshire, England
 Holme, Nottinghamshire - en ort och civil parish i Nottinghamshire, England
 Holme, West Lindsey i Lincolnshire, England
 Holme Next the Sea - en ort och civil parish i Norfolk, England
 Holme-on-Spalding-Moor - en ort i East Riding of Yorkshire, England 
 Holme upon Spalding Moor - en civil parish i East Riding of Yorkshire, England
 Holme on the Wolds - en ort i East Riding of Yorkshire, England
 Holme Chapel - en ort i Lancashire, England
 Holme Green, Bedfordshire - en ort i Bedfordshire, England
 Holme Green, Berkshire - en ort i Wokingham, Berkshire, England
 Holme Green, North Yorkshire - en ort i North Yorkshire, England  
 Holme Hale (parish), England, Norfolk, 
 Holme Hale (ort), England, Norfolk, 
 Holme Hill - en ort i North East Lincolnshire, Lincolnshire, England 
 Holme Lacy - en ort och civil parish i Herefordshire, England
 Holme Lane - en ort i Nottinghamshire, England 
 Holme Marsh - en ort i Herefordshire, England 
 Holme Mills - en ort i Cumbria, England  
 Holme Pierrepont - en ort och civil parish i Nottinghamshire, England 
 Holme Slack - en ort i Lancashire, England 
 Holme St Cuthbert - en ort och civil parish i Cumbria, England 
 Holme Wood - en ort i Bradford, West Yorkshire, England
 Holmebridge - en ort i Dorset, England
Länsväg Z 503

Länsväg Z 503 är en kortare övrig länsväg i Härjedalens kommun i Jämtlands län som utgår från Riksväg 84 och som går genom småorten Glissjöberg i Svegs distrikt (Svegs socken). Vägen är 1,5 kilometer lång och asfalterad.

Vägen ansluter till:

 Riksväg 84 (vid Glissjöberg)

Se även 
 Lista över länsvägar i Jämtlands län

Referenser

Z 503
Länsvägar i Jämtlands län
Anna Hvoslef

Anna Hvoslef, född 1866, död 11 mars 1954, var en norsk journalist och förkämpe för kvinnors rättigheter. Hon var den första kvinnliga journalist i Norges största dagstidning Aftenposten, där hon arbetade 1897–1935. Hon arbetade främst med litteraturjournalistik, och publicerade också reseberättelser från Europa och Amerika. Hon var aktiv i ett antal pressorganisationer och var den enda kvinnliga delegat till den 2:a nordiska presskonferensen i Köpenhamn 1902. Hvoslef var ordförande i Norsk Kvinnesaksforening 1930–1935.

Referenser

Norska journalister under 1800-talet
Norska feminister
Födda 1866
Avlidna 1954
Kvinnor
Ridderschantz

Ridderschantz var en svensk adelsätt.

Ätten härstammade från Johan Ridderschantz, som från menig tjänade sig upp till överstelöjtnant och blev adlad (han hette förut Hållfast [Halfast]), och Sofia Maria Ulfeld, riksrådet Ebbe Ulfelds dotter och danske kungen Kristian IV:s dotterdotter.

Kända medlemmar 
 Ebbe Ridderschantz
 Sofia Elisabeth Ridderschantz

Källor 

 

Svenska adelsätter
Ugglan