kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sant'Eligio dei Sellari

Sant'Eligio dei Sellari, även benämnd Sant'Eligio dei Sellai, var en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt den helige Eligius. Kyrkan var belägen vid Piazza delle Gensole i Rione Trastevere. ”Sellari” åsyftar sadelmakarnas skrå, som lät uppföra kyrkan.

Kyrkans historia
År 1404 bildades i kyrkan San Salvatore alle Coppelle Università dei Orefici, Ferrari e Sellari, det vill säga guldsmedernas, smedernas och sadelmakarnas skrå. Med tiden splittrades skrået och guldsmederna övertog Sant'Eligio degli Orefici och smederna Sant'Eligio dei Ferrari, medan sadelmakarna förblev i San Salvatore. År 1740 uppdrog sadelmakarnas skrå åt arkitekten Carlo de Dominicis att rita en kyrka i Trastevere, i närheten av Ponte Cestio. De Dominicis hade 1738–1739 restaurerat San Salvatore-kyrkan. Den första stenen till kyrkan Sant'Eligio lades 1741 och konsekreringen ägde rum tre år senare.

Kyrkans kupol var ovanlig, belagd med fiskfjällsliknande blypannor. Fasadens nedre våning hade jonisk ordning, medan den övre hade dorisk. I bägge våningarna applicerade arkitekten sitt särskilda kännetecken — kölbågen. Den övre våningen dominerades av det på höjden ställda rektangulära fönstret. Till vänster på kyrkans tak stod en liten kampanil. Kyrkans grundplan hade formen av ett grekiskt kors. Högaltarmålningen föreställande den helige Eligius utfördes av Carlo Mussi.

Påve Pius VII avskaffade Roms skrån 1801 och kyrkobyggnaden övergavs. Samme påve överlät den år 1821 åt Congregazione degli Esercizi Spirituali di Ponte Rotto, som bland annat bedrev katekesundervisning bland Trasteveres fattiga barn och ungdomar. Detta sällskap hade grundats av don Gioacchino Michelini (1768–1825), församlingspräst i den närbelägna San Salvatore a Ponte Rotto. Området, i vilket kyrkan var belägen, hade förvandlats till ett slumområde, där det levde många föräldralösa barn. Michelini lät beskosta en restaurering av kyrkan och uppförde två nya altaren. 

Vid Tiberns översvämning den 2 december 1900 skadades kyrkan allvarligt och två år senare revs den.

Bilder

Kommentarer

Källor

Fotnoter

Vidare läsning

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Trastevere)
Kyrkobyggnader i Trastevere
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1744
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Rione Trastevere
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Eligius
Romersk-katolska kyrkobyggnader rivna under 1900-talet
Verk av Carlo de Dominicis
1744 i Italien
Isac Lidberg

Isac Alexi Sivert Lidberg, född 8 september 1998, är en svensk fotbollsspelare som spelar för FC Utrecht.

Klubbkarriär
Lidberg inledde karriären i Hägerstens SK och gick 2011 till Hammarby IF. I samband med Hammarbys comeback i Allsvenskan 2015 skrev anfallaren på ett treårskontrakt med klubbens seniorlag.

I hemmamötet med Falkenbergs FF den 13 juli 2015 fick Isac Lidberg göra allsvensk debut. Detta då han byttes in i den 89:e matchminuten. Inhoppet innebar att den då 16-åriga Lidberg blev Hammarbys dittills yngste spelare i Allsvenskan. I april 2016 lånades Lidberg ut till Enskede IK.

Den 30 mars 2017 värvades Lidberg av Åtvidabergs FF, där han skrev på ett treårskontrakt.

Den 11 januari 2018 blev Lidberg klar för IK Start, han skrev därmed på ett tvåårskontrakt för den norska klubben. I mars 2018 lånades Lidberg ut till Jerv på ett låneavtal fram till sommaren 2018. I augusti 2018 lånades han ut till HamKam över resten av säsongen. I februari 2019 lånades Lidberg ut till IF Brommapojkarna på ett låneavtal över säsongen 2019.

I februari 2020 värvades Lidberg av Gefle IF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 1 maj 2021 värvades Lidberg av nederländska Go Ahead Eagles, där han skrev på ett tvåårskontrakt med option på ytterligare ett år, dock inte med start förrän till sommaren. Lidberg debuterade i Eredivisie den 13 augusti 2021 i en 1–0-förlust mot Heerenveen.

Familj 
Isac Lidberg är son till den före detta brottaren Martin Lidberg.

Källor

Isac Lidberg på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Enskede IK
Spelare i Åtvidabergs FF
Spelare i IK Start
Spelare i FK Jerv
Spelare i Hamarkameratene
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Gefle IF Fotboll
Spelare i Go Ahead Eagles
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Spelare i Adeccoligaen
Spelare i Eredivisie
Födda 1998
Levande personer
Män
Lars Wilhelm Brolin

Lars Wilhelm Brolin, född 22 maj 1825 i Söderhamn, död 14 juni 1902, var en svensk grosshandlare. Han var bror till Johan Gustaf Brolin.

Brolin var från 1849 delägare i Johan Brolin & Son, och innehade i Söderhamn posterna som ordförande i drätselkammaren, hamnkontoret och sjömanshuset och som direktör för Söderhamns stads Sparbank. Han var gift med Augusta Lovisa Vanselow (1827–1914) från Wismar, syster till sjökaptenen Christian Vanselow (1826–1903), som förde de brolinska fartygen "Kristin Maria", "Hebe" och "Hildur".

Källor
Jensen, Alfred: Söderhamns historia, band II (1920), sid. 125.
Lars Vilhelm Brolin på gravar.se

Noter

Svenska grosshandlare under 1800-talet
Svenska kommunalpolitiker
Personer i Söderhamns historia
Personer från Söderhamn
Födda 1825
Avlidna 1902
Män
Hermann Gielow

Hermann Gielow, född 8 oktober 1892 i Rycsdorf, Landkreis Teltow, död 16 mars 1951 i Poznań, var en tysk SS-Hauptscharführer. Under andra världskriget tjänstgjorde han bland annat i förintelselägret Chełmno, beläget i Reichsgau Wartheland.

Biografi 
Gielow kommenderades till Chełmno i mars 1944 och var gasvagnsoperatör under lägrets andra verksamhetsperiod 1944–1945. Han hade dessförinnan tillhört Sonderkommando Legath, vars uppgift var att gräva upp massgravar i närheten av Poznań och kremera de ruttnade kropparna. Sonderkommando Legath, som leddes av Hauptsturmführer Johann Legath, hade inom ramen för Aktion 1005 fått order om att helt utplåna spåren efter massmorden.

Rättegång 
Gielow deltog i slaget vid Poznań och tillfångatogs av Röda armén den 27 januari 1945. Han satt i sovjetisk krigsfångenskap i tre år, innan han i april 1948 utlämnades till Polen. Gielow ställdes inför rätta inför en domstol i Poznań mellan den 6 april och 16 maj 1950. Han dömdes till döden och avrättades genom hängning i mars året därpå. Gielow gav i förhör detaljerade redogörelser för förintelseapparaten i Chełmno.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 
 

Födda 1892
Avlidna 1951
Män
Personer från Brandenburg
SS-Hauptscharführer
Personal i Chełmno
Förintelsen i Tyskland
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personer som blivit avrättade av Polen
Personer som blivit avrättade genom hängning
Mahmoud Charr

Mahmoud Omeirat Charr, fram till april 2019 i boxningssammanhang under namnet Manuel Charr, född 10 oktober 1984 i Beirut, Libanon, är en professionell syrisk-tysk tungviktsboxare som från november 2017 till januari 2021 var världsmästare för organisationen WBA (reguljär titel).

Boxningskarriär
I en snabbt uppkommen match, 25 november 2017, besegrade Charr Alexander Ustinov och blev därmed ny världsmästare för WBA och innehavare av organisationens reguljära VM-titel. Titelns tyngd kunde dock ifrågasättas då WBA samtidigt hade Anthony Joshua som sin så kallade "Super Champion".

I september 2018 testade Charr positivt för två anabola steroider, och blev senare fråntagen sin WBA-titel. Han överklagade dock detta på grund av otillräcklig information kring testet; han friades och återinsattes som mästare av WBA.

I januari 2021 fråntogs Charr sin världsmästartitel på grund av inaktivitet. Istället blev Trevor Bryan ny världsmästare för WBA när han samma månad besegrade Bermane Stiverne på teknisk knockout.

Utanför ringen
Charr blev i september 2015 attackerad och skjuten med fyra skott efter att ha konfronterat ett "Internet-troll" på en bar i Essen. Charr fördes svårt skadad till sjukhus men överlevde attentatet efter att ha opererats.

I april 2019 meddelade Charr att han bytt förnamn, tillbaka till sitt födelsenamn Mahmoud. Detta då han menade att han aldrig velat heta "Manuel" och att namnet bara var något som tyska promotorer hittat på.

Referenser

Webbkällor

Noter

Födda 1984
Män
Levande personer
Personer från Beirut
Elias Kiianmies

Karl (Kaarlo) Elias Kiianmies, fram till 1934 Kyander, född den 13 juli 1891, död 21 maj 1959 i Tammerfors, var en finsk tonsättare samt kör- och orkesterledare.

Elias Kiianmies var son till kyrkoherden i Pielisjärvi, prosten Ernesti Kustaa Kyander (1852–1925) och Emma Helena Heikel (1858–1931). Han ingick äktenskap 1917 med farmaceuten Aili Brander (1894–1986).

Elias Kiianmies fick sin musikaliska grundutbildning 1909–1910 vid Helsingfors filharmoniska sällskaps orkesterskola.  Från 1914 studerade han sång och musikteori vid konservatoriet i Sankt Petersburg. Emellertid samverkade världspolitik och privatliv i att bromsa hans studier. Februarirevolutionen 1917, under vilken han enligt familjetradition befann sig i den ryska huvudstaden, och den följande Oktoberrevolutionen samma år försvårade fortsatta studier, liksom Finlands självständighetsförklaring från Ryssland 1917 och det blodiga Finska inbördeskriget 1918. I privatlivet innebar ett ingånget äktenskap 1917 med två barn födda i rask följd 1918 och 1919 helt nya ansvarstaganden. För en tid studerade Elias Kiianmies farmakologi utan att fullborda någon examen. 1925 erhöll han dock slutbetyg från Helsingfors kyrkomusikläroverk, och publicerade samma år en handfull verk för solosång och piano på Fazers musikförlag. Han fortsatte med studier i komposition vid Helsingfors konservatorium 1926, under professorerna Erkki Melartin och Selim Palmgren. 1927 studerade Elias Kiianmies återigen vid konservatoriet i Sankt Petersburg, denna gång enskilda studier under professorerna Aleksandr Glazunov och Maksimilian Steinberg.

1929 anställdes Elias Kiianmies (då ännu med efternamnet Kyander) som Tammerfors orkesters (från 1947 Tammerfors stadsorkester) första konstnärliga ledare. Han satte samman orkestern första ensemble och ledde den 1930-1932. Under hela sin yrkeskarriär ledde han ett stort antal körer, såväl mans-, dam- och blandade körer, bland dessa Tampereen Työväenyhdistyksen Mieskuoro (Tammerfors arbetareförenings manskör) åren 1929-1945 samt dess motsvarande damkör 1935-1954.

Elias Kiianmies komponerade ett större antal verk, huvudsakligen för solosång med piano- eller orgelackompanjemang samt körverk, vilka utgör åtminstone 34 opusnummer. Därtill utgav han som redaktör sångsamlingar främst för barn och ungdom. Elias Kiianmies vokalmusik är sparsamt utgiven på skiva, under senare år även på CD i kompilationer med annan körmusik. Hans musik är präglad av ett senromantiskt tonspråk och känsloläge, men med känslighet för hur texternas innehåll speglas genom tonlyriken. Han samarbetade återkommande med diktaren Guy Topelius.

Elias Kiianmies var bror till arkitekten Veikko Kyander. Hans syster Elli (1881–1917) var gift med Zachris Castrén, finsk liberal politiker, riksdagens talman och förkämpe för folkupplysning och åsiktsfrihet.

I likhet med många andra i Finland valde Elias Kiianmies att förfinska sitt finlandssvenska efternamn 1934.

Referenser  

Finländska klassiska kompositörer
Personer från Pielisjärvi
Födda 1891
Avlidna 1959
Män
Daoli

Daoli, tidigare stavat Taoli, är ett stadsdistrikt och säte för stadsfullmäktige i Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Daowai

Daowai är ett stadsdistrikt i Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Hulan, Harbin

Hulan är ett stadsdistrikt i Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Nangang, Harbin

Nangang är ett stadsdistrikt i Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Songbei

Songbei är ett stadsdistrikt i Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Xiangfang

Xiangfang, tidigare stavat Siangfang, är ett stadsdistrikt i provinshuvudstaden Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina. Före 2006 hade distriktet namnet Dongli (动力区, pinyin Dònglì qū).

Källor

WP:Projekt Kina
Yanshou

Yanshou, tidigare stavat Yenshow, är ett härad som lyder under Harbins stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina. Det ligger omkring 150 kilometer öster om provinshuvudstaden Harbin.

Källor

WP:Projekt Kina
Fangzheng

Fangzheng, tidigare stavat Fangcheng, är ett härad som lyder under Harbins stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Bayan, Harbin

Bayan, tidigare stavat Payen, är ett härad som lyder under Harbins stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Shangzhi

Shangzhi, tidigare stavat Shangchih, är en stad på häradsnivå som lyder under Harbins stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Wuchang, Harbin

Wuchang är en stad på häradsnivå som lyder under provinshuvudstaden Harbin i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Tjocknäbbad bärpickare

Tjocknäbbad bärpickare (Rhamphocharis crassirostris) är en fågel i familjen bärpickare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Tjocknäbbad bärpickare placeras antingen som här i Rhamphocharis eller inkluderas i Melanocharis. Den förekommer på Nya Guinea, från nordvästra till centrala delarna. Tidigare inkluderades prickig bärpickare (R. piperata) i arten, då med namnet just prickig bärpickare, och vissa gör det fortfarande. Den urskiljs dock allt oftare som egen art, varvid det svenska trivialnamnet förs över från crassirostris till piperata för att mer träffsäkert återge artens utseende.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bärpickare
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Brunstrupig brokvireo

Brunstrupig brokvireo (Pteruthius intermedius) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brunstrupig brokvireo är en vacker liten fågel med vad som ser ut som torkat blod på strupen och tygeln. Fjäderdräkten i överigt är överlag gul, med ögonring och vingband i svart och silvergrått. Lätet är ett kraftigt, upprepat "wiCHE, wiCHE, wiCHE, wiCHE".

Utbredning och systematik 
Brunstrupig brokvireo delas upp i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Pteruthius intermedius intermedius – östra Myanmar till sydöstra Kina, nordvästra Thailand, Laos och Vietnam
 Pteruthius intermedius aenobarbulus – Assam (Garo Hills)

Tidigare betraktades den som en del av P. aenobarbus och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Brunstupig brokvireo hittas i lövskogar i lägre bergstrakter där den plockar insekter från lövverket. Liksom andra brokvireor är den rätt trög i rörelserna och inte så akrobatisk. Den följer ofta med kringvandrande artblandade flockar.

Familjetillhörighet 
Brokvireorna i Pteruthius kallades tidigare broktimalior och placerades just helt okontroversiellt i familjen timalior. DNA-studier visade dock mycket förvånande att dessa asiatiska fåglar i själva verket är närbesläktade med de amerikanska vireorna (Vireonidae) och inkluderas därför numera i den familjen.

Status 
IUCN erkänner den inte som god art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i orientaliska regionen
Begriplighetspriset

Begriplighetspriset var en svensk utmärkelse som 2008-2020 delades ut årligen av PR-byrån Publik. Priset gick till en person eller organisation som lyft en krånglig fråga och genom pedagogiska förklaringar gjort den mer begriplig, till nytta för allmänheten. Vinnaren korades dels av en jury bestående av bland annat författare och personer inom kommunikationsbranschen och dels genom en webbomröstning. Juryns röster och resultatet från webbomröstningen vägde 50-50.

Priset bestod av ett konstverk och 20 000 kronor.

Vinnare
2008 – Eva Funck, programledare och skådespelare.
2009 – Kitte Arvidsson, textbearbetare på Centrum för lättläst.
2010 – Glenn Strömberg, expertkommentator och tevepersonlighet.
2011 – Magdalena Ribbing, författare, föreläsare och journalist.
2012 – Mattias Klum, fotograf och filmare.
2014 – Petter Alexis Askergren, musiker och författare.
2015 – Marcus Oscarsson, politisk kommentator och journalist.
2016 – Morgan Alling, skådespelare, manusförfattare och regissör.
2017 – Linnéa Claeson, handbollsspelare och influerare.
2018 – Jason "Timbuktu" Diakité, musiker och författare.
2019 – Katarina Wennstam, författare och journalist.
2020 – Paul Hansen, fotograf

Referenser

Priser och utmärkelser instiftade 2008
Priser i Sverige
Västlig gyllingnålfågel

Västlig gyllingnålfågel (Lobotos lobatus) är en afrikansk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Västlig gyllennålfågel är en 21 cm lång färgglad fågel. Hanen har svart huvud, grön rygg, gulaktig eller orange undersida med bjärt orangefärgad mungipa. Honan är något mindre färgglad än honan. Arten är mycket lik skogslevande gyllingar, men är mindre med en mindre och svart, ej röd, näbb. Den orangefärgade mungipan är unik. Det enda beskrivna lätet är ett "tzzitt" som hörs i flykten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Västafrika från östra Sierra Leone till Liberia, Elfenbenskusten och södra Ghana. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Västlig gyllingnålfågel har ett stort utbredningsområde men tros minska kraftigt i antal, till viss följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Östlig gyllingnålfågel

Östlig gyllingnålfågel (Lobotos oriolinus) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Östlig gyllingnålfågel är en 19 cm lång fågel med en fjäderdräkt påminnande om afrikanska gyllingar, därav namnet. Den har glansigt blåsvart huvud med resten av fjäderdräkten bjärt orange eller gult, på vingarna mer olivgrönt. Karakteristiskt är stora orangegula flikar vid näbbroten.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i Centralafrika från södra Kamerun till sydvästra Centralafrikanska republiken, östra Demokratiska republiken Kongo och Gabon. IUCN placerar den i hotkategorin kunskapsbrist.

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Benno Sterzenbach

Benno Sterzenbach, född 3 mars 1916 i Osnabrück, Niedersachsen, död 13 september 1985 i Feldafing, Bayern, var en tysk skådespelare och regissör. Han var verksam i Västtyskland men medverkade även i en del internationella filmer. 

Han blev känd i Sverige för rollen som Polisen i På rymmen med Pippi Långstrump och som Major Achbach i Den stora kalabaliken.

Referenser

Externa länkar 

män
Födda 1916
Avlidna 1985
Tyska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Niedersachsen
Personer från Osnabrück
Livadiapalatset

Livadiapalatset (, ) är ett palats utanför Jalta på Krim. Det var den siste ryske tsaren Nikolaj II:s sommarslott. 

Det är även känt som den plats där Jaltakonferensen hölls 1945. Flera andra toppmöten har hållits på platsen därefter. Numera är det ett museum.

Historik
Det ursprungliga Livadiapalatset byggdes av en polsk adelsman, ätten Potocki, 1835. Ett andra palats uppfördes av tsaren 1862-1866, och användes sedan som sommar- och jaktslott av de ryska tsarerna. 

Tsar Alexander III avled på slottet 1894. Det nuvarande palatset uppfördes 1910-1911. Det var en av den sista tsarfamiljens favorithem, där de ofta tillbringade sina somrar. 

Efter den ryska revolutionen 1917 bad den avsatte tsaren den provisoriska regeringen om att få bosätta sig här efter abdikationen. Kejsaren mor, Maria Fjodorovna, flydde hit efter februarirevolutionen 1917 och evakuerades med hjälp av ett örlogsfartyg från Storbritanniens flotta då hennes systerson var kung Georg V. Palatset var ett sanatorium mellan 1931 och 1941. Mellan 1941 och 1944 var palatset ockuperat av tyskarna. År 1974 invigdes ett museum i byggnaden.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Krim
Palats i Ukraina
Kungliga residens i Ryssland
Kpassa

Kpassa är en ort i östra Ghana, belägen vid Kpassafloden. Den är huvudort för distriktet Nkwanta North, och folkmängden uppgick till 18 127 invånare vid folkräkningen 2010.

Källor

Orter i Voltaregionen
Çufut Qale

Çufut Qale är ett fort vid Bachtjysaraj på Krim från Krimkhanatets tid.

Galleri

Externa länkar 
Fortets officiella sida (ryska, engelska)

Byggnader och anläggningar i Krim
Nkwanta

Nkwanta är en ort i östra Ghana. Den är huvudort för distriktet Nkwanta South, och folkmängden uppgick till 23 513 invånare vid folkräkningen 2010.

Källor

Orter i Voltaregionen
Préville

Préville, egentligen Pierre Louis Dubus, född 19 september 1721 i Paris, död 18 december 1799 i Beauvais, var en fransk skådespelare.

Préville spelade tidigare i landsorten och var från 1753 anställd vid Comédie-Française, där han med sitt krav på skarpare individualisering och mänskligare sanning inom komedin blev den moderna karaktärsframställningens föregångare på fransk scen. Préville var den förste Figaro i Figaros bröllop och den förste skådespelaren att bli medlem av Institut de France.

Källor

Noter

Franska skådespelare under 1700-talet
Födda 1721
Avlidna 1799
Män
Skådespelare från Paris
Anfoega Akukorme

Anfoega Akukorme (eller bara Anfoega) är en ort i sydöstra Ghana. Den är huvudort för distriktet North Dayi, och folkmängden uppgick till 1 290 invånare vid folkräkningen 2010.

Källor

Orter i Voltaregionen
Şahin Giray

Şahin Giray, född 1745 i Edirne i Osmanska riket och död 1787 i Rhodos i Osmanska riket, var Krimkhanatets sista khan. Han regerade i två perioder, 1777-1782 och 1782-1783.

Referenser 

Födda 1745
Avlidna 1787
Krimkhanatet
Män
Battor

Battor (eller Battor Dudame) är en ort i sydöstra Ghana, belägen vid Voltafloden. Den är huvudort för distriktet North Tongu, och folkmängden uppgick till 8 474 invånare vid folkräkningen 2010.

Källor

Orter i Voltaregionen
Gustav Wertheim

Gustav Wertheim kan syfta på:

* Gustav Wertheim (1822–1888), österrikisk dermatolog
 Gustav Wertheim (1843–1902), tysk matematiker
Rubinbusktörnskata

Rubinbusktörnskata (Telophorus viridis) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas in i fyra underarter i två grupper med följande utbredning:
 T. v. viridis – norra Angola till södra Demokratiska republiken Kongo och nordvästra Zambia
 quadricolor-gruppen
 T. v. nigricauda – kustnära sydöstra Kenya och östra Tanzania
 T. v. quartus – södra Malawi till Zimbabwe och Moçambique
 T. v. quadricolor – östra Sydafrika (Limpopo till nordöstra Östra Kapprovinsen) och Swaziland

Underartsgruppen quadricolor urskildes tidigare som egen art under trivialnamnet "fyrfärgad busktörnskata".

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Djursholm – Sveriges ledarsamhälle

Djursholm – Sveriges ledarsamhälle är en studie om Djursholm genomförd av Mikael Holmqvist, professor i företagsekonomi vid Stockholms universitet.

Innehållsreferat
Studien går tillbaka till 1889 då Djursholm grundades av bankdirektören Henrik Palme. I studien redogörs för Djursholms historia fram till nutid. Sättet att leva och verka i Djursholm redovisas och enligt Holmqvist är det betydelsen av ”konsekration”, det vill säga social upphöjelse och aura, som kännetecknar livsstilen i Djursholm. Några av Sveriges företagsledare bor där och den sociala interaktionen mellan andra människor i orten slås fast som en viktig del av livet i Djursholm.

Studien bygger bland annat på 207 intervjuer med personer med anknytning till Djursholm och på citat från litteratur och hemsidor.

Källa
Holmqvist, Mikael, Djursholm – Sveriges ledarsamhälle 

Facklitteratur 2015
Svenskspråkig facklitteratur