kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Victoria (film, 2015)

Victoria är en tysk spänningsfilm från 2015 i regi av Sebastian Schipper och med Laia Costa i huvudrollen. Den handlar om en spanjorska bosatt i Berlin som i samband med en klubbnatt dras in i ett bankrån tillsammans med fyra män hon precis har träffat. Hela filmen är inspelad i en enda obruten tagning, från omkring klockan halv fem till sju på morgonen i stadsdelerna Kreuzberg och Mitte. Rörelserna var noga planerade medan dialogen är improviserad. Inspelningen tog tre försök.

Medverkande
 Laia Costa som Victoria
 Frederick Lau som Sonne
 Franz Rogowski som Boxer
 Burak Yigit som Blinker
 Max Mauff som Fuss
 André Hennicke som Andi
 Anna Lena Klenke som ung mor
 Hans-Ulrich Laux som taxichaufför
 Eike Frederik Schulz som krogägare

Utmärkelser
Premiären ägde rum vid filmfestivalen i Berlin 2015, där fotografen Sturla Brandth Grøvlen tilldelades Silverbjörnen för bästa tekniska insats. Filmen tilldelades Tyska filmpriset för bästa film, regi, kvinnliga huvudroll, manliga huvudroll (Frederick Lau), foto och musik. Den var även nominerad för bästa ljud.

Källor

Berlin på film
Tyska filmer 2015
Tyska kuppfilmer
Tyska kriminalfilmer
Tyska thrillerfilmer
Tyskspråkiga filmer
FC Bayern München (damfotboll)

FC Bayern Münchens damfotbollslag grundades 1970. Laget hade under sina första år större framgångar och blev 1976 tyska mästare. Efter flera mindre lyckosamma år intog laget året 2000 åter en plats i Bundesliga. 2012 blev damfotbollslaget tyska cupmästare och 2015 vann laget för andra gången det tyska mästerskapet. Laget spelar i Grünwalder Stadion som har plats för 12 500 åskådare.

1976 var det tyska mästerskapet en tävling med gruppspel, semifinal och final. FC Bayern München vann finalen mot Tennis Borussia Berlin med 4-2 efter tilläggstid. Även 1979, 1982 och 1985 nådde laget finalen men fick nöja sig med andra platsen. Dessutom vann FC Bayern München två silvermedaljer i DFB-Pokal, 1988 och 1990.

Placering tidigare säsonger

Spelare 
Spelartrupp så som den såg ut 2015-07-13.

Kända spelare 
 Nina Aigner, även i Österrikes landslag
 Nadine Angerer, även i Tysklands landslag
 Simone Laudehr, även i Tysklands landslag
 Pavlína Ščasná, även i Tjeckiens landslag
 Sonja Spieler, även i Österrikes landslag

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Fotbollsklubbar i Tyskland
Sportklubbar bildade 1970
Sportklubbar i Bayern
FC Bayern München
Apple Music

Apple Music är en strömningstjänst för musik över Internet från Apple Inc., som lanserades den 30 juni 2015 i 100 länder. Lanseringen tillkännagavs den 8 juni 2015.

I Sverige har tjänsten en gratis prova-på-period på tre månader, därefter finns enskilda abonnemang eller familjeabonnemang (upp till 6 personer). 

Den 28 mars 2023 lanserades systerappen Apple Music Classical med fokus på klassisk musik.

Se även 
 Youtube Music
 Spotify
 Google Music

Källor

Fotnoter

Lanseringar 2015
Mediespelare
Apple
Teddy Sempinski

Tadeusz-Marya (Teddy) Sempinski, född 17 september 1927 i Grudziadz, Polen, död 1998 i Västerås, var en polsk-svensk målare, tecknare och grafiker.

Han var son till kaptenen Tadeusz-Michal Sempinski och Irena Remankiewicz och 1952-1973 gift med konstnären Dorothy Ruhne. 1974 gifte sig Sempinski med Rose-Marie Ahnelöv. De fick dottern Katarina (Sempinski Olsen), som fick döttrarna Stella, Fanny och Ebba. Sempinski kom till Sverige 1947 för att få sanatorievård. Han studerade vid Konstfackskolan i Stockholm 1950 och blev elev vid Konsthögskolan 1951 men tvingades avbryta studierna på grund av sjukdom. Han gjorde upprepade studieresor till Frankrike, Spanien och England där han bedrev självstudier. Han tilldelades Västerås stads kulturstipendium 1955. Han debuterade i en utställning på Konstnärshuset i Stockholm 1951 där han visade summariskt dekorativa landskapsmålningar. Han medverkade i Nationalmuseums Unga tecknare och ett flertal gånger på Liljevalchs konsthall. Tillsammans med sin fru Dorothy ställde han ofta ut i Uppsala och Surahammar och han medverkade i samlingsutställningar arrangerade av Västerås konstförening. Bland hans offentliga arbeten märks monumentalmålningar för Västerås tekniska verk, Skinnskattebergs centralskola, Norbergs kommunhus och Västerås stadshus. Tillsammans med sex andra Västeråskonstnärer gav han ut en grafikmapp 1962. Representerad vid Moderna museet och Västerås konstförenings galleri.

Offentliga verk i urval
Mosaik, 1953, mellan fönstren på femte våningens fasad mot Munkgatan, Tekniska verkens hus, Västerås
Mosaik, 1954, Carl Hennings gata 4 och 6 i Västerås
Sju fasadmosaiker på Norbergs kommunhus i Norberg, 1958
Solarium, mosaik, 1960, Stora gatan 39 i Västerås 
Tetrakord, mosaik, 1961, Carlforska skolan, Sångargatan 1 i Västerås
Mönsterfågel, glaserad chamotte, 1964, Kaserngatan 57-61 i Västerås
Utblick, chamotte, 1965, Lillängskolan, Stenhagsgatan 8 i Västerås
Blickpunkt, betong och chamotte, 1968, Sigfrid Edströms gata, hörnet av Bygatan, i Västerås
Stenblomma, glaserad chamotte, 1971, Stora gatan 23, hörnet Vasagatan, i Västerås
Lovsång, målning i sjukhuskyrkan på Västmanlands sjukhus i Västerås

Bildgalleri

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 117-118, Allhems Förlag, Malmö. 
Om Teddy Sempinski på www.lexikonettamanda.se

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Polska konstnärer
Födda 1927
Avlidna 1998
Män
Personer från Grudziądz
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Melissa Barbieri

Melissa Anne Barbieri, född 20 februari 1980 i Melbourne, är en australisk fotbollsmålvakt som spelar för Adelaide United FC. Hon var lagkapten i det australiska landslaget 2009–2013. Laget vann asiatiska mästerskapet i fotboll för damer 2010.

Barbieri var den första damspelaren i Australien att spela professionellt för ett herrlag, Richmond SC. Därefter spelade hon för Melbourne Victorys damlag och valdes efter den inledande säsongen till årets målvakt i damligan W-League som bildades 2008.

År 2013 skrev Barbieri på för Adelaide. På grund av lagets svåra ekonomiska läge gällde det för Barbieri att ordna en auktion i syfte att samla in pengar till klubbens budget.

Barbieri är mor till en dotter som föddes 2013. Tre och en halv månader efter dotterns födelse spelade hon igen för Box Hill United SC i Victorian Women's Premier League som är den högsta serien på delstatsnivå i Victoria. Senare samma år var det dags för comeback i W-League med Adelaide.

Källor

Externa länkar 
 Melissa Barbieri på FIFA.com 
 Melissa Barbieri på Fox Sports 

Australiska fotbollsmålvakter
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Australien
Idrottare från Melbourne
Födda 1980
Levande personer
Kvinnor
Bahamas damlandslag i fotboll

Bahamas damlandslag i fotboll representerar Bahamas i fotboll på damsidan. Dess förbund är Bahamas Football Association. Laget har spelat sex matcher och förlorade alla. Det har aldrig kvalificerat sig för VM eller någon annan turnering.

Referenser

Se även 
 Bahamas herrlandslag i fotboll

Externa länkar 
 
 FIFA-profil

Fotboll i Bahamas
Fotbollslandslag
Nathalie Persson

Nathalie Persson, född 18 april 1997, är en svensk fotbollsspelare som spelar för KIF Örebro i Damallsvenskan.

Karriär
Perssons moderklubb är Vellinge IF. Hon skrev kontrakt med FC Rosengård 2012 och debuterade 2014 som 16-åring i A-laget. Samma år var Persson med och tog SM-guld och stod för två målgivande pass i den avgörande matchen.

I december 2015 gick Persson till Kopparbergs/Göteborg FC. I september 2018 gick hon till portugisiska Sporting Lissabon. I december 2018 återvände Persson till Sverige för spel i Limhamn Bunkeflo.

Referenser 

Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Noter 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i FC Rosengård (damfotboll)
Spelare i Kopparbergs/Göteborg FC
Spelare i IF Limhamn Bunkeflo
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1997
Kvinnor
Levande personer
Mearnsia

Mearnsia är ett släkte med fåglar i familjen seglare inom ordningen seglar- och kolibrifåglar med två arter:
 Vitvingeseglare (M. picina)
 Papuaseglare (M. novaeguineae)

Referenser

Externa länkar

Seglare
Fågelsläkten
Dominicas damlandslag i fotboll

Dominicas damlandslag i fotboll representerar Dominica i fotboll på damsidan. Dess förbund är Dominica Football Association.

Referenser

Se även 
 Dominicas herrlandslag i fotboll

Externa länkar 
 
 FIFA-profil

Fotboll i Dominica
Fotbollslandslag
Fotboll
Hilmar Nøis

Hilmar Nøis, född 8 mars 1891 på Andøya, död 16 december 1975 på Andøya, var en norsk fångstman och jägare. Mellan 1909 och 1963 hade han 35 fångstövervintringar på Svalbard, därtill en säsong som gruvarbetare och två säsonger som deltagare i räddningsexpeditioner (Schroder-Stranz 1913 och Nobile 1928). 

Första övervintringen ägde rum 1909 och sista 1963, totalt 38 säsonger. År 1924 började han bygga sitt hem i Sassen som kallades "Slottet". Detta bygge avslutades 1927 och togs i bruk av hans bröder Nils och Johan den 17 september 1927. Nils hustru Dagny var den första kvinna som övervintrade där, senare satte Hilmars andra fru Helfrid sin prägel på jaktstationen. Hilmar vintrade på "slottet" första gången 1930. År 1935 döptes stationen om till "Villa Fredheim" detta efter ett besök av Oslobiskopen Berggrav. Hilmar övervintrade här 19 gånger. Tidigare hade han sex övervintringar  i "Danielbua". Villa Fredheim är en av de mest kända norska fångststationerna.  Nois byggde också flera andra mindre fångststationer. 

Han jagade på hela norra Svalbard och hade huvudstationer på Roosneset, Gråhuken, Krosspynten på Svalbard. Dessutom använde han sin sekundärstation i Bjonahamn som kompletterande centralstationen under svåra väderförhållanden. I Storfjorden utnyttjade han Dunerbukta som huvudstation. Han byggde och reparerade ca 40 stugor och använde själv  ungefär ytterligare 20 Det stora nätverket av hytter var att nå största möjliga terräng. Under vintersäsongen, han hade upp till 400 rävfällor utsatta. Nois säger sig ha byggt runt 2700 rävfällor under sina vintrar, och sköt minst 300 björnar och sannolikt flera tusen ripor. När Hilmar avslutat sitt fångstliv sålde han "Fredheim" och 25 andra hytter till norska staten för kr. 5000.-

År 1941 blev han och många andra familjemedlemmar evakuerade till Skottland (Operation Gauntlet) där han fick anställning som  kvartermästare i flottan med ansvar för en depå där till 1946. Omedelbart efter återkomsten tog han sig igen till Svalbard, återupptog reparationsarbetet av fångststationerna  och vinterjakten.

Hilmar Nois fick Norges kungaförtjänstmedalj 1957, en ära han delar med tre andra familjemedlemmar.
Flera platser på Svalbard är uppkallad efter Nois: Nøisbåen, Hilmarfjellet, Nøisbreen, Nøisdalen och Hilmarbekken, Medaljebukta, Danielodden.

Norska fångstmän
Personer med anknytning till Svalbard
Födda 1891
Avlidna 1975
Män
Zoonavena

Zoonavena är ett släkte med fåglar i familjen seglare:
 Merinaseglare (Z. grandidieri)
 Sãotoméseglare (Z. thomensis)
 Hinduseglare (Z. sylvatica)

Referenser

Externa länkar

Seglare
Fågelsläkten
Entymem

Entymem (grekiska ἐνθύμημα, enthymēma, tanke, infall) är inom retoriken ett argument med en underförstådd, outtalad premiss. Enligt Aristoteles är entymemet eller "den retoriska syllogismen" retorikens viktigaste övertalningsmedel. 

En av de mest centrala delarna inom den klassiska retoriken handlar om att finna vilka typer av olika tankegångar som kan vara övertygande eller övertalande. Det gäller alltså att finna olika sätt att argumentera för att framgångsrikt få mottagaren välvillig till sändarens budskap. Argument kan antingen vara uppbyggda genom deduktiva eller induktiva resonemang, som ett arv från Aristoteles motsvaras dessa två termer inom den retoriska teorin av entymemet och paradigmet. Aristoteles beskriver entymemet som retorikens ”själva kropp”.

I Aristoteles Retoriken förklarar han att ”det är entymemet som är det retoriska beviset; det är helt enkelt det centrala övertalningsmedlet” och entymemet ”utgör själva kärnan i övertalandet”. Det är ”en form av syllogism”, förklarar han och kallar det för en ”retorisk syllogism”.

I stora drag kan man förklara entymemet som en syllogism där man vanligtvis utelämnar en av premisserna samt att premisserna inte behöver bygga på sanna premisser utan det räcker med sannolika premisser. Vad som gör att en retoriker lyckas med sin argumentation bygger på huruvida talaren tar mottagarens doxa i beaktning och vad den aktuella publiken håller för sant. Inom logiken är alltid en korrekt uppställd syllogism sann vid alla tillfällen och alla situationer, för ett entymem däremot eller en ”retorisk syllogism” kan sanningsvärdet skilja beroende på vilken doxa mottagaren besitter.

Entymem har kritiserats för att inte vara genomförda logiska slutledningar och för att inte alltid göra alla premisser i argumentet explicita. Fördelen med entymem är att det liknar mer den praktiska argumentation som man använder sig av till vardags. Genom att undvika att uttala samtliga premisser undgår sändaren för att uppfattas som övertydlig, tråkig och störande. 

En ytterligare retorisk fördel med att utelämna en eller flera premisser är att mottagaren måste rekonstruera argumentet och själv bidra med de utelämnade premisserna och på så vis blir entymemet effektivare när sändaren och mottagaren konstruerar argumentet tillsammans. Det persuasiva värdet ökar markant och entymemet blir så att säga självövertygande.

En klassisk syllogism kan se ut som följande:

 Alla människor är dödliga.
 Sokrates är en människa.
 Alltså är Sokrates dödlig.

I exemplet är alla premisser uttalade och de följer ett deduktivt resonemang. Ett entymem däremot skulle kunna vara konstruerat som följande: 

 Pelle är inte att lita på, eftersom han är bilhandlare.

Den underförstådda premissen "alla bilhandlare är opålitliga" är uppenbart ogiltig, men argumentet kan ändå övertyga publiken om att Pelle är en opålitlig typ. Detta bygger då på att mottagaren har en uppfattning (doxa) om att bilhandlare generellt sett är opålitliga. Inom analys av politisk retorik är entymem en grundläggande kategori, även om resonemangen inte är fullt så primitiva som i exemplet ovan.

Källor 

Logik
Retorik
Argumentation
Maths Isacson

Maths Yngve Birger Isacson, född 5 oktober 1948, är en svensk ekonomihistoriker. 

Maths Isacson växte upp i Horndal. Han studerade vid Uppsala universitet och disputerade där 1979 på avhandlingen Ekonomisk tillväxt och social differentiering 1680-1860: bondeklassen i By socken, Kopparbergs län. Han var forskningsledare vid Arbetets museum i Norrköping 1988-95. 

Maths Isacson är sedan 1996 professor i ekonomisk historia vid Uppsala universitet.

Bibliografi i urval
Maths Isacson och Siv Söderlund: Alla dessa arbetsdagar - svensk arbetsmiljö under 500 år, Föreningen för arbetarskydd, Stockholm 1995, 
Maths Isacson: Industrisamhället Sverige - arbete, ideal och kulturarv, Studentlitteratur, Lund 2007, 
Maths Isacson och Lars Magnusson: Vägen till fabrikerna - industriell tradition och yrkeskunnande i Sverige under 1800-talet, Gidlunds 1983,

Källor

Noter

Svenska ekonomhistoriker
Svenska professorer i ekonomisk historia
Födda 1948
Levande personer
Män
Olle Montelius

John Olof Augustin Montelius, känd som Olle Montelius, född 3 juli 1923 i Uppsala, död 25 juni 2015 i Masthuggs församling i Göteborg, var en svensk scenograf, målare och tecknare.

Biografi
Olle Montelius var son till konstnären och tecknaren Augustin Montelius och Adina Sandgren samt sonson till psalmförfattaren Knut Johan Montelius. Familjen tillhör släkten Montelius från Uppland. Olle Montelius gjorde läroår som dekormålare i Stockholm varefter han 1949 till 1954 var scenograf vid Helsingborgs stadsteater. Efter en tid i Uppsala där han bland annat arbetade med Peer Gynt (1955) och Hamlet (1956) var han 1960 till 1964 tillbaka i Helsingborg varefter han kom till Göteborgs stadsteater där han gjorde scenografin till ett 60-tal pjäser.

Vid Göteborgs stadsteater var han en tongivande scenograf, inte minst under det nyskapande 1970-talet. Han gjorde scenografin till flera uppsättningar av Lennart Hjulström och Ralf Långbacka. Särskilt epokgörande var scenografin till den förres uppsättningar av August Strindbergs Gustav III och Gustav Vasa.

Speciellt för Olle Montelius scenografi var en utstuderad enkelhet. Han skalade av dramernas krav på olika scenrum till en distinkt skulptur eller maskin som ersatte alla scenbyten. På så vis skapade han rum kring skådespelarnas uttryck så att det uppstod en förhöjande verkan.

Han var även verksam som målare och skulptör samt illustrerade böcker. Montelius finns bland annat representerad vid Göteborgs universitetsbibliotek.

Olle Montelius var 1945–1964 gift med konsthantverkaren Gunda Kvist (1926–2019) och 1966–1969 med sin sedermera sambo konstnären Gunilla Malteson (1942–2019), dotter till hemmansägaren och byggnadssnickaren Gunnar Malteson och konstnären Carin Malteson.

I äktenskapet med Gunda Kvist föddes Tomas Augustin 1946 och Gunda Maria 1955. Olle Montelius är begravd på Mariebergs kyrkogård i Göteborg.

Teater

Scenografi (ej komplett)

Bilder

Referenser

Noter
<references>

</references>

Källor
 P.G. Engel & Leif Janzon: Sju decennier - Svensk teater under 1900-talet, Lund 1974, 
 Kurt Aspelin: Timon från Aten. Ett drama - en uppsättning - ett möte med publiken, Staffanstorp 1971
 Lena Fridell och Lennart Hjulström: Gustav Vasa i Göteborg i Kurt Aspelin: Teaterarbete - Texter för teori och praxis, Stockholm 1977, 
 Gustav Vasa, programblad, Göteborgs stadsteater 1975
 Processen, programblad, Göteborgs stadsteater 1976

Externa länkar
Olle Montelius TECKNINGAR, SCENOGRAFI OCH ANNAT Officiell webbplats
Olle Montelius på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska scenografer
Svenska illustratörer
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Konstnärer från Uppsala
Olle
Gravsatta på Mariebergs kyrkogård
Födda 1923
Avlidna 2015
Män
Borgholms IP

Borgholms IP är en idrottsplats i Borgholm i Sverige. Den har framför allt blivit känd för Victoriadagen.

Källor

Sport i Borgholm
Sportanläggningar i Borgholms kommun
Puerto Ricos damlandslag i fotboll

Puerto Ricos damlandslag i fotboll representerar Puerto Rico i fotboll på damsidan. Dess förbund är Puerto Rican Football Federation.

Referenser

Se även 
 Puerto Ricos herrlandslag i fotboll

Externa länkar 
 
 FIFA-profil

Fotboll i Puerto Rico
Fotbollslandslag
Fotboll
Heinrich Plütschau

Heinrich Plütschau, född omkring 1676 i Wesenberg, död 4 januari 1752 i Beidenfleth, var en tysk missionär.

Heinrich Plütschau verkade tillsammans med Bartholomäus Ziegenbalg i den dansk-halleska missionen i Trankebar 1705–1711.

Bibliografi 
* Werner Raupp: Plütschau, Heinrich. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 7, Bautz, Herzberg 1994 () Sp. 757–758 (med detaljerad bibliografi).

Källor 
 

Tyska missionärer
Födda 1670-talet
Avlidna 1752
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Mecklenburg-Vorpommern
Pierre et Gilles

Pierre et Gilles är ett franskt konstnärspar bestående av fotografen Pierre Commoy (född 15 augusti 1950 i La Roche-sur-Yon i Pays de la Loire) och målaren Gilles Blanchard (född 9 december 1953 i Le Havre i Normandie). De är ett par även privat och träffades i Paris 1976. Året därpå hade de sin första utställning.

Deras stil består av handkolorerade fotografier, ofta med motiv inspirerade av katolska helgonbilder eller hinduistiska bilder, med drag av Bollywood. Deras bilder har formen av arrangerade tablåer och de är utstuderat grälla och kitschiga. Ett återkommande tema är särskilt Sankt Sebastian. De använder ofta kända skådespelare och artister som modeller. Många av bilderna föreställer nakna unga män.

De har gjort många porträtt av kända artister och har även gjort skivomslag.

Källor
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på franskspråkiga Wikipedia.

Se även
Gilbert och George

Externa bilder 
Stromae
Zahia
Mireille Mathieu

Franska fotografer under 1900-talet
Franska målare under 1900-talet
Radarpar
Franska fotografer under 2000-talet
Navelsträngsblodbank

En navelsträngsblodbank är en inrättning som lagrar navelsträngsblod för framtida bruk. 

Publika navelsträngsblodbanker tar emot donerat navelsträngsblod, blod som finns kvar i navelsträngen och moderkakan efter att barnet är fött och navelsträngen klippts av. Blodet innehåller unika stamceller som kan användas för transplantationer till svårt sjuka personer. 

För att kunna donera stamceller till en annan person måste man ha samma HLA-typ (vävnadstyp) som patienten. Det finns flera miljoner olika HLA-typer. Några är vanliga medan andra är mer sällsynta. 

Vid behov kan man leta efter en donator med matchande HLA-typ i en publik navelsträngsblodbank, därav benämningen publik bank.

Privata navelsträngsblodbanker innebär att en familj kan spara navelsträngsblodet från sitt nyfödda barn i ett privat frysfack. Det sparas då för barnet ifråga.
Medicinsk donation
Stamceller
Jamnakulturen

Jamnakulturen (, ; från ryska/ukrainska яма, grop), är en europeisk kultur från sen kopparålder och tidig bronsålder. Den utbredning i området mellan floderna Västra Bug i dagens Ukraina och Dnestr i dagens Rumänien på den Pontisk-kaspiska stäppen mellan 3 500 och 2 200 f.Kr. Den var övervägande nomadisk, men i närheten av floder och invid ett fåtal befästa städer förekom även åkerbruk.

Typiska kännetecken 
Jamnakulturen kännetecknas av ett speciellt gravskick, där de döda placerades i gropgravar som täcktes av en gravhög – kurgan. Liket målades som regel med ockrafärg och låg med böjda knän. I flera gravar har man funnit gåvor i högarna. Gravarna kan även innehålla rester av offerdjur, såsom kor, grisar, får, getter eller hästar.

De äldsta kända exemplet i Östeuropa på en vagn eller kärra med hjul har hittats i gravhögen Storosjova mohyla i Dnipro i södra Ukraina. Arkeologen A.I. Trenosjkin hänför den till Jamnakulturen.

Spridning och identifikation 
I bland annat den litauiska arkeologen Marija Gimbutas Kurganhypotes har Jamnakulturen identifierats med de sena pre-indoeuropeerna. Hon menar att den, tillsammans med den föregående Sredny Stog-kulturen, är den mest sannolika kandidaten för de indoeuropeiska språkens urhem, det vill säga området där de folkslag som ursprungligen talade det urindoeuropeiska språket bodde innan det spred sig ut över det nuvarande indoeuropeiska språkområdet. Sammanhanget bygger speciellt på jämförelser mellan arkeologiskt material och lingvistiska studier. Dessa har under 2010-talet kompletterats med DNA-material, som pekar på en folkvandringsvåg västerut cirka 3000–2500 f.Kr. Den folkvandring skulle (åtminstone till Skandinavien) i första hand ha genomförts av manliga migranter i vad som kan liknas vid erövringståg, underlättat av tekniska innovationer som rytteri, vagnar och metallhantering. Det anses att en framgångsfaktor för Jamnakulturen var tamhästar. Tämjande av hästar anses ha skett cirka 3500 f.Kr. i Centralasien.

I väster gränsade kulturen till katakombkulturen och i öster till Poltavkakulturen och Srubnakulturen.

Jamnakulturens ursprung är osäkert, men man antar att den har utvecklat sig ur Chvalynskkulturen vid Volga och Sredny Stog-kulturen vid Dnepr. Pavel Doluchanov anser emellertid att Jamnakulturens framväxt skulle vara resultatet av en social utveckling hos en rad olika lokala bronsålderskulturer, och därmed att utvecklingen är uttryck för en social stratifikation och etablerandet av nya nomadiska hövdingadömen. Detta ökade kontakten mellan de dittills mycket olikartade grupperna, vilket medförde att de blev allt mera homogena.

Bilder
Artefakter från Eremitagemuseets samlingar i Sankt Petersburg och gravplats i Volgograd oblast.

Se även 
 Holocen
 Höggravskulturen

Referenser

Noter

Externa länkar 

Indoeuropeiska språk
Rumäniens historia
Ukrainas historia
Historiska ryska kulturer
Bronsåldern