kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bilderbergmötet 2015

Bilderbergmötet 2015 var det 63:e officiella mötet med Bilderberggruppen. Mötet ägde rum från 11 till 14 juni 2015 på Interalpen-Hotel Tyrol i Telfs-Buchen, Österrike. På dagordningen stod bland annat diskussioner om ekonomi, aktuell politik och ny teknologi. Mötet har hållits varje år sedan 1954. Arrangörer, deltagare och etablerade nyhetsmedia förnekade länge att Bilderbergmöten existerar, men har sedan 2000-talet medgivit att de äger rum.

Dagordning
Ett av Bilderbergmötets kännetecken är att dagordningen är relativt obunden och föränderlig. Ett officiellt pressmeddelande listade ändå ett antal ämnen inför 2015 års konferens:

 Artificiell intelligens
 Cybersäkerhet
 Kemiska vapenhot
 Aktuella ekonomiska frågor
 Europeisk strategi
 Globalisering
 Grekland
 Iran
 Mellanöstern
 Nato
 Ryssland
 Terrorism
 Storbritannien
 Förenta staterna
 Amerikanska valet

Deltagare
Den officiella gästlistan bestod av 133 personer, i huvudsak från Europa och Nordamerika, från finansbolag, näringsliv, mediebolag, politik och underrättelsetjänster. Deltagare från Sverige var närings- och innovationsminister Mikael Damberg, Svenskt Näringslivs VD Carola Lemne, BP:s och Volvos styrelseordförande Carl-Henric Svanberg och Investors ordförande Jacob Wallenberg.

Reaktioner
Mötet hölls kort efter G7:s möte i Bayern, inte långt från platsen för Bilderbergmötet, vilket föranledde en stor och förhållandevis långvarig säkerhetsmobilisering. Vid Bilderbergmötet var 2100 extra poliser inkallade för att bevaka området. Därtill fanns hundratals poliser redo i övriga Österrike och på andra sidan tyska gränsen för att kallas in vid behov. Det kostsamma säkerhetspådraget väckte reaktioner och bland annat det österrikiska Piratpartiet framträdde i media med krav på en detaljerad och offentlig redovisning över kostnaderna för arrangemanget.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats 

2015 i Österrike
Bilderberggruppen
Ekonomiåret 2015
Politikåret 2015
Tyrolen
Robert L. Stevens

Robert Livingston Stevens, född 1788 i Hoboken, New Jersey, död där 20 april 1856, var en amerikansk uppfinnare. Han var son till John Stevens.

Stevens uppges ha varit den förste, som byggde ett fartyg med konkav vattenlinje (1818). Han gjorde sedan ett flertal uppfinningar inom ångmaskinsområdet, införde användning av antracit och av forcerat drag för sjöångpannor samt igångsatte (omkring 1816) färjetrafik mellan New York och New Jersey med av balansångmaskiner drivna färjor. Han konstruerade även en bredfotad typ för järnvägsskenor, en föregångare till Charles Blacker Vignoles modell, som brukades för Camden-Amboybanan (för vilken Stevens var styrelsechef), samt en bomb för amerikanska marinen.

Källor

Amerikanska uppfinnare
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Hoboken, New Jersey
Födda 1788
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Heliga Jungfru Marie himmelfärds kyrka

Heliga Jungfru Marie himmelfärds kyrka () är en romersk-katolsk kyrka i Rijeka i Kroatien. Kyrkan ligger i Gamla stan och uppfördes ursprungligen under medeltiden. Den har sedan uppförandet till- och ombyggts flera gånger och dess nuvarande utseende i företrädesvis venetiansk barockstil härrör från de sista större ombyggnationerna i slutet av 1600-talet och början av 1700-talet. Bredvid kyrkan står ett fristående klocktorn i gotisk stil som på grund av sin lutning kallas Lutande tornet (Kosi toranj).

Historik  
Arkeologiska utgrävningar har visat att den ursprungliga kyrkan uppfördes på vad som tidigare hade varit romerska termer. Vid kyrkans södra del har ett antikt hypocaust (ett romerskt golvvärmesystem) påträffats. Under 400–500-talet tros en del av platsen för de tidigare termerna gradvis ha förvandlats till en kristen kultplats. Fyndigheter av mosaik bredvid kyrktornet och längs med kyrkans framdel antyder att det kan ha funnits ett romerskt forum (stadstorg) vid platsen. Högst troligt har det tidigare stått en monumental offentligt byggnad vid torget. 

Kyrkans existens bekräftas i dokument från 1400-talet men den uppfördes troligtvis tidigare. Att döma av strukturen från kyrkans norra vägg och inskriptionen på klocktornet daterat år 1377 har en mindre kyrka med ett fristående klocktorn troligtvis stått på platsen sedan medeltiden. 

År 1422 reparerade hantverkaren och mästaren Juraj Dalmatinac den då treskeppiga basilikan och kyrkans huvudskepp höjdes. År 1695 totalrekonstruerades kyrkan i barockstil. Under åren 1716–1726 tillbyggdes kyrkan på uppdrag av adelsätten Orlando, Rijekas dåvarande patricier med ursprung från Krainburg. Under deras försorg tillkom de valv som sedermera skulle härbärgera avlidna familjemedlemmars kistor. Det var även under Orlanoättens försorg som flera för tiden välrenommerade målare och skulptörer kom att lämna ett bestående avtryck på kyrkan.

Lutande tornet 
Kyrkans fristående klocktorn, populärt kallat Lutande tornet (Kosi toranj), uppfördes i gotisk stil under medeltiden. Den har en lutning på cirka 40 centimeter vilket också är anledningen till att det tidigare i historien har gjorts flera försök till att riva det. Lutningen eller snedvridningen beror på klocktornets antika fundament och delvis på att det påverkas av grundvattenströmmar. Tornets lutning är upphovet till att det lokalt kallas för Lutande tornet.

Referenser

Externa länkar 
  

Jungfru Marie himmelfärds kyrka, Heliga
Kyrkobyggnader invigda under 1300-talet
Jungfru Marie himmelfärds kyrka, Heliga
Bally Sagoo

Baljit Singh "Bally" Sagoo, född 19 maj 1964 i New Delhi, är en brittisk-indisk musikproducent. Hans debutalbum kom 1990. Året därpå producerade han Nusrat Fateh Ali Khans skiva Magic Touch. Han har komponerat filmmusik i både Storbritannien och Indien. Bally Sagoos genrer är bhangra, Bollywood, fusion och hiphop.

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar
 Officiell hemsida

Födda 1964
Brittiska electronicamusiker
Indiska musiker
Brittiska musikproducenter
Personer från New Delhi
Män
Levande personer
John Fitch (uppfinnare)

John Fitch, född 21 januari 1743 i Windsor, Connecticut, död 2 juli 1798 i Bardstown, Kentucky, var en amerikansk uppfinnare.

Fitch nämnes som konstruktör av det första ångfartyget i Amerika. På 1780-talet sysselsatte han sig med utarbetandet av en karta över de stora vildmarkerna i norra Västern, och under de resor han för detta ändamål företog på floderna vaknade först hos honom den tanken, att dessa skulle kunna befaras medelst ångfartyg. 

Efter att Fitch förgäves hos delstaternas styrelser försökt erhålla medel för tillämpande av denna sin idé, lyckades det honom äntligen att 1786 i Philadelphia bilda ett bolag, för vars räkning en av honom byggd liten ångbåt, med en utlovad hastighet av 14,8 km/h, kort därefter sattes i trafik och under en tid fraktade passagerare på Delawarefloden, men med förlust, så att bolaget 1790 måste upplösas. År 1793 begav han sig till Frankrike, men hans försök att där göra uppfinningen gällande misslyckades. Hans patents prioritet framför Robert Fultons lär ha lagligen prövats och godtagits av myndigheterna i hans hemland.

Källor

Amerikanska uppfinnare
Personer i USA under 1700-talet
Personer från Hartford County
Födda 1743
Avlidna 1798
Män
Ugglan
Irländska upproret 1641

Det irländska upproret 1641 () började som ett försök till statskupp av den irländska katolska aristokratin. De försökte ta kontroll över engelska protestantiska områden för att överföra dem till katolska irländare. Kuppen misslyckades och upproret utvecklades till en etnisk konflikt där irländska katoliker slogs mot engelska och skotska bosättare. Upproret var en början till den som kallar de irländska konfederationens krig.

Upproret startades av en rädsla bland katolikerna att anti-katolska styrkor som inte godkände Charles I be skulle invadera. Eftersom rebellerna från parlamentariskt håll misstänktes stödja Charles bidrog detta till att skapa det engelska inbördeskriget. Det engelska och skotska parlamentet vägrade upprätta en armé för att slå ner upproret om inte armén lydde under parlamentet och inte under kungen.

Det irländska upproret bröt ut i oktober 1641 och följdes av flera månader av våldsamt kaos innan den irländska katolska överklassen och prästerskap upprättade den Katolska konfederationen under sommaren 1642. Konfederationen blev de facto de styrande över större delen av Irland istället för den engelska administrationen och var lierade med rojalisterna i Wars of the Three Kingdoms. Det efterföljande kriget, det irländska konfederationens krig, fortsatte till 1650-talet, när Oliver Cromwells New Model Army besegrade de irländska katolikerna och rojalisterna, och återerövrade därmed landet.

Referenser 

Irland under 1600-talet
1641
Naomi Scott

Naomi Scott, född 6 maj 1993 i London, är en brittisk skådespelare och sångare. Hon är mest känd för rollen som prinsessan Jasmin i nyinspelningen av Disneyklassikern Aladdin. Hon spelade också rollen som Mohini "Mo" Banjaree i Disney-filmen Lemonade Mouth, och som Megan i tv-serien Life Bites.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 

Engelska skådespelare
Skådespelare från London
Födda 1993
Levande personer
Kvinnor
Arno Hintjens

Arnold Charles Ernest "Arno" Hintjens, artistnamn Arno, född 21 maj 1949 i Oostende, död 23 april 2022 i Bryssel, var en belgisk rocksångare och låtskrivare. På 1970- och 80-talen var han sångare i gruppen TC Matic, för vilken han skrev den mesta musiken och texterna tillsammans med bandets gitarrist Jean-Marie Aerts. När bandet splittrades 1986 inledde Arno Hintjens en solokarriär.

Diskografi (solo)
 Arno (1986)
 Charlatan (1988)
 Ratata (1990)
 Tracks From The Story (1992)
 Idiots Savants (1993)
 Water (1994)
 À La Française (1995)
 Live À La Française (1997)
 Give Me The Gift (1997)
 European Cow Boy (1999)
 À Poil Commercial (1999)
 Le Best Of (2000)
 Arno Charles Ernest (2002)
 Longbox (2002)
 French Bazaar (2004)
 Live in Brussels (2005)
 Jus De Box (2007)
 Covers Cocktail (2008)
 Brussld (2010)
 Future Vintage (2012)
 Le coffret essentiel (2014)

Referenser

Källor
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
 Officiell hemsida

Belgiska skådespelare
Belgiska sångare under 1900-talet
Personer från Oostende
Födda 1949
Avlidna 2022  
Män
Mononymt kända personer
Belgiska kompositörer
Niels Munk Plum (biskop)

Niels Munk Plum, född 19 februari 1880, död 10 juli 1957, var en dansk teolog.

Plum blev professor i dogmatik och Nya Testamentets exegetik vid Köpenhamns universitet 1924. Han var biskop i Lolland-Falsters stift 1942–1950. Plum utgav bland annat Dogmatik (1929) och Symbolik (1931).

Källor

Noter 

Biskopar i Lolland-Falsters stift
Danska professorer i teologi
Bibelforskare
Systematiska teologer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Teologer under 1900-talet
Danska präster under 1900-talet
Födda 1880
Avlidna 1957
Män
Svensk uppslagsbok
Fachhochschule Nordwestschweiz

Fachhochschule Nordwestschweiz, eller översatt: Fackhögskolan Nordvästschweiz, är en fackhögskola, grundad 2004 genom ett fördrag där de schweiziska kantonerna Basel-Stadt, Basel-Landschaft, Aargau och Solothurn fusionerade sina fackhögskolor. Utbildningsorterna är Basel, Brugg-Windisch, Liestal, Muttenz, Olten och Solothurn. 

Utbildningen ges i nio delhögskolor för områdena teknik, arkitektur, life sciences, konst, musik, psykologi, pedagogik, socialt arbete och ekonomi. Några delhögskolor har utbildning på flera orter. 2014 erbjöd man 29 utbildningar med bachelorexamen och 18 med masterexamen, dessutom flera vidareutbildningar. Antalet studerande var över 10 000.

Källor 
 Fachhochschule Nordwestschweiz, även på engelska.

Noter 

Universitet och högskolor i Schweiz
Utbildningsinstitutioner bildade 2004
Universitet och högskolor i Basel-Landschaft
Ivo Pogorelić

Ivo Pogorelić (internationellt känd som Ivo Pogorelich), född 20 oktober 1958 i Belgrad i dåvarande Jugoslavien, är en kroatisk konsertpianist.

Biografi
Ivo Pogorelić studerade på Moskvas musikkonservatorium. Han solodebuterade på Carnegie Hall i New York 1981. Sedan dess har han turnerat internationellt. Han har spelat med bland andra Boston Symphony Orchestra, London Symphony Orchestra, Chicago Symphony Orchestra, Wienerfilharmonikerna och Berlinerfilharmonikerna. För Deutsche Grammophon har han gjort inspelningar av Johann Sebastian Bach, Ludwig van Beethoven, Johannes Brahms, Frédéric Chopin, Joseph Haydn, Franz Liszt, Wolfgang Amadeus Mozart, Modest Musorgskij, Sergej Prokofjev, Sergej Rachmaninov, Maurice Ravel, Domenico Scarlatti, Aleksandr Skrjabin och Pjotr Tjajkovskij.

Referenser

Källor
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på danskspråkiga Wikipedia.
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
 Officiell hemsida

Födda 1958
Kroatiska pianister
Klassiska pianister
Musiker från Belgrad
Män
Levande personer
Yogini

Yogini är en feminin form av det ord som i maskulinum skrivs yogi, men ordet yogini används traditionellt i en betydligt bredare mening. Innebörden kan vara: 
 En kvinnlig form av det som omfattas av ordet yogi, en utövare av, eller mästare inom yoga.
 En kvinnlig andlig lärare (inom både hinduism eller buddhism). 
 En kvinna i indisk eller tibetansk tradition som går in i en gudomlig roll.
 En nödvändig del av moksha, en helig inkarnerad feminin kraft: både genom mytiska gestalter (Lakshmi, Parvati, Durga, Kali) och som levande mänsklig upplyst och insiktsfull kvinna. 
 Namnet på en grupp kvinnliga magiker i Durgas lära i klassisk Sanskrit-litteratur.

Många framstående yoginis och kvinnliga mystiker nämns i Vedaböckerna. 

I indisk konst finns många avbildningar av yoginis, bland annat i fyra ”yogini temples”. I "Hirapur yogini temple", avbildas alla yoginis i stående ställning, i "Ranipur-Jharial temple" dansande, i "Bhedaghat temple" sittande i Lalit asana.

I betydelsen ”yogainstruktör” används ofta ”yogi” som ett könsneutralt ord för både män och kvinnor. Ordet ”yogini” används främst när man vill betona det kvinnliga, i västerländsk tradition ofta i samband med shakti.

Se även 
 Indisk mytologi
 Shakti
 Shaktism
 Yoga
 Tantra
 Vajrayana
 Kundaliniyoga

Referenser

Litteratur
Chopra, Shambhavi.  Yogini:  The Enlightened Woman, Wisdom Tree Press, India, 2006
Dehejia, Vidya. Yogini Cult and Temples: A Tantric Tradition, National Museum, New Delhi, 1986.
Feuerstein, Georg.  The Shambhala Encyclopedia of Yoga, Shambhala Publications, Boston, 2000
Gates, Janice.  Yogini:  The Power of Women in Yoga, Mandala Publishing, 2006
Gupta, Roxanne Kamayani.  A Yoga of Indian Classical Dance:  The Yogini's Mirror, Inner Traditions, U.S., 2000
Johnsen, Linda.  "Daughters of the Goddess:  The Women Saints of India", Yes Int'l Publishing, U.S., 1994
Shaw, Miranda. Buddhist Goddesses of India, Princeton University Press, 2006.
Wangu, Madhu Bazaz.  Images of Indian Goddesses, Abhinav Publications, New Delhi, 2003

Externa länkar
 Book review: Buddhist Goddesses of India by Miranda Shaw.
 Chausath Yogini Temple: Inventory of Gods and Goddesses by Name.
 India's Chausath Yogini Temple and the Women of Cambodia's Angkor Wat.
 "Yogini Roots: Did Women Invent the Ancient Art of Yoga?".

Yoga
Hinduism
Tibetansk buddhism
Gudinnor i indisk mytologi
Shlomo Mintz

Shlomo Mintz (hebreiska שלמה מינץ), född 30 oktober 1957 i Moskva, är en israelisk konsertviolinist och dirigent. Som elvaåring debuterade han som solist med Israels filharmoniska orkester. Som sextonåring debuterade han på Carnegie Hall i New York och har turnerat internationellt sedan dess. Han gör sina inspelningar på Deutsche Grammophon. Han började dirigera som artonåring och har bland annat dirigerat Royal Philharmonic Orchestra i London.

Referenser

Källor
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
 Officiell hemsida

Israeliska musiker under 1900-talet
Israeliska musiker under 2000-talet
Klassiska violinister
Musiker från Moskva
Födda 1957
Män
Levande personer
August Michaelson

August Michaelson, född 2 april 1802, död 2 februari 1871 var en svensk grosshandlare och brukspatron.

Michaelson var patron på Skebo bruk samt ledde affärsfirman Michaelson & Bendix i Stockholm. Han var amatörviolinist och medlem av Harmoniska Sällskapet samt styrelseledamot i Mazerska kvartettsällskapet från 1849. Han komponerade stråkkvartetter samt en violinkonsert. Michaelson invaldes som ledamot nummer 307 i Kungliga Musikaliska Akademien den 28 oktober 1845. Han var far till dramatikern och teaterchefen Knut Michaelson. De är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.
 Michaelsson, Aug:a på SvenskaGravar.se

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1802
Avlidna 1871
Män
Ragnar Carlgren

Olof Ragnar Carlgren, född 2 juli 1899 i Lövångers församling nuvarande Skellefteå kommun, död 2 juli 1983 i Lyckeby, var en svensk officer i Armén och senare Flygvapnet.

Biografi
Carlgren blev fänrik vid Västerbottens regemente (I 20) år 1921. År 1923 befordrades han till löjtnant. År 1929 övergick han som sådan till Flygvapnet och befordrades där till kapten 1936, till major 1939, till överstelöjtnant 1942 och till överste 1943.

Efter att Carlgren övergick till Flygvapnet tjänstgjorde han i olika befattningar vid Flygskolan (senare Flygskolkåren) fram till år 1942. Mellan åren 1942 och 1954 var han flottiljchef för Kalmar flygflottilj (F 12). Efter att han lämnat befattningen som flottiljchef, så överfördes blev han överste i Flygvapnets reserv år 1954. Mellan åren 1954 och 1957 var han chef för Norra flygbasområdet (Flybo N). Under sin aktiva karriär var Carlgren med om att dels bilda ett förband (Kalmar flygflottilj), men även att avveckla ett förband (Norra flygbasområdet).

Carlgren gifte sig år 1927 med Gunhild Wistrand. Tillsammans fick de sex barn, Olof, Marianne, Catharina, Elisabeth, Björn och Margareta.

Utmärkelser 
   Riddare av Vasaorden, 1941.
   Riddare av Svärdsorden, 1942.
   Kommendör av andra klassen av Svärdsorden, 15 november 1947.
   Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 6 december 1950.

Källor

Noter 

 

Överstar i svenska flygvapnet
Svenska flygflottiljchefer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Lövångers socken
Födda 1899
Avlidna 1983
Män
Liisi Karttunen

Elisabeth (Liisi) Karttunen (6 januari 1880 Kides – 20 augusti 1957 Kides) var en finländsk historieforskare och diplomat.

Liisi Karttunens föräldrar var kaplanen, vice pastor Karl Karttunen och Eva Maria Telén. Karttunen arbetade i början av seklet i Rom i en grupp ledd av Henry Biaudet som undersökte Vatikanens arkiv. Karttunen skrev speciellt om Nordens och Vatikanens relationer och om katolska kyrkan under motreformationen.

Efter första världskriget arbetade Liisi Karttunen på Finlands ambassad i Rom, och under åren 1944-48 på utrikesministeriet.

Verk
 Antonio Possevino: Un diplomate pontifical au XVI:e siècle, avhandling. Helsingfors 1908
 Chiffres diplomatiques des nonces de Pologne vers la fin du XVI:e siècle extraits des archives des princes Chigi, á Rome. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1911
 Erik Schnack, un converti suédois. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1911
 Grégoire XIII comme politicien et souverain. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1911
 Les nonciatures apostoliques permanentes de 1650 à 1800. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1912

Litteratur 
 Mustonen, Kaisa: Liisi Karttunen, vuosisadan alun historiantutkija Henry Biaudet’n ryhmässä: suomalainen tutkimusinstituutti Roomassa 1909–1915. Pro gradu, Joensuun yliopisto 1997.
 Palosuo, V. J.: La dottoressa. Liisi Karttunen Roomassa 1907–1944. Helsinki 1991.
 Garritzen, Elise: Lähteiden lumoamat - Henry Biaudet, Liisi Karttunen ja suomalainen historiantutkimus Roomassa 1900-luvun alussa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2011.

Källor

 Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899.
 Suomalaisia tiedenaisia: Liisi Karttunen.

Finländska historiker
Finländska diplomater
Personer från Kides
Födda 1880
Avlidna 1957
Kvinnor
Fritz Crona

Fritz Crona, född 6 september 1924 i Älvdalen, död 9 december 1992 i Kalmar, var en svensk officer i Flygvapnet.

Biografi
Crona blev fänrik i Flygvapnet år 1947. Han befordrades till löjtnant vid Upplands flygflottilj år 1949, till kapten vid Flygkadettskolan (F 20) år 1956, till major vid Östgöta flygflottilj år 1960, överstelöjtnant år 1965, överste år 1972.

Mellan åren 1968 och 1972 var han chef för Flygvapnets bomb- och skjutskola (FBS). Åren 1972 till 1980 var han flottiljchef för Kalmar flygflottilj (F 12). Den 30 juni 1980 var han med och avvecklade flottiljen. Crona avgick år 1981 som överste.

Crona gifte sig 1950 med Inger Jönsson, tillsammans fick de två barn, Helena och Charlotta.

Referenser

  

Födda 1924
Avlidna 1992
Män
Personer från Älvdalens socken
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska flygvapnet
Svenska flygflottiljchefer
Aktiverat protein C-resistens

Aktiverat protein C-resistens (även kallat APC-resistens eller APCR) är en genetisk sjukdom som påverkar blodkoaguleringen. APCR innebär ökad risk för blodpropp, bl.a. i form av ventrombos vilket kan orsaka cirkulationsproblem såsom lungemboli.

APCR kan uppstå spontant, men är vanligen ärftligt. Den ärftliga formen är autosomalt dominant, vilket innebär att det räcker att få anlaget från ena föräldern för att utveckla sjukdomen i mildare form, som oftast inte innebär något större problem. Om anlaget ärvs från båda föräldrarna är risken för blodpropp högre.

Protein C-systemet gör att blodet inte koagulerar för mycket eller där det inte bör koagulera. Mer specifikt så verkar aktiverat protein C, med protein S som kofaktor, genom att bryta ner faktor Va och faktor VIIIa. Aktiverat protein C-resistens innebär att protein C inte kan bryta ner den ena eller båda av dessa faktorer, vilket medför att trombin bildas under en längre tid och kan leda till ökad kogaulering.

Se även 
 Faktor V
 Protein C

Källor

Fotonoter

Genetiska sjukdomar
Koagulationsrubbningar
Fors rote

Fors rote är en av de tio rotar som fanns i Västerhaninge socken mellan åren 1792 och 1895. Den tillkom år 1792 genom att den redan existerande Berga rote delades i två rotar, Berga rote och Fors rote .

Gårdar i Fors rote 
Fors rote innehåller de tre gårdarna Fors, Alfsta och Witsa, varav Fors är den största och har givit namn till roten.

Referenser

indelningar i Haninge kommun
Le Mans 24-timmars 2015

Le Mans 24-timmars 2014 kördes mellan 13 och 14 juni. Tävlingen vanns av Earl Bamber, Nick Tandy, och Nico Hülkenberg i Porsche 919 Hybrid. Det var Porsches första seger sedan 1998 och trions allra första.

Resultat 
Fet stil markerar vinnare i respektive klass.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

2015 i Frankrike
Le Mans 24-timmarsrace
Motorsportevenemang 2015
Charlie Whiting

Charlie Whiting, född 12 augusti 1952 i Sevenoaks i Kent i England, död 14 mars 2019 i Melbourne i Australien, var en brittisk domare inom bilsport, som för ansvarade för reglementet i flera olika FIA-mästerskap, däribland Formel 1. Hans uppgifter var bland annat att starta loppen och inspektera bilarna i Parc fermé.

Tre dagar före Australiens Grand Prix 2019 avled Whiting plötsligt av lungemboli.

Källor

Noter

Personer verksamma inom Formel 1
Sportdomare
Födda 1952
Avlidna 2019
Män
Berga rote

Berga rote var en av de tio rotar som fanns i Västerhaninge socken mellan åren 1792 och 1895. Den har fått sitt namn efter Berga gård. År 1792 delades det då existerande Berga rote i två delar, det nya Berga rote och Fors rote.

Gårdar i Berga rote 
Berga rote innehöll de tre gårdarna Berga, Dalby och Kapp-Ekeby. Enligt kartor från 1600-talet fanns två gårdar i Dalby men dessa försvann när ägorna på 1800-talet lades under Berga säteri. Även Kapp-Ekeby hade två gårdar enligt dokument från 1600-talet men dess ägor lades även de under Berga.

Referenser 

indelningar i Haninge kommun