kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hanna Lindqvist

Hanna Lindqvist, född 18 januari 1992 i Avesta, är en svensk ishockeyforward som spelar i Riksserien för Leksands IF.

Lindqvist började sin hockeykarriär i Skogsbo SK, och spelade till 16 års ålder med pojkar innan hon började spela med damer. 2008 flyttade hon till Leksand för att gå på hockeygymnasiet och spela för Leksands IF. Inför säsongen 2012/2013 bytte hon klubb till Brynäs IF. Där blev det dock bara ett fåtal matcher innan hon flyttade tillbaks till Leksand igen. Landslagsdebuten med Damkronorna skedde januari 2014 i en turnering i Tyskland, och totalt har hon spelat tolv landskamper.

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska ishockeyspelare
Födda 1992
Levande personer
Kvinnor
Ishockeyspelare i Brynäs IF
Ishockeyspelare i Leksands IF:s A-lag för damer
Personer från Avesta
Zigui

Zigui, tidigare romaniserat Tzekwei, är ett härad som lyder under Yichangs stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina. Det ligger omkring 340 kilometer väster om provinshuvudstaden Wuhan.

Källa

WP:Projekt Kina
Yuan'an

Yuan'an, tidigare romaniserat Yüanan, är ett härad som lyder under Yichangs stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina. Det ligger omkring 270 kilometer väster om provinshuvudstaden Wuhan.

Källa

WP:Projekt Kina
Changyang

Changyang är ett autonomt härad för tujia-folket som lyder under Yichangs stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina.

WP:Projekt Kina
Zhijiang, Yichang

Zhijiang, tidigare romaniserat Chihkiang, är en stad på häradsnivå som lyder under Yichangs stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina. Den ligger omkring 250 kilometer väster om provinshuvudstaden Wuhan.

Källa

WP:Projekt Kina
Maskarensothöna

Maskarensothöna (Fulica newtonii) är en utdöd art i familjen rallar som förekom på La Réunion och på Mauritius. Den sista rapporten är från 1693.

Utseende
Maskarensothönan var med sina 45 cm i kroppslängd en relativt stor sothöna som troligen utvecklades från kamsothöna. Det är oklart om maskarensothönan saknade de röda svullna knoppar ovanför näbbskölden som finns hos kamsothönan eller om det bara inte har rapporterats. Dubois beskrev arten 1674 som "vattenhönor som är stora som höns. De är alltid svarta och har en stor vit tofs på huvudet."

Utbredning
Sedan länge är fågeln känd från subfossila lämningar funna i träskområdet Mare aux Songes på Mauritius, men antas ha förekommit även på grannön La Réunion utifrån reserapporter. Under senare tid har subfossila lämningar hittats även där. Fågeln beskriven i reserapporter från Mauritius antogs länge röra rörhönor som förekommer där även idag, men det verkar som att rörhönsen koloniserade ön först när maskarensothönan hade dött ut.

Utdöende
Dubois är den som nämner maskarensothönan senast. År 1667 hade François Martin redan klagat på att jägare hade utrotat populationen i lagunen Etang de Saint-Paul även om det rådde delade meningar huruvida fågeln var god att äta eller inte: "[1665] var floddalen vid Saint-Gilles full av gäss och vattenhöns och djupen fulla av fisk /../ vattenhönorna tillät en att komma tillräckligt nära för att fånga dem i handen; vi tog alla ombord. Vi såg [vid 1667] inga gäss och inga vattenhönor på Etang de St Paul som tidigare var täckt av dem."

På Mauritius klarade sig fågeln något bättre. Leguat var den sista som 1693 såg de endemiska "poules d'eau" och konstaterade att de redan var sällynta. Bortsett från jakt var habitatförstörelse en viktig orsak till maskarensothönans utdöende.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Edward Newton (1832-1897), brittisk kolonialadministratör på Mauritius och naturforskare.

Referenser 
Artikeln bygger på delvis en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Mascarene coot, läst 2016-10-20

Noter

Externa länkar 

Rallar
Utdöda fågelarter
Endemiska fågelarter i Maskarenerna
Yidu, Yichang

Yidu, tidigare romaniserat Itu, är en stad på häradsnivå som lyder under Yichangs stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Kiipsaare fyr

Kiipsaare fyr var en 25 meter hög fyr vid Hares i Vilsandi nationalpark, Estland.

Fyren byggdes av armerad betong 1933 för att varna sjöfarare på Östersjön för farorna i närheten av halvön samt att hjälpa till vid navigering. Vid den tiden stod fyren mellan 100 och 150 meter in på land, men på grund av erosionen ligger den sedan början av 1990-talet ute i havet. Eftersom underhållet av grunden varit eftersatt har fyren börjat att luta. Detta innebar att generatorn togs bort 1992 och fyren fick tjäna som båk fram till 2009.

Referenser

Fyrar i Estland
Lutande torn
Arkitekturåret 1933
Byggnader och anläggningar i Saaremaa
Dangyang

Dangyang, tidigare romaniserat Tangyang, är en stad på häradsnivå som lyder under Yichangs stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina. Den ligger omkring 240 kilometer väster om provinshuvudstaden Wuhan.

Källa

WP:Projekt Kina
Rodriguesrall

Rodriguesrall (Erythromachus leguati) är en utdöd art i familjen rallar som förekom på ön Rodrigues, känd från både benlämningar och reserapporter. Den sista rapporten är från 1726 och fågeln dog troligen ut i mitten på 1700-talet. Vissa placerar den tillsammans med rödrallen i släktet Aphanapteryx.

Referenser 

Rallar
Utdöda fågelarter
DTM 2015

DTM 2015 var den sextonde säsongen av det tyska standardvagnsmästerskapet Deutsche Tourenwagen Masters. Säsongen startade på Hockenheimring den 2-3 maj, och avslutades på samma bana den 17-18 oktober. Pascal Wehrlein vann förarmästerskapet, HWA Team vann teammästerskapet och BMW vann märkesmästerskapet.

Team och förare

Tävlingskalender

Slutställningar 
Poängsystem

Förarmästerskapet

† — Föraren gick ej i mål, men blev klassificerad för att ha kört över 75% av racedistansen.

Teammästerskapet

Referenser

Säsonger 

2015 i Tyskland
DTM-säsonger
Motorsportevenemang 2015
Relationer mellan Brasilien och Sverige

Relationer mellan Brasilien och Sverige är de diplomatiska förbindelserna mellan Brasilien och Sverige. Brasilien har en ambassad i Stockholm och Sverige har en ambassad i Brasília. Diplomatiska förbindelser upptogs den 5 januari 1826.

Se även 
 Personer i Sverige födda i Brasilien

Källor

Fotnoter
Réunionrall

Réunionrall (Dryolimnas augusti) är en utdöd art i familjen rallar som förekom på ön La Réunion, känd från benlämningar hittade 1996. Troligen dog den ut i slutet på 1600-talet.

Noter 

Rallar
Utdöda fågelarter
Endemiska fågelarter på La Réunion
Fåglar i etiopiska regionen
Matsushimas formel

Inom matematiken är Matsushimas formel, introducerad av , en formel för Bettitalen av kvoten av ett symmetriskt rum G/H med en diskret grupp, i termer av unitära representationer av gruppen G.
 Matsushima–Murakamis formel är en generalisering som ger dimensioner av rum av automorfiska former introducerad av .

Källor

Differentialgeometri
Algebraisk topologi
Topologisk grafteori
Genererande funktioner
Henrik Rönnquist

Henrik Rönnquist, född 1 oktober 1975 i Stockholm, är en svensk gallerist och konsthandlare med bas i Malmö. Han har under sin tid som gallerist ställt ut bland andra Regina Lund, Peter Wahlbeck, Bengt Lindström, Ronny Hård, Carolina Gynning, Ulf Lundell, Fredrik Jensner, Caroline af Ugglas och Jan "Rock-Ola" Olofsson. 

Rönnquist var grundare av och talesperson för Pegida i Sverige 2015.

Uppmärksammade utställningar 
Rönnquist drev Galleri Rönnquist & Rönnquist i Malmö som han startade den 29 januari 2000. Sommaren 2013 ställde han ut Lars Vilks bilder, däribland de kontroversiella bilderna på Muhammed som rondellhund. Han fick för denna utställning uppmärksamhet över hela världen och tavlorna sålde slut redan första dagarna efter att utställningen hade öppnat. I december samma år visade han tavlor med rondellhundar av Lars Vilks i Stockholm.  

År 2014 ställde galleriet ut verk av gatukonstnären Dan Park. Denna utställning blev stoppad av polis kort efter att den öppnat och Rönnquist blev dömd till villkorlig fängelsedom och dagsböter för  hets mot folkgrupp. Tidigare 2014 visades Vilks rondellhundar ytterligare en gång på galleriet i Malmö. Den gång inkluderades de tre förbjudna teckningarna. I slutet av 2014 fick galleriet efter femton års verksamhet stänga.

Referenser 

Födda 1975
Levande personer
Män
Tryckfrihetsförespråkare
Svenska gallerister
Personer från Stockholm
Samuel Wennberg

Samuel Wennberg, född 26 augusti 1757, död 5 augusti 1805, var en svensk  ämbetsman. Han var son till Eric Samuel Wennberg och bror till Johan Anders Wennberg.

Wennberg var notarie vid Järnkontoret från 1778, extra fiskal vid Svea hovrätt 1780, extra kanslist i Riksbanken 1784, advokatfiskal 1790 och bankokommissarie 1803. Han var amatörcellist och medlem av Utile Dulci samt ämnessven i vetenskapsakademien från 1777. Wennberg blev invald som ledamot nummer 113 i Kungliga Musikaliska Akademien den 18 april 1788.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Medlemmar av Utile Dulci
Svenska musiker under 1700-talet
Födda 1757
Avlidna 1805
Män
Ascensionrall

Ascensionrall (Mundia elpenor) är en utdöd fågel i familjen rallar som förekom på ön Ascension i södra Atlanten, känd från ett större antal benlämningar. Dess utrotning orsakades troligen av att råttor kom till ön på 1700-talet, men den kan ha överlevt ända tills katter introducerades 1815. Tidigare betraktades den stå nära atlantrallen (Atlantisia rogersi), men en studie från 2003 visade att de inte var lika nära släkt som man tidigare trott och ett nytt släkte, Mundia, skapades.

Referenser 

Rallar
Utdöda fågelarter
Erik Wilhelm Weste

Erik Wilhelm Weste, född 20 september 1753 i Landskrona, död 9 december 1839 i Stockholm, var en svensk ämbetsman, lexikograf, översättare och tecknare.

Han var son till direktören Johan Weste och Elisabet Scharnweber och från 1810 gift med Fredrika Albertina Björkman. Weste blev kanslist vid generalfälttygmästarexpeditionen 1777, sekreterare i Krigskollegiet 1792 och sekreterare vid generalfälttygmästarexpeditionen 1792 samt i artilleridepartementet 1805. Weste var krigsråd 1816–1826. Vid sidan av sitt arbete var han en framstående översättare, musiker och tecknare och är representerad vid Uppsala universitetsbibliotek med ett par teckningar med utsikter över Stockholm. Han var, lexikograf och medredaktör vid första utgåvan av Bellmans Fredmans epistlar. Han var även altviolinist och medlem av Utile Dulci, samt invald som ledamot nummer 114 i Kungliga Musikaliska Akademien den 18 april 1788. 

År 1783 utkom hans översättning av Den unge Werthers lidanden av Johann Wolfgang von Goethe, då med titeln Werthers lidande, som inledde Wertherfebern i Sverige. Det som räknas till hans största arbete är utgivandet av Parallèle des langues françoise et suédoise som utgavs 1795–1807.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.
Svenskt konstnärslexikon del V sid 638, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska tecknare under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Medlemmar av Utile Dulci
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Födda 1753
Avlidna 1839
Män
Personer från Landskrona
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Svenska tecknare under 1800-talet
Krigsråd
Mehonuirall

Mehonuirall (Diaphorapteryx hawkinsi) är en utdöd fågel i familjen rallar som förekom på Chathamöarna utanför Nya Zeeland. Kortfattade skildringar tyder på att arten kan ha överlevt in på 1800-talet.

Utseende och läte 
Mehonuirallen var en stor rall, i stort lik wekarallen, med en lång och nedåtböjd, cirka 10 cm lång näbb. Hanen var tydligt större än honan, med exempelvis minst 2 cm längre näbb. Vingarna var mycket små, vilket visar att den med säkerhet var flygoförmögen. Eftersom ingen detaljerad beskrivning finns av fågeln och befjädrade exemplar är kunskapen begränsad om utseendet i övrigt. Kortfattade rapporter beskriver dock att den var rödbrun och av ett benfragment framgår att även näbben hade samma färg. Två skildringar vittnar om att arten hade ett kraftigt läte som kunde höras lång väg, återgivet som ett "tue-ck".

Tidigare förekomst och utdöende 
Mehonuirallen är känd i huvudsak från benlämningar funna i Chathamöarna tillhörande Nya Zeeland, både på huvudön Chatham och på Pitt. Mängden ben tuder på att den tidigare var en vanlig fågel. Kortfattade skildringar visar att arten förmodligen överlevde in på 1800-talet. Den tros ha dött ut till följd av jakt från människan, i kombination med predation från olika invasiva djur.

Levnadssätt 
Mehonuirallens kraftiga ben i kombination med att den var flygöförmögen visar att den levde på marken. Den tros ha fyllt samma ekologiska nisch som wekarallen. Mehonuirallen har rapporterats ta nattkvist i familjegrupper, där sex eller åtta fåglar tryckte tillsammans "som grisar i en säng". Enligt en beskrivning ska arten ha födosökt på marken med sin näbb som en bökande gris, framför allt efter ormbunksrötter. Den har också rapporterats picka ruttnande trä på marken efter föda. Eftersom näbben var längre och mer böjd än hos wekarallen tros den i mindre grad ha levt av animalisk föda, men markhäckande fåglar, ödlor och ryggradslösa djur tros ändå ha utgjort en del av födan. Enligt en skildring ska fågeln ha förekommit i ett öppet område som kallas "The Clears".

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar en William Hawkins, bosättare på Chathamöarna som försåg Henry Ogg Forbes med typexemplaret.

Noter

Tryckta källor 
 Cooper, J.H.; Tennyson, A.J.D. 2004. New evidence on the life and death of Hawkins' rail (Diaphorapteryx hawkinsi): Moriori accounts recorded by Sigvard Dannefaerd and Alexander Shand. Notornis 51:212-216.
 Livezey, B.C. 2003. Evolution of flightlessness in rails (Gruiformes: Rallidae): phylogenetic, ecomorphological, and ontogenetic perspectives. Washington, DC: The American Ornithologists' Union. Ornithological Monographs No.53.
 Steadman, D.W. 1995. Prehistoric extinctions of Pacific Island birds: biodiversity meets zooarchaeology. Science 267: 1123-1131.
 Tennyson, A.J.D. 2004. Records of the extinct Hawkins' rail (Diaphorapteryx hawkinsi) from Pitt Island, Chatham Islands. Notornis 51:159-160.
 Tennyson, A.J.D.; Martinson, P. 2007 (revised edition). Extinct birds of New Zealand. Wellington, Te Papa Press.

Noter

Externa länkar 

Rallar
Utdöda fågelarter
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Chathamöarna
Större sankthelenapetrell

Större sankthelenapetrell (Pterodroma rupinarum) är en utdöd fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar som förekom på Sankta Helena. Känd från benlämningar, större sankthelenapetrell dog troligen ut strax efter att ön upptäcktes 1502.. Tidigare placerades den i släktet Pseudobulweria och vissa gör det fortfarande. Genetiska studier visar dock att den står nära andra petreller i Atlanten som kapverdepetrell och madeirapetrell och bör därför placeras i släktet Pterodroma.

Referenser 

Liror
Utdöda fågelarter
Mindre sankthelenapetrell

Mindre sankthelenapetrell (Bulweria bifax) är en utdöd fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar som förekom på Sankta Helena. Känd från benlämningar, olsonpetrell dog troligen ut strax efter att ön upptäcktes 1502.

Noter 

Liror
Utdöda fågelarter
Friedrich Bodenmüller

Friedrich Bodenmüller, född den 11 augusti 1845 i München, död där den 27 mars 1913, var en tysk målare.

Bodenmüller deltog som officer i kriget 1870–1871 och målade sedan tavlor med ämnen därifrån, bland annat Gatustrid i Versailles, Episod från slaget vid Sedan och Bayerska trupper i slaget vid Wörth (de båda sistnämnda i nya pinakoteket i München). Bodenmüller behandlade sedan även kostymgenren och fantastisk-allegoriska motiv, till exempel i fantasier över Beethovens Cissmollsonat.

Källor 
 
  
 Bodenmüller, Friedrich i registret till Deutsche Biographische Enzyklopädie

Tyska historiemålare
Bataljmålare
Tyska målare under 1800-talet
Tyska målare under 1900-talet
Konstnärer från München
Födda 1845
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Ignaz Kuranda

Ignaz Kuranda, född den 8 maj 1812 i Prag, död den 3 april 1884 i Wien, var en österrikisk publicist och politiker. 

Kuranda, som till börden  var jude, uppsatte 1841 i Bryssel veckotidningen "Die Grenzboten", vilken efter sin förflyttning till Leipzig blev ett viktigt språkrör för frihetssträvandena i Österrike samt förmedlingen mellan Österrike och Tyskland. År 1848 invaldes Kuranda i Vorparlamentet i Frankfurt och insattes i femtiomannautskottet. Som ett av dess ombud sändes Kuranda samma år till Prag för att söka vinna Böhmens anslutning till den pågående tyska enhetsrörelsen. Kuranda invaldes även i nationalförsamlingen, men nedlade i oktober sitt mandat. "Grenzboten" hade han i juli 1848 avträtt till Gustav Freytag och Julian Schmidt, men uppsatte i Wien samma år "Ostdeutsche Post" (1848–1866), i ändamål att kämpa för de tyska intressena i Österrike. Från 1861 till sin död tillhörde Kuranda den nederösterrikiska lantdagen och riksrådet.

Källor 
 

Österrikiska journalister
Österrikiska politiker under 1800-talet
Personer från Prag
Födda 1812
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Personer inom Österrikes näringsliv under 1800-talet
Theodor Uhlig

Gottlob Sigismund Theodor Uhlig, född 15 februari 1822 i Wurzen, död 3 januari 1853 i Dresden, var en tysk violinist och tonsättare. 

Uhlig är mest känd för sin relation till Richard Wagner, som han under dennes landsförvisning gjorde betydande tjänster som försvarare och förkämpe i pressen (främst i "Neue Zeitschrift für Musik") och bland annat som affärsansvarig. Pianoarrangemanget av Wagners opera "Lohengrin" är utarbetat av Uhlig. År 1888 utkom Wagners brev till Uhlig och hans skrifter utgavs av Ludwig Frankenstein 1914.

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska violinister
Richard Wagner
Personer från Wurzen
Födda 1822
Avlidna 1853
Män
Bo Järnstedt

Bo Gunnar Järnstedt, född 2 september 1911 i Eksjö, Jönköpings län, död 15 december 1992 i Malmö Sankt Petri församling, var en svensk diplomat.

Biografi
Järnstedt var son till köpmannen Justus Järnstedt och Elsa Engström. Han tog juris kandidatexamen i Uppsala 1934, diplomerades från Handelshögskolan i Stockholm 1937 och tog filosofie kandidatexamen i Uppsala 1938. Järnstedt var biträdande militärattaché i Berlin 1940, attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1940, andre sekreterare 1946 och förste sekreterare 1949. Han var tillförordnad chargé d’affaires i Wellington 1953-1957 och ambassadråd i New Delhi 1957-1959.

Han var generalkonsul i Chicago 1959-1962 och 1964-1973, ambassadör i Monrovia 1962-1964 (sidoackrediterad i Abidjan, Accra, Conakry och Freetown.) samt i Dublin 1973-1977. Järnstedt var biträdande och tillförordnad medlare vid Neutrala nationernas övervakningskommission i Korea 1954-1955.

Järnstedt gifte sig 1939 med Margareta (Gun) Lundgren (född 1918), dotter till Victor Lundgren och Nannie Carlsohn.

Utmärkelser
Järnstedts utmärkelser:
Riddare av Nordstjärneorden (RNO)
Riddare av Danska Dannebrogorden (RDDO)
Riddare av Finlands Vita Ros’ orden (RFinlVRO)
Riddare av Grekiska Fenixorden (RGrFenO)
Riddare av Nederländska Oranien-Nassauorden (RNedONO)

Referenser

Män
Födda 1911
Avlidna 1992
Sveriges generalkonsuler i Chicago
Sveriges ambassadörer i Liberia
Sveriges ambassadörer i Elfenbenskusten
Sveriges ambassadörer i Ghana
Sveriges ambassadörer i Guinea
Sveriges ambassadörer i Sierra Leone
Sveriges ambassadörer i Irland
Svenska attachéer
Personer från Eksjö
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Riddare av Nordstjärneorden
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Dannebrogorden
Albert Payne

Albert Payne (pseudonym: A. Ehrlich), född 3 juni 1842 i Leipzig, Kungariket Sachsen, Kejsardömet Tyskland , död där 1 april 1921, var en tysk violinist och musikförläggare av brittiskt ursprung.

Payne var utbildad vid Leipzigs musikkonservatorium och som violinist av Ferdinand David och Joseph Massart (i Paris), men inträdde 1862 i sin far Albert Henry Paynes förlagsrörelse i Leipzig, och från denna utgick från 1886 de små prisbilliga partiturutgåvor av kammarmusiklitteratur i fickformat, som vann utomordentlig spridning (även långt utanför Tyskland). Utgivningen övergick 1892 till Ernst Eulenburgs förlag, som betydligt utvidgade verksamheten, som då även kom att omfatta orkester-, kör- och sceniska verk.

Källor

Tyska violinister
Tyska musikförläggare
Personer från Leipzig
Födda 1842
Avlidna 1921
Män
Granholmen, Kalix kommun

Granholmen är en ö och naturreservat i Kalix kommun i Norrbottens län. Ön ligger sydost om Rånön.

Området är naturskyddat sedan 1997 och är 1,1 kvadratkilometer stort. Reservatet omfattar ön som är bevuxen med granskog och lövträd vid stränderna.

Källor
Länsstyrelsen (Läst 8 februari 2015)

Naturreservat i Kalix kommun
Öar i Kalix skärgård
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Pan (tidskrift)

Pan var en tysk konst- och litteraturtidskrift som gavs ut 1895−1900 i Berlin av Otto Julius Bierbaum och Julius Meier-Graefe.

Pan gäller för att vara det viktigaste organet för den tyska jugenstilen. Tidskriften tryckte illustrationer av många mer eller mindre kända konstnärer. Till detta kom tidskriftens helsidesgrafik, en enkel och modern typografi i såväl vinjetter som andra dekorativa detaljer. Till de konstnärer som medverkade i Pan hörde bland annat Franz von Stuck, som ritade framsidan till det första numret av tidskriften, och Thomas Theodor Heine. Bland andra bidragsgivare märks Henry van de Velde, Ludwig von Hofmann, Max Liebermann, Otto Eckmann, Hans Baluschek och Walter Leistikow.

Tidskriften innehöll berättelser och dikter som präglades av symbolismen, naturalismen och impressionismen, men också många bidrag som inte låter sig inordnas i någon inriktning. Tidskriften representerar början till den litterära modernismen i all sin mångfald, men också dess motsatser. Till de viktigaste författarna som skrev i Pan hörde Otto Julius Bierbaum, Max Dauthendey, Richard Dehmel och Arno Holz.

År 1910 började konsthandlaren och förläggaren Paul Cassirer i Berlin åter ge ut tidskriften, nu med två nummer i månaden. Ludwig Rubiner hörde till medarbetarna då. Från 1912 gavs den ut av Alfred Kerr och från 1913 till sitt sista nummer 1915 utkom tidskriften endast periodiskt.

Referenser

Vidare läsning 
 Gisela Henze: Der Pan. Geschichte und Profil einer Zeitschrift der Jahrhundertwende. Dissertation Freiburg im Breisgau, 1974.
 Donatelle Germanese: Pan (1910-1915). Schriftsteller im Kontext einer Zeitschrift. Würzburg, 2000. 
 Jutta Thamer: Zwischen Historismus und Jugendstil. zur Ausstattung der Zeitschrift Pan (1895–1900). Frankfurt am Main: Lang, 1980. 
 Anne Schulten: Eros des Nordens : Rezeption und Vermittlung skandinavischer Kunst im Kontext der Zeitschrift Pan, 1895-1900, Frankfurt a.M., 2009.

Externa länkar 
Tidningen Pan (digitaliserad utgåva) på webbplatsen för Universität Heidelberg

Tyska tidskrifter
Konsttidskrifter
Litteraturtidskrifter
Jugend
Tidskrifter startade 1895
Tidskrifter nedlagda 1900