kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kalmar Industries

Kalmar Industries AB var tidigare en betydande svensk tillverkare av truckar. Kalmar är sedan 2013 varumärke för finländska Cargotecs sortiment av lasthanteringsutrustning och också namnet på den division i Cargotec, som tillverkar sådan utrustning i bland andra Malaysia, Finland, Polen och USA.

Kalmar Industries hade sitt ursprung i den tillverkning av tunga gaffeltruckar, som började omkring 1959 i "Br. Anderssons Mek.Verkstad" på bondgården Bäck utanför Ljungby av bröderna Rune, Holger och Sture Andersson i företaget Ljungbytruck. Detta företag såldes på 1970-talet till Kalmar Verkstad och fusionerades med Lidhults Mekaniska Verkstad till Kalmar LMV. Kalmar Verkstad köptes  av ABB 1990 och bildade då dotterbolaget Kalmar Industries för trucktillverkningen. Detta företag var noterat på Stockholmsbörsen 1994–2000.

Finländska Partek köpte en majoritetspost i Kalmar Industries 1997 och blev helägare 2000, varefter verksamheten samordnades med Parteks övriga tillverkning av materialhanteringsutrustning (tidigare inom Valmet, kanadensiska Ottawa Trucks, Sisu och nederländska Nelson BV). År 2002 köptes Partek av finländska Kone. Kone delades 2005, varvid Cargotec bildades för materialhanteringsdelen, med säte i Finland. och tillverkning i flera länder, bland andra i Lidhult i Sverige.

Tillverkningen i Lidhult lades ned 2018 och flyttades till Stargard i Polen.

Cargotecs affärsområde för materialhantering, som till exempel reachstackers, gaffeltruckar, grensletruckar, terminaltraktorer, spårbundna portaltruckar och rubber tyred gantry trucks, marknadsförs under varumärket "Kalmar". 

Inom affärsområdet ingår bland andra den svenska tillverkaren av lyftok för containerhantering, Bromma Conquip AB, under eget varumärke.

Bildgalleri

Källor
Our milestones på Kalmars webbplats

Noter

Externa länkar
Kalmars webbplats

Cargotec
Svenska verkstadsföretag
Varumärken
Containerhantering
Svenska trucktillverkare
10 Ursae Majoris

10 Ursa Majoris, som är stjärnans Flamsteed-beteckning är en dubbelstjärna i den västra delen av stjärnbilden Lodjuret. Trots dess Flamsteed-beteckning tillhör den inte Stora björnens stjärnbild. Den ligger på gränsen mellan stjärnbilderna och fick byta tillhörighet vid översynen av gränser mellan stjärnbilderna år 1930 och benämns efter bytet av stjärnbild ofta med sin HD-beteckning HD 76943. Den har en kombinerad skenbar magnitud på ca 3,96 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 62,2 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 52 ljusår (ca 16 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 26 km/s och ingår troligen i superhopen Hyaderna.

Egenskaper
Primärstjärnan 10 Ursae Majoris A är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass F3 V Den har en massa som är ca 1,4 solmassor, en radie som är ca 1,9 solradier och utsänder ca 4,3 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 6 700 K. 

10 Ursae Majoris är en spektroskopisk dubbelstjärna där omloppsrörelse hos de två stjärnorna kan studeras genom Dopplerförskjutningar i deras spektra. I detta fall kan de två stjärnorna också upplösas med hjälp av differentiell astrometri. Primärstjärna har en skenbar magnitud av 4,18 och den svagare följeslagaren 6,48. De två stjärnorna har en omloppsperiod av 21,057 år och en excentricitet på 0,15.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/10ursaemajoris

Stjärnbilden Lodjuret
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Glieseobjekt
Huvudseriestjärnor klass F
Huvudseriestjärnor klass K
Dubbelstjärnor
Fräkenbotten

Fräkenbotten var ett torp vid sjön Orlången i Huddinge kommun, Stockholms län. Torpstugan, som ursprungligen lydde under Ågesta gård, existerar fortfarande och ägs numera av Stockholms stad som hyr ut den.

Historik

Fräkenbotten, ursprungligen kallad Swenlund, omnämns första gången i skrift år 1740 i husförhörslängden som dagsverkstorp under Ågesta. Troligen är torpet äldre än så. År 1762 ändrades namnet till Fräkenbotten av dåvarande torparen Erik Olofsson som bodde här tillsammans med sin hustru Catarina Olsdotter. Hon var 30 år yngre än maken och drev torpet vidare efter dennes död ända fram till 1809.

På 1910-talet bodde här torparna Karl Fredrik och Johanna Jansson med sina fyra barn. 1923 övertogs stället av paret Carl Erik Andersson och hans hustru Edla, som skulle bli de sista torparna på Fräkenbotten. Dessförinnan hade de varit torpare på Hästhagen. Även det låg under Ågesta men existerar ej längre. Vid sidan av jordbruket bedrev de även ett tvätteri som stödnäring i den närbelägna Fräkenviken som är en vik av Orlången. Tvätten hämtades och lämnades hos kunder i Stockholm. Gården födde utöver torparparet en dräng, en häst och två kor. Edla Andersson fortsatte som torpare på Fräkenbotten tills hon var 90 år gammal. Därefter flyttade hon till Hanestorp som rustats upp för hennes skull. Där bodde hon till 1945, då hon avled vid 97 års ålder.  

På 1930-talet revs den ursprungliga torpstugan och Lennart Hellstedt, dåvarande ägaren på Ågesta gård, lät uppföra en ny byggnad som överensstämde med en av arbetarstugorna, de så kallade Barackerna, som står i rad längs Vidjavägen söder om Ågesta gård. Sydost om stugan kvarstår en liten lada som troligen är från sekelskiftet 1800. Nuvarande ägaren, Stockholms stad, hyr ut Fräkenbotten till Kärrtorps scoutförening. I stugan finns ett kök, ett litet rum med sex sängar med madrasser och ett sovloft med 16 madrasser. I ladan finns bord och stolar, bänkar och en eldstad där man kan grilla.

Noter

Källor
Huddinge hembygdsförening: Fräkenbotten, Ågesta.

Stockholms scoutdistrikt: Fräkenbotten – Ågesta.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Huddinge kommun
Trångsund (kommundel)
Meall Beag

Meall Beag är en obebodd ö i Eddrachillis Bay i Highland, Skottland. Ön är belägen 8 km från Scourie.

Referenser

Externa länkar 

Öar i Skottland
Highland
Lolan Vasström

Lolan (Carola) Vasström, född 14 september 1888 i Norrköping, död 13 juni 1964 i Hangö, var en finländsk skådespelare. 

Vasström bedrev scen- och sångstudier bland annat i Stockholm, Tyskland och Italien samt flyttade till Finland 1913, då hon gifte sig med konstnären Eric Vasström. Hon gästspelade 1935–1936 på Åbo svenska teater och var under många år solist vid stadsorkesterkonserter i Helsingfors och Åbo. Hon gav egna recitationsaftnar från 1918 och upprätthöll en talstudio från 1930. Hon var energiskt verksam inom många olika teater- och konstnärssammanslutningar; därtill var hon engagerad i lottaverksamheten bland annat som ordförande i Södra Nylands Lotta Svärd-distrikt 1921–1927. Hon var vidare en av de drivande krafterna när det gällde att iståndsätta Albert Edelfelts ateljé vid Haiko gård.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Personer inom finländskt föreningsliv
Födda 1888
Avlidna 1964
Kvinnor
Skådespelare från Norrköping
Eilean a' Bhreitheimh

Eilean a' Bhreitheimh är en obebodd ö i Highland, Skottland. Ön är belägen 3 km från Upper Badcall.

Referenser 

Öar i Skottland
Highland
1 Lyncis

1 Lyncis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna i den norra delen av stjärnbilden Lodjuret, som också har variabelbeteckningen UW Lyncis. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på ca 4,95 och är svagt synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 5,1 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 640 ljusår (ca 200 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca 12 km/s.

Egenskaper
1 Lyncis är en röd jättestjärna av spektralklass M3 IIIab, som befinner sig på den asymptotiska jättegrenen och som har förbrukat förrådet av väte i dess kärna och expanderat bort från huvudserien. Den har en radie som är ca 156 solradier och utsänder ca 2 848 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 3 500 K.

1 Lyncis har klassificerats som en långsam irreguljär variabel, efter att ha visats vara något variabel av Olin J. Eggen (1969). Dess förändringar i luminositet är komplexa, med två kortare omväxlande perioder på 35–40 och 47–50 dygn på grund av stjärnans pulseringar, och en längre period på 1 500 dygn, eventuellt till följd av stjärnans rotation eller konvektivt inducerat, oscillerande termiskt (COT) läge.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/1lyncis

Stjärnbilden Lodjuret
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Röda jättar
Långsamma irreguljära variabler
Pia Runnakko

Pia-Carina Runnakko, född 18 juni 1962 i Jakobstad, är en finländsk skådespelare. 

Runnakko studerade 1981–1985 vid Teaterhögskolan och var 1985–1991 engagerad vid Åbo svenska teater samt 1991–1996 vid Teater Viirus; vid Lilla Teatern sedan 1996. Hon har under sin tid på Teater Viirus och Lilla Teatern lyckats bäst i absurda och burleska komediennroller, som den groteska mor Ubu på Teater Viirus och som ett av de uppnosigt frispråkiga barnen i Joakim Pirinens Kvarteret Kniven. En tid var hon tillsammans med Marika Parkkomäki de enda kvinnliga skådespelarna på Teater Viirus.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Födda 1962
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Jakobstad
Finländska skådespelare under 2000-talet
Scourie

Scourie är en by i Highland i Skottland. Byn är belägen 8 km 
från Laxford Bridge. Orten har  invånare (2011).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Highland
HC Zalău

Handbal Club Zalău (HC Zalău) är en damhandbollsklubb från Zalău i Rumänien, bildad 1978.

Meriter 
 Rumänska mästare: 2001, 2004, 2005
 EHF-cupfinalist: 2012

Spelare i urval 
  Maria Claudia Constantinescu (2013–)
  Ramona Farcău (1998–2004)
  Talida Tolnai (1995–2007)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Handbollsklubbar i Rumänien
Sportklubbar bildade 1978
Marika Parkkomäki

Marika Nina Susanna Parkkomäki, född 1 november 1969 i Karlskoga, är en finländsk skådespelare. 

Parkkomäki studerade vid Teaterhögskolan 1987–1991 och började därefter vid nygrundade Teater Viirus, där hon gjorde en stor mängd centrala roller, i bland annat Marat, Kung Ubu, Fjodor Dostojevskijs Bröderna Karamasov och Shakespeareuppsättningarna Som ni vill ha det och En midsommarnattsdröm på Kalvholmen. Inlindad i lakrits i Jouko Turkkas provocerande pjäs Att hyra en kändis kunde hon konstatera att skådespeleriet kanske inte alla gånger enbart är en dans på rosor. 

Efter Viirus-perioden har Parkkomäki arbetat som frilans på både svensk- och finskspråkiga teatrar. Hon har haft flera stora roller, inte minst som Rita Viktorin i Svenska Teaterns storsuccé Härlig är jorden, skriven och regisserad av Joakim Groth 1995–1996, och därefter på samma teater som Hagar i Zacharias Topelius Stjärnornas kungabarn, också den regisserad av Groth. Hon har gästat Helsingfors stadsteater i bland annat Puntila och hans dräng Matti, som Puntilas dotter Eva. År 2004 återvände hon till Viirus i Familjen Bladhs barn, dramatiserad efter Christer Kihlmans romaner och fortsatte där i den svarta komedin Barnet med badvattnet 2005.

Källor

Finländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1969
Kvinnor
Levande personer
Personer från Karlskoga
Jota Carinae

Aspidiske eller Jota Carinae (ι Carinae, förkortat Jota Car, ι Car) är en ensam stjärna belägen i den norra delen av stjärnbilden Kölen. Den har en skenbar magnitud på 2,21, är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 4,7 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 460 ljusår (ca 140 parsek) från solen. På grund av precession av jordens rotationsaxel, kommer den södra himmelspolen under de närmaste 7 500 åren att passera nära stjärnan och Upsilon Carinae och Jota Carinae blir sydpolstjärnorna runt år 8100.

Falska korset är en asterism som bildas av Jota Carinae, Delta Velorum, Kappa Velorum och Epsilon Carinae. Det kalla så eftersom det ibland förväxlas med södra korset, vilket orsakar fel i astronavigation.

Nomenklatur
Jota Carinae har de traditionella namnen Aspidiske (inte att förväxla med Asmidiske, namnet på Xi Puppis), Scutulum och Turais (eller Tureis, ett namn som delas med Rho Puppis). Turais kommer från det arabiska turais, "sköld" (diminutiv), medan Aspidiske och Scutulum är de grekiska och latinska översättningarna, diminutiven av ασπίδα och scūtum, "sköld".

År 2016 anordnade International Astronomical Union en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för enskilda stjärnor. WGSN fastställde namnet Aspidiske för Jota Carinae i juli 2016 och det ingår nu i IAU:s Catalog of Star Names.

Egenskaper
Jota Carinae är en blå till vit superjättestjärna av spektralklass A9 Ib . Den har en beräknad massa som är ca 7 gånger större än solens massa, en radie som är ca 43 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 4 900 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 7 500 K. Stjärnans luminositet verkar variera, vilket medför att dess skenbara magnitud ligger mellan 2,23 och 2,28.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/aspidiske
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/aspidiske.html

		
Stjärnbilden Kölen
Bayerobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
Vita superjättar
Misstänkta variabler
HD-objekt
HR-objekt
Tiina Rinne

Tiina Maarita Rinne-Reitala, född 24 maj 1929 i Åbo, död 27 januari 2021 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare.

Rinne studerade 1947–1950 vid Suomen teatterikoulu och var anställd vid Åbo stadsteater 1955–1961, vid Helsingfors stadsteater 1965–1977 och vid Finlands nationalteater 1977–1994. Hon är en mångsidig skådespelare som har fått göra många av teaterdramatikens mest eftertraktade roller, till exempel William Shakespeares Viola, Hella Wuolijokis Juurakon Hulda och Maria Jotunis Hilda. Dessutom har hon spelat bland annat Margret i Katt på hett plåttak, Martha i Vem är rädd för Virginia Woolf? och fru de Montreuil i Markisinnan de Sade. Hon har medverkat i filmer och tv- serier (bland annat Kotikatu), redigerat sin fars, Jalmari Rinnes, memoarer och skrivit egna memoarer med namnet Tanssivan tähden alla (2003). Hon har varit aktiv i bland annat Finlands skådespelarförbunds styrelse 1983–1992, i Teatermuseets styrelse 1986–1995 och i styrelsen för skådespelarnas pensionärshemsstiftelse sedan 2000.

Referenser

Noter 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Födda 1929
Kvinnor
Avlidna 2021
Skådespelare från Åbo
Seela Sella

Seela Maini Marjatta Sella, född 30 december 1936 i Tammerfors, är en finländsk skådespelare. 

Sella studerade 1957–1959 vid Suomen teatterikoulu och har arbetat på Tavastehus stadsteater 1959–1961, Åbo stadsteater 1961–1965, Intimiteatteri 1965–1971, Radioteatern 1971–1975, frilansat 1975–1990 och varit på Finlands nationalteater sedan 1990. Hon hör till den finskspråkiga teatervärldens bäst kända kvinnliga förmågor. På grund av sin medverkan i populära filmer och tv-serier hör hon också till den breda allmänhetens favoriter. Hennes uttryckskonst och förmåga att byta skinn och förvandlas i takt med de mest olika roller är imponerande, hon överskrider i sina roller galant både ålders-, köns- och klassgränser. 

Sella var i trettio år gift med skådespelaren Elis Sella (död 1992). I samband med giftermålet övergick hon till judendomen och fick ett nytt förnamn, Seela. Efter inemot ett halvsekel i teaterbranschen har hon ännu som pensionär haft stora roller på Finlands nationalteater, där hon från 2005 spelade mot en annan energisk pensionär, Kyllikki Forssell i Pirkko Saisios pjäs Virhe. På Finlands nationalteater har hon haft sina största teaterframgångar i bland annat En anständig tragedi (Säädyllinen murhenäytelmä) och Den förlorade trädgården (Kadotettu puutarha), efter Helvi Hämäläinens text, i John Steinbecks Vredens druvor (som modern) och i Arthur Millers Eldprovet (som Elisabeth Proctor). I en Rasande rosorna-produktion gjorde hon Henrik IV som gammal och i tv Sylvi Kekkonen i serien Sylvis kammare. År 2004 gästade Sella Esbo teater som Ranevskaja i Körsbärsträdgården, hennes första Tjechovroll. Hon har medverkat i många filmer, bland annat som Kristiina i Gabriel, kom tillbaka (Gabriel tule takaisin, 1951) och som Aino Sibelius på gamla dagar i filmen Sibelius (2003). Hon tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1993 och var konstnärsprofessor 1998–2001.

Källor

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska konstnärliga professorer
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1936
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Tammerfors
Finngården, Skansen

Finngården, Skansen är delar av tidigare finngårdar från Värmland, som flyttats och återuppförts på Skansen i Stockholm.

Finngården år en gårdsanläggning som består av hus från de tre byarna Örtjärnshöjden och Vittjärn i Lekvattnets socken samt Långnäs by i Gräsmarks socken i Värmland. Gården består av rökstuga, ria, kokhus, stolpbod och loge. Boningshuset är en knuttimrad rökstuga utan skorsten med en murad eldstad där rökgången mynnar inne i huset.

Källor
Om Finngården på Skansens webbplats
Finngården, Skansen (Museal byggnadsmiljö) på www.kulturnav.org

Externa länkar 

Finngårdar
Skansen
Top-Toy

Top-Toy var ett danskt företag som sålde leksaker i Norden. Top-Toy var moderföretag för BR-Leksaker, Toys "R" Us (Skandinavien) och Top-Toy Ltd (Hongkong). De hade omkring 300 BR-Leksaker och Toys "R" Us-butiker, de flesta i Norden, men även 20 butiker i Tyskland

Top-Toy sålde leksaker till barn i åldersgruppen 0-12 år. Huvudkontoret låg i Vallensbæk med centralt distributionscenter i Greve. Avdelningen i Hongkong ansvarade för inköp, design, orderbeställning, kvalitetskontroll, leverans etc av de varor som tillverkades i Asien. Top-Toy stod för hälften av den danska leksaksmarknaden 2010.

Top-Toy sattes i konkurs 28 december 2018.

Källor

Externa länkar
 

Danska företag
Företag bildade 1963
Ingegerd Åkerlund

Ingegerd Åkerlund, född 1 februari 1946 i Esbo, är en finländsk skådespelare.

Biografi
Åkerlund är tillsammans med maken Jarl Åkerlund (född 15 april 1941 i Esbo, död 31 mars 2022) verksam som skådespelare på Fallåker teater i Esbo. Paret är två av Finlands största entusiaster på amatörteaterfronten och har spelat teater i nära ett halvsekel. Deras teater i Fallåker föreningshus i Bemböle har skapat sig en unik position i Svenskfinland, med publiksiffror som kan jämföras med dem de största sommarteatrarna i Finland, Närpes, Raseborg och Lurens, kommer upp till. 

Teatern har satsat på musikteater, komedier och farser. Ingegerd Åkerlund har haft huvudroller som Eliza i My Fair Lady (gick 80 gånger, 15 000 personer) och Sylva i Czardasfurstinnan (85 gånger). Rekordet slog med farsen Spanska flugan (uppförd 90 gånger, 18 000 åskådare). Rosvo Roope uruppfördes på svenska efter att  gruppen själv översatt både texter och sånger.

Källor

 Fallåker Teaters grundare Jarl ”Jalle” Åkerlund har avlidit. Hufvudstadsbladet 1.4.2022.

Referenser 

Finlandssvenska skådespelare
Födda 1946
Kvinnor
Levande personer
Personer från Esbo
2 Lyncis

2 Lyncis, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en dubbelstjärna i den norra delen av stjärnbilden Lodjuret, som också har variabelbeteckningen UZ Lyncis. Den har en högsta skenbar magnitud på ca 4,44 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 20,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 157 ljusår (ca 48 parsek) från solen. Den rör sig närmare solen med en heliocentrisk radialhastighet av ca -2 km/s.

Egenskaper
Primärstjärnan 2 Lyncis A är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A2 Vs, där suffixnoten anger skarpa absorptionslinjer i spektret. Den har en massa som är ca 2,3 solmassor, en radie som är ca 2,2 solradier och utsänder ca 40 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 9 300 K.

2 Lyncis, eller UZ Lyncis, är en spektroskopisk dubbelstjärna med en omloppsperiod på ca 3,6 år och en excentricitet på 0,5. Den klassificeras med 91 procent sannolikhet som en pulserande variabel av Delta Scuti-typ (DSCTC:) och är även en misstänkt förmörkelsevariabel (E:), som varierar mellan visuell magnitud +4,43 och 4,73 under en ockultation. Den omkretsande följeslagaren, 2 Lyncis B, kan vara källan till den röntgenstrålning som observerats från konstellationen, eftersom stjärnor som liknar primärstjärnan generellt inte ger mätbara nivåer av röntgenstrålning.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/2lyncis

Stjärnbilden Lodjuret
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass A
Dubbelstjärnor
Delta Scuti-variabler
Marjatta Leppänen

Varpu Marjatta Leppänen, född 24 augusti 1937 i Helsingfors, är en finländsk schlager- och showartist samt programledare. 

Leppänen inledde sin bana som schlagersångerska redan mot slutet av 1950-talet. Som skivartist blev hon senare känd med bland annat Lasse Mårtensons komposition Iltaisin, som skulle ha representerat Finland i Eurovision Song Contest 1965, om en av Viktor Klimenko framförd låt inte skulle ha dragit det längre strået i en slutlig omröstning. Efter detta lade hon skivkarriären på hyllan och en lång framgångsrik period vid rundradion inleddes. Vid sidan av medverkan i kortvarigare radio- och tv-program blev hon folkkär som programledare för den populära önskekonserten i finsk radio, Puhelinlangat laulaa. 

Sin kanske största insats har Leppänen dock gjort som showartist. Hon inledde med restaurangshower på bland annat Adlon och Fiskartorpet i Helsingfors, både som soloartist och tillsammans med ett team. År 1979 hörde hon till kretsen som grundade Uusi iloinen teatteri, som spelar på Borgbackens Peacockscen, en scen som har blivit ett begrepp inom den finska revytraditionen. Hon har genom åren också varit en av teaterns synligaste skådespelare. Hon utgav 2004 memoarer under titeln Hei, Marjatta Leppänen tässä! (redaktör Tuula Saarikoski).

Källor

Finländska sångare under 1900-talet
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska radioprogramledare
Födda 1937
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Sångare från Helsingfors
Goldbergvariationerna

Goldbergvariationerna, BWV 988, är en komposition för cembalo skriven av Johann Sebastian Bach. Bach gav verket titeln Aria mit verschiedenen Veraenderungen vors Clavicimbal mit 2 Manualen. Verket består av 30 variationer utöver den aria som inleder och avslutar det.
Goldbergvariationerna är också senare omarrangerat för andra instrument, bl.a. för stråkkvartett.

Goldbergvariationerna utgavs första gången 1741 som Clavierübung IV och har fått sitt namn efter Johann Gottlieb Goldberg som kan ha varit den förste att framföra det.

Källor 

Verk av Johann Sebastian Bach