kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gunnel Hazelius-Berg

Gunnel Gunnarsdotter Hazelius-Berg, född Hazelius den 10 maj 1905 i Stockholm, död den 7 november 1997 i samma stad, var en svensk museitjänsteman och textilforskare. Hon började arbeta vid Nordiska museet 1926 och förblev där under hela yrkeslivet.

Gunnel Hazelius-Berg genomgick Anna Sandströms skola och fortsatte därefter sin utbildning vid Nordiska museet och Skansen, där hon 1924 anställdes som registrator. Hon ägnade sig främst åt dräkt- och textilforskning och blev 1934 föreståndare för Nordiska museets textilkonserveringsateljé. Åren 1937–1938 deltog hon i ordnandet av de svenska folkkonstutställningarna i Paris och Bryssel. Gunnel Hazelius-Berg blev senare föreståndare för högreståndsavdelningens dräkter och textilier. Hon var delaktig i ett antal större utställningsproduktioner under 1950- och 1960-talet, bland andra Dukade bord (1955).

Hon var från 1929 gift med Gösta Berg. När han tillträdde som styresman för Nordiska museet år 1955 var hon tvungen att lämna sin chefspost. Makarna Berg är begravda på Solna kyrkogård.

Bibliografi i urval

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Textilhistoriker
Personer verksamma vid Nordiska museet
Svenska historiker under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Gunnel
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1905
Avlidna 1997
Kvinnor
Signe Mörne

Signe Antoinette Mörne, född Hagelstam 1875, död 1952, var en finländsk skådespelare, recitatris och författare.

Biografi

Signe Mörne utbildade sig till skådespelare vid Svenska Teaterns elevskola och bedrev teaterstudier i Köpenhamn under ledning av Betty Hennings. Hon var verksam vid Svenska Teatern i Helsingfors 1915–1920. Hennes första uppträdande med elevskolan ägde rum 1915 i Helena Nyboms Silkeshärvan, under instruktion av Ida Brander. Mörne uppträdde igen med elevskolan följande år i Einar Christiansens komedi Skvaller (Folkesnak). Hennes sista uppträdande ägde rum 1917, i August Strindbergs Påsk. Mörne spelade rollen som Kristina. Mörnes skådespelarkarriär blev kort men hennes intresse för teater höll hon vid liv genom att uppträda som recitatris.

Hon gifte sig med skalden Arvid Mörne 1899 och fick tre barn, Barbro Mörne, Gudrun Mörne och Arvid Håkan Mörne. Från 1923 fram till sena åldersår ledde hon föreningen Östsvensk samling i Grankulla. Hon engagerade sig även i arbete för Solvalla barnträdgård i Esbo. Tillsammans med sin dotter Barbro utgav hon boken Soldatbrev från Finlands krig 1939-1940 (Söderströms förlag 1940).

Bibliografi 
Soldatbrev från Finlands krig 1939 - 1940 (1940)

Källor 
Svenska folkskolans kalender (1953)
Svenska Teaterns i Helsingfors  repertoar 1860 - 1975 (1977)

Externa länkar 

 Signe Mörnes arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland
 Familjen Mörnes arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Kvinnor
Födda 1875
Avlidna 1952
Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska författare under 1900-talet
Loja Saarinen

Louise "Loja" Saarinen född Gesellius 15 mars 1879, död i april 1968, var en finländsk skulptör, keramiker och textildesigner.

Biografi 
Loja Saarinen, dotter till Otto Hermann Gesellius (1839–1902) och Emilia Carolina Augusta f. Struchmann (1849–1903), var den femte i raden i en syskonskara på åtta barn. 

År 1904 gifte Loja Saarinen sig med arkitekten Eliel Saarinen och paret bosatte sig på Hvitträsk som Eliel Saarinen ritat tillsammans med sina partners Herman Gesellius och Armas Lindgren år 1902. Paret fick två barn – Pipsan (Eva-Liisa, senare Pipsan Saarinen-Swanson 1905–1979) och Eero (1910–1961) – som båda fortsatte i sina föräldrars fotspår som inredningsarkitekt respektive arkitekt.

Studier 
Liksom sin bror, arkitekten Herman Gesellius, var Loja Saarinen konstnärligt begåvad. Hon studerade bl.a. läderplastik och modellering vid Centralskolan för konstflit (1898–1899) och teckning vid Finska konstföreningens ritskola (1899–1902). Sommaren 1901 åkte hon till Paris för att studera skulptur vid Académie Colarossi under Jean-Antoine Injaalbert. Efter återkomsten till Finland fortsatte Loja Saarinen att studera för skulptören Viktor Malmberg.

Karriär 
Under 1900-talets två första årtionden gjorde Loja Saarinen miniatyrskulpturer och miniatyrmodeller på beställning av arkitektbyrån Gesellius-Lindgren-Saarinen. Mest känt av dessa beställningsarbeten är modellen (15 kvadratmeter) av stadsplanen för Munksnäs-Haga som Loja gjorde under en treårsperiod (1912–1915). På Hvitträsk, liksom i en del andra av hus som arkitektbyrån har ritat, hittas inredningsdetaljer (bl.a. lampor och kakelugnsutsmyckningar) av Loja Saarinen. Under 1910-talet började Loja intressera sig för textildesign. Hon debuterade som textilkonstnär 1921 genom en utställning på Strindberg tillsammans med sin dotter Pipsan. Sitt egentliga genomslag som textilkonstnär fick Loja Saarinen i USA i Cranbrook dit familjen flyttade år 1925.

Källor

Noter

Kvinnor
Födda 1879
Avlidna 1968
Finländska skulptörer
Finländska keramiker
Finländska textilkonstnärer
Konstnärer från Helsingfors
Domus Scarensis

Skarahuset i Paris, var ett härbärge i huvudsak för studenter från Skara stift under högmedeltiden. Collegium Scarense var beläget på in vico Brunelli 4 (nuvarande Rue Jean de Beauvais, mellan College de France och Boulevard Saint Germain i Quartier Latin). Kollegium var en benämning på de bostäder som stiftades för obemedlade studenter; till en början fick studenterna endast mat och bostad i dessa kollegier, men så småningom gavs även undervisning där.

Domus Scarensis torde ha inköpts av biskopen Brynolf Algotsson omkring år 1292 och studenthemmet var verksamt fram till cirka 1435. Det omnämns i skrift första gången 1329. Under högmedeltiden var det angeläget att svenska studenter skulle få högre utbildning för att kunna verka inom många poster i Skara stift. Universitetens och klosterskolornas framväxt i norra Europa minskade behovet att besöka Paris universitet och därmed försvann de svenska stiftens härbärgen i den franska huvudstaden under 1400-talet.

Referenser 

Skara stift
Byggnader och anläggningar i Paris
Carin Österberg

Carin Charlotta Österberg, född 5 april 1917 i Skeppsholms församling, Stockholm, död 10 januari 2011 i Danderyd, var en svensk förlagschef och verkställande direktör för bokförlaget Natur och Kultur.

Carin Österberg var dotter till direktören Ivar Österberg och Lisa Ekström. Efter studentexamen 1936 blev hon filosofie magister vid Stockholms högskola 1942 och kom därefter till Bokförlaget Natur och Kultur som sekreterare till förlagets grundare och direktör Johan Hansson.

1952 rekryterades Österberg till Svenska Bokförlaget där hon verkade som skolboksförläggare. 1967 återvände Österberg till Natur och Kultur som verkställande direktör då hon lade verksamhetens tyngdpunkt i en framgångsrik läromedelsutgivning. Österberg satt som verkställande direktör  fram till pensioneringen 1979. Hon var också styrelseledamot i Svenska Bokförläggareföreningen och tog initiativ till Föreningen Svenska Läromedelsproducenter (FSL), där hon under en tid också var ordförande.

Carin Österberg är författare till boken Natur och Kultur. En förlagskrönika 1922–1986 (1987). Hon är gravsatt tillsammans med sina föräldrar på Bromma kyrkogård, Stockholm.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1917
Svenska förläggare
Avlidna 2011
Personer från Stockholm
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Ellen Dahlberg

Ellen Dahlberg, född den 15 januari 1921 i Berlin, död den 4 februari 2019 i Stockholm, var en svensk fotograf. 

Hon växte upp i Berlin men kom till Sverige som 17-åring 1938. I Stockholm gick hon som elev hos fotografen Anna Riwkin åren 1939–1942 och riktade in sig på reportagefotografi. Under tjugo år reste Ellen Dahlberg sedan runt i världen, framför allt i Latinamerika och sålde bildreportage till svenska tidskrifter såsom Se, Folket i Bild, Frihet och Socialdemokraten. Bland annat skildrade hon svenskar som emigrerat till Brasilien och Argentina. Ellen Dahlberg är gravsatt i minneslunden på Djursholms begravningsplats.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 Modin, Elsa 

Svenska fotografer under 1900-talet
Personer från Berlin
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Kvinnor
Födda 1921
Avlidna 2019
Brita Baldus

Brita Pia Baldus, född 4 juni 1965 i Leipzig, är en inte längre aktiv tysk simhoppare som tävlade för Östtyskland och efter 1990 för Tyskland.

Baldus blev sedan 1981 flera gånger östtysk mästare i simhopp. Hon var även den bästa östtyska kvinnliga simhopparen 1984 men på grund av att Östtyskland bojkottade de Olympiska spelen i Los Angeles fick hon inte delta. Hennes första Olympiska spelen blev därför Seoul 1988. Hon nådde där som bäst en sjunde plats. Den största framgången kom i Barcelona 1992 där hon vann en olympisk bronsmedalj. Baldus har även tre guldmedaljer från europamästerskapen (1983, 1991, 1993).

1984 mottog hon den östtyska utmärkelsen Vaterländischer Verdienstorden.

Referenser 

 Brita Baldus, Sports-Reference
 Europameisterschaften im Kunstspringen (tyska), Sport Komplett

Östtyska simhoppare
Tyska simhoppare
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Östtyskland
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Tyskland
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1992
Idrottare från Leipzig
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Anne-Marie Ehrenkrona

Anne-Marie Ehrenkrona, född 14 september 1914 i Nås socken i Dalarna, död 10 maj 2006 i Stockholm, var en svensk journalist och författare. Hon arbetade för Aftonbladet och skrev under signaturen Amé ett flertal kåserier. Hon skickades även ut som korrespondent under andra världskriget till Norge och Finland.

Biografi 
Ehrenkrona föddes i Nås socken som yngsta av tre barn till häradshövdingen Philip Ehrenkrona och Anna Ulrika Ehrenkrona, född af Ekenstam. Hon tog studenten vid Åhlinska skolan på Dalagatan år 1934, i samma lokaler där nuvarande Adolf Fredriks Musikklasser ligger. Nyårsafton år 1937 förlovade hon sig med Sven-Johan (Jan) Folke Hansson.  Tillsammans fick de en dotter född år 1939, Annika. De gick skilda vägar 1942. År 2006 avled hon i en hjärtinfarkt i sin lägenhet på Pontonjärgatan, Kungsholmen, där hon bott från 1938.

År 1936 anställdes hon på Aftonbladet av chefredaktören P-G Pettersson och blev tidningen trogen i nästan 50 år under signaturen Amé. Hon startade och ledde tidningens ”Kvinnosidan” – en för dåtiden förutseende och banbrytande journalistisk satsning. Hon var också en uppskattad kåsör under rubriken ” Flyktigt sett”. 1947 blev modet med ”The New Look” hennes specialitet och även där var hon för kvällspressen den första att från Paris årligen presentera nyheter från modehus som Dior, Givenchy och Balenciaga. De sista Aftonbladsåren blev hennes serie ”Tro” – som hon skrev i form av djupintervjuer – ett ovanligt och uppskattat nytt grepp i denna tidning. Hon intervjuade flera stora ledare, kulturpersonligheter och filosofer på sina resor över hela världen – Dwight Eisenhower, Romain Gary, Marlene Dietrich, Melina Mercouri, Bertrand Russell och Eleanor Roosevelt. Många av dem hade spelat betydande roller i andra världskriget och Ehrenkrona fångades tidigt in i fredsrörelsen där hon blev en av grundarna av den Svenska arbetsgruppen för världsfederalism. År 1998 gav hon ut boken Guds Lille Clown på Herkules förlag.

Referenser

Noter 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1914
Avlidna 2006
Kvinnor
Personer från Nås socken
Anne-Marie
Svenska friherrinnor
Elisabeth Koch

Elisabeth Koch, född den 9 juli 1891 i Helsingfors, död den 4 juli 1982 var en finländsk trädgårdsrådgivare och trädgårdsplanerare.

Biografi 
Hon utbildade sig först i Högvalla hushålls- och trädgårdsskola i Karis 1911-1912. Efter det gick hon en kurs i trädgårdsplanering i Järvenlinna trädgårdsskola i Sankt Andree. Hon hörde till de första kvinnorna som skapade sig en yrkeskarriär inom trädgårdsbranschen i Finland. Under tre decennier var hon anställd som trädgårdsrådgivare vid Helsingfors stad, där hon planerade flera koloniträdgårdar och en mängd gårdar och trädgårdar vid bostadshus och villaområden. Hon publicerade också flera böcker och artiklar om trädgårdsodling.

Familj
Elisabeth Koch var äldsta barnet till ingenjören Konstantin Koch från Merijoki gård utanför Viborg och Aurora Lindgren från Helsingfors. Hon hade sex yngre syskon, Mary (född 1892), Otto Konstantin (född 1894), Gerda (född 1895), Edgar (född 1897), Erna (född 1898) och Gertrud Karin Margit (född 1900). Till familjen hörde också adoptivdottern Selma-Maria, som var 10-20 år yngre än sina syskon. Fadern Konstantin Koch arbetade inom sockerindustrin, först vid Tölö sockerbruk i Helsingfors. Senare förde hans arbete familjen bland annat till Jakobstad, där de bodde i nio år, och till Kotka. Elisabeth Koch flyttade hemifrån redan som ung, men behöll starka band till familjen.

Källor

Kvinnor
Födda 1891
Avlidna 1982
Finländska trädgårdsmästare
Ragna Ahlbäck

Ragna (Ulrica) Ahlbäck, född Nikander 17 juli 1914 i Borgå, död 6 september 2002 i Pargas, var en finländsk etnolog och arkivarie. 

Ragna Ahlbäck växte upp i Åbo och var dotter till kulturhistorikern och professorn Gabriel Nikander. Hon studerade folklivsforskning vid Åbo Akademi. 

År 1937 anställdes Ragna Ahlbäck på Folkkultursarkivet vid Svenska litteratursällskapet i Finland, där hon arbetade som arkivarie med etnologisk inriktning. I början av sin karriär arbetade hon med utgivningen av Kulturgeografiska kartor över Svenskfinland som utkom 1945. Arbetet med kartorna förde henne ut på fältarbete runt hela Svenskfinland. 1955 disputerade hon med avhandlingen Kökar. Näringslivet och dess organisation i en utskärssocken (Folklivsstudier IV, Borgå 1955). Senare intresserade hon sig speciellt för bondesamhället och den finlandssvenska sakkulturen. Ragna Ahlbäck arbetade vid Folkkultursarkivet i 45 år.

Bibliografi i urval 
Kulturgeografiska kartor över Svenskfinland, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1945, http://www.sls.fi/sv/utgivning/kulturgeografiska-kartor-over-svenskfinland
Kökar. Näringslivet och dess organisation i en utskärssocken, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1955, http://www.sls.fi/sv/utgivning/kokar
Socklots byrätts protokoll 1751-1761, utgivna av Ragna Ahlbäck, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1971, http://www.sls.fi/sv/utgivning/socklots-byratts-protokoll
Bonden i svenska Finland. Teori och praktik inom åkerbruk och boskapsskötsel, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1983, http://www.sls.fi/sv/utgivning/bonden-i-svenska-finland

Referenser 

Kvinnor
Födda 1914
Avlidna 2002
Personer från Borgå
Finländska etnologer
Finländska arkivarier
Finlandssvenska samhällsvetare
Ann Forstén

Ann-Marie Alice Forstén, född 22 april 1939 i Helsingfors, död 28 mars 2002 i Helsingfors, Finland, var en finländsk paleontolog. Forstén var en ledande internationell expert på fossila hästar, framförallt forskade hon i hästdjurens evolution och systematik. I senare arbeten granskade Forstén också de finländska däggdjurens historia och hur djuren användes under förhistorisk tid.

Forstén disputerade på en avhandling om den utdöda eurasiska Hipparionhästen år 1968. Hon verkade vid Helsingfors universitets zoologiska museum och från och med 1990 fungerade hon som avdelningschef och professor vid Natuhistoriska centralmuseet.

År 1989 tilldelades Forstén Stora priset som utdelas av Oskar Öflunds stiftelse och som uppmärksammar förtjänta unga forskare.

Externa länkar 

 Ann Forsténs arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland

Referenser 

Kvinnor
Födda 1939
Avlidna 2002
Personer från Helsingfors
Finländska paleontologer
Finländska professorer i zoologi
Matilda Södergran

Matilda Södergran, född 17 november 1987 i Korsnäs, är en finlandssvensk poet, kritiker och översättare. Södergran är född och uppvuxen i Finland, men arbetar numera i Sverige och är bosatt i Östra Ryd utanför Norrköping. Hon har gett ut fem diktverk: Överlevorna från 2018, Lotusfötter från 2014, Maror (ett sätt åt dig) från 2012, Deliranten från 2009 och Hon drar ådrorna ur från 2008. Ett urval av hennes dikter har översatts till engelska i antologin Six Finnish Poets (2013). Matilda Södergran är en avlägsen släkting till Edith Södergran.

Södergran har beskrivit sitt författarskap som en strävan efter att med olika medel bemöta och utmana allvar. Maktanalys, fängslande könsroller och kropp är central tematik i skribentens poetiska diskurs.

Mottagande 
Södergran har uppmärksammats för sin feministiska diktning. Diktsamlingen Maror (2012) behandlar teman som tuktandet av kvinnokroppen. I Lotusfötter (2014) utmanar Södergran gränser för den linjära berättelsen i sin undersökning av våldets struktur, det kvinnliga intellektet och den aktiva kvinnokroppen. I en recension av Lotusfötter skrev tidskriften Ny tids kritiker att Matilda Södergran ”rör sig med säkerhet och precision på nya områden, både tematiskt och formmässigt.”

Priser och utmärkelser
Matilda Södergran har också vunnit ett flertal pris för sin diktning, däribland första pris i Arvid Mörne-tävlingen 2006 och Svenska litteratursällskapets pris 2013. När Matilda Södergran tilldelades Årets litteraturpris vid Kreagalan 2013 beskrevs hon som ”En ung författare med en förmåga att skapa magiska universum där det poetiska och det sköra möter ordens kraftfullhet. Med ovanlig språkkänsla har hon befäst sin plats som poet i Norden.” År 2019 tilldelades Södergran Sveriges Radios lyrikpris för Överlevorna och år 2022 mottog hon Granberg-Sumeliuska priset från Svenska litteratursällskapet i Finland för romanen Nell.

Bibliografi
Hon drar ådrorna ur. Schildts & Söderströms, 2008.
Deliranten. Schildts & Söderströms, 2009.
Maror (ett sätt åt dig). Schildts & Söderströms, 2012.
Six Finnish Poets, red. Teemu Manninen. Arc Publications, 2013.
Lotusfötter. Schildts & Söderströms, 2014.
Överlevorna. Schildts & Söderströms, 2018.
Nell. Ellips, 2021.

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1987
Finländska poeter
Finländska kritiker
Finländska översättare
Svenskspråkiga författare
Finlandssvenska poeter
Sverigefinlandssvenskar
Svenskspråkiga översättare
Emil Norberg

Carl Emil Norberg, född 3 november 1987, är en svensk underhållare och företagare.

Biografi 
Norberg har examina i juridik och ekonomi från Uppsala universitet. 2013 började han hjälpa sin bror Daniel Norberg med manus och grafik till dennes Youtube-klipp och efter två år som tingsnotarie på Uppsala tingsrätt bytte han bana och satsade 2015 istället på det nystartade företaget Två Bröder Media AB. Med brödernas gemensamma Youtube-kanal ligger Norberg bakom det mest visade svenska klippet på Youtube 2015, 2016 och 2020 samt näst mest visade svenska klippet på sidan 2014 och 2017. 

Bröderna Norbergs kanal på Youtube har över 279 000 prenumeranter och deras videoklipp har totalt över 120 miljoner visningar. Norberg är med i det svenska Youtube-nätverket United Screens. 

Emil Norberg står till lika del för text, musik och redigering medan hans bror tidigare syntes själv i klippen. De senaste åren har Emil Norberg visat sig alltmer framför kameran. Inför julen 2015 och 2016 spelade de in de populära "Youlkalendrarna" på Youtube  tillsammans och 2017/2018 skapade de en SVT-Play serie: Norbergs TV-Tablå som innehåller 7 avsnitt med påhittiga låtar och sketcher. Under 2018 spelade bröderna, tillsammans med Electric Banana Band, in en uppdaterad version av låten "Pelikanen" för miljöengagemanget Håll Sverige Rent.

Tillsammans med flera andra komiker var bröderna med i TV4:s produktion av Mumbo Jumbo, ett veckoaktuellt humorprogram som sändes fredagar 21:30 och där Emil Norberg till stor del stod för manus men även syntes i vissa sketcher.

Mumbo Jumbo (TV4) Hösten 2018, 2019, 2020
Postkodmiljonären (TV4) 2018 
Sveriges 8:e Bästa Sketch (Melodifestivalen-parodi 2015) (TV4) 2018
Norbergs TV-tablå (SVT Play) 2018
Scenshow “Paniken bakom parodierna” (Rival) 2017
Bris-Idol 2017
Sveriges tredje mest visade klipp (YouTube) 2018 
Sveriges näst mest visade klipp (YouTube) 2017
Sveriges mest visade klipp (YouTube) 2016
Årets Webbhumor (YouTube) 2016
Big Buzz of the Year (YouTube) 2016
Stand up-komiker

Källor

Externa länkar
Youtube-kanal

Födda 1987
Svenska manusförfattare
Svenska komediinriktade youtubare
Levande personer
Män
Youtubare från Sverige
Ragnhild Haarstad

Ragnhild Haarstad, född den 30 mars 1935 i Røros, Norge, är en svensk fotograf.

Biografi 
Ragnhild Haarstads morfar gav ut en tidning och hennes far var aktiv i en fotoklubb. År 1947 flyttade familjen till Öjebyn utanför Piteå. Ragnhild Haarstad studerade mellan 1953 och 1956 på Öjeby Fotoskola och flyttade senare till Stockholm där hon blev elev hos hovfotografen Edvard Welinder, som uppmuntrade henne att fortsätta sin karriär som fotograf. På Stockholms högskola deltog hon som elev i "Arbetsgruppen för subjektiv fotografi" som leddes av Tor-Ivan Odulf och Christer Strömholm. I slutet av 50-talet uppmärksammades en bildserie som fick pris i samband med en utställning.

Efter några år som kopist på Svenska Dagbladet anställdes Ragnhild Haarstad 1960 som tidningens första kvinnliga pressfotograf. I fyra decennier arbetade hon sedan på tidningen. Internt på Svenska Dagbladet drev hon framgångsrikt frågan om pressfotografiets subjektiva och berättande värden. Haarstad var också skribent i tidningen Foto och i Fotoaktuellt skrev hon 1979 om hur en ung kvinna 1942 fått svaret "Om jag skall vara ärlig, så tror jag inte att en flicka passar för yrket, även om hon är aldrig så duktig och behöver aldrig så lite sömn". Den manliga fotografen fortsatte: "Det finns visserligen några kvinnliga pressfotografer ute i världen, vi hade i somras besök av en, men hon var mer maskulint betonad och hade förmodligen av ett förbiseende av vår Herre blivit flicka." Brevet har använts som komplement till bilderna för att belysa kvinnliga fotopionjärers kamp.

Utmärkelser 
1971 tilldelades Ragnhild Haarstad priset Årets fotograf av Pressfotografernas Klubb. Hon var under 50 år den enda kvinna som mottagit priset fram till 2021 då Lotta Härdelin tilldelades priset som andra kvinna. År 2022 tilldelades Haarstad Årets hederspris i tävlingen.

Referenser

Externa länkar

Svenska fotografer under 1900-talet
Födda 1935
Kvinnor
Levande personer
Fotografer från Stockholm
Personer från Røros