kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heroes (Måns Zelmerlöw)

"Heroes" är en svensk poplåt inspelad och framförd av Måns Zelmerlöw. Text och musik är skriven av Anton Hård af Segerstad, Joy Deb och Linnea Deb.

Melodifestivalen 
"Heroes" framfördes som ett tävlande bidrag i Melodifestivalen 2015 i den fjärde deltävlingen i Örebro den 28 februari, vilken den vann med 771 423 telefonröster. I finalen i Friends Arena den 14 mars framfördes bidraget med startnummer sex. Under omröstningen fick bidraget nio tolvpoängare (högsta poäng) av elva möjliga från jurygrupperna. I telefonomröstningen fick bidraget 35,1 % av alla röster. "Heroes" vann finalen med 288 poäng före andraplacerade "Jag är fri (Manne leam frijje)" med Jon Henrik Fjällgren på 139 poäng. I och med vinsten blev låten Sveriges representant i Eurovision Song Contest 2015.

Eurovision Song Contest 
Vid Eurovision Song Contest i Wien framfördes "Heroes" vid semifinal två den 21 maj, vilken den vann med 217 poäng framför andraplacerade Aminata från Lettland på 155 poäng. Finalen ägde rum lördagen 23 maj, och efter omröstningen, som bestod av hälften telefonröster och hälften juryröster, stod Sveriges bidrag som segrare med 365 poäng. Efter finalen redovisades fördelningen av jury- och röstningsresultaten där Sverige fått mest poäng från jurygrupperna och tredje mesta bland telefonrösterna (den italienska gruppen Il Volo fick flest telefonröster). 

Vid Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm stod Zelmerlöw som programledare och öppnade den första semifinalen med att framföra en specialversion av "Heroes".

Koreografi och scenshow 
Koreografi och den berömda streckgubben som interagerar med Zelmerlöw i scenframträdandet är ett samarbete mellan Fredrik Rydman och David Nordström.

Listframgångar 
Låten placerade sig på första plats på den svenska singellistan under mars 2015.

Se även 
Lista över singelettor på Sverigetopplistan

Referenser

Musiksinglar 2015
Melodifestivalbidrag 2015
Bidrag till Eurovision Song Contest 2015
Engelskspråkiga sånger
Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest
Låtar av Anton Hård af Segerstad
Låtar av Joy Deb
Låtar skrivna av Linnéa Deb
Låtar som vunnit Eurovision Song Contest
Namiblärka

Namiblärka (Ammomanopsis grayi) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Den förekommer i grusöknar i sydvästra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Namiblärkan är en knubbig, mycket ljust beigevit lärka utan streckning. Den mörkspetsade ljust gråblå näbben och vitkantade mörka stjärten är karakteristisk. Största förväxlingsrisken är faktiskt traktrakskvättan, men denna har tunn näbb, ljus övergump och knycker med vingarna. Damaralärkan har huvudtofs och streckad ovansida, medan honor av finklärkor har alla mörka fläckar på buken. Sången som mestadels utförs nattetid består av mjukt klingande "tink tink" med stigande visslingar infogade emellan.

Utbredning och systematik 
Namiblärkan placeras som ensam art i släktet Ammomanopsis. Den delas upp i två underarter med följande utbredning:
 Ammomanopsis grayi hoeschi – förekommer i sandöknar från allra sydvästligaste Angola söderut till norra Namibia (Cape Cross)
 Ammomanopsis grayi grayi – förekommer i västra Namibia (från Cape Cross till södra kanten av Namiböknen)

Levnadssätt 
Namiblärkan hittas i öde grusöken med sparsamt inslag av gräs och buskar. Där uppträder den nomadiskt i par och flockar om upp till 30 individer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelske ornitologen John Edward Gray (1800-1875).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Hans Wallenstam

Hans Lennart Wallenstam, född 11 september 1961, är en svensk företagare.

Hans Wallenstam är son till Lennart Wallenstam. Han utbildade sig till civilekonom och är huvudägare i och verkställande direktör för Wallenstam AB sedan 1991. Han var anställd i Wallenstam-koncernen som finansdirektör 1986–1989 och som chef för dotterbolaget i Göteborg 1989–1991.

Källor
Wallenstams webbplats

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1961
Levande personer
Män
Anders Baltzar de Maré

Anders Baltzar de Maré, född 9 mars 1798 i Stockholm, död 6 september 1882 i Västra Eds församling, Kalmar län, var en svensk brukspatron och riksdagsman.

Biografi
Anders Baltzar de Maré var son till bergsrådet Jacob Gustaf de Maré och Emerentia Helena Hoppenstedt. Han blev student vid Uppsala universitet 1814, avlade kansliexamen 1817, hovrättsexamen samma år och blev kanslist i handels- och finansexpeditionen samma år. Han blev kopist 1818 men lämnade därpå statstjänsten och erhöll därvid 1822 protokollssekreterares namn, heder och värdighet. Vid faderns död 1821 övertog han i stället skötseln av Ankarsrums bruk och jordbruksegendomar. Genom hans organisationsförmåga sattes bruket snart i gott skick. På egen bekostnad lät han vid brukets masugn göra försök med tackjärnsblåsning med varm bläster, försök som liksom de vid Brevens bruk. För sina insatser erhöll han 1835 Jernkontorets stora medalj i guld.

På 1840-talet började Ankarsrum tillverka gjutna järnprojektiler. Lantbruksegendomen utökades samtidigt genom inköp av Toverums bruk med tillhörande masugn, samt Eds Bruk, Vines med flera egendomar. Från 1840 var de Maré ledamot av borgarståndet som ombud för ett bruksdistrikt och deltog i riksdagarna 1840–1841 och 1844–1845. Han tillhörde där den oppositionsgrupp av godsägare som leddes av Thore Petre och var under riksdagarna synnerligen aktiv. Sedan de Maré 1860 adlats under namnet de Maré bevistade han som ättens huvudman riksdagarna 1862–1863 och 1865–1866, och uppträdde under debatterna i december 1865 för representationsreformen. Han drog sig därefter tillbaka från det politiska engagemanget.

De Maré var även ledamot av kommittén angående förbättrad skogshushållning 1855, extraordinarie fullmäktig i Jernkontoret 1856–1859 och 1862–1871, en av de drivande bakom en delning av Kalmar läns hushållningssällskap och förste ordförande i Kalmar läns norra hushållningssällskap 1859–1865, från 1866 hedersledamot av samma hushållningssällskap.

Han blev ledamot av lantbruksakademien 1851, riddare av Nordstjärneorden 1852, kommendör av Vasaorden 1859 (1869 med stort kors) och hedersledamot av Lantbruksakademien 1870.

Referenser

Noter 

Anders Baltzar
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Borgarståndets riksdagsledamöter
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av Vasaorden
Ledamöter av Lantbruksakademien
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1798
Avlidna 1882
Män
Politiker från Stockholm
Södermanlands runinskrifter 70

Södermanlands runinskrifter 70 Sö 70, är en 1,6 meter hög runsten av grå granit i vid Hedenlunda herrgård i Vadsbro socken i Södermanland. Stenen ska fram till mitten av 1700-talet ha stått i skogen vid vägen mot Flen, och då tagits till trappsten. När den sedan skulle återföras, gick den itu, och överdelen låg sedan i en trädgårdsmur och därefter på en kulle i parken. Stenen flyttades 1963 från gravfältet  till sin nuvarande plats, omkring 100 meter sydöst om den ursprungliga. Runstenen är söndersprängd och lagad med cement på ett flertal ställen och står i ett sten och cementpostamente. Runshöjden är 9-11 cm och runorna är ifyllda med rött. Längst ned på stenen är ett kors.

Inskriften 

ulaufʀ är en förkortad skrivning för ulaufaʀ, vilket är genitiv singularis för kvinnonamnet Olov.

Källor

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Flens kommun
Paganinivariationer

Paganinivariationer är de musikverk som tillkommit som variationer över Niccolò Paganinis egna 24 variationer (capricer) för soloviolin från år 1819. En mängd tonsättare har tagit sig an uppgiften att variera på nytt sätt, för andra instrument eller format.

Verk 
 1832 – Robert Schumann (1810–1856), opus 3, transkription för piano.
 1833 – Robert Schumann, opus 10, sex konsertstudier för piano.
 1840 – Franz Liszt (1811–1886), Études d'Executions Transcendentales d'apres Paganini, skrivna 1838, utgivna 1840.
 1866 – Johannes Brahms (1833–1897), opus 35, för piano, två set variationer, skrivna 1862-63, utgivna 1866.
Michel Brusselmans (1866–1960), en svit.
Eugène Ysaÿe (1858–1931), transkription för violin och piano.
 1902 – Mark Hambourg, variationer, för piano.
 1914 – Ignaz Friedman (1882–1948), för piano, opus 47b.
 1928 – Manuel Quiroga, variationer, för violin, 1928.
 1934 – Sergej Rachmaninov (1873–1943), rapsodi på ett tema av Paganini, opus 43, för piano och orkester.
 1941 – Witold Lutosławski (1913–1994), för två piano.
 1941 – Benny Goodman (1909–1986) och Skip Martin, variationer, för orkester.
 1946 – Luigi Dallapiccola (1904–1975), Sonatina canonica in mi bemolle maggiore su Capricci di Niccolò Paganini, för piano.
 1947 – Boris Blacher (1903–1975), variationer, opus 26, för orkester.
 1961 – Sergei Aslamazyan, variationer, för stråkkvartett.
 1962 – George Talben Bell, variationer, för orgel.
 1967 – Franco Mannino (1924–2005), variationer, opus 41, för tre violiner, även som opus 50 för en "orkester av virtuoser".
 1969 – Hans Wurman, 13 variationer, för synthesizer.
 1974 – Joseph Horovitz, Variations on a Theme of Paganini, för brasskvartett.
 1975 – John Dankworth (1927–2010), Paganini in Perpetuo, för (jazz)orkester, senare för kvartett.
 1977 – James Walker (arr.) variationer, för klarinett och piano.
 1978 – Witold Lutosławski, version för piano och orkester.
 1977 – Andrew Lloyd Webber (f. 1948), Variations, för cello och rockband.
 2000 – Poul Ruders (f. 1949), Paganini Variations, för gitarr och orkester 2000, soloversion 2002.
 2001 – Lowell Liebermann, Rhapsody on a Theme of Paganini, för piano och orkester.
 2001 – Frank Proto, Nine Variants on Paganini for Double Bass and Orchestra.
 2005 – Søren Nils Eichberg, Variations on a Theme by Niccolò Paganini, för solo cello.
 2009 – Ehsan Saboohi, Methamorphosis on Theme of Paganini, för piano.

Referenser

Noter 

Musikverk
Rikscentralen för bekämpning av homosexualitet och abort

Rikscentralen för bekämpning av homosexualitet och abort, tyska Reichszentrale zur Bekämpfung der Homosexualität und der Abtreibung, var en avdelning inom Reichskriminalpolizeiamt i Nazityskland vilken samordnade förföljelsen av homosexuella och bekämpningen av abort.

Historik 
Rikscentralen skapades den 10 oktober 1936 genom ett särskilt dekret av Reichsführer-SS Heinrich Himmler. Dess huvuduppdrag var att kartlägga och registrera homosexuella i Tyskland. Rikscentralen samlade in uppgifter om omkring 100 000 personer. Dessa dokument förstördes i krigsslutet 1945. Josef Meisinger var chef för Rikscentralen från 1936 till 1938 och efterträddes av Erich Jacob. I juli 1943 utsågs psykiatern Carl-Heinz Rodenberg till avdelningens vetenskapliga ledare. Gestapo fabricerade homosexanklagelser mot Werner von Fritsch för att Adolf Hitler skulle kunna avskeda honom som överbefälhavare för tyska armén 1938.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Gestapo
HBTQ i Tyskland
Organisationer bildade 1936
Leon Goretzka

Leon Goretzka, född 6 februari 1995, är en tysk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Bayern München i Bundesliga.

Klubbkarriär
Den 19 januari 2018 värvades Goretzka av Bayern München, där han skrev på ett fyraårskontrakt med start från den 1 juli 2018. Den 16 september 2021 förlängde Goretzka sitt kontrakt fram till 2026.

Landslagskarriär
Den 13 maj 2014 debuterade Goretzka för Tysklands landslag i en 0–0-match mot Polen.

I november 2022 blev Goretzka uttagen i Tysklands trupp till VM 2022.

Källor

Noter

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VfL Bochum
Spelare i FC Schalke 04
Spelare i FC Bayern München
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Fifa Confederations Cup 2017
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tyska idrottare under 2000-talet
Personer från Bochum
Födda 1995
Levande personer
Män
Roman Neustädter

Roman Petrovich Neustädter (), född 18 februari 1988 i Dnepropetrovsk, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en rysk fotbollsspelare (defensiv mittfältare) som spelar för Dynamo Moskva.

Neustädter, som är av rysslandstysk härstamning, kom till Tyskland redan 1992. Han debuterade för Tysklands landslag den 14 november 2012 i en 0–0-match mot Nederländerna.

Källor

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FSV Mainz 05
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Spelare i FC Schalke 04
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Fotbollsspelare i FK Dynamo Moskva
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Süper Lig
Spelare i Premjer-Liga
Tyska idrottare under 2000-talet
Personer från Dnipropetrovsk
Födda 1988
Levande personer
Män
Tjocknäbbad lärka

Tjocknäbbad lärka (Ramphocoris clotbey) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar som förekommer i öknar i Nordafrika och Mellanöstern.

Kännetecken

Utseende 
Tjocknäbbad lärka är med en kroppslängd på 17–18 centimeter en stor lärka, lätt igenkänningsbar med en karakteristisk mycket grov näbb. I flykten syns mörk vingundersida och en bred vit bakkant på vingen. 

Hanen är svart på sidan av huvudet med tydliga vita fläckar, tätt svartfläckig undersia och blågråvit näbb. Huvudsidan på honan är mer begränsat gråsvart med färre vita fläckar, undersidan inte lika streckad och näbben mer benvit. Vintertid döljer ljusa bräm delar av de mörkare partierna.

Läten 
Tjocknäbbad lärka sjunger en rask kvittrig serie som levereras från sittplats eller från en hög sångflykt som avslutas med att fågeln faller ner i sicksack. Locklätena är rullande och uppåtkrökt zrrroyh eller visslande tsu-ii?.

Utbredning 
Arten förekommer i stenöken från nordvästra Afrika till Jordanien och nordvästra Arabiska halvön, Vissa populationer är stannfåglar medan andra sprider sig, i Mellanöstern vintertid till centrala och södra Arabiska halvön. Tillfälligt har den setts i Israel och Kuwait där den även har häckat, men även i Oman, Syrien och Jemen.

Systematik 
Tjocknäbbad lärka placerades ursprungligen i släktet Melanocorypha, men placeras numera som ensam art i släktet Ramphocoris. DNA-studier visar att dess närmaste släktingar istället är ökenlärkorna i Ammomanes. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln häckar i öppen och karg terräng som kanten av öknar med regnfall mindre än 200 mm om året. Den lever av frön, ryggradslösa djur och växtmaterial. Den lägger ägg mellan februari och maj.

Status och hot 
Arten har ett relativt litet och fläckvist utbredningsområde som är dåligt känt. Populationsutvecklingen tros dock vara stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske läkaren Antoine Clot (1793-1868), verksam som chefskirurg för Muhammed Ali av Egypten samt grundare av sjukhus och läkarskolor. För hans bidrag under en koleraepidemi gavs han 1832 den ottomanska furstetiteln bej (eller bey).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i palearktiska regionen
Max Meyer

Maximilian "Max" Meyer, född 18 september 1995, är en tysk fotbollsspelare som spelar för FC Luzern.

Klubbkarriär
Den 2 augusti 2018 värvades Meyer av Crystal Palace, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 15 januari 2021 kom Meyer överens med Crystal Palace om att bryta sitt kontrakt. Den 27 januari värvades Meyer till 1. FC Köln, där kontraktet skrevs till resten av säsongen 20/21. 

Den 2 september 2021 gick Meyer på fri transfer till den turkiska klubben Fenerbahçe, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 31 januari 2022 lånades Meyer ut till danska Midtjylland på ett låneavtal över resten av säsongen 2021/2022.

Den 24 augusti 2022 värvades Meyer av schweiziska FC Luzern, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär
Meyer debuterade för Tysklands landslag den 13 maj 2014 i en 0–0-match mot Polen.

Källor

Noter

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Schalke 04
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i 1. FC Köln
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i FC Midtjylland
Spelare i FC Luzern
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i Süper Lig
Spelare i Superligaen
Spelare i Schweiziska superligan
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tyska idrottare under 2000-talet
Födda 1995
Levande personer
Män
Personer från Oberhausen
A.J. Selin

Anders Johan Karlsson Selin, född 16 februari 1872 i Svenarums församling i Jönköpings län, död 11 juni 1933 i Risbygget, Svenarums församling  (under vistelse i Indien), var en svensk missionär utsänd av Svenska Alliansmissionen.

A.J. Selin var tillsammans med A.P. Franklin Svenska Alliansmissionens första missionär i Indien utsänd år 1900.

Han gifte sig 1914 med Viktoria Ekedahl (1882–1954).

Källor

Svenska missionärer
Personer i Indien under 1900-talet
Personer från Svenarums socken
Födda 1872
Avlidna 1933
Män
Johan Alfred Rinell

J.A. Rinell, Johan Alfred Rinell, ursprungligen Johansson, född 27 november 1866 i Rinna socken i Östergötland, död 3 juli 1941 i Tsingtao i Kina, var en svensk missionär utsänd av Svenska Baptistsamfundet.

Biografi 
J.A. Rinell avlade examen vid Betelseminariet 1891 och under studieperioden hade han inspirerats till missionskallelsen bland annat av den brittiska missionspionjären Hudson Taylor.
Efter en kort period som pastor i Fredrikshald i Norge, där han ingick äktenskap med Hedvig Jansson, reste paret 1894 till Kina där de kom att verka i missionsarbete under hela sitt liv i bland annat Tsingtao och Jiaozhou. J.A. Rinells livsgärning kan sägas utgöra en av de mest legendariska svenska missionsinsatserna. Han levde över 55 år i Kina där han avled 1941 och begravdes i Tsingtao. En minnessten restes med en text om hans insatser i Kina inom församlingsgrundande, välgörenhet samt grundande av ett sjukhus och en skola i Rui Hua. 

J.A. Rinell skrev ett flertal böcker med missionstema samt en bok om boxarupproret, Boxare-upproret och förföljelserna mot de kristna i Kina 1900-1901.

Bibliografi 
 Boxare-upproret och förföljelserna mot de kristna i Kina 1900-1901. Stockholm, 1902. LIBRIS-ID:8235304
 Missionsproblemet: ett maningsord till det Svenska baptistsamfundet.Östersund: Missionsbokhandeln, 1910.LIBRIS-ID:1616936
 Missionsuppdraget och vi. Stockholm: B.-M:s bokförlag, 1932. LIBRIS-ID:1366888
 De svenska baptisternas Kinamission åren 1890-1905. Stockholm :Westerberg, 1906. LIBRIS-ID:1616935
 Svenska baptistmissionen i Kina – ett 40-årsminne. Stockholm B.-M:s BOKFÖRLAGS A.-B, 1931. LIBRIS-ID:8219154

Referenser

Vidare läsning 

Svenska missionärer i Kina
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer i Kina under 1900-talet
Personer från Rinna socken
Födda 1866
Avlidna 1941
Män
Personligheter inom svensk baptism
Brännvinsmagasinet

Brännvinsmagasinet är en teaterlokal vid Alsters herrgård.

Magasinet uppfördes på 1770-talet i Karlstad på Klaraborgs ägor och är en av de få byggnader som finns kvar i Karlstad från denna tidsepok. Det byggdes på Gustaf III:s propå om att husbehovsbränningen skulle avskaffas.

Från början var namnet Kronomagasinet, men det fick senare namnet Brännvinsmagasinet eftersom det uppfördes på Bränneritomten.

När greve C.G. Löwenhjelm 1849 ville bygga en herrgård på Klaraborgs ägor skulle magasinet bort. Han annonserade ut det för rivning genom  auktion. Köpmannen Jan Fröding, Gustaf Frödings farfar, som var i behov av magasin till sina växande industrier bestämde sig för att köpa byggnaden. För att priset inte skulle rusa i höjden sände han sin svärson Cederroth som bulvan för att sköta budgivningen. Cederroth lyckades förvärva magasinet för 800 riksdaler, varefter det flyttades till Alster.

Fram till några år in på år 1860 användes byggnaden som spannmålsmagasin. Det var främst havre som köptes upp i Västergötland för att senare exporteras till England. Hur mycket av Frödings spannmålshandel som omlastades vid magasinet är oklart. 

När havreexporten upphörde i mitten på 1860-talet minskade herrgårdens behov av denna stora lagerbyggnad så den blev dåligt utnyttjad för herrgårdens eget bruk. Under andra världskriget användes lokalen av Sjukvårdsberedskapsnämndens Centralförråd. 

AB Alsters industrier bjöd 1948 ut byggnaden till rivning. Många kulturintresserade personer protesterade mot rivningsförslaget och det slutade med att magasinet på ofri grund skänktes till Värmlands landsting.

Karlstad kommun tog i april 2003 över ansvaret för Alsters herrgård och därmed även brännvinsmagasinet. År 2005 byggdes delar av magasinet om till en flexibel scen för olika former av kulturarrangemang. För att få tillräcklig höjd i lokalen avlägsnades de tre våningsbjälklagen i den södra delen av magasinet. Förutom till teater används lokalerna även till utställningar, musik och föredrag.

Pjäser i urval
2015 Möss och människor av John Steinbeck, Värmlandsteatern. Regi Mattias Walan. 
2012 Fröken Julie av August Strindberg, Värmlandsteatern. Regi Jenny Lakmaker. 
2007 Shirley Valentine, av Willy Russell, Lena Wallman-Alster.
2007 Sjung vackert om kärlek, av Gottfried Grafström, Värmlandsteatern. Regi Carina Ekman.
2006 Svek, av Harold Pinter, Värmlandsteatern. Regi Jenny Lakmaker.
2005 Ett dockhem, av Henrik Ibsen, Värmlandsteatern. Regi Jenny Lakmaker.

Byggnader och anläggningar i Karlstads kommun
Spannmålsmagasin
Kastanjettlärka

Kastanjettlärka (Mirafra fasciolata) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kastanjettlärkan är en medelstor och satt lärka med liten näbb. Fjädrarna är bandade på huvud och ovansida, vilket ger den ett fjälligt utseende. Fjäderdräkten varierar geografiskt, från mer bjärt färgad och roströd i Sydafrika till mattare och gråare i norr. Liknande klapplärkan är mindre, med mindre rostrött i fjäderdräkten och med ett annorlunda spel.

Utbredning och systematik 
Kastanjettlärka delas upp i fem underarter:
 Mirafra fasciolata reynoldsi – förekommer i sydöstra Zambia, norra Namibia och norra Botswana
 Mirafra fasciolata jappi – förekommer i västra Zambia
 Mirafra fasciolata nata – förekommer i nordöstra Botswana
 Mirafra fasciolata deserti (syn. damarensis) – förekommer från östra och centrala Namibia till västra, östra och centrala Botswana
 Mirafra fasciolata fasciolata – förekommer i centrala och östra Sydafrika

Tidigare betraktades den som en underart till klapplärka (M. apiata).

Levnadssätt 
Kastanjettlärkan hittas i gräsmarker, ofta i klippiga områden. Den uppträder i par, födosökande efter insekter. Under häckningstiden mellan september och maj kan hanen ses sitta på ett mindre klippblock eller i en lågbuske, varifrån den lyfter tre till fem meter upp i luften under stadigt vingklappande. Samtidigt avges en enkel visslande ton, varefter fågeln faller ner till marken på lyfta vingar. Klapplärkans vingklapp är istället accelererande.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen