kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Not Shy (sång)

"Not Shy" är en låt framförd av den sydkoreanska tjejgruppen Itzy. Den gavs ut som singel från deras EP med samma namn den 17 augusti 2020 genom JYP Entertainment. Låten är komponerad av Kobee och Charlotte Wilson medan J.Y. Park "The Asiansoul" skrev texten. Musikaliskt sett är "Not Shy" en R&B trap-dance-låt med influenser från hiphop, pop och karibisk musik.

Mottagande 
Time kallade "Not Shy" för en av de låtarna som definierade 2020 och hyllade användandet av saxofon, rappt trummande och "gruppens tuffa utstrålning", samt hur gruppen hade etablerat en "repertoar av hymner om självförtroende på så kort tid sedan de debuterade 2019".

Medverkande 
Information från Melon.

 Itzy – sång
 Park Jin-young – sångtext, arrangemang
 Sophia Pae – engelsk sångtext, sångcoach, sångtekniker
 Charlotte Wilson — komposition
 Earattack — arrangemang
 Kobee — komposition, arrangemang, sångcoach, synthesizer, fagott, trummor, programmering
 Perry (PERRIE) — sångcoach
 Eunjung Park — ljudtekniker
 Manny Marroquin — ljudmix
 Robin Florent — ljudmix
 Chris Galland — assistent
 Jeremie Inhaber — assistent
 Zach Pereyra — assistent
 Chris Gehringer — assistent

Referenser

Noter 

Itzy-låtar
Musiksinglar 2020
Sånger 2020
Eja Linnéll

Eja Elisabeth Rolandsdotter Linnéll, ogift Magnusson, född 5 september 1949, är en svensk tidigare handbollsspelare (mittsexa). Från 1972 till 1981 spelade hon 65 landskamper och gjorde 29 mål för Sveriges landslag.

Eja Linnéll är gift med Ingemar Linnéll och är mor till handbollsspelarna Jesper (född 1986), Jonna och Jennie Linnéll (tvillingar födda 1988).

Klubblagskarriär 
Eja Linnélls (då Magnusson) elitkarriär började i Gävles IF Skade. I tidningarna dök hon upp som målgörare i IF Skade i början av 1972. 1976 blev hon knäskadad i en landskamp men spelade igen efter någon månad. Hon spelade kvar i IF Skade till 1980 då hon lämnade för Stockholmspolisens IF.

Den 2 april 1981 blev hon svensk mästare med Stockholmspolisens IF. Hon drabbades sedan av en svår knäskada 1981, men hon fortsatte och spelade även 1981/1982 i Stockholmspolisens IF. Ett år senare började hon spela för IK Heim i Göteborg.

Linnéll spelade handboll till hon var 50 år, men när hon skadade korsbandet i sitt friska knä sluta hon spela handboll. Efter tiden i Heim saknas källor för hennes vidare spel inom klubbhandbollen.

Landslagskarriär 
Eja Linnéll spelade inga ungdomslandskamper utan debuterade direkt i A-landslaget den 22 oktober 1972 mot Norge i Kongsvinger. Hon spelade sedan ett VM-kval 1973 mot Tjeckoslovakien, som Sverige förlorade klart, och ytterligare två landskamper samma år. Först 1975 blev hon mera ordinarie i landslaget, där hon spelar till 1981. Sista landskampen spelade hon den 12 april 1981 mot Danmark i Hedestedt.

Sammanlagt spelade hon 65 landskamper och stod för 29 mål. Sverige förlorade 40 av hennes landskamper och spelade 6 oavgjorda. Sverige tillhörde inte världseliten vid denna tid.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1949
Levande personer
Svenska handbollsspelare
Svenska mästare i handboll
Handbollsspelare i Stockholmspolisens IF
Svenska idrottare under 1900-talet
Ira Jefferson

Ira Jefferson, känd som “Jack” Beers Jr., född 14 juli 1923 i Dallas, död 17 februari 1975 i Dallas, var en amerikansk pressfotograf som arbetade för The Dallas Morning News.

Jack Beers är mest känd för sitt fotografi på Jack Ruby när denne avlossar det dödande skottet mot Lee Harvey Oswald i Dallas den 24 november 1963. 

Jack Beers tog examen från Woodrow Wilson High School och gick med i flygvapnet, där fotografering blev en passion. Efter värnplikten anställdes han av The Dallas Times Herald, där han arbetade i två år, och flyttade sedan till The Dallas Morning News. Hans dotter berättade att han var en perfektionist, förslavad av detaljer och brukade dyka upp på uppdrag en timme för tidigt.

Beers kollega på The Dallas Times Herald, Robert H. "Bob" Jackson, tog en nästan identisk bild, men en tiondels sekund senare, när Oswald skriker av smärta, den bilden belönades med Pulitzerpriset 1964.

Referenser

Externa länkar 
 Bild på Jack Beers

Män
Födda 1923
Avlidna 1975
Amerikanska fotografer under 1900-talet
Personer från Dallas
Kvalspelet till världsmästerskapet i volleyboll för damer 2010 (Asien och Oceanien)

Kvalspelet till världsmästerskapet i volleyboll för damer 2010 för Asien och Oceanien spelades 20 april till 30 augusti 2009. Kvalspelet gällde fyra platser till huvudturneringen, till vilken Japan var direktkvalificerade som arrangör. I turneringen deltog 11 landslag från AVC:s medlemsförbund. Kazakstan, Kina, Sydkorea och Thailand kvalificerade sig till huvudturneringen.

Deltagande lag

Första rundan

Deltagande lag

Grupp A
Spelplats:  Wellington

Resultat

Sluttabell

Kvalificerade för andra rundan

Andra rundan

Deltagande lag

Grupper

Grupp B 
Spelplats:  Ust-Kamenogorsk

Resultat

Sluttabell

Grupp C 
Spelplats:  Nakhonpathom

Resultat

Sluttabell

Qualificate alla terza fase

Tredje rundan

Deltagande lag

Grupper

Grupp D 
Spelplats:  Chengdu

Resultat

Sluttabell

Grupp E 
Speplats:  Chia Yi City

Resultat

Sluttabell

Kvalificerade för VM

Referenser

Noter

Världsmästerskapet i volleyboll för damer 2010
Sportåret 2009
Volleybollsäsongen 2008/2009
Volleybollsäsongen 2009/2010
Läderfabriken

Läderfabriken på Industrigatan 14–18 i Malmö inrymde åren 1987–90 stadens första större ateljéhus för konstnärer.  

Tegelbyggnaden var från 1896 och vittnade om en tidigare industriell epok i Malmös historia. Innan ateljékollektivet flyttade in inrymdes här en tandborstfabrik.  

Initiativet att på egen hand skapa utrymme för konstnärsateljéer togs av elever som utbildats på Målarskolan Forum och på Grafikskolan Forum och rymde ett drygt trettiotal konstnärsateljéer och ett galleri.  

Läderfabriken uppmärksammades som en del av en nationell konstarena. Hösten 1987 gjordes ett inslag i Rikets kultur i svensk television samtidigt som produktionsbolaget Radium och Unga Atalante i Göteborg presenterades.  

Under perioden 1987–89 genomfördes fjorton utställningar i föreningens galleri. Utöver utställningar från Norge, Danmark, England och Ungern kan bland de svenska utställarna nämnas Gert Aspelin, Lars Bergström, Helene Billgren, Ola Billgren, Ann Edholm, Kent Karlsson, Anita Nilsson, Rolf Wilhelmson och John Wipp.

Konstnärskollektivet kom till vid samma tid som Konstepidemin i Göteborg och existerade som ateljéhus fram till våren 1990. Byggnaden och kvarteret revs 1997 efter att ha stått tomt sedan konstnärerna flyttade ut. Läderfabriken fick en fortsättning i ett industrihus längre ner på samma gata under namnet Ateljéföreningen Addo i en nedlagd fabrik för kontorsmaskiner.  

Föreningen belönades med Edstrandska stiftelsens stipendium 1987 och Maria Bonnier Dahlins stipendium 1987.

Källor 
 Läderfabriken: Malmö 1987-1989  Libris
 Tio från Läderfabriken: Malmö; Malmö börshus Libris
 Parallell historia – Skånes konstarenor: 1968–2008, Galleri Signal, Malmö Libris 
 Tjugo år: Maria Bonnier Dahlins stiftelse: 1985-2005 / [redaktör: Anders Olofsson; översättning: Gabriella Berggren]. Libris
 Galleriet och konstnärskollektivet Läderfabriken Riksarkivet Malmö stadsarkiv

Noter 

Kultur i Malmö
Konstgallerier
Danielle Bleitrach

Danielle Bleitrach, född 17 april 1938 i Marseille, är en fransk sociolog och journalist.

Biografi
Danielle Bleitrach föddes i Marseille 1938. År 1972 avlade hon doktorsexamen med avhandlingen Structure sociale et organisation urbaine: les élus locaux et les actions régionales d'aménagement. Från slutet av 1970-talet till slutet av 1990-talet var hon forskare vid Centre national de la recherche scientifique (CNRS) och föreläsare vid Aix-Marseille Université. Bleitrach var från 1981 till 1996 medlem av Franska kommunistpartiets centralkommitté. Därtill var hon chefredaktör för veckotidningen Révolution, en av Franska kommunistpartiets publikationer. Bleitrach har även skrivit för La Pensée, Les Temps Modernes och Le Monde Diplomatique.

Bibliografi (urval)
 Production et consommation dans la structuration des pratiques de déplacement: les modes de vie des ouvriers des zones industrielles de Fos et de Vitrolles, 1977
 L'usine et la vie: luttes régionales: Marseille et Fos, 1979
 Espace urbain, transports et mode de vie, 1980
 Le Music-hall des âmes nobles: essai sur les intellectuels, 1984
 Un bouquet d'orties, 1990
 Défaite ouvrière et exclusion, 2000
 Cuba est une île, 2004
 Les États-Unis de Mal Empire, ces leçons de résistance qui nous viennent du Sud, 2005
 Cuba, Fidel et le Che, ou l’aventure du socialisme, 2008
 Sociologie de la pauvreté, 2010
 Bertolt Brecht et Fritz Lang. Le nazisme n’a jamais été éradiqué, 2015
 URSS vingt ans après: retour de l'Ukraine en guerre, 2015

Källor

Noter

Födda 1938
Levande personer
Kvinnor
Personer från Marseille
Franska sociologer
Franska journalister
Franska journalister under 1900-talet
Franska journalister under 2000-talet
Franska marxister
Personer verksamma vid Centre national de la recherche scientifique
Personer verksamma vid Aix-Marseille Université
Andrea Panizza

Andrea Panizza, född 14 juli 1998 i Lecco, är en italiensk roddare.

Karriär
I maj 2017 vid EM i Račice tog Panizza brons i scullerfyra tillsammans med Romano Battisti, Giacomo Gentili och Emanuele Fiume. I augusti 2018 vid EM i Glasgow tog han guld i scullerfyra tillsammans med Filippo Mondelli, Luca Rambaldi och Giacomo Gentili. Följande månad tog samma roddare även guld i scullerfyra vid VM i Plovdiv. I juni 2019 tog samma båt med roddare silver vid EM i Luzern, endast besegrade av Nederländerna. I augusti samma år tog de även brons vid VM i Ottensheim efter att ha blivit besegrade av Nederländerna och Polen.

I april 2021 vid EM i Varese tog Panizza sitt andra EM-guld i scullerfyra tillsammans med Simone Venier, Luca Rambaldi och Giacomo Gentili. I juli 2021 slutade samma båt med roddare på femte plats i scullerfyra vid OS i Tokyo.

I augusti 2022 vid EM i München tog Panizza sitt tredje EM-guld i scullerfyra tillsammans med Nicolò Carucci, Luca Chiumento och Giacomo Gentili. Följande månad tog samma båt med roddare brons vid VM i Račice efter att slutat bakom Polen och Storbritannien. I maj 2023 tog de brons tillsammans i scullerfyra vid EM i Bled. I september 2023 tog de silver tillsammans i scullerfyra vid VM i Belgrad.

Källor

Andrea Panizza på Internationella roddförbundets webbplats

Noter

Italienska roddare
Världsmästare i rodd
Europamästare i rodd
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Italien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1998
Levande personer
Män
Giacomo Gentili

Giacomo Gentili, född 3 juli 1997 i Cremona, är en italiensk roddare.

Karriär
I maj 2017 vid EM i Račice tog Gentili brons i scullerfyra tillsammans med Romano Battisti, Andrea Panizza och Emanuele Fiume. I augusti 2018 vid EM i Glasgow tog han guld i scullerfyra tillsammans med Filippo Mondelli, Luca Rambaldi och Andrea Panizza. Följande månad tog samma roddare även guld i scullerfyra vid VM i Plovdiv. I juni 2019 tog samma båt med roddare silver vid EM i Luzern, endast besegrade av Nederländerna. I augusti samma år tog de även brons vid VM i Ottensheim efter att ha blivit besegrade av Nederländerna och Polen.

I oktober 2020 vid EM i Poznań tog Gentili silver i scullerfyra tillsammans med Luca Chiumento, Simone Venier och Luca Rambaldi, endast besegrade av Nederländerna. I april 2021 vid EM i Varese tog han sitt andra EM-guld i scullerfyra tillsammans med Simone Venier, Luca Rambaldi och Andrea Panizza. I juli 2021 slutade samma båt med roddare på femte plats i scullerfyra vid OS i Tokyo.

I augusti 2022 vid EM i München tog Gentili sitt tredje EM-guld i scullerfyra tillsammans med Nicolò Carucci, Luca Chiumento och Andrea Panizza. Följande månad tog samma båt med roddare brons vid VM i Račice efter att slutat bakom Polen och Storbritannien. I maj 2023 tog de brons tillsammans i scullerfyra vid EM i Bled. I september 2023 tog de silver tillsammans i scullerfyra vid VM i Belgrad.

Källor
Giacomo Gentili på Internationella roddförbundets webbplats

Noter

Italienska roddare
Världsmästare i rodd
Europamästare i rodd
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Italien
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1997
Levande personer
Män
Frederik Vilhelm Frisenette

Frederik Vilhelm Frisenette, född 10 september 1808 på Bækkeskov, död 23 november 1880, var en dansk trädgårdsmästare.

Frisenette, som var son till trädgårdsmästare Joh. Chr. Frisenette och Maria Andersen, gick i trädgårdslära hos handelsträdgårdsmästare Joh. Danckert i Köpenhamn och i Rosenborgs slottsträdgård. Som medhjälpare i Botanisk Have åhörde han föreläsningar av Jens Wilken Hornemann och Joakim Frederik Schouw och avlade såväl allmän som botanisk trädgårdsexamen. Efter en längre resa i Tyskland, Österrike och Nederländerna ägnade han sig några år åt trädgårdsskötsel och -anläggande, tills han 1838 anställdes som trädgårdsmästare i Haveselskabets trädgård i Frederiksberg Allé. Han innehade denna post till 1843, då han köpte en handelsträdgård på Gammel Kongevej. Han verkade särskilt för trädgårdsutställningar och var inte bara en ivrig deltagare i de utställningar Haveselskabet anordnade, utan höll även själv mindre utställningar av blommor och köksväxter.

Referenser 

Danska trädgårdsmästare
Födda 1808
Avlidna 1880
Män
Personer från Själland
Pär Ulmgren

Pär Ulmgren, född 13 oktober 1879 i Stockholm, död 31 juli 1952 i Tranås, var en svensk försäkringsman.

Pär Ulmgren var son till Otto Ulmgren och Sigrid Henrietta Prytz. Han blev tjänsteman i Städernas allmänna brandstodsbolag 1897 och kvarstannade där till 1912. Under denna tid var han även verksam utomlands. Han tjänstgjorde på försäkringsbolag i Erfurt och Stuttgart 1900 och i London 1903. 1912 anställdes han vid Försäkringsaktiebolaget Skandia, där han blev kamrer 1915, vice direktör 1918 och vice VD 1920. Han var 1930–1940 VD i Försäkringsaktiebolaget Skandia och dess dotterbolag Försäkringsaktiebolaget Freja (Skandia-Freja). 1941–1944 var han även VD i Försäkringsaktiebolaget Norden. Ulmgren ägde omfattande kunskaper inom försäkringslivets olika grenar. Han ägnade särskilt brandförsäkringen stort intresse, och han introducerade avbrottsförsäkringen. Han var bland annat alternerande ordförande och vice ordförande i Svenska brandtarifföreningen 1930–1944

Källor 
 

Personer inom Sveriges näringsliv
Personer från Stockholm
Födda 1879
Avlidna 1952
Män
Natalie Morales (skådespelare)

Natalie Morales, född 15 februari 1985 i Kendall i Florida, är en amerikansk skådespelare och filmregissör.

Morales spelade huvudrollen i TV-serien The Middleman (2008) och fortsatte med huvudrollen i första säsongen av White Collar (2009). Vidare har Morales medverkat i TV-serier som Parks and Recreation (2010–2015), The Newsroom (2012), The Grinder (2015–2016), Abby's (2019) och Dead to Me (2020–2022). Hon har även spelat i långfilmerna Wall Street: Money Never Sleeps (2010) och Going the Distance (2010).

År 2021 debuterade hon som filmregissör med tonårskomedin Plan B. Samma år regisserade hon Language Lessons som hon även skrivit tillsammans med Mark Duplass.

Filmografi i urval 

 (regi)
 (regi och manus)

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Födda 1985
Kvinnor
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska filmregissörer
Skådespelare från Miami
Elias Strokirk

Elias Strokirk, född 1747 på Hjärsta, död 1811 var en svensk brukspatron, som ägde Laxå och Ölsboda bruk.

Elias Strokirk var son till Anders Strokirk den yngre och Elisabeth Valtinsson. Han köpte Ölsboda bruk i Nysunds socken 1771 av Johan Camitz, där lät han också uppföra en skola. Det var genom Elias Strokirks köp av Ölsboda som bruket kom i släkten Strokirks ägo. Han uppförde också en rödmålad mangårdsbyggnad i två våningar och ökade byggnadsbeståndet ytterligare med båthus och klensmedja samt påbörjade bygget av Ölsboda herrgård, som slutfördes av hans son, Jeppe Strokirk, efter hans frånfälle.

Strokirk var gift med Anna Christina Camitz, dotter till brukspatron Johan Camitz och Christina Wivika Wester. Elias Strokirk gravsattes på Nysunds kyrkogård.

Källor 

Män
Födda 1747
Avlidna 1811
Svenska brukspatroner under 1700-talet
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Elias
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Rasmedveten politik

En rasmedveten politik (engelska: Race-conscious policy) är ett begrepp inom amerikansk politik som beskriver en politik som syftar till att förbättra villkoren för etniska minoriteter. Det görs genom att politiken försöker åtgärda historiska orättvisor och ojämlikheter som funnits mellan olika etniska grupper. Politiken kan innehålla beslut för positiv särbehandling eller kvotering för att öka representationen av det underrepresenterade etniska grupperna i vissa sammanhang. Det kan också innehålla lagstiftning och samhällssatsningar som syftar till att utjämna tillgången till och ojämlikheten i utbildning, hälsovård och ekonomiska möjligheter som på grund av historisk rasdiskriminering påverkar nutida samhällsförhållanden.

Innebörd 
Begreppet rasmedveten politik är sprungen ur en amerikansk kontext. I USA är sådana politiska åtgärder vanligtvis inriktade på att förbättra ställningen för afroamerikaner. Det finns många olika typer av rasmedvetna politiska åtgärder, från icke-diskrimineringspolitik till etnisk kvotering. Deras huvudsakliga syfte är tvåfaldigt: att kompensera för tidigare diskriminering mot den aktuella gruppen och att öka jämlikhet i möjligheter.

Utbildningspolitik 
I USA har rasmedvetna politiska åtgärder som bussning av elever i desegregerande syfte länge använts för att motverka skolsegregation. Under 1960- och 1970-talen fattade USA:s högsta domstol oftare i denna riktning än vad de gjort därefter.

Internationellt 
Till skillnad från många andra västeuropeiska länder har Frankrike undvikit att anta rasmedvetna politiska åtgärder. Variationer i politik mellan exempelvis Storbritannien och Frankrike beror till stor del på hur rasmedveten politik beskrivits i de båda länderna.

Opinion 
Vita människor är minst benägna att stödja rasmedvetna politiska åtgärder, medan afroamerikaner är mest benägna att stödja dem. Latinamerikaner och asiater i USA intar en mittenposition i dessa politiska åtgärder. Denna grova uppdelning förändras inte när hänsyn till rasfördomar, klassbakgrund och andra sociala faktorer vägs in.

Se även 
 Färgmedvetenhet
 Färgblindhet (ras)

Referenser 

Socialpolitik
Politik och ras
Politiska termer
Diskriminering
Rasism
Strokirk

Strokirk är en släkt med brukstraditioner som ursprungligen härstammar från Mecklenburg och Lübeck. Släkten kom till Sverige i början av 1600-talet genom Evert Strokirch. Adelsätten von Strokirch härstammar från en kusin till Evert. Släkten Strokirk är förknippad med Ölsboda bruk i byn Ölsboda i Degerfors kommun, där medlemmar ur släkten varit verksamma som brukspatroner. Släktens medlemmar flyttade runt i delar av Värmland och Närke från 1600- till 1800-talet, och gifte där in sig med andra betydelsefulla släkter.

Den 31 december 2022 var 48 personer med efternamnet Strokirk folkbokförda i Sverige.

Personer med efternamnet Strokirk
 Elias Strokirk (1747–1811), brukspatron
 Elias Carl Strokirk (1844–1887), brukspatron och militär
 Elisabeth Strokirk Budrys (1930–1982), målare och textilkonstnär
 Evert Strokirk (1861–1936), arkitekt
 Evert Strokirk (borgmästare) (1608–1689)
 Jeppe Strokirk (1789–1856), brukspatron
 Oscar Fredrik Strokirk (1860–1926), militär och författare
 Vivica Strokirk (1792–1846), konstnär
 Wilhelm Theodor Strokirk (1823–1895), ämbetsman och numismatiker

Källor 

Degerfors kommun
svenska släkter
Sigvid (runristare)

Sigvid är en av sådana runristare, som möjligen inte hade ristat några runstenar alls. På U 897 står det att Sigvid, Gillögs son • raisti • runar • iftir • ... där raisti kan vara felstavning för risti "ristade", men snarare antas av forskare som rättstavat "reste" i meningen "reste (stenen med) runor". 

En annan Sigvid son till Signjute gjorde runorna för U 958, men Torgöt ristade. Wessen förklarar, att "Sigvid har [...] bestämt inskriftens lydelse och överfört den i runskrift. Torgöt har sedan, efter någon »förskrift» av Sigvid huggit in dennes runor i stenen."

Referenser

Runristare
män
Tyler Kleven

Tyler Kleven, född 10 januari 2002, är en amerikansk professionell ishockeyback som spelar för Ottawa Senators i NHL.

Han har tidigare spelat för North Dakota Fighting Hawks i NCAA och Team USA i USHL.

Kleven draftades av Ottawa Senators i andra rundan i 2020 års draft som 44:e spelare totalt.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Tyler Kleven NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Tyler Kleven stats and profile at hockeydb.com

Män
Födda 2002
Levande personer
Personer från Fargo, North Dakota
Idrottare från North Dakota
Amerikanska ishockeyspelare
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare i Team USA (USHL)
Spelare med anknytning till USA Hockey National Team Development Program
Spelare valda i NHL Entry Draft 2020
Spelare valda av Ottawa Senators i NHL Entry Draft
Ishockeyspelare i North Dakota Fighting Hawks (herrar)
Alumner från University of North Dakota
Spelare i Ottawa Senators
Nils Bildensköld

Nils Bildensköld (tidigare Langelius), född 27 februari 1683 i Linköpings församling, Östergötlands län, död 11 september 1740, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Nils Bildensköld föddes 1683 i Linköpings församling. Han var son till domprosten Olavus Langelius och Catharina Jönsdotter. Bildensköld blev 1 maj 1702 student vid Uppsala universitet och blev 1706 auskultant vid Svea hovrätt. År 1709 blev han auskultant vid Göta hovrätt och 9 november 1710 landssekreterare i Jönköpings län (fullmakt 6 juli 1711). Han blev 15 januari 1714 häradshövding i Torna härad, samt flera härader i Skåne. Bildensköld blev 11 oktober 1718 häradshövding i landskrona läns lagsaga. Han adlades 3 augusti 1727 till Bildensköld och introducerades samma år på nummer 1818. Den 17 november 1736 blev han assessor i Göta hovrätt. Han avled 1740 och begravdes 25 september samma år i Sövde kyrka.

Bildensköld ägde Snogeholms slott i Sövde socken och Dybäcks slott i Östra Vemmenhögs socken.

Familj
Bildensköld gifte sig första gången 23 juli 1711 med Sara Brita Ehrenpreus (1694–1723). Hon var dotter till överdirektören Joachim Ehrenpreus och Anna Hilletan. De fick tillsammans barnen Anna Catharina Bildensköld (1712–1771) som var gift med referendarien Gustaf Adolf von Kurtz i Pommern, Brita Christina Bildensköld (född 1713), Sara Bildensköld (född 1714), Elsa Elisabet Bildensköld (1715–1787) som var gift med löjtnanten Christian Fredrik Löwen och kaptenen Carl Gustaf Bödker, Sigrid Ulrika Bildensköld (1715–1758) som var gift med komministern Anders Christian Grotte, Eva Maria Bildensköld (1717–1791), hovrättsrådet Johan Gabriel Bildensköld (1720–1793), fänriken Olof Bildensköld (1722–1756) vid Hamiltonska regementet och Christina Bildensköld (1723–1723).

Bildensköld gifte sig andra gången 6 oktober 1724 med Petronella Catharina Bille af Dybeck. Hon var dotter till Christian Bille af Dybeck och Karin Wind.

Referenser

Noter 

Ämbetsmän från Linköping
Svenskt adlade
Svenska häradshövdingar
Födda 1683
Avlidna 1740
Män
Landssekreterare i Jönköpings län