kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ivar Gewert

Gustaf Ivar Vilhelm Gewert, född 4 augusti 1891 i Hällefors församling i Örebro län, död 25 februari 1971 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk militär.

Biografi
Gewert avlade studentexamen i Västerås 1909. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1911 och utnämndes samma år till underlöjtnant vid Värmlands regemente, där han befordrades till löjtnant 1915. Han var extra adjutant vid staben i V. arméfördelningen 1916–1917 och intendentsaspirant 1918–1920, varpå han inträdde i Intendenturkåren 1920 och samma år befordrades till kapten. Därefter var han regementsintendent vid Dalregementet 1920–1923 och chef för intendenturtruppernas studentkompani 1923–1925. Han tjänstgjorde vid Intendenturstaben 1925–1926, var adjutant hos generalintendenten 1926–1934, var lärare i militärförvaltning vid Krigshögskolan 1931–1936 och var förrådschef vid Arméns intendenturförråd i Stockholm 1935–1936. År 1934 befordrades han till major, varefter han var chef för Utrustningsbyrån i Intendenturdepartementet vid Arméförvaltningen 1936–1939. Han befordrades till överste 1939, varpå han var fördelningsintendent vid IV. arméfördelningen 1939–1940, och inspektör för underhållstrupperna vid Arméstaben 1942–1946, befordrad till generalmajor 1945. Åren 1946–1957 var han generalintendent och chef för Intendenturkåren. I egenskap av generalintendent var han också chef för Intendenturavdelningen vid Arméförvaltningen 1946–1954, souschef vid Arméförvaltningen 1949–1954 och souschef vid Arméintendenturförvaltningen 1954–1957. I egenskap av souschef vid de bägge myndigheterna var han därtill ledamot av Riksnämnden för ekonomisk försvarsberedskap 1947–1957 och ledamot av Försvarets förvaltningsdirektion 1954–1957. Gewert inträdde som generallöjtnant i reserven 1957.

Ivar Gewert invaldes 1935 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien och var akademiens styresman 1957–1959. Han var redaktör för Svensk intendenturtidskrift 1926–1941 och ordförande i Militärsällskapet i Stockholm 1958–1963.

Ivar Gewert var son till bruksförvaltare Gustaf Gewert och Amalia Abenius. Han gifte sig 1920 med Augusta Elisabeth (Lisa) Nilsson (född 1892).

Utmärkelser
  Riddare av första klass Svärdsorden, 1932.
  Riddare av första klass av Vasaorden 1933.
  Riddare av Nordstjärneorden 1941.
  Kommendör av andra klass av Svärdsorden, 6 juni 1942.
  Kommendör av första klass av Svärdsorden, 6 juni 1945.
  Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 11 november 1952.
  Tyska örnens orden (KTyskÖO).
  Riddare av första klass av Finlands Vita Ros’ orden (RFinlVRO1kl).
  Finländska Frihetskorset av andra klass med svärd (FFrK2kl msv).

Referenser

Vidare läsning

Generallöjtnanter i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Mottagare av Tyska örnens orden
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Frihetskorsets orden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Hällefors
Födda 1891
Avlidna 1971
Män
Tank Mark IX

Tank Mark IX var ett brittiskt pansarfordon som utvecklades under första världskriget men som inte blev klar för tjänst innan krigsslutet. Den var baserad på stridsvagnen Tank Mark V (i jämförelse längre) och var den första ändamålsenliga bepansrade trupptransporten. Den var beväpnad med två kulsprutor: en bakåt och en framåt. Dessutom fanns det 8 skottgluggar på vardera sidan som soldaterna inuti fordonet kunde använda. Besättningen uppgick till fyra man: befäl, förare, mekaniker och skytt. Maximalt antal passagerare var 30 stycken soldater.

Se även 
Tank Mark I
Tank Mark IV
Tank Mark V
Tank Mark VIII

Pansarfordon
Brittisk militär utrustning
Icterus

Icterus är det största fågelsläktet i familjen trupialer inom ordningen tättingar. Släktet omfattar idag 31–33 arter som förekommer i Nord- och Sydamerika från södra Kanada till Brasilien och Bolivia, liksom i Västindien: 
 Yuccatrupial (I. parisorum)
 Gulryggig trupial (I. chrysater)
 Svarthuvad trupial (I. graduacauda)
 Jamaicatrupial (I. leucopteryx)
 Yucatántrupial (I. auratus)
 Altamiratrupial (I. gularis)
 Gultrupial (I. nigrogularis)
 Orangebrynad trupial (I. bullockii)
 Streckryggig trupial (I. pustulatus)
 Svartryggig trupial (I. abeillei)
 Baltimoretrupial (I. galbula)
 Gulstjärtad trupial (I. mesomelas)
 Fläckbröstad trupial (I. pectoralis)
 Tumbestrupial (I. graceannae)
 Campostrupial (I. jamacaii)
 Venezuelatrupial (I. icterus)
 Orangeryggig trupial (I. croconotus)
 Guatemalatrupial (I. maculialatus)
 Svartgumpad trupial (I. wagleri)
 Palmtrupial (I. cucullatus)
 Centralamerikansk trupial (I. prosthemelas)
 Trädgårdstrupial (I. spurius)
 I. [s.] fuertesi – urskiljs av vissa som egen art
 Kubatrupial (I. melanopsis)
 Bahamatrupial (I. northropi)
 Martiniquetrupial (I. bonana)
 Puertoricotrupial (I. portoricensis)
 Montserrattrupial (I. oberi)
 Saintluciatrupial (I. laudabilis)
 Hispaniolatrupial (I. dominicensis)
 Orangekronad trupial (I. auricapillus)
 Mindre epålettrupial (I. pyrrhopterus)
 Större epålettrupial (I. cayanensis)
 "Morichetrupial" (I. [c.] chrysocephalus) – urskiljs som egen art av Birdlife International

Referenser

Externa länkar

Trupialer
Fågelsläkten
Halosenniemi

Halosenniemi (Halonens udde) är ett finländskt konstnärsmuseum, som består av Pekka Halonens ateljé och bostad i Tusby kommun söder om Träskända.

Pekka Halonen ritade timmerhuset tillsammans med sin bror Antti Halonen i nationalromantisk stil. Det byggdes 1902 vid Tusby Strandväg på en liten udde i Tusby träsk. Han har också formgivit detaljer i huset som ugnsluckor och dörrar. Han och frun Maija Halonen bodde där med sina åtta barn. Det största rummet i huset är Pekka Halonens ateljé, där han arbetade mer än tre decennier. Huset var en viktig träffpunkt för den konstnärskoloni som utvecklades under början av 1900-talet kring Tusby Strandväg. Ateljén är hög och ljus med ett stort fönster mot norr. Rummet var därför mitt i vintern rätt så kallt. Pekka Halonen var ofta frustrerad över att hans färger frös på vintern och tillbringade därför ofta mycket tid i köket som var varmare.

Tusby kommun köpte fastigheten 1949 och tillgängliggjorde huset under 1950-talet. Trädgården har återställts till sitt ursprungliga skick och tomten förklarades som naturreservat 1966.

Huset restaurerades under 1990-talet till ursprungligt skick.

Bildgalleri

Källor 

Om Halosenniemi på www.ainola.fi

Externa länkar 
 Halosenniemis webbplats (engelska)
Om Halosenniemi på Nylands museiguide

Villor i Finland
Konstnärsmuseer i Finland
Museer i Tusby
Konstnärskolonin vid Tusby träsk
Arkitekturåret 1902
1902 i Finland
Leif Törnquist

Leif Johan Olof Törnquist, född 12 juli 1938 i Sofia församling i Stockholms stad, är en svensk militär och museiman.

Törnquist tog officersexamen vid Kungliga Krigsskolan 1961 och utnämndes samma år till fänrik vid Livgrenadjärregementet. Han studerade 1969-1971 vid Militärhögskolan, befordrades 1971 till kapten och tjänstgjorde 1971–1973 i  Arméstaben och Försvarsstaben, varefter han 1973 befordrades till major i Generalstabskåren och gjorde stabstjänstgöring 1973–1976. Han tjänstgjorde vid Svea livgarde 1976–1977 och tjänstgjorde 1977–1985 vid Försvarsstaben, 1978 befordrad till överstelöjtnant och från 1981 som avdelningschef. Han studerade 1985 vid Försvarshögskolan och tjänstgjorde 1985–1987 åter vid Svea livgarde. Han utnämndes 1987 till överste och tjänstgjorde vid Försvarsstaben 1987–1988. Han var styresman och chef för Armémuseum 1988–1994 samt överintendent och chef för Statens försvarshistoriska museer 1994–2003.

Leif Törnquist invaldes 1985 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han var ordförande i Svenska vapenhistoriska sällskapet 1979–1995, ordförande i Svenska officersförbundet 1983–1990, ordförande i Militärsällskapet i Stockholm 1985–1997, ledamot av styrelsen för SACO/SR 1985–1989, ordförande i Sveriges Militära Kamratföreningars Riksförbund 1990–2000, ordförande i Skolskyttefrämjandet 1994–2015 och ordförande i Försvarets understödsnämnd 1996–2012.

Törnquist har författat en rad böcker, skrifter och artiklar inom militärhistoria.

Leif Törnquist är son till revisorn Olof Törnquist och Ingeborg Högberg. Han gifte sig 1962 med Birgit Jonasson (född 1940).

Externa länkar
 .

Källor 
Anderson, Björn: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. 20 år med akademien och dess ledamöter 1996–2016 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 2016), s. 100.
Engman, Guy m.fl. (red.): Svensk försvarskalender 2003 (Streck & Punkt ! AB, Eskilstuna 2003), s. 503.
Kjellander, Rune: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. Biografisk matrikel med porträttgalleri 1796–1995 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 1996), s. 196.
Moen, Ann (red.): Vem är det 2007. Svensk biografisk handbok (Nationalencyklopedin, Malmö 2006), s. 597.

Noter

Män
Födda 1938
Levande personer
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenskt museifolk
Svenska militärhistoriker
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Militärer från Stockholm
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Char 2C

Char 2C var ett franskt landskepp som utvecklades precis efter slutet av första världskriget. Vagnen var en förbättrad version av första världskrigs-stridsvagnen Char 2A som inte hann färdigställas innan krigsslutet. Den slutgiltiga versionen Char 2C kom att byggas i 10 exemplar och tjänstgjorde från 1921 till Frankrikes fall till Nazityskland 1940 som del av andra världskriget.

Beskrivning 

Char 2C vägde 70 ton fullastad och anses därför vara världens enda övertunga stridsvagn som kommit att tjänstgöra, även om flera andra övertunga stridsvagnar tagits fram som prototyper. Vagnen var beväpnad med två kanontorn, en framtill och en baktill. Främre torn var bestyckad med en 75 mm kanon medan bakre torn hade en kulspruta. Utöver detta var vagnen beväpnad med tre rörliga kulsprutor i pansarväggarna framtill, en rakt fram på vagnen och två på vardera sidan vinklade för främre skjutfält. Besättningen uppgick till 12 man: förare, befäl, skytt, laddare, fyra kulspruteskyttar, mekaniker, elektriker, assisterande mekaniker/elektriker samt radiooperatör.

Historia 
Char 2C baserades på stridsvagnsprojektet Char 2A som pågick under första världskriget. Den första prototypen av Char 1A testades i november 1917 och 200 exemplar beställdes. Kriget hann dock ta slut innan någon av dessa producerats och man bestämde sig för att bygga en förbättrad uppföljare kallad Char 2C, vilken beställdes i tio exemplar.

Vagnar 
Tio Char 2C vagnas byggdes och kom u bruk 1921. Dessa vagnar fick alla unika namn:

90 Poitou
91 Provence
92 Picardie
93 Alsace
94 Bretagne

95 Touraine
96 Anjou
97 Normandie
98 Berry
99 Champagne

Slaget om Frankrike 

Fransmännen var väl medvetna om att Char 2C var föråldrad vid andra världskrigets utbrott 1939, men utnyttjade stridsvagnens imponerade storlek i propagandasyfte (till sina yttre dimensioner är Char 2C den största stridsvagn som tjänstgjort). De nio vagnar som var i tjänst förstördes av fransmännen i ett försök att förhindra att de erövrades av tyskarna under slaget om Frankrike. Två av vraken erövrades av tyskarna och en fördes tillbaka till Tyskland för att ställas ut för allmänheten.

Bilder

Varianter 
 Char FCM 1A: Prototyp med en kortad 105 mm Canon de 105 Court Schneider i tornet.
 Char FCM 2C: Standard variant med en 75 mm i tornet.
 Char FCM 2C bis: Champagne testades med en 155 mm haubits i ett nytt torn 1926 och kallades Char FCM 2C bis.

Källor 
 https://www.youtube.com/watch?v=VLy8i0nv44U
 http://www.tanks-encyclopedia.com/ww2/france/FCM-2C.php
 

Stridsvagnar under andra världskriget
Fransk krigsmateriel under andra världskriget
Fransk krigsmateriel under första världskriget
Bråbygdens och Finspånga läns domsagas tingslag

Bråbygdens och Finspånga läns domsagas tingslag var ett tingslag i Östergötlands län och Bråbygdens och Finspånga läns domsaga, bildat 1 januari 1948 (enligt beslut den 10 juli 1947) genom sammanslagning av Bråbygdens tingslag och Finspånga läns tingslag.

Ingående områden
Tingslaget omfattade häraderna Björkekind, Östkind, Lösing, Bråbo, Memming samt Finspånga län (förutom Godegårds och Tjällmo landskommuner).

Kommuner
Tingslaget bestod av följande kommuner den 1 januari 1952:

Finspångs köping
Hällestads landskommun
Hävla landskommun
Kolmårdens landskommun
Kvillinge landskommun
Norsholms landskommun
Skärblacka landskommun
Västra Vikbolandets landskommun
Östra Vikbolandets landskommun

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Norrköpings tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Tingslag i Östergötlands län
I valet och kvalet (film)

I valet och kvalet är en amerikansk film från 1948 i regi av Frank Capra. Filmen bygger på en pjäs av Howard Lindsay och Russel Crouse som hade premiär på Broadway 1945. Filmen gick bra på bio, men blev inte en lika stor framgång som Capras tidigare filmer.

Handling 
Industrimannen Grant Matthews övertalas av sin älskarinna, tidningsmagnaten Kay Thorndyke, att ställa upp i amerikanska presidentvalet för republikanerna. Hans fru Mary stödjer honom utan att känna till bakgrunden till kandidaturen. Matthews inser dock snart att en presidentvalskampanj innebär stora kompromisser både privat och politiskt.

Rollista 
Spencer Tracy - Grant Matthews
Katharine Hepburn - Mary Matthews
Van Johnson - Spike
Angela Lansbury - Kay Thorndyke
Adolphe Menjou - Jim Conover
Lewis Stone - Sam Thorndyke
Howard Smith - Sam I. Parrish
Charles Dingle - Bill
Maidel Turner - Lulubelle
Raymond Walburn - domare Alexander
Margaret Hamilton - Norah
Art Baker - Leith
Pierre Watkin - Senator Lauterback
Florence Auer - Grace
Irving Bacon - Buck Swenson
Charles Lane - Blink Moran
Carl Switzer - springpojke

Externa länkar 

Filmer 1948
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer i regi av Frank Capra
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer om val
Profesionalna chokejna liha 2011/2012

Profesionalna chokejna liha 2011/2012 var den första säsongen av Profesionalna chokejna liha (PHL), och tillika den 20 säsongen av det Ukrainska mästerskapet i ishockey, Ukrainas högsta-liga i ishockey. Denna säsong var första gången serien inte var i Ukrainas ishockeyförbunds regi. Åtta lag deltog denna säsong och HK Donbass-2 slutade som mästare.

Grundserien 
Grundserien slutade enligt nedan.

Slutspelet 
Slutspelet spelades enligt nedan.

Referenser

Ishockeysäsongen 2011/2012
Ishockey i Ukraina
2011 i Ukraina
2012 i Ukraina
Puertoricotrupial

Puertoricotrupial (Icterus portoricensis) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Puerto Rico. Tidigare betraktades bahamatrupial, puertoricotrupial, kubatrupial och hispaniolatrupial som en och samma art, I. dominicensis.

Status 
Puertoricotrupialen har ett litet utbredningsområde. Den tros också minska i antal. IUCN kategoriserar den dock ändå som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Puerto Rico
Boliviatrupial

Boliviatrupial (Oreopsar bolivianus) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i sydvästra Bolivia (Cochabamba, Chuquisaca and Potosí). Den placeras som ensam art i släktet Oreopsar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bolivia
Nils Peter Norlind

Nils Peter Norlind, född 8 april 1853 i Saxtorps församling, Malmöhus län, död 1927, var en svensk musikdirektör. Han var far till Wilhelm Norlind och morbror till Ernst, Tobias och Arnold Norlind.

Norlind, som var son till organisten Nils N-n Norlind, blev student i Lund 1875, filosofie kandidat 1886, avlade organist- och kyrkosångarexamen i Lund 1882 och vid Musikkonservatoriet i Stockholm 1888. Han var musiklärare vid folkskollärarseminariet i Lund 1889–1919 och organist vid Allhelgonakyrkan i Lund i Lund från 1891. 

Norlind grundade tillsammans med sin maka Hanna Hallberg-Norlind, N.P. Norlinds musikskola i Lund samt Sydsvenska musikkonservatoriet i Lund 1909 och var föreståndare där 1909–1912. Han var examinator i organist- och kyrkosångarexamen i Lunds stift från 1893. Han utgav bland annat Orgelns allmänna historia (1912) och var medarbetare i tidningar.

Makarna Norlind är begravda på Norra kyrkogården i Lund.

Källor

Svensk biografisk kalender I. Malmöhus län (Gullberg, Hjalmar - Uggla, Torsten, utg., 1919), sid. 243.

Noter

Externa länkar 
 

Svenska musikdirektörer
Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Svenska kyrkomusiker
Svenska musikpedagoger
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Personer från Saxtorps socken
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1853
Avlidna 1927
Män
Vladimir Rodić

Vladimir Rodić, född 7 september 1993 i Belgrad, är en serbisk-montenegrinsk fotbollsspelare som spelar för Östers IF i Superettan.

Karriär
I juli 2015 skrev Rodić kontrakt med Malmö FF i Allsvenskan till och med säsongen 2018. Han debuterade från start på bortaplan mot Örebro i juli 2015 och gjorde sitt första mål i MFF:s tröja i sin andra match, hemmamatchen mot GIF Sundsvall den 25 juli. I nästa hemmamatch, returmötet i Champions Leaguekvalet mot Red Bull Salzburg den 5 augusti, gjorde han det avgörande 3-0-målet, som tog MFF till playoff.

Sommaren 2016 såldes han till den turkiska klubben Kardemir Karabükspor. Den 31 augusti 2017 värvades Rodić av danska Randers FC. Den 31 januari 2018 värvades Rodić av Silkeborg IF, där han skrev på ett 3,5-årskontrakt.

Den 7 augusti 2018 värvade Hammarby IF Rodić från Silkeborg IF, han skrev då på ett kontrakt som sträcker sig över 3,5 år. Han blev även klubbens dyraste värvning i historien. Den 5 oktober 2020 lånades Rodić ut till norska Odds BK på ett låneavtal över resten av säsongen.

Den 26 februari 2022 gick Rodić på fri transfer till Östers IF, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Referenser

Noter

Montenegrinska fotbollsspelare
Montenegrinska landslagsspelare i fotboll
Serbiska fotbollsspelare
Spelare i FK Rad
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Karabükspor
Spelare i Randers FC
Spelare i Silkeborg IF
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Odds BK
Fotbollsspelare i Östers IF
Spelare i Serbiska superligan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Süper Lig
Spelare i Superligaen
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Superettan
Idrottare från Belgrad
Födda 1993
Levande personer
Män
Montenegrinska idrottare under 2000-talet
Svenska mästare i fotboll
Sydlig gulhake

Sydlig gulhake (Geothlypis velata) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Peru till Bolivia, Brasilien, Paraguay, Uruguay och nordöstra Argentina. Tidigare kategoriserades den som underart till svartmaskad gulhake (G. aequinoctialis) och vissa, som IUCN, gör det fortfarande.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Gyllene porten, Split

Gyllene porten (, italienska och ) är en stadsport i Split i Kroatien. Den är den största och efter Järnporten den näst bäst bevarade av fyra stadsportar som leder in i det antika Diocletianus-palatset i Splits historiska stadskärna. Porten var under antiken palatsets huvudingång och är belägen i den mellersta delen av dess norra vägg. På romartiden ledde en väg från palatset och Gyllene porten norrut mot den romerska provinsens Dalmatias huvudstad Salona.

Arkitektur 
Gyllene porten har en rektangulär form och uppfördes liksom en romersk militäranläggning (propugnaculum) med dubbla dörrar. Tidigare fanns två oktagonala försvarstorn på var sida om porten som utgörs av en nedre öppning samt ovanför denna en öppen båge. Porten är idag 4,50 meter hög. Den nedre öppningen (utan bågen) är 4,17 meter hög och 4,36 meter bred. Dess höjd var ursprungligen 6,50 meter men har sedan tillkomsten minskat till följd av jordavlagringar och vallar som under tidens lopp har ackumulerats framför palatsets norra vägg.  

Gyllene porten är dekorerad med rundbågar, nischer och blindnischer. I nischerna fanns tidigare fyra skulpturer föreställande tetrarken Diocletianus, Maximianus, Galerius och Constantius I Chlorus. I de två över nischerna fanns troligtvis skulpturerna föreställande Diocletianus och Maximianus och mellan dessa två en skulptur av en örn som symboliserade gudomen Jupiter.

Historik 
Under romartiden kallades porten för Porta septemtrionalis (Norra porten) och under medeltiden för Porta Romae (Romerska porten). Portens nuvarande namn (Gyllene porten) började användas under venetianskt inflytande och den omnämns för första gången under detta namn år 1553. 

På 500-talet inrättades en kyrka, Sankt Martins kyrka, i vaktgången ovanför porten.

Se även 
Gregorius av Nin-statyn, en staty och landmärke vid Gyllene portens omedelbara närhet.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 
Romersk arkitektur i Split
Stadsportar i Kroatien
Chiriquígulhake

Chiriquígulhake (Geothlypis chiriquensis) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Chiriquígulhaken förekommer i låglänta områden i sydvästra Costa Rica och västra Panama (västra Chiriquí). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fågeln betraktas traditionellt som en underart till svartmaskad gulhake (G. aequinoctialis). DNA-studier visar dock att den istället står nära olivkronad gulhake (G. semiflava), så pass att vissa inkluderar den förra i den senare.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Gustaf Malmgren (musiker)

Franz Gustaf August Malmgren, född 9 juli 1848 i Göteborg, död 1918, var en svensk musiker och musikpedagog.

Biografi
Gustaf Malmgren föddes 9 juli 1848 i Göteborg. Malmgren började studera vid Musikkonservatoriet i Stockholm 1862, avlade organistexamen 1868 och musikdirektörsexamen 1869. Han var organist vid katolska Sankt Josefs kyrka i Göteborg 1871–1885, musiklärare vid Göteborgs femklassiga läroverk 1874–1885 och vid Göteborgs högre realläroverk från 1886. Han var även verksam som tonsättare. 

Malmgren startade 1880 musikhandeln Gustaf Malmgrens piano- och orgellager, som senare bytte namn till Waidele.

Malmgren avled 22 april 1918 i Göteborgs Vasa församling.

Referenser

Noter 

Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Svenska kyrkomusiker
Svenska musikpedagoger
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Göteborg
Födda 1848
Avlidna 1918
Män
Gyllene porten

Gyllene porten kan avse:

Gyllene porten, Jerusalem – den äldsta av de nuvarande portarna i Gamla Jerusalems stadsmur
Gyllene porten, Split – en stadsport i Split i Kroatien
Gyllene porten, Vladimir – en gammalrysk stadsport i Vladimir i Ryssland
 Den gyllene porten (film) – en svensk TV-film från 1968