kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arresødal

Arresødal är en gård som upprättades som huvudgård 1773 av generalmajor Johan Frederik Classen under namnet Arresøgård. Gården ligger i Vinderød Sogn i Halsnæs kommun i Danmark.

Huvudbyggnaden uppfördes 1786 – 1788 av generalmajor Classen, som också var staden Frederiksværks grundare. Classen testamenterade  Arresødal till Prins Karl II av Hessen-Kassel, som ägde egendomen fram till 1804. Kronprins Frederik (senare kung Frederik VI) köpte därefter fastigheten. 

1883 köptes egendomen av Det Classenske Fideicommis. Den blev därefter rekonvalescenthem för kvinnor fram till 1944, då den övertogs av först den tyska ockupationsmakten och därnäst frihetskämparna, som använde byggnaderna som fängelse. Därefter blev den återigen rekonvalescenthem  till 1984, då Arresødal såldes vidare till Kommunedata. 

De efterföljande åren användes Arresødal som kurscenter, och det fungerade som så fram till år 2002, då den indiska Sai Baba-rörelsen köpte slottet och skulle ha tagit över egendomen den 1 april. Planen var att etablera en internationell skola på slottet, men  efter en mediestorm mot rörelsens indiska guru, Sai Baba, skapade kommunens borgmästare och lokalpolitikerna så mycket lokalt motstånd mot rörelsen, att dess ledning valde att avstå från övertagandet. Frederiksværks kommun köpte därefter egendomen men tvingades ersätta rörelsen för dess förluster.

Kommunen sålde Arresødal till Anette och Carsten Følsgaard, för etablering av privatsjukhus och hospis, med övertagande den 1 januari 2003. Den stora parken nedanför Arresødal behölls av kommunen och gjordes tillgänglig för allmänheten. Parken övertogs den 1 januari 2013 av Naturstyrelsen med avsikten att den skulle ingå i driften av de statliga skog- och naturområdena i området.

Huvudbyggnaden byggdes om 1908–1909 och 2004. Två övriga byggnader på Arresødal är skyddade.

Ägare av Arresødal 

 (1773-1792) Johan Frederik von Classen
 (1792-1804) Karl II av Hessen-Kassel
 (1804-1808) Kristian VII av Danmark
 (1808-1839) Fredrik VI av Danmark
 (1839-1846) Kristian VIII av Danmark
 (1846-1855) Danska staten
 (1855-1865) K.A. Larssen
 (1865-1883) Laurentse Thodberg gift Larsen
 (1883-1984) Det Classenske Fideikommis
 (1984-2002) Kommunedata
 (2002-2002) Sathya Sai Baba Landsforeningen i Danmark
 (2002-2003) Frederiksværks kommun
 (2003-) Anette Følsgaard / Carsten Følsgaard

Externa länkar 

 Arresødal

Källor 
 J.P. Trap: Danmark, femte utgåvan.

Slott i Danmark
Frederiksværk
Halsnæs kommun
Goodnight Lovers

"Goodnight Lovers" är en låt av den brittiska gruppen Depeche Mode. Det är gruppens trettionionde singel och den fjärde och sista från albumet Exciter. Singeln släpptes den 11 februari 2002.

Det utgavs inte någon vinylsingel i Storbritannien, men en maxisingel med röd färg pressades i Tyskland.

Musikvideon regisserades av John Hillcoat.

Utgåvor och låtförteckning 
Samtliga sånger är komponerade av Martin Gore.

12": Mute / 12Bong33 (EU) 
 "Goodnight Lovers" - 3:48
 "When the Body Speaks" (Acoustic) - 6:00
 "The Dead of Night" (Electronicat Remix) - 7:38
 "Goodnight Lovers" (isan Falling Leaf Mix) - 5:53

CD: Mute / CDBong33 (UK) 
 "Goodnight Lovers" - 3:48
 "When the Body Speaks" (Acoustic) - 6:00
 "The Dead of Night" (Electronicat Remix) - 7:38
 "Goodnight Lovers" (isan Falling Leaf Mix) - 5:53

Radio Promo CD: Mute / RCDBong33 (UK) 
 "Goodnight Lovers" - 3:48

Referenser

Noter 

Musiksinglar 2002
Singlar av Depeche Mode
Lucero

Lucero Hogaza León, känd under artistnamnet Lucero, är en mexikansk sångerska, skådespelerska och programvärd född 1969. Hon har sålt mer än 22 miljoner skivor och vunnit många platinaskivor. Hennes popularitet har gjort henne känd i Mexiko och Latinamerika som La Novia de América ("Amerikas flickvän"). 

Lucero gjorde debut i ett populärt barnprogram i Mexico under namnet Lucerito när hon var 10 år gammal. Sedan dess har hon givit ut 24 framgångsrika album (2014). Många av hennes hits har nått toppen på de flesta latinska topplistor, inklusive USA. Hon fick sin första ledande filmroll 1983 och har medverkat i åtta spelfilmer. Lucero har också haft ledande roller i nio telenovelas och har varit värd för Latin Grammy Award åtta gånger.

Referenser

Mexikanska popsångare
Mexikanska musiker under 1900-talet
Mexikanska musiker under 2000-talet
Mexikanska skådespelare under 1900-talet
Mexikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Mexico City
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
IC 4970

IC 970 är en elliptisk galax i stjärnbilden Påfågeln. Den upptäcktes den 21 september 1900 av den amerikanska astronomen DeLisle Stewart.

Källor

Elliptiska galaxer
Stjärnbilden Påfågeln
4970
064415
73-33
Astronomiska upptäckter 1900
FM-ligan i handboll

FM-ligan i handboll, tidigare FM-serien i handboll, är Finlands högsta division i handboll för herrar. Den har spelats varje år sedan 1946. FM-serien i handboll för herrar bytte namn till FM-ligan i handboll år 2010. TPS från Åbo kammade hem det första finländska mästerskapet, 1943. Det första ligamästerskapet, efter namnbytet, vann HC West från Grankulla år 2010.

Såväl dam- som herrhandbollen i Finland har genom tiderna dominerats av finlandssvenska idrottsföreningar. BK-46 från Karis i regionen Västnyland toppar herrarnas medaljtabell.

Antalet lag som har spelat per säsong i högsta divisionen i handboll för herrar har varierat mellan tolv och nio lag.

Herrlagen i FM-ligan, 2014/2015 
FM-ligan i handboll för herrar omfattar säsongen 2014/2015 följande nio lag:

 Atlas, Vanda
 BK-46, Karis
 Cocks, Riihimäki
 Dicken, Helsingfors
 Dynamo, Riihimäki
 HC West, Grankulla
 HIFK, Helsingfors
 SIF, Sjundeå
 ÅIFK, Åbo

Medaljtabell – Herrar, 1943-2014 

Källa:

Källor 
Webbkällor
 Finlands handbollsförbunds webbplats  (sparsamt på svenska)  Läst 21 december 2014.
Noter 
 

Handbollsserier
Sportevenemang i Finland
Handboll
Flygel (karosseridetalj)

Flygel, (även fram- och bakskärm) kallas den del av en bils karosseri som sitter i hörnet på bilen. En bil har normalt två framflyglar, en till höger och en till vänster, och två bakflyglar, en till vänster och en till höger. Flygeln fungerar bland annat som ett skydd för bilens hjul.

Se även 
Stänkskärm

Bildelar
Henry Condell

Henry Condell, född 5 september 1576 död 29 december 1627, var en engelsk skådespelare.

Condell, som tillhörde samma skådespelartrupp som Shakespeare, uppträdde i många av dennes, Ben Jonsons, Beaumonts och Fletchers skådespel och utgav 1623 jämte sin kamrat, skådespelaren John Heminges den första folioupplagan av Shakespeares samlade dramer.

Källor

Noter

Engelska skådespelare under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1627
Män
Ugglan
Karl Feik

Karl Leopold Feik, född 20 oktober 1908 i Wien, död 10 februari 1986 i Borlänge, var en svensk arkitekt.

Efter studentexamen i Uppsala 1928 blev Feik filosofie kandidat 1931 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1934. Han var anställd på privata arkitektkontor 1935–1939, vid Flygförvaltningen 1939, var biträdande arkitekt på länsarkitektkontoret i Kristianstad 1939, blev assistent på länsarkitektkontoret i Nyköping 1940, tillförordnad stadsarkitekt i Norrköpings stad 1947 och var stadsarkitekt i Borlänge stad 1950–1972. Han ritade bostadshus i bland annat Uppsala, Stockholm och Nyköping samt brandstationen i sistnämnda stad.

Källor

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Borlänges stadsarkitekter
Norrköpings stadsarkitekter
Födda 1908
Avlidna 1986
Män
Personer från Wien
Wallaceörn

Wallaceörn (Nisaetus nanus) är en sydostasiatisk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Den förekommer i låglänta skogar från Myanmar till Sumatra och Borneo. Arten minskar i antal till följd av skogsavverkning, så pass att den anses vara utrotningshotad, av Internationella naturvårdsunionen placerad i kategorin sårbar.

Utseende 
Wallaceörnen är en liten, kraftigt tecknad örn med en kroppslängd på 46 centimeter. Huvudsidorna är rostfärgade med svarta streck, den mörka tofsen brett vitspetsad och på stjärten syns tre mörka band. Vingpennornas bas på undersidan av vingen är beigevita medan täckarna är varmare gulbruna och tätt mörkbandade. 

Liknande sundaörnen är större, endast smalt vitspetsad på tofsen samt en svartaktig stjärt med en endast ett brett blekgrått centralt band. Undersidan av vingen är vidare vitaktig med kraftigare svart bandning på täckarna och sidan av huvudet är mörkt.

Läte 
Lätet består av gälla, ljusa och stigande ljud som i engelsk litteratur återges som "yik-yee" eller "kliit-kleeik".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga tropiska och subtropiska låglänta områden i Sydostasien. Den delas upp i två underarter med följande utbredning:
 Nisaetus nanus nanus – förekommer från södra Myanmar och Thailand till Malackahalvön, Sumatra och Borneo
 Nisaetus nanus stresemanni – förekommer på ön Nias utanför Sumatra, troligen utdöd

Den förekommer troligen också på ön Siberut utanför Sumatra.

Släktestillhörighet 
Tidigare fördes den till släktet Spizaetus, men DNA-studier visar att arterna inte är varandras närmaste släktingar.

Ekologi 
Wallaceörnen är stannfågel i städsegröna skogar i låglänta områden upp till 1 000 meter över havet. Den har även observerats i avverkade områden på Sumatra och Borneo och kan därför hysa en viss tolerans för dessa. Fågeln häckar troligen mellan december och mars. Inget är känt om kullstorlek men alla kända kullar har involverat endast en unge.

.

Wallaceörnen tros huvudsakligen leva av fåglar, men även fladdermöss, ekorrar, råttor och ödlor har noterats. Hur den jagar är inte väl känt, men tros likna sina släktingars, nämligen genom att sitta still inne i eller i kanten av skogen och därifrån göra utfall. Även den ofta ses i par verkar wallaceörnen jaga en och en, ej tillsammans.

Status och hot 
Fågeln har ett stort utbredningsområde, men är fåtalig och minskar dessutom kraftigt i antal till följd av skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar (VU). Världspopulationen uppskattas preliminärt till mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer.

Namn 
Det svenska trivialnamnet hedrar Alfred Russel Wallace, som också först beskrev arten. Den har även på svenska kallats Wallaces hökörn. Det vetenskapliga artnamnet nanus betyder "dvärg".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Erik Lundgren (arkitekt)

Erik Gustaf Lundgren, född 1 januari 1895 i Stockholm, död 27 juni 1984 i Falun, var en svensk arkitekt.

Efter studentexamen vid Nya Elementarskolan i Stockholm 1914 utexaminerades Lundgren från Kungliga Tekniska högskolan 1919 och från Kungliga Konsthögskolan 1921 (han studerade även vid University of London 1927). Han var anställd hos Sigurd Curman i Stockholm 1920–22, arkitekt i Luleå 1922, vid stadsingenjörskontoret i Göteborg 1923–30, tjänstgjorde utom stat vid Byggnadsstyrelsen 1927, var stadsplaneingenjör i Göteborg 1930–31, t.f. förste stadsingenjör där 1931–32 och stadsarkitekt i Falun från 1932 (även för Borlänge).

Lundgren ritade bland annat krematorierna i Luleå och Falun, folkskolor i Leksand och Borlänge, elevhemmet för sjuksköterskor i Falun, Falu högre allmänna läroverks institutionsbyggnad och Stora Kopparbergs Bergslags AB:s centrallaboratorium. Han var Byggnadsstyrelsens kontrollant vid restaureringen av Bohus fästning 1922–39. Han blev andrepristagare vid stadsplanetävlingen om Gärdet i Stockholm 1929.

Verk i urval
Skogskyrkogården med Skogskapellet i Falun, 1938.
Begravningskapell, Kvarnsveden, Borlänge, tillbyggnad, 1952-1953.
Bostäder för Stora Kopparbergs Bergslags AB.
Restaurering av kyrkor i Dalarna.
Hummelgatan 14 i Borlänge, i stadsdelen Östermalm vid Hummelparken, ritning av år 1934.

Källor
Vem är vem?. Svealandsdelen (1947), sid. 521f.

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Faluns stadsarkitekter
Borlänges stadsarkitekter
Födda 1895
Avlidna 1984
Män
Arkitekter från Stockholm
Skogsörn

Skogsörn (Aquila africana) är en afrikansk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte 
Skogsörn är en relativt liten svartvit örn, 50-61 centimeter, som liknar fläckörn (Hieraaetus ayresii). Den har dock svarta vingundersidor och mestadels vit ofläckad undersida. Formen på vingarna är också typisk, smala längst in mot kroppen och sedan bredare armpennor, liknande klippörnen. Ungfågeln är mörkbrun ovan, med rostbrunt huvud och vit mörkfläckad undersida. Lätet är ett ljust skrik.

Levnadssätt 
Skogsörnen lever i trädkronor, skogskanter och ungskog. Fågeln lever ett tillbakadraget liv och ses sällan, oftast när den svävar över trädtopparna. Därför är dess beteende och ekologi dåligt känd. Boet byggs av smågrenar med färska blad i botten och placeras i trädkronor. Den lägger ett till två ägg mellan oktober och december i Ghana och Gabon och i december i Uganda. I maginnehållet av insamlade exemplar har man funnit fåglar och.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i regnskogsområden i västra och centrala Afrika, från Sierra Leone österut till västra Uganda söderut genom Kongobäckenet till norra Angola. Tidigare placerades arten i släktet Spizaetus men genetiska studier visar att den är nära släkt med örnarna i Aquila.

Status 
Fågelns världspopulation uppskattas till mellan 1 000 och 10 000 individer. Den tros minska i antal på grund av förstörelse av dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer dock att det inte sker tillräckligt fort eller att populationen är tillräckligt liten för att arten ska kategoriseras som hotad. Den placeras därför i kategorin livskraftig.

Namn 
Fågeln har tidigare kallats cassinörn, Cassins örn eller Cassins tofsörn, hedrande John Cassin som först beskrev arten, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Rudolf Müller-Bonigk

Rudolf Müller-Bonigk (även Boenigk och Boenick), född 27 april 1890, var en tysk SS-Brigadeführer och generalmajor i polisen. Under andra världskriget var han befälhavare för Ordnungspolizei (Befehlshaber der Ordnungspolizei, BdO) i Generalguvernementet, Königsberg och Kassel.

Före andra världskriget var Müller-Bonigk som överstelöjtnant kommendör för Landesgendarmerie (Gendarmeriebezirk Hessen) 1936–1938 och från juni 1938 kommendör för Gendarmerie-Schule Hildesheim.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

 

Födda 1890
Avlidna okänt år
Män
SS-Brigadeführer
Ordnungspolizei
Generalguvernementet
Sydamerikansk rallbeckasin

Sydamerikansk rallbeckasin (Nycticryphes semicollaris) är en vadarfågel i den lilla familjen rallbeckasiner.

Utseende 
Sydamerikansk rallbeckasin är en liten (19–23 cm) och mörk beckasinliknande vadare. Den är mindre och mörkare än rallbeckasinen (Rostratula benghalensis), med karakteristiskt nedåtböjd näbbspets och en kilformad stjärt med smala, spetsiga och bruna stjärtfjädrar. Till skillnad från de övriga två arterna rallbeckasiner är inte skillnaderna mellan könen heller så stora och fötterna har simhud.

Fågeln är sotbrun på huvud, hals och bröst. Den svartare hjässan kontrasterar med ett tunt och ljust hjässband. På större täckare och skapularer syns vita fläckar. Den saknar rallbeckasinens ögonfläck.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i våtmarker i södra tredjedelen av Sydamerika, från södra Brasilien, Paraguay och Uruguay till Chile och Argentina. Den placeras som ensam art i släktet Nycticryphes. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallbeckasiner
Fåglar i neotropiska regionen
Steregusjtjij-klass

Steregusjtjij-klass () är en korvettklass inom ryska marinen. Den har ersatt Grisja-klassen. Efterföljaren till Steregusjtjij-klassen är  Gremjasjtjij-klassen

Den första korvetten i Steregusjtjij-klassen togs i tjänst den 14 november 2007.

Beväpning
Fartyget har flera olika vapensystem för bekämpning av andra fartyg, ubåtar och flyg. 1 x Arsenal A-190 100mm kanon, 2 x MTPU fast monterade maskingevär 14.5 mm, 1 x Kashtan CIWS-M CADS, 2 x AK-630М CIWS, 2x4 VL Kh-35 missiles, 2x4 330mm torpedtuber (anti-ubåt eller anti-torpedbekämpning) och en landningsplatta för en Ka-27 helikopter.

Källor

Ryska korvetter
Werner Gjerming

Wilhelm Werner Gjerming, född 15 juli 1903 i Värnamo, död 21 mars 1985 i Arvika, var en svensk arkitekt.

Efter studentexamen i Växjö 1923 utexaminerades Gjerming från Kungliga Tekniska högskolan 1928 och från Kungliga Konsthögskolan 1932. Han var anställd på arkitektkontor i Stockholm och Göteborg, bland annat hos Ragnar Östberg, assistent och t.f. biträdande länsarkitekt i Södermanlands och Gotlands län, Nyköping, 1936–38 samt stadsarkitekt i Arvika stad och distriktsarkitekt i Västra Värmlands distrikt från 1938. 

Gjerming utförde ritningar till diverse allmänna byggnader, såsom ålderdomshem, polishus, missionskyrka, pensionärshem, läroverksbyggnad, 
Jösse domsagas tingshus (1958) och Värmlands läns landstings verkstadsskola i Arvika. Han utförde även stadsplan för Åmotfors municipalsamhälle och generalplan för Arvika stad. Han erhöll inköp vid pristävlan om Katarina församlingshem i Stockholm samt tillsammans med andra inköp vid pristävlan om Statens historiska museum.

Källor
Vem är vem?. Svealandsdelen (1947), sid. 280.

Werner Gjerming i svenskagravar.se

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Arvikas stadsarkitekter
Födda 1903
Avlidna 1985
Män
Personer från Värnamo
Den fjärde mannen

Den fjärde mannen är en svensk miniserie i tre delar med premiär i SVT den 30 december 2014. För regin står Kristian Petri. Manuset är skrivet av Sara Heldt och Johan Widerberg och bygger på Leif G.W. Perssons bok "En annan tid, ett annat liv".

Ramberättelsen kretsar kring ambassaddramat 1975 och utgångspunkten är att tyskarna måste ha haft hjälp av svenskar för att kunna genomföra sitt uppdrag. Precis som i romanen utspelas handlingen i tre tidsepoker: vid ambassaddramat 1975, vid ett mord på Östermalm 1989 samt i nutid när de olika händelserna knyts samman.

Miniserien utgör andra delen av SVT:s "Leif GW Persson trilogi": En pilgrims död, Den fjärde mannen och Den döende detektiven, alla med Rolf Lassgård som Lars Martin Johansson i huvudrollen. 

I miniserien är romanfiguren Anna Holt utbytt mot Eriksson, som spelas av Helena av Sandeberg i alla tre miniserierna.

Rollista

Referenser 

TV-seriestarter 2014
Svenska TV-serier baserade på böcker
TV-program i SVT
Leif G.W. Persson-filmatiseringar
1970-talet i svensk film
1980-talet i svensk film
Svenska miniserier från 2010-talet
Nils Liljequist

Nils August Liljequist, född 28 augusti 1851 i Lunds stadsförsamling, död 27 juni 1936 i Gustaf Vasa församling i Stockholm, var en svensk präst och utövare av alternativmedicinsk verksamhet, speciellt irisdiagnostik och elektrohomeopati.

Biografi 
Liljequist blev filosofie kandidat 1874, teologie kandidat 1884 och prästvigdes 1890. Han tjänstgjorde i Härnösands stift, men var tjänstledig från 1903 på grund av sjukdom och blev 1913 beviljad avsked. 

Han nämns som en av grundarna av den alternativmedicinska disciplinen irisdiagnostik, som han själv kallade ögondiagnostik. Han var även verksam som homeopat, där han tillämpade den så kallade elektrohomeopatin. Han gav ut ett antal böcker om dessa olika behandlingsmetoder, och skrev 1905 ett öppet brev till regering och riksdag "beträffande apoteksmedicinens skadlighet". Hans böcker om irisdiagnostik var försedda med "färglagda bilder" och hans anvisningar om hur olika utseenden hos ögats iris kunde uttolkas fascinerade många som därvid fick "härliga högtidsstunder för dem som någon gång fått tillfälle att se hans unika tidskrift för ögondiagnos och elektrohomeopati". 

1908–1913 gav han ut "Tidskrift för ögondiagnos och elektrohomeopati" där han 1910 utkom med ett "Riksdagsnummer" där han bland annat stödde riksdagsman E. O. V. Wavrinskys motion om "åtgärder för vaccinationstvångets afskaffande". Han framlade där några grundlinjer till stadgar för en svensk homeopatorden, "i hvars bildande han ser enda räddningen från apoteknarnas och läkarnas onda anslag mot svenska folkets urgamla frihet att använda de läkemedel folket fattat förtroende till", där dessa läkemedel enligt Liljequist ha "högst märkliga egenskaper då de återge ej blott den sjuke hälsan, utan uppfostrar honom äfven till gudsfruktan, redlighet och hederlighet i affärer ... förträffliga egenskaper som andra, af apotekare och läkare förtryckta människor, aldrig kunna förvärfva".

Liljequists djupa misstro mot "apotekare och läkare" och övertygelse om de naturliga homeopatiska läkemedlens förträfflighet uttrycktes bland annat i hans "Homeopatiens trosbekännelse" som publicerades i tidskriften Hälsovindar 1913. Han argumenterar där för att de allopatiska läkemedlen inte i tillräcklig grad tar hänsyn till att människan är skapad av Gud "från stoft" - det vill säga av enbart naturliga substanser. De farligaste onaturliga substanserna är då de allopatiska läkemedlen som inte bara är onaturliga och skadliga, utan också icke nödvändiga då Gud, då han skapade människan, gav henne möjligheten att själv få läkedom på naturlig väg. I enlighet med detta var Liljequist bland annat kritisk till de halter arsenik som vid denna tid tilläts i till exempel tapetfärger, och menade att åtskilliga hälsoproblem berodde på exponering av arsenik, vilket han ansåg sig kunna diagnosticera med irisdiagnostik.

Liljequist är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi i urval
 1893 – 
 1900 – 
 1903 – 
 1905 – 
 1906 – 
 1908 – 
 1909 – 
 1917 –

Källor

Externa länkar
 

Personer inom alternativmedicin
Födda 1851
Avlidna 1936
Män
Svenska präster under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
EXACTO

EXACTO är en förkortning för EXtreme ACcuracy Tasked Ordnance. Det är ett projekt som startades av amerikanska företaget DARPA 2008. Målet är att utveckla en självstyrande kula för extremt prickskytte till militära ändamål. Systemet består av .50 kaliber ammunition som ändrar kurs och kan korrigera kursen fram till målet under flygtiden. Enligt DARPA så kan den här tekniken vara särskilt användbar för prickskyttar som behöver skjuta under svåra väderförhållanden. I en video som DARPA har släppt så visas en testskjutning den 25 februari 2014 och den 21 april 2014 där man kan se hur målet träffas trots att siktet "ligger" lite vid sidan om målet.

Det längsta skottet någon gjort med ett prickskyttegevär var 2430 meter 2002, och med EXACTO systemet kommer det bli möjligt att göra ännu längre skott som träffar målet.

Källor 

Finkalibrig ammunition
Gerhard Winkler

Gerhard Winkler, född 30 oktober 1888, död 15 april 1945, var en tysk SS-Brigadeführer och generalmajor i polisen. Under andra världskriget var han befälhavare för Ordnungspolizei (Befehlshaber der Ordnungspolizei, BdO) i Stuttgart och Generalguvernementet.

Referenser

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1888
Avlidna 1945
Män
SS-Brigadeführer
Ordnungspolizei
Generalguvernementet
Parker Pen Company

Parker Pen Company är ett amerikanskt företag grundat av George Safford Parker 1888. Företaget grundades i Janesville, Wisconsin men flyttade efter ägarbyte senare till Newhaven, East Sussex i England. Parker köptes år 2000 av Newell Rubbermaid från Gillette. Parker har genom åren haft fabriker i ett flertal länder. Fabriken i Newhaven stängdes 2010 och produktionen flyttades till Frankrike.

Bland Parkers kända pennor är Duofold-serien (lanserad 1921) och Parker 51 (lanserad 1941), Jotter (lanserad 1954) och Parker Vector (1986). Företaget är också känt för sitt bläck, Quink.

Parkers symbol är en pil och klämman på pennorna är vanligen i form av en pil (en design som även förekommer på en del asiatiska kopior).

Under cirka ett decennium från 1976 ägde Parker bemanningsföretaget Manpower.

Källor

Penntillverkare
Amerikanska tillverkningsföretag
Företag bildade 1888