kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
C/2010 X1

Kometen C/2010 X1, med upptäckarnamnet ”Komet Elenin” var en långperiodisk komet som upptäcktes av den ryske amatörastronomen Leonjd Elenin, den 10 december 2010. Kometen hade vid upptäckten den skenbara magnituden 19,5. Kometen kom från Oorts kometmoln och bedömdes hade en diameter på 2-4 kilometer. I augusti 2011 träffades kometen av en koronamassutkastning, när den närmade sig perihelium och började då brytas sönder. Den 10 september 2011 passerade den närmast solen, på ett avstånd av 0,48 AU. I oktober 2011 var den inte synlig ens i de största markbaserade teleskopen. Resterna av komet Elenin passerade som närmast jorden den 16 oktober 2011, på ett avstånd av 0,23 AU.

Referenser 
 

Icke-periodiska kometer
Astronomiska upptäckter 2010
Astronomiska upptäckter av L Elenin
Jones Quain

Jones Quain, född i november 1796 i Mallow i Cork, död den 31 januari 1865, var en engelsk anatom.

Quain var bror till anatomen Richard Quain och kusin till sir Richard Quain.

Quain var först prosektor vid den medicinska skolan vid Aldersgate Street i London, blev 1831 professor i anatomi och fysiologi vid University College, men lämnade denna befattning 1836. Quain är mest bekant genom sin även i Sverige använda lärobok Elements of Anatomy (1828; 9:e upplagan 1882).

Källor 
 

Engelska läkare
Brittiska anatomer
Alumner från Trinity College, Dublin
Brittiska läkare under 1800-talet
Personer från Cork (grevskap)
Födda 1796
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Gäddan 8

Gäddan 8 är en byggnad som används av Malmö universitet. Byggnaden ligger i anknytning till universitetets övriga byggnader på Universitetsholmen i Malmö. Byggnaden ligger fem minuter bort från Niagara och knappt tio minuter bort från Orkanen. Gäddan huserar fakulteten för Hälsa och samhälle och institutionen för socialt arbete samt universitetets innovationsmiljö Storm.

Gäddan ägs av fastighetsbolaget Diligentia.

Byggnaden 

Huset ritades av Peter Torudd Arkitekter och byggdes 1998 för den då nybildade Malmö högskola. "Gäddan" var den första byggnaden som byggts för högskolan och var i början en symbol för hela högskolan. Busshållplatsen utanför byggnaden fick namnet "Högskolan".

I december 2013 beslutade högskolans ledning att den tänkte lämna Gäddan när hyreskontraktet löpte ut i augusti 2015. Istället flyttade den verksamhet som bedrivits där in i Orkanen och det nya huset Niagara.

Universitetets salstentamina skrivs i största utsträckning i byggnaden. 2017 uppmärksammades det att Malmö högskola hade tillgänglighetsbrister när det gäller byggnaden Gäddan 8. Studenter klagar att de blir störda när de skriver sina tentor på grund av buller.

Källor

Externa länkar 
Peter Torudd Arkitekter
Diligentia

Malmö universitet
Byggnader och anläggningar i Malmö
Arkitekturåret 1998
Mars 4

Denna artikel handlar om den sovjetiska marssonden och ska inte förväxlas med datumet 4 mars.

Mars 4 var en  sovjetisk rymdsond som sköts upp den 25 juli 1973, med en Proton K/D raket, för att utforska planeten Mars. 
Efter en kurskorrigering den 30 juli 1973 slutade två datorer ombord att fungera, vilket ledde till att manövern för att gå in i omloppsbana runt Mars inte kunde genomföras. Den 10 februari 1974 passerade rymdsonden Mars på ett avstånd av 1 844 km.

Källor

Fotnoter

Marsprogrammet
Utforskningen av Mars
Rymdfartsåret 1973
1973 i Sovjetunionen
Richard Quain (1800–1887)

Richard Quain, född i juli 1800 i Fermoy i Cork, död den 15 september 1887, var en engelsk anatom. Han var bror till Jones Quain och kusin till sir Richard Quain.

Quain, som var professor i deskriptiv anatomi vid universitetet i London, var liksom sin bror en framstående läkare, vars undersökningar om hjärtats fettdegeneration och om boskapspesten äger självständigt värde. Han testamenterade 75 000 pund sterling till University College i London.

Källor 

 

Engelska läkare
Brittiska anatomer
Brittiska läkare under 1800-talet
Personer från Cork (grevskap)
Födda 1800
Avlidna 1887
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Saguinus niger

Saguinus niger är en primat i släktet tamariner som förekommer i nordöstra Sydamerika.

Arten lever i Brasilien (delstater Maranhão och Pará) i Amazonområdet nära Atlanten. Den vistas i regnskogar och andra skogar som ofta översvämmas. Populationen räknades fram till 1988 som underart eller synonym till rödhandad tamarin (Saguinus midas).

Saguinus niger blir ungefär 23 cm lång (huvud och bål) och har en cirka 38 cm lång svans. Arten väger cirka 430 g. Jämförd med arten Saguinus midas är Saguinus niger mindre men den har i förhållande till kroppsstorleken större öron. På bakre delen av ryggen förekommer en marmorerad region med svarta och ljusbruna fläckar. Alla andra delar av pälsen och synlig hud i ansiktet är svarta.

Liksom andra tamariner äter arten frukter, blommor, nektar och naturgummi. För att tillskynda trädvätskornas flöde skrapar den med tänderna i barken. Födan kompletteras med smådjur som insekter, spindlar, snäckor, grodor och ödlor. En flock har vanligen 2 till 8 medlemmar och ibland upp till 15 medlemmar.

Individerna bildar flockar med vuxna hannar, vuxna honor och deras ungar. Gruppen markerar sitt revir med doftmärken. Det sociala bandet stärks med ömsesidig pälsvård och lek. Frukternas frön blir kvar efter ämnesomsättningen vad som är viktig för växternas spridning. Denna tamarin lever nästan hela livet i träd. Den kommer bara ner till marken när avståndet mellan två träd är för långt.

Saguinus niger hotas främst av skogsskövlingar. IUCN uppskattar att beståndet minskade med 30 procent under de gångna 18 åren (tre generationer) och listar arten som sårbar (VU).

Referenser 

Kloapor
Däggdjur i neotropiska regionen
niger
Radio Rijekas byggnad

Radio Rijekas byggnad () är en kulturmärkt byggnad i Rijeka i Kroatien. Byggnaden ligger vid Rijekaresolutionens torg och huvudgatan Korzo. Den uppfördes år 1848 i Biedermeierstil enligt ritningar av arkitekten Anton Deseppio. Sedan den 1951 har den lokala radiostation Radio Rijeka sitt säte i byggnaden som är en av de mer framträdande vid stadens huvudgata.

Historik 
Radio Rijekas byggnad uppfördes år 1848 för Casino patriotticos räkning och blev en samlingspunkt för den italiensktalande lokala eliten i den då österrikiska hamnstaden som vid byggnadens uppförande var känd under sitt italienska namn Fiume. Från år 1889 kom den att rymma den Kroatiska läsesalen och blev den lokala kroatiska befolkningens kulturella och politiska centrum. I hallen som vetter mot Korzo antogs Rijekaresolutionen år 1905.

Arkitektur   
Den sida av byggnaden som ligger mot huvudgatan har dekorativa ornament och en balkong som bärs upp av fyra kolonner. Passagen under balkongen förbinder Korzo med Rijekaresolutionens torg. Byggnadens baksida är mer sparsamt dekorerad.

Referenser

Noter 

Arkitekturåret 1848
Byggnader och anläggningar i Rijeka
Byggnader invigda under 1800-talet
USA:s andra kongress

USA:s andra kongress, med medlemmar från Senaten och Representanthuset, varade från den 4 mars 1791 till den 4 mars 1793, under George Washingtons tredje och fjärde år som USA:s president. Mötena hölls vid Congress Hall i Philadelphia, Pennsylvania.

Stora lagstiftningsbeslut

 20 februari 1792: USA:s federala postdepartement bildas genom Postal Service Act 
 2 april 1792: Genom Coinage Act of 1792 bildas United States Mint

1791 i USA
1792 i USA
1793 i USA
Philadelphia under 1700-talet
Politikåret 1791
Politikåret 1792
Politikåret 1793
2
Daniel Wilson (arkeolog)

Sir Daniel Wilson, född den 5 januari 1816 i Edinburgh, död den 6 augusti 1892, var en skotsk arkeolog och historiker. Han var bror till  George Wilson.

Wilson blev professor i historia och engelsk litteratur vid universitetet i Toronto 1853 samt denna anstalts president 1881. Han var sedan 1885 president för den litterära sektionen av Royal Society i Kanada. År 1888 adlades han. Wilsons främsta arbeten är The archæology and prehistoric annals of Scotland (1851; ny upplaga i 2 band 1863) och Prehistoric man: researches into the origin of civilization in the old and the new world (2 band, 1862; 3:e upplagan 1876). Ett flertal uppsatser av honom är tryckta i "Proceedings of the Society of antiquaries of Scotland".

Källor 
 

Skotska arkeologer
Skotska historiker
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Edinburgh
Födda 1816
Avlidna 1892
Män
Ugglan
Daniel Wilson (politiker)

Daniel Wilson, född den 6 mars 1840 i Paris, död den 13 februari 1919 i Loches, var en fransk politiker. 

Wilson ärvde en stor förmögenhet efter sin far, en rik fabriksägare, som från England inflyttat till Frankrike och fått franskt medborgarskap. Han valdes 1869 till ledamot av Lagstiftande kåren, där han slöt sig till den moderata oppositionen och röstade mot Napoleon III:s krigsförklaring mot Preussen i juli 1870. Efter krigets slut valdes Wilson 1871 till medlem av nationalförsamlingen för departementet Indre-et-Loire. Han tillhörde först vänstra centern och därefter republikanska vänstern och gjorde sig bemärkt som en arbetsam och skicklig medlem av budgetutskottet. Han valdes 1876, 1877, 1881 och 1885 av Loches till medlem av deputeradekammaren samt var 1879–1880 understatssekreterare i finansministeriet. Personlig vän till presidenten Grévy, med vars enda dotter, Alice, han gifte sig 1881, bidrog Wilson genom sina intriger mycket till kabinettet Gambettas fall i januari 1882. Sedan han genom misslyckade spekulationer förstört sin förmögenhet, begagnade han sig av sin ställning som presidentens måg för att genom löften om ordnar, ämbeten och offentliga upphandlingar och genom andra olagligheter skaffa sig pengar. Då detta 1887 kom till allmänhetens kännedom, blev Wilson föremål för ytterst häftiga anfall från pressen, och då president Grévy lade hinder i vägen för anställande av rättegång mot mågen, vände sig allmänna opinionen både i pressen och i deputeradekammaren mot den gamle presidenten själv, som efter ett envist, men fruktlöst, motstånd tvingades att avsäga sig presidentämbetet i december 1887. Wilson dömdes 1888 till några månaders fängelse. Trots sina föregåenden var han åter deputerad, vald av Loches, 1893–1902. Wilson hade emellertid åter blivit en mycket rik man, sedan hans hustru efter sin fars död 1891 ärvt dennes till omkring 10 miljoner francs uppskattade förmögenhet.

Källor 
 

Ledamöter av Frankrikes nationalförsamling
Franska politiker under 1800-talet
Politiker från Paris
Födda 1840
Avlidna 1919
Män
Ugglan
Tilgmans keramik

Tilgmans keramik var en keramikverkstad utanför Göteborg, verksam cirka år 1948–1975 under ledning av dess grundare Paul Harald Tilgmann (1904–1974)
. Tilgmans keramik är främst kända för föremål som är dekorerade med så kallad sgraffito-teknik, samt för djurfigurer.

Historia
Paul Harald Tilgmann hade i likhet med andra medlemmar av familjen Tilgmann i Helsingfors konstnärliga anlag. Han flyttade 1945 från Helsingfors till Göteborg och verkade som idrottsmassör. Hans konstnärliga ambitioner ledde till att han blev keramiker och startade Tilgmans keramik i Utbynäs utanför Göteborg år 1948. De första åren tillverkade keramikverkstaden främst djurfigurer. År 1953 anställdes Marian Zawadzki (1912-1978), en polsk flykting som hade kunskaper om sgraffitotekniken. Med denna teknik framställdes de produkter som Tilgmans främst förknippas med än idag. Verksamheten flyttade till en ny fabrik i Kortedala år 1957, och fick sin storhetstid på 1960-talet då cirka 80 personer arbetade på fabriken. 

Tilgmans gods hade i början av 1970-talet blivit grövre och mörkare till utseendet, och tillverkningen flyttades till Londonderry på Irland år 1971. Ett femtontal personer arbetade dock fortfarande med att färdigställa godset i Göteborg. 

Tilgmans keramik lade ned sin verksamhet kort efter Paul Harald Tilgmanns död år 1974. Han är gravsatt i Tilgmanns familjegrav i Helsingfors. 

Harry Tilgmanns svärdotter Marianne Tilgmann tillverkade senare, fristående från det tidigare Tilgmans, keramik signerad "Marianne Tilgman".

Referenser

Noter

Ej längre existerande svenska keramikföretag
Sankt Koriakos syrisk-ortodoxa kyrka, Västerås

Sankt Koriakos syrisk-ortodoxa kyrka är en kyrka i stadsdelen Vallby i Västerås, vilken tillhör S:t Koriakos församling.

I anslutning till kyrkan ligger det Syrianska kulturcentret, i vilket det bland annat finns ett bibliotek. Förutom gudstjänster så erbjuds här andra aktiviteter så som exempelvis dans och läxhjälp.

Källor 

Ortodoxa kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader i Västerås
Ekebackens naturreservat

Ekebacken är ett naturreservat i Karlskrona kommun i Blekinge län.

Reservatet är skyddat sedan 1969 och omfattar 14 hektar. Det är beläget i stadsdelen Lyckeby i Karlskrona stad.

Området är en gammal ekhage som betats sedan lång tid. I denna småkuperade hagmark står grova gamla ekar med vida kronor. I anslutning till bergiga partier finns buskage med slån och hagtorn. Eken är trädslaget som dominerar i reservatet men där växer även alm, avenbok, björk, bok och lind. I reservatet finns ovanliga arter kopplade till gammal ek t.ex. skalbaggarna ekoxe och läderbagge samt svamparna oxtungssvamp och korallticka.

Slåtter och betande får håller hagmarken öppen. Det gynnar växter som axveronika, backtimjan och stor blåklocka. I  lövdungarna växer murgröna kring trädstammar och på marken buskstjärnblomma, skogsbingel och tandrot.

Ekebacken har i århundraden varit samlingsplats för befolkningen i östra Blekinge. Platsen har anknytning till medeltidsstaden Lyckå som hade slott, tingsplats och en gästgivaregård. I dag är reservatet ett populärt strövområde.

Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Ekebacken

Externa länkar

Naturreservat i Karlskrona kommun
Natura 2000-områden i Blekinge län
Naturskyddsområden bildade 1969
Unbikvadium

Unbikvadium, eller grundämne 124 med den kemiska beteckningen Ubq, är det tillfälliga IUPAC-namnet. Det kan också kallas eka-uran efter Dmitrij Mendelejevs förutsägelser om det periodiska systemet. 

Unbikvadium är det sjätte grundämnet i den åttonde perioden i det periodiska systemet. Det har ännu inte gjorts några försök att framställa ämnet. Unbikvadium kommer att vara en aktinoid, om fysikerna lyckas framställa grundämnet.

Förmodade egenskaper 
Grundämnet förväntas vara medlem i “Ön av stabilitet” och därför har isotoper med lång halveringstid, kanske i storleksordningen tiotusentals år. Isotopen med längst halveringstid har beräknats vara Ubq-330, med 124 protoner och 206 neutroner. Unbikvadium tros vara en fast metall, med smältpunkt 298 K och är förmodligen silvervit. Reaktiviteten bör vara hög, i kontakt med vatten, luft och syror.

Referenser 

Grundämnen
Periodiska systemet
Syntetiska grundämnen
Kärnfysik
Vegeta (kryddblandning)

Vegeta är ett varumärke för kryddblandning som tillverkas av det kroatiska livsmedelsföretaget Podravka. Produkten skapades av professorn Zlata Bartl år 1958 och började saluföras år 1959 med namnet "Vegeta 40". Produkten saluförs i fyrtio länder världen över, däribland Sverige, och är en av Podravkas internationellt mest igenkännbara produkter.        

Vegeta används främst som smakförstärkare i olika maträtter, däribland sallader, grytor, soppor, kött-, fisk- och fågelrätter.  

Vegeta tillverkas främst vid Podravkas fabrik i Koprivnica samt vid företagets dotterbolag i Polen. Tillverkning under licens förekommer i Österrike och Ungern.

Se även

Aromat

Externa länkar 
Vegeta.com

Referenser

Noter 

Kryddblandningar
Mat och dryck i Kroatien
Varumärken för dagligvaror
Unbipentium

Unbipentium, eller grundämne 125 med den kemiska beteckningen Ubp, är det tillfälliga IUPAC-namnet. Det kan också kallas eka-neptunium efter Dmitrij Mendelejevs förutsägelser om det periodiska systemet. 

Unbipentium är det sjunde grundämnet i den åttonde perioden i det periodiska systemet. Det har ännu inte gjorts några försök att framställa ämnet.

Referenser 

Grundämnen
Periodiska systemet
Syntetiska grundämnen
Kärnfysik
Gamla sparbanken, Hedemora

Gamla sparbanken, är en byggnad i kvarteret Björken, Hedemora, Dalarnas län. 

Huset började byggas 1915 efter ritningar av Lars Kolmodin, och 1917 kunde Hedemora Sparbank flytta in. Sedan 1860-talet hade bankens verksamhet varit inrymt i bankens räkenskapsförare, tillika styrelsesekreterare, Samuel Flodströms bostäder, först på Norra åsen, senare på Långgatan. I den nya byggnaden fanns bland annat en stor expeditionslokal, ett kraftigt valv med bankfack, ett styrelserum och även en mindre lägenhet. 1953 byggdes huset om till stadsarkitektskontor och 1981 om- och tillbyggdes huset, när Domänverket flyttade in. Domänverket (Assi Domän) flyttade 1997 till det nyuppförda huset på Åsgatan (mellan Prostgården och Komministergården). Ett par olika företag har tidigare funnits i byggnaden men idag är Gamla sparbankshuset privatbostad.

Huset är byggt i en och en halv våning med brutet och valmat tak. Byggmaterialet är tegel och fasaden är putsad i en ljust brun nyans. På gården finns även uthus av nationalromantiskt snitt.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Hedemora
Kulturpromenad Hedemora
Historiska sparbanksbyggnader i Sverige
Arkitekturåret 1915
Ingemarshof

Ingemarshof, eller Stora Ingemarshof, var en malmgård i nuvarande kvarteret Ingemar vid Roslagsgatan / Ingemarsgatan i Vasastan i Stockholm. Den fick sitt namn av krögaren Ingemar Frodbom som där drev värdshusrörelse i 1700-talets början. Huvudbyggnaden brann ned 1906.

Historik

Stora Ingemarshof

I trakten kring Roslagstull inköpte den förmögne vinhandlaren och källarmästaren på Kastenhof Ingemar Frodbom (död 1726) en tomt 1710. Gården fick sitt namn efter samme byggherre som utmed Roslagstullsgatan lät resa ett hus för värdshusrörelse samt ekonomibyggnader öster därom. I markköpet ingick även några ruddammar för fiskodling, och i anslutning till dessa anlades en vacker trädgård som senare kom att omtalas av Carl von Linné. Tomten genomkorsades av Kattrumpsbäcken som förband sjöarna Stora Träsket och Brunnsviken. Vid 1600-talets slut blev Frodbom även ägare till ett hus vid Drottninggatan där han drev källaren Tre Tunnor.

Efter Frodboms bortgång 1726 övertogs egendomen av hans änka Anna Maria Brun. Dottern Margareta hade 1717 ingått äktenskap med den förmögne köpmannen och brukspatronen Mikael Hising och denne kom efter änkans bortgång att överta ägandet.

På 1770-talet lät den dåvarande ägaren bergsrådet Samuel Sandel bygga om anläggningen enligt franskt mönster. Huvudbyggnaden, i två våningar, försågs med framspringande hörnpaviljonger medan gården slöts mot gatan genom två lägre flyglar mellan vilka en monumental entré restes. Ekonomibyggnaderna flyttades norr om huvudbyggnaden medan trädgården omgestaltades i barockstil.

Under 1800-talets andra halva expanderade staden och tidigare lantliga områden bebyggdes. 1865 påbörjades styckningen av Ingemarshofs ägor som vid denna tid sträckte sig ända bort till Surbrunnsgatan. Ett förstadssamhälle med öknamnet Sibirien växte upp på de tidigare ängarna, bestående av illa byggda hus för den fattigare delen av befolkningen. Området reglerades i slutet av 1800-talet allt medan den gamla malmgården förföll. Ett hyreshus restes mot Roslagsgatan, framför huvudbyggnaden som då blev gårdshus. I början av 1900-talet omvandlades det till kaffebränneri, men 1906 brann den slutligen ned.

Lilla Ingemarshof
Tvärs över gatan finns ännu en gård utmärkt på Tillaeus karta från 1731. Denna kom senare att gå under namnet Lilla Ingemarshof och fungerade tidvis som värdshus. Lilla Ingemarshof revs i samband med en breddning av Roslagsgatan vid kvarteret Kråkan 1928.

Nutid
Idag finns inga synliga lämningar av Stora eller Lilla Ingemarshof kvar, men förutom Ingemarsgatan och kvarteret Ingemar minner även bostadsområdet Ruddammen om den tidigare gården och dess verksamhet.

Panorama

Referenser

Noter

Källor
SSM:Byggnadsinventering - Nordöstra Vasastaden (1988)

Externa länkar

Malmgårdar i Stockholm
Ej längre existerande byggnader i Vasastan
Ugglan
Ej längre existerande restauranger i Stockholm
Hyrkanmes

Hyrkanmes (Poecile hyrcanus) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i berglövskogar i norra Iran och närliggande Azerbajdzjan. Fram tills nyligen behandlades den som underart till balkanmesen, men urskiljer sig både genom utseenden, läten och genetiskt, där den snarare är närmare släkt med exempelvis talltita och entita. Trots det begränsade utbredningsområdet anses den inte vara hotad.

Utseende och läte 
Hyrkanmesen är en 12,5 centimeter lång mes, i mönstret lik övriga titor. Denna art har mörkbrun hjässa och haklapp samt brun under- och ovansida, skärbeige i fräsch dräkt men blekare och gråare i mer sliten. Den är mycket lik balkanmesen som den tidigare behandlades som underart till (se nedan), men denna har svart hjässa som inte sträcker sig lika långt ner på manteln, tydligare avgränsad haklapp och längre stjärt. Hyrkanmesen är rätt tystlåten, men avger ett tunt zsit eller ett nasalt chev chev.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i norra Iran (Elburzbergen) och närliggande Azerbajdzjan. Tidigare betraktades den utgöra en underart av balkanmes (P. lugubris). Genetiska studier visar dock att den är närmare släkt med talltita (P. montanus), entita (P. palustris) och östasiatiska sikangtitan (P. hypermelaenus) än balkanmesen. Numera urskiljs den därför vanligen som egen art. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Hyrkanmesen förekommer i berglövskogar. Den hackar ut sitt eget bo, (likt talltita men olikt balkanmesen) oftast i en rutten stubbe eller ruttet träd. De flesta bon fodras med päls, hår och träflisor, men fjädrar kan också användas. Den lägger fem till sju ägg som är vita och svagt rödfläckiga. Arten lever av fjärilslarver, andra insekter och frön.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser dock inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn syftar på det forntida landskapet Hyrkanien som omfattade ungefär samma område där hyrkanmesen förekommer idag.

Referenser 
Artikeln bygger på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Caspian tit, läst 2018-09-03 som anger följande källor: 
 Del Hoyo, J., Elliot, A., & Christie D. (eds). (2007). Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions. 
 Harrap, S., & Quinn, D. (1996). Tits, Nuthatches and Treecreepers. Christopher Helm.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i palearktiska regionen
Powiat słubicki

Powiat słubicki är ett distrikt (polska: powiat) i Lubusz vojvodskap i västra Polen. Huvudort och största stad är Słubice. Distriktet hade totalt 47 516 invånare år 2012.

Geografi 
I väster utgör floden Oder distriktets gräns mot förbundslandet Brandenburg i Tyskland, och den tyska staden Frankfurt an der Oder angränsar direkt till distriktet.

Administrativ kommunindelning 
Distriktet indelas i totalt fem kommuner (gmina), varav fyra är stads- och landskommuner och en är landskommun.

Stads- och landskommuner 
 Cybinka
 Ośno Lubuskie
 Rzepin
 Słubice

Landskommun 
 Górzyca

Källor

Externa länkar 

slubicki, powiat