kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John Szarkowski

Thaddeus John Szarkowski, född 18 december 1925 i Ashland, Wisconsin död 7 juli 2007 i Pittsfield, Massachusetts, var en amerikansk fotograf, kurator, historiker och kritiker. Från 1962 till 1991 var Szarkowski "director of photography" på Museum of Modern Art (MoMA) i New York. I denna roll visade han att fotografi är en konstform snarare än enbart ett verktyg för att dokumentera händelser.

Szarkowski tog 1948 en examen i konsthistoria från University of Wisconsin-Madison och hans första anställning var som museifotograf vid Walker Art Center i Minneapolis. 1951 började han undervisa i fotografi vid Albright Art School i Buffalo, New York och undervisade senare i Chicago innan han började vid MoMA 1962.

Referenser 

Män
Födda 1925
Avlidna 2007
Amerikanska fotografer under 1900-talet
Amerikanska kuratorer
Amerikanska historiker under 1900-talet
Amerikanska kritiker
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Forskare från Wisconsin
Personer från Ashland, Wisconsin
En del av mitt hjärta (film)

En del av mitt hjärta är en svensk musikalfilm från 2019. Filmen är regisserad av Edward af Sillén, manuset skrivet av Lars "Vasa" Johansson och med musik från Tomas Ledin.

Filmen hade premiär i Sverige den 25 december 2019, utgiven av Nordisk Film.

Handling 
I filmen får man följa Isabella, en driven affärskvinna som bor i Stockholm, när hon ska åka till sin barndoms småstad för att fira sin pappas sextioårsdag. När hon kommer dit känns det som att hon är den enda personen av sina gamla skolkamrater som det har gått riktigt bra för. Den lyckan försvinner dock snabbt då Isabella får reda på att hennes tonårsförälskelse Simon ska gifta sig med sin gamla barndomskompis Molly och att hon inte ens är bjuden på bröllopet. Isabella börjar störa sig på att Simon är tillsammans med någon annan, då hon fortfarande har lite känslor kvar för honom. En del av Isabellas hjärta kommer alltid att slå för Simon.

Inspelningsplats 
Filmen spelades delvis in i Västra Götaland, bland annat i och vid Thorskogs slott i Västerlanda, ungefär 4 mil utanför Göteborg, Kvarnbyn i Mölndal och i Lekhuset vid Nääs slott.

Rollista (i urval) 

Malin Åkerman – Isabella
Christian Hillborg – Simon
Jonas Karlsson – Edvin
Marie Richardson – Greta
Johan Rheborg – Chefen
Eric Ericson – Doktor
Johan Ulveson – Rune
Antonio Tengroth – Sig själv
Ola Normelli – Finanskille
Mirja Turestedt – Agnes
Björn Gustafson — Grannen

Shima Niavarani – Molly
Per Andersson – Kristoffer
Katerina Pavlou – Bargäst
Náthalie Andersson – Unga Molly
Egon Ebbersten – Unga Simon
Lovisa Bengtsson – Unga Isabella
Olof Åhman – Unga Edvin
Frank Sehlstedt – Dansare
Phillip Jörneman – Paintballspelare
Marcus Brederfält – Zumbainstruktör
Tomas Ledin - Vaktmästare

Referenser

Externa länkar 

Svenska filmer 2019
Svenska musikalfilmer
Filmer från Svensk Filmindustri
Regidebutfilmer
Svenskspråkiga filmer
Sverige på film
Järnväg på film
Vladimir Denisov

Vladimir Denisov () eller Uladzimir Dzjanisaŭ (), kan syfta på:

 Vladimir Denisov (född 1947), sovjetisk fäktare
 Uladzimir Dzjanisaŭ (född 1984), vitrysk ishockeyspelare
Suröl

Suröl är öl som har en syrlig eller sur smak. De vanligaste surölssorterna är belgiska lambic, gueuze och flamländsk red ale. 

De vanligaste medlen som används för att avsiktligt försura öl är Lactobacillus, Brettanomyces och Pediococcus. En annan metod för att uppnå en syrlig smak är att tillsätta frukt under åldringsprocessen för att stimulera en sekundär jäsning.

Referenser 

Öl
Julia Heveus

Julia Sofia Heveus, född 28 maj 1996 i Matteus församling i Stockholm, är en svensk skådespelare. Hon är känd för huvudrollen Christina Rehnskiöld i säsong 3 av Vår tid är nu.

Bakgrund  
Julia Heveus är uppvuxen i Vasastan och gick på Matteusskolan i Stockholm. Hon utbildade sig till skådespelerska på Calle Flygare Teaterskola. Hon skulle börja sitt andra år på skolan när hon blev erbjuden att spela den nya huvudrollen Christina Rehnskiöld i säsong 3 av Vår tid är nu. Efter inspelningen flyttade hon till London. Hon började studera vid Teaterhögskolan i Göteborg 2020. Heveus har åkt konståkning i många år och även dansat balett.

Filmografi 

 2019 – Tystnad, tagning, kamera - Vår tid är nu
 2019  – The Night Is Young (kortfilm)
 2020 – Weekend (kortfilm)

 2022 – Tills livet skiljer oss åt (kortfilm)

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1996
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Stockholm
Oskar Laring

Oskar Johan Viktor Laring, född 28 april 1990 i Torpa församling i Hallands län, är en svensk skådespelare. Han är känd för rollen som Uno Nilsson i säsong 3 av Vår tid är nu.

Bakgrund 
Laring utbildade sig till skådespelare på Calle Flygare Teaterskola i Stockholm. Han var med och sökte till Idol 2015, han fick tre chanser av juryn men gick inte vidare.

Filmografi 
 2018 – Say Something (Kortfilm)

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1990
Levande personer
Svenska skådespelare under 2000-talet
Personer från Varbergs kommun
Barbarano Mossano

är en kommun i provinsen Vicenza i regionen Veneto i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Kommunen bildades den 17 februari 2018 genom en sammanslagning av de tidigare kommunerna Barbarano Vicentino och Mossano.

Referenser 

   

Kommuner i provinsen Vicenza
Hannes Uksila

Johan Abram Enok "Hannes" Uksila, född 17 juli 1888 i Uleåborg, död 3 maj 1936 i Helsingfors, var en finsk journalist, aktiv inom arbetarrörelsen och medlem i Socialdemokraterna (SDP). Han var också aktiv inom jägarrörelsen.

Biografi 
Uksila föddes i en snickarfamilj i Uleåborg. Han arbetade som typograf och redaktör på den lokala arbetartidningen Kansan Tahto före inbördeskriget. Uksila var också aktiv inom jägarrörelsen, liksom Yrjö Mäkelin, en annan journalist på samma tidning. Vid SDP:s partikongress 1916 uppmanade Uksila partiet att hålla tät kontakt med jägarrörelsen så att den inte skulle bli en väpnad motståndare till arbetarrörelsen. Uksila var medlem av Uleåborgs arbetarråd som inrättades våren 1917. 

Under inbördeskriget 1918 var Uksila rödgardist. Han var den sista befälhavaren för Satakundafronten som ersättare för Kustaa Salminen när denne isolerades i Tammerfors. I ett brev som skickades till Kullervo Manner och Eero Haapalainen begärde Uksila en förklaring till massmordet i Koliahti samt krävde att förövarna arresterades och bestraffades. Han uttryckte också sin oro över rödgardisternas ökande terror och plundring. Vid krigsslutet befallde Uksila att dra tillbaka de röda gardesstyrkorna i Lahtis och blev där fångad av de vita. Uksila dömdes till döden, men straffet omvandlades till livstids fängelse. 

Efter frigivningen arbetade Uksila länge i redaktionen för konsumenttidningen Vi och under de senare åren även som redigerare för densamma.

Källor 

 Kustaa Hautala: Oulun kaupungin historia IV  1856-1918. Oulu: Oulun kaupunki, 1976.

Noter 

Män
Avlidna 1936
Födda 1888
Finländska socialister
Finländska chefredaktörer
Finländska journalister
Personer i finska inbördeskriget
Personer från Uleåborg
China Resources

China Resources (Kinesiska: 华润) är ett förvaltningsbolag ägt av den kinesiska staten. Bolaget äger ett flertal andra bolag i bland annat Hongkong och Fastlandskina.

Historik 
China Resources grundades som "Liow & Co." i Hongkong 1938. Företaget omstrukturerades 1948 och bytte i samband med detta namn till China Resources Company. År 1983 omstrukturerades företaget igen och fick då namnet China Resources (Holdings) Co., Ltd.

China Resources i Sverige 
År 2016 köpte China Resources och belgiska Verlinvest in sig i det svenska livsmedelsföretaget Oatly, genom att köpa två tredjedelar av storägaren Industrifondens aktier.

Se även
Kinesiska bolagsförvärv i Sverige

Referenser 

Kinesiska företag med statligt ägande
Gracia Mendes Nasi

Gracia Mendes Nasi, även känd som Beatrice de Luna, född 1510, död 1569, var en osmansk affärskvinna.  Hon var en av de rikaste judinnorna under renässansen. Hon var gift med Francisco Mendes Benveniste och faster/moster samt affärspartner till Joao Micas Josef Nasi. Hon var en framträdande affärsidkare i det Osmanska riket.  Hon bildade ett nätverk som ska ha räddat hundratals judiska flyktingar undan inkvisitionen.

Källor 

Födda 1510
Avlidna 1569
Kvinnor
Personer i Osmanska riket under 1500-talet
Personer inom näringslivet under 1500-talet
Personer från Lissabon
Rachel Aberlin

Rachel Aberlin, död efter 1609, var en judisk mystiker.  Hon spelade en viktig roll inom den judiska Sabbatianismen. Efter sin makes död år 1582 agerade hon som beskyddare för mystiker, och blev själv berömd för sina visioner och profetior.

Källor 

Personer i Osmanska riket under 1500-talet
Personer i Osmanska riket under 1600-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1600-talet
Kvinnor
Fitnat Hanım

Fitnat Hanim, född efter år 1723, död 1780, var en osmansk poet. 

Hon var dotter till en känd lärd akademiker och gift med en domare. Hon gjorde sig berömd och respekterad under sin samtid för sin poesi. En del av hennes dikter publicerades under 1800-talet även i västvärlden. Poeten Muallim Naci kallades henne poeternas drottning.

Källor

Fotnoter

Födda 1700-talet
Avlidna 1780
Kvinnor
Personer i Osmanska riket under 1700-talet
Poeter under 1700-talet
Victor Edström

Victor Edström, född 17 mars 2000 i Luleå, är en svensk professionell ishockeyspelare. Hans moderklubb är Rutviks SK.

Victor är son till den före detta professionella ishockeyspelaren Lars Edström.

Externa länkar 

Män
Födda 2000
Levande personer
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Luleå HF
Ishockeyspelare i Piteå HC
Idrottare från Luleå
Collatino

Collatino är Roms tjugoandra quartiere och har beteckningen Q. XXII. Namnet Collatino kommer av Via Collatina. Quartiere Collatino bildades år 1961.

Kyrkobyggnader
 Santa Maria del Soccorso
 Santa Maria Addolorata
 San Giuseppe Artigiano
 Santa Maria della Visitazione
 Sant'Agapito
 San Giovanni Battista in Collatino
 Sant'Igino Papa
 Gesù di Nazareth

Bilder

Källor

Noter

Externa länkar

 
Bildanden 1961
Craft

Craft är ett svenskt black metal-band, bildat år 1994. Från början kallade de sig Nocta, men bytte 1998 namn till Craft. Bandets texter behandlar bland annat förstörelse, död, ondska, misantropi, kaos, nihilism och hat.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Joakim Karlsson – basgitarr (1998–2008), kompgitarr (1998– )
 Nox (Mikael Pettersson) – sång (2000– )
 Phil A. Cirone (Alex Purkis) – basgitarr (2010– )

Tidigare medlemmar
Daniel Halén – trummor, percussion (1998–2005)
John Doe (John Sjölin) – sologitarr (1998–2018)

Turnerande medlemmar
Uruz (Jarle Byberg) – trummor (2014–2016)
Trish (aka Trish Kolsvart) – trummor (2016– )
Pär Johansson – trummor (2016– )
H. (Henrik Huldtgren) – rytmgitarr (2016– )
Tobias Jansson – sologitarr (2019– )

Diskografi
Demor
 1997 – Demo (outgiven)
 1999 – Total Eclipse

Studioalbum
 2000 – Total Soul Rape
 2002 – Terror Propaganda: Second Black Metal Attack
 2005 – Fuck the Universe
 2011 – Void
 2018 – White Noise and Black Metal

Singlar
 2018 – "Darkness Falls"

Källor
Craft på Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives

Svenska black metal-grupper
Musikgrupper bildade 1994
5822 Masakichi

5822 Masakichi eller 1989 WL är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 21 november 1989 av de båda japanska astronomerna Tsutomu Hioki och Shuji Hayakawa i Okutama. Den är uppkallad efter Masakichi Hioki, far till en av upptäckarna.

Referenser 
 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Tsutomu Hioki
Astronomiska upptäckter av Shuji Hayakawa
Astronomiska upptäckter 1989
Grossfürsten-Marsch

Großfürsten-Marsch, op. 107, är en marsch av Johann Strauss den yngre. Den spelades första gången den 21 mars 1852 i fursten Paul Anton Esterhazys wienerpalats i Wien.

Historia
Titelsidan till den första pianoutgåvan av Großfürsten-Marsch - publicerad 26 maj 1852 av förläggaren Carl Haslinger - bär inskriptionen: "Komponerad av Johann Strauss, kapellmästare, för att fira närvaron av Deras kungliga högheter, Storfurstarna Nikolaj och Mikael av Ryssland, i Wien. "

De två stormännen, söner till den härskande tsaren Nikolaj I, åtföljde sin far i mars 1852 och var personliga gäster hos den unga, österrikiske kejsaren Frans Josef I, där de skulle stanna till mitten av maj. Den 21 mars var Nikolaj och Mikael hedersgäster på en soirée organiserad av furste Paul Anton Esterhazy i dennes palats (idag: Wallnerstraße 4). För musiken anlitades den 27 år gamle Johann Strauss den yngre med sin orkester. Vid detta tillfälle uppfördes Großfürsten-Marsch för första gången. Det var Strauss första tillfälle att möta de ryska storfurstarna. (Den musikintresserade Mikael skulle senare då och då medverka vid Strauss konserter i Pavlovsk sommaren 1856 såsom cellist i orkestern. Märkligt nog framfördes marschen endast en gång (den 12 juni) under den fem månader långa sommarturnén.)

Det första offentliga framförandet av marschen ägde rum först söndagen den 2 maj 1852 på Ungers Casino i Hernals, där publiken krävde att den spelades sex gånger. En journalist från Neue Wiener Musikzeitung skrev i tidningen den 6 maj: "Vi måste erkänna att detta musikstycke tillhör den första i sin genre, melodin är charmig, instrumenteringen är effektiv och kraftfull. Vi är övertygade om att den här marschen snart kommer att bli favoritstycket för alla orkestrar." Musikforskaren Erich Schenk skrev 1940 i sin bok "Unsterbliche Tonkunst: Johann Strauss" att "man söker förgäves efter heroiska krigsinslag i Strauss marscher... Dessa 'stilistiska' marscher, ibland i 6/8-takt såsom op. 93 (Kaiser-Jäger-Marsch) och op. 107 (Grossfürsten-Marsch) är mer uttryck för optimistisk glädje än hjältemod".

Om marschen
Speltiden är ca 2 minuter och 50 sekunder plus minus några sekunder beroende på dirigentens musikaliska tolkning.

Weblänkar 
 Dynastin Strauss 1852 med kommentarer om Großfürsten-Marsch.
 Großfürsten-Marsch i Naxos-utgåvan.

Referenser

Marscher av Johann Strauss den yngre
Lytterprisen

Lytterprisen är ett norskt radiopratarpris. Det delas ut av Riksmålforbundet till personligheter i radio som använder språket på ett enastående vis. Huvudtanken är att belöna och uppmärksamma mediepersonligheter som använder norskans riksmål på ett levande och nyanserat sätt i sin verksamhet. Det började delas ut 1960 och fram till 2002 delades det ut till både radio- och TV-personligheter. Från och med 2003 instiftades TV-prisen och Lytterprisen delas endast ut till radiopersonligheter. Det delas ut i ett gemensamt evenemang med organisationens andra mediepriser TV-prisen och Gullpennen.

Vinnare 1960–2002 (radio och television) 
 1960 – Sigurd Smebye.
 1961 – Berit Brænne.
 1962 – Anne Cath.
 1963 – Francis Bull.
 1964 – Erik Bye.
 1965 – Arnulf Øverland.
 1966 – Kjell Arnljot Wig.
 1967 – André Bjerke.
 1968 – Lille Graah.
 1969 – Erik Tandberg.
 1970 – Jahn Otto Johansen.
 1971 – Arne Altern.
 1972 – Mentz Schulerud.
 1973 – Jacob Skarstein.
 1974 – Richard Herrman.
 1975 – Wenche Margrethe Myhre.
 1976 – Einar Johannessen.
 1977 – Lars Roar Langslet.
 1978 – Gidske Anderson.
 1979 – Eilif Straume.
 1980 – Lars Jacob Krogh.
 1981 – Kjell Thue.
 1982 – Knut Bjørnsen.
 1983 – Rolf Kirkvaag.
 1984 – Guro Rustad.
 1985 – Ella Arntsen.
 1986 – Nils Heyerdahl.
 1987 – Dankert Freilem.
 1988 – Christian Borch.
 1989 – Ingrid Sahlin-Sveberg.
 1990 – Geir Helljesen.
 1991 – Björn-Thore André.
 1992 – Leif Dubard.
 1993 – Olav Njaastad.
 1995 – Rolv Wesenlund.
 1996 – Knut Borge.
 1997 – Fredrik Skavlan.
 1998 – Eva Bratholm.
 1999 – Ole Paus.
 2000 – Torkjell Berulfsen.
 2001 – Pål T. Jørgensen.
 2002 – Jon Almaas.

Vinnare 2003– (radio) 

 2003 – Nils Nordberg, NRK, radioteatern.
 2004 – Kai Sibbern, NRK, Värdebörsen, P2.
 2005 – Agnes Moxnes NRK P2.
 2006 – Kari Slaatsvee, NRK P1.
 2007 – Finn Balk NRK.
 2008 – Sverre Tom Radøy, NRK.
 2009 – Ugo Fermariello, NRK.
 2010 – Cille Biermann, NRK.
 2011 – Terje Nordby, NRK.
 2012 – Ingrid Bjørnov, NRK.
 2013 – Ida Creed, NRK.
 2014 – Øyvind Arntsen NRK.
 2015 – Marte Spurkland VG (podcast).
 2016 – Lisbeth David-Andersen, NRK.
 2017 – Fredrik Solvang.
 2018 – Björn Faarlund, P4.
 2019 – Anders Borgen Werring.

Källor 

Priser och utmärkelser instiftade 1960

Externa länkar
 Riksmålsforbundets webbplats om priserna

Priser i Norge
5823 Oryo

5823 Oryo eller 1989 YH är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 20 december 1989 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter japanskan Oryo Narasaki.

Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Gefion.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Gefion-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1989
5824 Inagaki

5824 Inagaki eller 1989 YM är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 december 1989 av den japanska astronomen Tsutomu Seki vid Geisei-observatoriet. Den är uppkallad efter Minoru Inagaki.

Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Eunomia.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Eunomia-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av T Seki
Astronomiska upptäckter 1989
Ara (dryck)

Ara, eller arag, (tibetanska och dzongkha ཨ་རག་; wylie a-rag; med betydelser "alkohol, sprit"), är en traditionell alkoholdryck som dricks i Bhutan. Ara tillverkas av inhemska sädesslag, som tål den höga höjden - korn, ris, majs, hirs och vete. Det kan vara antingen jäst eller destillerat. Drycken blir antingen klar, gräddgul eller vit till färgen.

I templen offras en hel del alkohol, och det är då ofta frågan om ara, eller bhutanesisk whisky.

Ara dricks vanligtvis varm eller riktigt het. I östra Bhutan kan du bli serverad ara redan till frukost, tillsammans med ägg, ris och smör. Även senare under dagen kan den serveras tillsammans med smör och äggröra och ris eller med förlorade ägg.

Ara kan också serveras som en anrättning med smör och ägg, som hettats upp, toppats med ara och flamerats.

Produktionen 
Ara tillverkas vanligtvis av ris eller majs som producerats i det lokala jordbruket. Ara produceras både som jäst dryck och som destillerad, vilket förklarar att drycken kan ha så pass olika färg som klar, vit, men också gräddgul. Ara är tillåten enbart att producera i mindre skala, vilket gör att förutom färgen även kvaliteten varierar påtagligt. Försäljningen av ara i affärer är förbjuden och de som ändå försöker sälja via affärer trots förbudet får hårda straff. Bhutanesiska bönder försöker skapa opinion för att förbudet ska hävas, eftersom aratillverkningen är den mest lönsamma användningen av den majs som de producerar. Den bhutanesiska regering vill tvärtom verka för ett fortsatt förbud och en höjd beskattning av inkomster från sprittillverkningen.

Ara tillverkas också för religiösa ändamål, särskilt i östra Bhutan. Där offras den som på särskilda Lhasoel-dagar, det vill säga dagar då de lokala gudarna får motta offer för att bli vänligt inställda och skydda hemmet.

Ara sägs hålla ormarna på avstånd och bärs också ibland av barnen som skydd i en liten behållare som skyddsamulett.

Referenser

Noter 

Mat och dryck i Bhutan
Mat och dryck i Tibet
Alkoholdrycker
Stora Vinfatet

Stora Vinfatet (även Heidelbergska vinfatet) var en känd vinkällare från 1700-talet belägen vid Regeringsgatan 9 på Norrmalm i Stockholm.

Historik
Stora vinfatet var ett av Stockholms kända utskänkningsställen som på 1700-talet även var känt som Heidelbergska vinfatet. Namnet har troligen inspirerats av det stora vinfatet i Heidelbergs slottsruin som rymmer 221 726 liter vin och lär vara världens största.

Källaren besjöngs i Bacchi Soldaters Källar-Patrull från 1767 (osäkert om Bellman är upphovsman). Här omnämns i 13 verser inte mindre än 26 vinkällare. I vers tio heter det:

Med Vinfat avses just Heidelbergska vinfatet och med Tre Tunnor en vinkällare i hörnet av Drottninggatan / Klarabergsgatan (se Tre Tunnor).

På 1760-talet var vinskänken Friedrich Reiners ägare till Stora Vinfatet. Han ägde efter 1767 även Källaren Stralsund i Gamla stan. På 1840-talet ägdes Stora Vinfatet av källarmästaren Abraham Eric Anstrin (född 1781). Han hade bland andra skalden Per Daniel Amadeus Atterbom som gäst vilket framgår av brev från denne till författaren Erik Gustaf Geijer. Stället försvann på 1850-talet.

I slutet av 1800-talet blev huset Regeringsgatan 9 en del av Joseph Lejas varuhus som redan var etablerat på nummer 5 och 7. Regeringsgatan 9 revs 1909 och ersattes av Felix Sachs hus. Både det och Regeringsgatan 5–7 försvann i slutet av 1960-talet i samband med rivningen av Norra Smedjegatan med kringliggande bebyggelse. På platsen ligger idag Gallerians sydöstra hörn (se fastigheten Trollhättan 31).

Se även
Förgyllda Vinfatet
Tre Tunnor 
Kronan (vinkällare)
Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Noter

Externa länkar

Källor
 Stadsmuseet: Gamla krognamn i Faktarummets slagordsregister

Norrmalm
Ej längre existerande restauranger i Stockholm
64 Aquarii

64 Aquarii, som är stjärnans Flamsteed-beteckning, är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Vattumannen. Den har en skenbar magnitud på 6,93 och kräver åtminstone en handkikare för att kunna observeras. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 10,5 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 312 ljusår (ca 96 parsek) från solen. Den rör sig bort från solen med en heliocentrisk radialhastighet på ca 11 km/s.

Egenskaper
64 Aquarii är en gul till vit stjärna av spektralklass G2/3 IV/V, som anger att dess spektrum visar blandade drag av en stjärna i huvudserien av spektraltyp G och en mer utvecklad underjättestjärna. Den har en massa som är ca 1,5 gånger större än solens massa, en radie som är ca 2,8 gånger större än solens och utsänder från dess fotosfär ca 13 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 5 900 K.

Referenser

Noter

			

		
Stjärnbilden Vattumannen
Flamsteedobjekt
HD-objekt
Huvudseriestjärnor klass G	
Gula underjättar
Jocelyn Pook

Jocelyn Pook, född 14 februari 1960 i Solihull (sydost om Birmingham i Storbritannien), är en brittisk violinist och filmmusikkompositör.

Biografi
Pook tog examen från Guildhall School of Music and Drama i London 1983 och inledde därefter en karriär som professionell violinist. Hennes första filmkomposition var till den 14 minuter långa kortfilmen Blight (från 1994–1996) av engelsmannen John Smith.

Pooks karriär som filmmusikkompositör tog fart på allvar efter det att hon gjort musiken till Stanley Kubricks film Eyes Wide Shut från 1999. Kubrick hade hört Pooks album Deluge (1997) och i musikstycket Masked Ball, som används under scenen där Tom Cruises rollfigur Dr. William Harford oinbjudet gästar en maskeradbal, inkorporerade Pook fragment av en ortodox liturgi som spelas baklänges och en text som taktfast ropas på rumänska.

Pook har även gjort musik till bland annat Köpmannen i Venedig (2004) och The Wife (2017).

Referenser

Brittiska filmmusikkompositörer
Brittiska violinister
Kvinnor
Födda 1960
Levande personer
Personer från Solihull
Ana Martinez

Ana Martinez del Valle, känd som Ana Martinez, född 6 november 1945 i Buenos Aires, Argentina, är en svensk journalist, författare och krönikör. Ana Martinez medverkade under många år som krönikör i främst Svenska Dagbladet och Sveriges Radio och blev känd för svenska folket genom sin medverkan i Jacob Dahlins TV-program Jacobs stege 1985–1988.

Källor 
 Ana Martinez – Världslitteratur

Födda 1945
Kvinnor
Levande personer
Svenska journalister