kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Khashayar Farmanbar

Khashayar Carl Farmanbar, född 21 september 1976 i Teheran, är en svensk-iransk entreprenör och socialdemokratisk politiker. Åren 2013–2021 var han kommunalråd i opposition i Nacka, innan han den 30 november 2021 tillträdde som energi- och digitaliseringsminister i regeringen Andersson, en position som han behöll till 18 oktober 2022.

Uppväxt 
Farmanbar växte upp i Teheran som son till en tjänsteman på iranska infrastrukturdepartementet och en administrativ assistent på det nationella oljebolaget. Som barn läste han Jules Vernes futuristiska äventyrsberättelser vilket han säger var en avgörande läsupplevelse. Han kom till Sverige som tolvåring, tillsammans med sin familj, som första flyktingfamilj någonsin  i Boden. Under sin uppväxt där spelade han handboll i Hornskrokens IF och gjorde synthmusik.

Utbildning 
Han är högskoleingenjör i datateknik och har en examen i industriell marknadsföring från Luleå Tekniska Universitet.

Arbetsliv 
Efter sina studier startade Farmanbar tillsammans med en kollega bolaget Agency9 som producerar mjukvara. 2002–2013 var han företagets verkställande direktör. Företaget såldes till amerikanska ägare 2018.

Politik 
Farmanbar blev medlem i SSU vid 15 års ålder. Han var ordförande för SSU i Norrbotten 1995–2000 och ledamot i SSU:s förbundsstyrelse 2001–2003.

2013 blev Farmanbar kommunalråd i opposition i Nacka för Socialdemokraterna. Farmanbar var också ledamot i Nackas kommunfullmäktige åren 2014 till 2021 och ledamot i regionfullmäktige i Stockholms län åren 2018-2021. Han lämnade uppdragen i kommun- och regionfullmäktige i samband med att han tillträdde som minister.

I februari 2022 utkom forskningsinstitutet Energiforsk med en rapport som visade att med en bibehållen elproduktion i södra Sverige så hade priserna i södra Sverige under hösten varit 30 till 45 procent lägre. I samband med det sade Farmanbar att "Det finns olika beräkningar. Det finns den här rapporten, det finns andra rapporter. Inte minst den Sweco har gjort som pekar i motsatt riktning." När Sveriges Radios program Kaliber efterfrågade rapporten visade det sig att den inte fanns, och att Farmanbar hade hämtat uppgifterna från en debattartikel.

Övrigt 
Farmanbar var vigselförrättare i fyra säsonger av TV-programmet Gift vid första ögonkastet som sändes 2019, 2020, 2021 och 2022, i SVT.

Fotnoter

Anmärkningar

Referenser 

Födda 1976
Män
Levande personer
Svenska socialdemokratiska kommunalråd
Svenska ingenjörer under 2000-talet
Kommunalråd i Nacka kommun
Svenska politiker under 2000-talet
Regeringen Andersson
Personer från Teheran
Sveriges energiministrar
Peter Dahlberg

Det finns flera personer med namnet Peter Dahlberg:

 Peter Dahlberg (entreprenör), företagsledare och entreprenör
 Peter Dahlberg (fotbollsspelare), fotbollsmålvakt från Varberg
7 Arietis

7 Arietis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Väduren, som också har variabelbeteckningen RR Arietis. Den har en kombinerad skenbar magnitud på ca 5,76 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 560 ljusår (ca 170 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 16 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 7 Arietis A är en orange till gul jättestjärna av spektralklass K1 III. Den har en radie som, baserat på uppmätt vinkeldiameter för stjärnan på 1,14 ± 0,02 mas, är ca 21 solradier och utsänder ca 210 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur av ca 3 500 - 5 000 K.

7 Arietis har misstänkts vara variabel och fick variabeldesignation. Den är listad som en förmörkelsevariabel med en period på 47,9 dygn. Under varje förmörkelse av primärstjärnan minskar systemets magnitud med 0,40. Vid följeslagarens förmörkelsen minskar magnituden med 0,35. Stjärnans natur av förmörkelsevariabel har dock ifrågasatts av den italienska astronomen Ennio Poretti. Observationer gjorda, som en del av programmet om förmörkelsestudier hos British Astronomical Association, av Tristram Brelstaff har heller inte kunnat bekräfta förmörkelserna.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/8993/7arietis.

Stjärnbilden Väduren
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Orangea jättar
Dubbelstjärnor
Misstänkta variabler
Magiciens de la Terre

Magiciens de la Terre var en utställning av samtida konst i Paris 1989.

Utställningen hölls i Grande Halle de la Vilette och Centre Pompidou med Jean-Hubert Martin (född 1944) som kurator och Canal+ Plus som sponsor. Den ville visa konst från konstnärer utanför Europa och Nordamerika parallellt med konst från västerländska konstnärer. Ett verk av en västerländsk konstnär presenterades tillsammans med ett verk av en icke-västerländsk konstnär. Varje verk presenterades enbart med namnen på konstnären och dennes hemland. Sammanlagt fanns verk av konstnärer från 90 länder.

Utställningen blev ett misslyckande vad gäller antalet åskådare. Färre än 300.000 personer besökte utställningen mellan maj och augusti 1989. Däremot blev det en utställning som gav stora avtryck i konstvärlden, genom introduktion av icke-västerländska konstnärer.

Deltagare i urval

Marina Abramović, Serbien
Giovanni Anselmo, Italien
Rasheed Araeen, Pakistan
John Baldessari, USA
Alighiero Boetti, Italien
Christian Boltanski, Frankrike
Louise Bourgeois, Frankrike
Daniel Buren, Frankrike
Francesco Clemente, Italien
Tony Cragg, Storbritannien
Enzo Cucchi, Italien
Hans Haacke, Tyskland
Rebecca Horn, Tyskland
Yong Ping Huang, Kina
Alfredo Jaar, Chile
Ilia Kabakov, Ukraina
On Kawara, Japan
Anselm Kiefer, Tyskland
Bodys Isek Kingelez, Demokratiska republiken Kongo
Per Kirkeby, Danmark
Agbagli Kossi, Togo
Barbara Kruger, USA
Richard Long, Storbritannien
Esther Mahlangu, Sydafrika
John Mawurndjul, Australien
Cildo Meireles, Brasilien
Mario Merz, Italien
Juan Muñoz,Spanien
Claes Oldenburg, USA
Nam June Paik, Sydkorea
Sigmar Polke, Tyskland
Nancy Spero,USA
Daniel Spoerri, Rumänien
Cyprien Tokoudagba, Benin
Ulay, Tyskland
Coosje Van Bruggen, Nederländerna
Jeff Wall, Kanada
Lawrence Weiner, USA
Krzysztof Wodiczko, Polen

Källor
A brave new world i Economist den 4 maj 2019, sidorna 70–71
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Magiciens de la Terre på engelskspråkiga Wikipedia.

Konstutställningar
Christina Beata Dagström

Christina Beata Dagström, född Adlersteen 8 augusti 1691, död 11 april 1754, var en svensk bruksägare. Hon är känd som ägare till Henrikstorps glasbruk (1713-1754).

Christina Beata var dotter till Jöran Adlersteen och Maria Ehrenberg (d. 1713). Hon gifte sig 1715 med Olof Dagström, men började inte leva med honom förrän efter hans hemkomst från kriget 1723. Paret fick inga barn. Olof Dagström fängslades 1728 för brott mot kyrkan och kungen och dömdes efter en process 1731 till livstids fängelse. Även Christina Beata drogs in i processen, men frikändes i rätten från inblandning, och anklagades av maken för att ha förrått honom. 

Hon ärvde vid sina föräldrars död 1713, tillsammans med sina tre systrar, Henrikstorps glasbruk och Gärsnäs slott, och enskilt Gyllebo slott. Henrikstorps glasbruk tillföll formellt sett både hennes och hennes systrar, men det blev i praktiken hon som drev bruket. Som gift kvinna var hon formellt omyndig, men i praktiken torde det inte ha spelat någon roll i hennes fall eftersom hennes make var först frånvarande och därefter i fängelse under nästan hela deras äktenskap (hon blev änka 1738). Hon drev Henrikstorps glasbruk under merparten av dess existens, och det var under hennes tid ett av de ledande glasbruken Sverige.

Källor

Kvinnor
Födda 1691
Avlidna 1754
Svenska brukspatroner under 1700-talet
Personer under frihetstiden
Alister Allan

Alister Millar Allan, född 28 januari 1944 i Freuchie, är en brittisk före detta sportskytt.

Allan blev olympisk silvermedaljör i gevär vid sommarspelen 1988 i Seoul.

Källor 

Brittiska sportskyttar
Brittiska olympiska silvermedaljörer
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Olympiska silvermedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Storbritannien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Storbritannien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Storbritannien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Storbritannien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Storbritannien
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1992
Födda 1944
Levande personer
Män
Portal (efternamn)

Portal är ett efternamn som bärs av bland annat följande personer:

 Antoine Portal – en fransk läkare  (1742–1832)
 Gerald Portal – en engelsk diplomat (1858–1894)
 Michel Portal – en fransk saxofonist (född 1935)
 Nicolas Portal – en fransk tävlingscyklist (1979–2020)
 Sébastien Portal – en fransk tävlingscyklist (född 1982)
USA:s tredje flotta

USA:s tredje flotta är en av den den amerikanska marinens numrerade flottor och en del av Stillahavsflottan. 

Tredje flottans ansvarsområde omfattar cirka 130 miljoner kvadratkilometer av de östra och norra Stillahavsområdena, inklusive Beringhavet, Alaska, de aleutiska öarna och en sektor av Arktis. Viktiga olje- och handelskommunikationslinjer inom detta område är kritiskt viktiga för USA:s ekonomi och vänligt sinnade nationer i hela Stillahavsområdet.  

Tredje flottan inrättades 1943 och genomförde omfattande operationer mot Kejserliga japanska flottan i centrala Stilla havet under andra världskriget. Tredje flottan avaktiverades 1945 och var inaktiv till 1973 då den återaktiverades och fick sitt nuvarande ansvarsområde. Högkvarteret för 3:e flottan är beläget vid Naval Base Point Loma i San Diego.

Uppdrag 
Tredje flottan planerar och utför marinverksamhet i Stilla havet. Flottan tillhandahåller maritimt hemlandsförsvar, regional säkerhet och humanitärt verksamhetsstöd genom integrerade sjö- och kustbevakningsstyrkor som fungerar som en enda sjötjänst. Det stärker förbindelserna mellan USA och dess allierade och partners genom gemensamma, interinstitutionella och multinationella övningar och verksamheter som Stilla havet, Stilla havet Partnerskap och Flottveckor. Tredje flottan säkerställer en realistisk, relevant utbildning för sin personal så att de har nödvändiga färdigheter för att främja fred och vara effektiv i konflikt. 

Tredje flottan är en stridsklar kraft i kontroll av fartyg, ubåtar och flygplan som är stationerade i Kalifornien, Washington och Hawaii. Tredje flottans havsgående enheter omfattar fem hangarfartygsstridsgrupper, som var och en består av en kombination av kryssare, jagare och fregatter. De har också mer än 30 ubåtar och ett dussin försörjningsfartyg för att stödja stridsgrupperna. Tredje flottans luftstyrkor består av mer än 400 marinflygplan, inklusive F / A-18 Super Hornets, E-2C Hawkeyes, AV-8B Harriers, AH-1Z SuperCobras och SH-60 Seahawks.

Ingående förband 
I tredje flottans ingår följande förband:  

 Första hangarfartygsstridsgruppen 
 Tredje hangarfartygsstridsgruppen 
 Nionde hangarfartygsstridsgruppen 
 Elfte hangarfartygsstridsgruppen 
 Tredje expeditionsstridskåren
 Ytstridsgrupp Stilla havet 
 Första kuststridsskvadronen 
 Marina helikopterstridsgruppen 
 Chefen för stridsträning i Stilla Havet
 Första ammunitionsröjningsgruppen 
 Första amfibiestridsgruppen 
 Marina luftvärnsledningen 
 Marina min- och antiubåtsledningen
 Tredje flottans ubåts- och ubåtsbekämpningsstyrka

Referenser

Noter

USA:s flotta
Ljungo Thomasson

Ljungo Thomasson (Ljungo Tuomaanpoika), död 1610 i Kalajoki, var en finländsk präst och lagöversättare. 

Ljungo blev 1592 kyrkoherde i Kalajoki och var senare prost för norra Österbotten, där han även tidvis verkade som lagläsare. Han deltog i Uppsala möte 1593 och tog under klubbekriget parti för bönderna, vilkas talan han förde vid riksdagen i Arboga 1597. Ljungo företog sig att översätta Sveriges gällande lag till finska. Tryckningen påbörjades 1610, men avbröts redan samma år, och först 1852 utgavs hela Ljungos lagtext av Wilhelm Gabriel Lagus.

Källor

Finländska präster
Födda okänt år
Avlidna 1610
Män
Hjärtholmen

Hjärtholmen är en ö i Rivö fjord i Göteborgs södra skärgård.

På 1950-talet beboddes ön av två familjer, som var anställda av oljebolaget Shell. Då det inte fanns någon broförbindelse till ön, hämtades och lämnades de som arbetade på Hjärtholmen med båt. Ön fick senare broförbindelse. Under perioden 1993–2018 fanns 5 vindkraftverk på ön, där 4 drevs av Göteborgsvind nr 1 ekonomisk föreningoch 1 av Göteborg Energi. Intill Hjärtholmen byggdes i slutet av 1960-talet oljehamnen Torshamnen. På Hjärtholmen lagras råolja i bergrum.

Referenser 
 
 
 

Öar i Göteborgs södra skärgård
Jakob Henrik Roos

Jakob Henrik Roos, född 26 juni 1818 i Kristinestad, död 5 november 1885 i Ingå, var en finländsk präst och författare. Han var bror till Adolf Wilhelm Roos.

Roos prästvigdes 1842 och verkade bland annat i Gamlakarleby, Kronoby och Kaskö, innan han 1867 utsågs till kyrkoherde i Ingå. Sin litterära debut gjorde han 1839 med inkvisitionstragedin Ines, varpå följde två samlingar Dikter (1841 och 1843), som visade tydlig påverkan av Johan Ludvig Runeberg. Större originalitet präglar hans Kristeliga sånger, utgivna 1862. Några psalmer skrivna av honom ingick i den psalmbok som togs i bruk i Finland 1888. Roos och hans släkt spelade en betydelsefull roll inom den evangeliska väckelserörelsen i Finland.

Källor

Finländska präster
Finlandssvenska författare
Svenskspråkiga författare
Finländska psalmförfattare
Personer från Kristinestad
Födda 1818
Avlidna 1885
Män
USA:s fjärde flotta

Den amerikanska fjärde flottan är en av USA:s  numrerade flottor. Fjärde flottan är en del av USA:s Sydkommando (USSOUTHCOM). Den fjärde flottan har sitt huvudkontor vid Naval Station Mayport i Jacksonville, Florida. Det är ansvarigt för amerikanska örlogsfartyg, flygplan och ubåtar som arbetar i Karibiska havet, Atlanten och Stilla havet runt Central- och Sydamerika. Flottan grundades 1943 och var aktiv fram till 1950. Den återaktiverades igen 2008.

Referenser 

USA:s flotta
Garnisonssjukhuset

Garnisonssjukhuset kan syfta på:

 Garnisonssjukhuset i Boden – ett tidigare militärsjukhus inom svenska armén åren 1911–1957
 Garnisonssjukhuset i Eksjö – ett tidigare militärsjukhus inom svenska armén åren 1923–1958
 Garnisonssjukhuset i Göteborg – ett tidigare militärt sjukhus för Kungliga Göta artilleriregemente i Göteborg
 Garnisonssjukhuset i Karlsborg – ett tidigare militärsjukhus inom svenska armén åren 1878–1960
 Garnisonssjukhuset i Linköping – ett tidigare militärsjukhus inom svenska armén åren 1823–1949
 Garnisonssjukhuset i Skövde – ett tidigare militärsjukhus inom svenska armén åren 1908–1955
 Garnisonssjukhuset i Sollefteå – ett tidigare ett militärsjukhus inom svenska armén åren 1902–1961
 Garnisonssjukhuset i Stockholm – ett tidigare militärsjukhus inom svenska armén åren 1902–1961
 Garnisonssjukhuset i Köpenhamn – ett tidigare militärsjukhus i Köpenhamn åren 1815–1928
USA:s femte flotta

Femte flottan är en amerikansk numrerad flotta. Den har haft ansvarsområde för sjöstyrkor i Persiska viken, Röda havet, Arabiska havet och delar av Indiska oceanen sedan 1995. Den delar en befälhavare och huvudkontor med USA:s marina centralkommando ( NAVCENT ) i Bahrain. Från och med 7 december 2018 är befälhavaren för femte flottan vice admiral James J. Malloy.  Femte flottan / NAVCENT är ett förbandskommando och rapporterar till USA:s centralkommando (CENTCOM). 

Femte flottan grundades 1944 och genomförde omfattande operationer mot japanska styrkor i Centrala Stilla havet under andra världskriget. Andra världskriget slutade 1945 och femte flottan avaktiverades 1947. Den förblev inaktiv till 1995, då den reaktiverades och antog sitt nuvarande ansvarsområde.

Referenser 

Sidor med ogranskade översättningar
USA:s flotta
Jakob Geet

Jakob Sigfridsson Geet (Jaakko Sigfridinpoika Geet), född troligen i Nådendal, död 1589, var en finländsk präst. 

Geet, som tillhörde en knapadelssläkt, var från 1550 kyrkoherde i Storkyro, vars kyrka han på egen bekostnad lät förse med väggmålningar. Han stod högt i gunst hos Gustav Vasa och dennes söner och kunde tack vare detta leva som en magnat; kallades "Storfursten av Österbotten". Geets finansoperationer med kyrkliga skattemedel torde ha förskaffat honom hans stora förmögenhet. Hans församlingsbor och prosteriets präster var missnöjda med honom och anklagade honom för girighet, våldsamhet och bristande tjänsteutövning. Lillkyrobornas klagomål ledde 1576 till att Lillkyro avskildes från Storkyro och fick bilda en egen församling.

Källor

Finländska präster
Födda okänt år
Avlidna 1589
Män
Aukland

Aukland är ett norskt efternamn. Det kan avse:

Anders Aukland (född 1972), norsk längdskidåkare
Jørgen Aukland (född 1975), norsk längdskidåkare
 Snefrid Aukland (1884–1970), norsk skådespelare

Norska efternamn
Boetius Murenius

Boetius Murenius, född omkring 1600 i Romfartuna socken, Västmanland, död 1669 i Saltvik på Åland, var en svensk-finländsk prästman och folkbildare, ofta kallad "Ålands Gezelius". 

Murenius var informator hos blivande biskopen Johannes Gezelius på 1620-talet och blev efter att ha flyttat till Finland 1627 lektor vid Åbo gymnasium. Sin livsgärning utförde han som kyrkoherde i Saltvik och åländsk kontraktsprost 1636–1669. Med stränghet såg han till att lutherska dogmer efterlevdes, vilket drabbade utsmyckningen i de medeltida kyrkorna, där målningar kalkades över och skulpturer förstördes. Samtidigt gavs kyrkosamfundet i den splittrade övärlden en fastare administrativ ram. Fattig- och sjukvården utvecklades under hans tid, och framför allt gjorde han bestående insatser för att öka ålänningarnas läskunnighet. 

Murenius tog initiativ till Ålands första skola, "Landsens skola" i Saltvik 1641. Vid sina inspektioner i församlingarna skrev han noggranna rapporter, Acta Visitatoria, som ger ovärderliga kulturhistoriska bilder av åländskt 1600-talsliv i fest och vardag. Visitationsprotokollen utgavs i fyra volymer av Finska kyrkohistoriska samfundet 1905–1908.

Källor

Externa länkar 
 

Finländska präster
Födda okänt år
Avlidna 1669
Män
Personer från Romfartuna socken
Musculus adductor magnus

Musculus adductor magnus ("stora adduktormuskeln") är en triangulär muskel på lårets mediala sida. Muskeln är den största, kraftfullaste och mest komplexa av adductormusklerna. Muskeln har en tudelad roll som både dynamisk stabilisator av bäckenet och lårbenet samt är den primära inåtföraren av lårbenet. 

Funktion 

 En del flekterar (böjer) höften och en del inåtroterar lårbenet.
 En del extenderar, för lårbenet bakåt och utåtroterar lårbenet.
 Båda delarna adducerar, för lårbenet in mot mitten.

Ursprung

Adductordel:  ramus inferior ossis pubis, ramus ossis ischii

extensordel: tuber ischiadicum

Fäste

Adductordel:  tuberositas glutea, mediala läppen av linea aspera, linea supracondylaris medialis

Extensordel: tuberculum adductorium

Innervation

Nervus obturatorius, Nervus ischiadicus

Blodförsörjning

Arteria fermoralis, aa. popliteus, genicularis

Källor 
 

Skelettmuskler
Henrik Forsius (präst)

Henrik Forsius, född 13 januari 1733 i Helsingfors, död 19 augusti 1813 i S:t Michel, var en finländsk präst och skolman. 

Forsius, som tillhörde en gammal handelsborgarsläkt, blev student 1753, filosofie magister vid Kungliga akademien i Åbo 1757 och prästvigdes 1760. Under studietiden publicerade han två arbeten om hemstadens historia, De Helsingforsia (1755) och Historisk och oekonomisk beskrifning öfwer Stapelstaden Helsingfors (1757). Han utsågs 1769 till rektor för sin gamla skola, Helsingfors trivialskola, en befattning han innehade fram till 1782. Han tjänstgjorde även som präst i Helsingfors med omnejd och predikade både på finska och svenska. 

Under en audiens hos Gustav III i Stockholm 1781 utnämndes Forsius till kyrkoherde i S:t Michel, där han verkade till sin död, uppskattad av församlingen. Hans självbiografi Lefnads-lopp som bygger på dagboksanteckningar publicerades 1906 av Svenska litteratursällskapet.

Källor

Finländska präster
Finländska skolledare
Födda 1733
Avlidna 1813
Män
Präster från Helsingfors
4681 Ermak

4681 Ermak eller 1969 TC2 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 8 oktober 1969 av den ryska astronomen Ljudmila Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter 

Asteroiden har en diameter på ungefär 12 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eos.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eos-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LI Tjernych
Astronomiska upptäckter 1969
Aron Gustaf Borg

Aron Gustaf Borg, född 11 maj 1810 i Vihanti, död 28 juli 1887 i Kuopio, var en finländsk teolog. 

Borg blev teologie doktor 1840, var docent i teologi 1840–1842, professor i exegetik vid Helsingfors universitet 1842–1845, därefter kyrkoherde i Limingo och domprost i Kuopio från 1857. Borg, som var en av sin samtids mest betydande prästmän i Finland (bland annat ledamot av januariutskottet och representant för prästeståndet vid samtliga lantdagar på 1860- och 1870-talen), är främst känd för sin insats som pionjär för söndagsskolverksamheten.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor 

 

Finländska professorer i teologi
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Prästeståndets lantdagsledamöter
Finländska präster under 1800-talet
Födda 1810
Avlidna 1887
Män
4682 Bykov

4682 Bykov eller 1973 SO4 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 27 september 1973 av den ryska astronomen Ljudmila Tjernych vid Krims astrofysiska observatorium på Krim. Den är uppkallad efter den sovjetiske skådespelaren 

Asteroiden har en diameter på ungefär tre kilometer.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av LI Tjernych
Astronomiska upptäckter 1973
Katri Raik

Katri Raik, född 26 oktober 1967 i Tartu i dåvarande Estniska SSR, Sovjetunionen, är en estnisk historiker, högskoleledare och politiker, tillhörande Socialdemokratiska partiet i Estland. Hon var från 26 november 2018 till 29 april 2019 Estlands inrikesminister i Jüri Ratas första regering.

Raik är uppväxt i Tartu, där hon också studerade historia vid Tartu universitet och tog examen 1991 i historia, samhällsvetenskap och pedagogik. 1999 avlade hon en magisterexamen i Estlands historia och disputerade 2002 på en avhandling om estniska och livländska krönikor under sent 1500- och tidigt 1600-tal. Hon är medlem av den traditionsrika kvinnostudentföreningen Filiae Patriae.

Raik blev 1991 chef för Tartu universitets informationstjänst, 1999 chef för Tartu universitets filialhögskola i Narva, samt 2007 biträdande statssekreterare på utbildnings- och forskningsdepartementet. Mellan 2009 och 2015 ledde hon åter högskolan i Narva innan hon 2015 utsågs till rektor för Estlands säkerhetsvetenskapliga akademi.

Raik kandiderade som socialdemokrat till Narvas stadsfullmäktige 2013. Hon kandiderade till borgmästare i Narva 2017 men blev inte vald. Hon efterträdde Andres Anvelt på inrikesministerposten 2018, efter att denne tvingats lämna ministerposten under mandatperioden av hälsoskäl. I 2019 års val till Riigikogu valdes hon in i parlamentet samtidigt som hon tillsammans med de socialdemokratiska ministrarna lämnade regeringskoalitionen för att gå i opposition.

Källor

Externa länkar 

Estlands inrikesministrar
Estländska historiker
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Estländska socialdemokrater
Personer från Tartu
Alumner från Tartu universitet
Personer verksamma vid Tartu universitet
1980 WF

4688 1980 WF eller 1980 WF är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 29 november 1980 av den amerikanska astronomen Charles T. Kowal vid Palomar-observatoriet.

Asteroiden har en diameter på ungefär 0,6 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Amor.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Amor-asteroider
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av CT Kowal
Astronomiska upptäckter 1980
Jordnära objekt