kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Delorsrapporten

Delorsrapporten, även känd som Delorsplanen, var en rapport som presenterades av Europeiska kommissionens ordförande Jacques Delors i april 1989 och som innehöll en plan för hur en ekonomisk och monetär union skulle kunna förverkligas inom Europeiska gemenskaperna. Europeiska rådet hade vid sitt sammanträde i Hannover, Tyskland, den 27–28 juni 1988 beslutat att tillsätta en grupp med Delors som ordförande för att utarbeta rapporten. I gruppen ingick även de nationella centralbankscheferna.

Rapporten återupplivade idén i Wernerrapporten från 1970 om att gradvis utforma en ekonomiska och monetär union genom tre etapper. Den första etappen innebar att alla kapitalrestriktioner skulle avskaffas mellan medlemsstaterna med syfte att möjliggöra fri rörlighet för kapital. Den andra etappen innebar bland annat inrättandet av Europeiska monetära institutet med syfte att förbereda införandet av en gemensam valuta. Den tredje etappen innebar införandet av euron och inrättandet av en gemensam centralbank, ett förslag som inte återfanns i Wernerrapporten.

Mot bakgrund av Delorsrapporten beslutade Europeiska rådet vid sitt sammanträde i Madrid, Spanien, den 26–27 juni 1989 att den första etappen skulle förverkligas den 1 juli 1990. Vid ett efterföljande sammanträde i Strasbourg, Frankrike, den 8–9 december 1989 beslutade Europeiska rådet att en regeringskonferens skulle sammankallas för att utarbeta ett förslag till nytt fördrag för att kunna förverkliga de två andra etapperna. Det nya fördraget, Maastrichtfördraget, trädde i kraft den 1 november 1993 och ledde slutligen till införandet av euron den 1 januari 1999.

Se även 
 Ekonomiska och monetära unionen
 Införandet av euron

Referenser 

1989 i Europa
Ekonomiåret 1989
Europeiska gemenskaperna under 1980-talet
Eurosamarbetets historia
Politikåret 1989
Lista över Landskrona BoIS säsonger

Det här är en lista över Landskrona BoIS säsongsresultat.

Säsongsresultat

Landskrona BoIS
Listor med anknytning till fotboll
Šuto Orizari

Šuto Orizari (makedonska: Шуто Оризари; romani: Shuto Orizari) är en av de tio kommuner som tillsammans bildar Skopje, republiken Nordmakedoniens huvudstad. År 2002 hade den 22 017 invånare, varav 79 procent var romer. Kommunen benämns ofta i dagligt tal som Šutka (makedonska: Шутка; romani: Shutka)

Geografi
Kommunen gränsar till Butel (del av Skopje) i söder och Čučer-Sandevo i norr.

Befolkning och religion
Šuto Orizari är den enda kommunen i landet där romer är i majoritet. Enligt 2002 års folkräkning var andelen romer 17 415 (79,1 procent) av hela kommunens 22 017 invånare. Andra större etniska grupper var då albaner (2 012 – 1,9 procent) och makedonier (1 200 – 7,1 procent). Under Kosovokriget några år tidigare sökte romska flyktingar skydd i kommunen. Religiöst är invånarna i Šuto Orizari jämnt fördelade mellan ortodox kristendom och islam.

Politik
Genom den stora romska befolkningsandelen är både makedonska och romani officiella språk i kommunen. Albanska talas också, men det är inte ett officiellt språk. Šuto Orizaris borgmästare Elvis Bajram är rom.

2009 tog republiken Makedonien ytterligare steg för att inkludera romani i utbildningsväsendet. Den första stenen till en statsfinansierad skola (på mellan- och högstadienivå) lades 10 februari 2009, till en kostnad av 1,6 miljoner euro.

Källhänvisningar

Externa länkar

 Officiell webbplats

Skopje
Nordmakedoniens kommuner
Romsk kultur
Diesdorf

Diesdorf är en kommun i Altmarkkreis Salzwedel i det tyska förbundslandet Sachsen-Anhalt. Diesdorf nämns för första gången i ett dokument från år 1112.

Den tidigare kommunen Neuekrug uppgick i  den 1 januari 2010 och Mehmke uppgick den 1 september 2010.
Kommunen ingår i förvaltningsgemenskapen Beetzendorf-Diesdorf tillsammans med kommunerna Apenburg-Winterfeld, Beetzendorf, Dähre, Jübar, Kuhfelde, Rohrberg och Wallstawe.

Administrativ indelning 
Diesdorf har 19 Ortsteile.

Referenser 

Kommuner och städer i Altmarkkreis Salzwedel
Neunkirchen, Österrike

Neunkirchen är en stadskommun i Niederösterreich i östra Österrike. Kommunen hade cirka 12 900 invånare (2018). Neunkirchen är bland annat är känt för den romersk-katolska Mariä-Himmelfahrt-Kirche.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Europamästerskapet i baseboll 2010

Europamästerskapet i baseboll 2010 var det 31:a Europamästerskapet i baseboll och spelades i Stuttgart, Heidenheim och Neuenburg i Tyskland.

Från början var det meningen att turneringen skulle ha hållits 2009 i Ryssland, men den sköts upp ett år och flyttades till Tyskland när ryssarna inte var kapabla att arrangera och när VM 2009 tilldelades Europa.

Turneringen vanns av Italien, som därmed tog sin nionde titel, före Nederländerna och Tyskland. Det var Italiens första titel sedan 1997 då Nederländerna vunnit de fem föregående mästerskapen. För värdlandet Tyskland var det första medaljen sedan 1975 (då som Västtyskland). Sverige kom på femte plats.

I kvalet till turneringen, som hölls 2008 i Slovakien, Tjeckien, Kroatien, Portugal och Belgien, deltog 23 länder som tävlade om fem platser i EM. Länderna som kvalificerade sig var Ukraina, Tjeckien, Kroatien, Grekland och Belgien.

Sju länder var direktkvalificerade sedan EM 2007.

Turneringen fungerade även som kval till VM 2011 och EM 2012.

Resultat

Gruppspel

Grupp A 

 Kvalificerade sig för slutspel

Grupp B 

 Kvalificerade sig för slutspel

* Placeringen avgjordes av inbördes möten mellan länderna med lika många vinster och förluster

Placeringsmatcher 
 7-8 plats:

Övriga placeringsmatcher ställdes in

Slutspel

Grupp C 

 Kvalificerade sig för final

Gruppspelsresultaten mot övriga slutspelslag flyttades med till slutspelet

* Placeringen avgjordes av inbördes möten mellan länderna med lika många vinster och förluster

Final

Slutställning 

 Kvalificerade sig för VM 2011 och EM 2012

 Kvalificerade sig för EM 2012

Individuella utmärkelser 
Till turneringens mest värdefulla spelare (MVP) utsågs italienaren Giuseppe Mazzanti.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Basebolltävlingar
Internationella sportevenemang i Tyskland
Baseboll i Tyskland
Sportevenemang i Stuttgart
2010 i Tyskland
Sportåret 2010
Stuttgart under 2000-talet
Uno Petri Petræus

Uno Petri Petræus, född 18 augusti 1643 i Leksands socken, död 11 juli 1703 i Möklinta socken, var en svensk präst. Han var son till kyrkoherden Petrus Petri Petræus och Kerstin Mocklin.

Som djäkne i Västerås spelade Petræus olovande med i en komedi under fastan och anmäldes till domkapitlet 10 mars 1662. 30 mars 1667 blev han inskriven i V.-Dala nation, Uppsala. Prästvigd 3 augusti 1667. 1670 var han huspräst hos Anna Berndes, änka efter landshövding Gustav Cruus. Genom inflytelserika kontakter sökte förgäves att bli kyrkoherde i Möklinta församling 1672 och fick då varning av biskopen. Biskopen rekommenderade dock honom till komminister i Kristine församling i Falun, där han blev vald 11 augusti 1674. 12 januari 1686 blev han till slut kyrkoherde i Möklinta församling efter rekommendation av bland annat församlingen och landshövdingen, samt introducerades av biskop Carolus Carlsson 2 maj samma år.

1689-1701 ombesörjde Petræus stora reparationer på Möklinta kyrka, byggandet av klockstapel, inköp av inventarier och förbättringar på prästgården. Petræus var förste opponent vid prästmötet 1683, andre predikant 1688. 1692 köpte han skattehemmet Forsbo, Möklinta.

Petræus gifte sig 1675 med Christina Gestrin (1640-1714), dotter till kyrkoherden i Enånger Ericus Gestrinus och brorsdotter till Martinus Gestrinius samt dotterdotter till biskopen i Västerås Erasmus Nicolai Arbogensis. Efter faderns död 1658 blev hon kammarfru hos Anna Berndes, vilket bidrog och befrämjade kontakten med blivande maken. Som änka förvärvade hon 3 mars 1708 rusthållet Bennbäck, Möklinta. Petræus var far till prosten Pehr Petræus.

Källförteckning

Svenska präster under 1600-talet
Personer från Leksands socken
Födda 1643
Avlidna 1703
Män
Karnevalen i Rio de Janeiro

Karnevalen i Rio de Janeiro () är en av de mer kända festligheterna i världen, och hålls före påskfastan varje år. Den har rötter tillbaka till 1700-talet.

Sambaskolornas parader i sambadromen har blivit karnevalens ansikte utåt men det är gatufesterna som organiseras av hundratals karnevalsgrupper (blocos de rua) runt om i staden som drar flest deltagare.

Staden Rio de Janeiros statistik för hela karnevalsperioden 2020: Totalt 10 miljoner karnevalsbesök. 2,1 miljoner tillresta turister i besökte staden i samband med karnevalen. Till sambadromen såldes 136 000 biljetter. Till gatufester gjordes 7 miljoner besök.

Se även
Sambaskolornas parad
Karnevalen i Brasilien

Referenser

Externa länkar

Kultur i Brasilien
Rio de Janeiro
Karnevaler
Mrągowo

Mrągowo (tyska: Sensburg) är en stad i Ermland-Masuriens vojvodskap i nordöstra Polen. Mrągowo hade 22 190 invånare år 2013.

Historia
Orten hette tidigare Sensburg och var då kretsstad i det preussiska regeringsområdet Allenstein
i Ostpreussen. Orten hade 6 492 invånare 1910.

Referenser

Externa länkar 

 Mrągowos officiella webbplats

Städer i Ermland-Masuriens vojvodskap
Stadskommuner i Ermland-Masuriens vojvodskap
Karnevalen i Brasilien

Karnevalen i Brasilien () är de årliga firanden som hålls mellan fredagen och tisdagen före  askonsdagen, vilket traditionellt innebär starten på Påskfastan, då många inom Romersk-katolska kyrkan samt vissa andra kristna traditionellt sett under dessa dagar avstått från att äta kött.

Olika typer av gatukarnevalståg är vanliga i hela landet. Musiken kan vara traditionell eller modern som marchinha, samba, axé, frevo eller maracatu. Galo da Madrugada i Recife räknas som världens största gatukarnevalgrupp. 

Sambaskolornas parad i Rio de Janeiro är en känd paradtävling.

Lokala karnevaler

Karnevalen i Rio de Janeiro
 Karnevalen i Pernambuco
 Karnevalen i Salvador de Bahia

Referenser

Noter

Externa länkar

Kultur i Brasilien
Sasebo

Sasebo är en stad i södra Japan, nära Nagasaki på ön Kyushu.  Till Sasebo hör också en del av Saikai Nationalpark och Kuju-ku-öarna. 
Staden har sedan 2016
status som kärnstad  enligt lagen om lokalt självstyre.

Historia
Sasebo är en relativt ung stad. Fram till Meijirestaurationen låg bara några små fiskebyar där Sasebo ligger idag. En japansk amiral grundlade staden som en flottbas på grund av dess naturliga djuphamn och strategiska läge nära Korea och Kina. Än idag är skeppsbyggnad och annan sjöfartsrelaterad verksamhet mycket viktigt för staden, liksom tung industri.

Staden bombades svårt under andra världskriget, och 48 % av staden förstördes. Sasebo var också ett tänkbart mål för atombombning. Efter kriget förlade amerikanerna en flottbas i Sasebo, som finns kvar än idag.

På ön Hario i södra delen av staden ligger temaparken Huis Ten Bosch där man byggt upp ett antal kopior av äldre nederländska byggnader. 
Parken öppnade 1992.

Klimat
Sasebo har ett fuktigt, subtropiskt klimat med heta somrar och svala vintrar. I augusti, månaden med mest sol, skiner solen i genomsnitt 209 timmar.

Bilder

Referenser

Orter i Nagasaki prefektur
WP:Projekt Japan
Sigtuna stift

Sigtuna stift var ett medeltida kyrkligt stift grundat i början av 1060-talet med säte i Sigtuna i Uppland, som då var en viktig ort för det svenska kungahuset. 

Kung Stenkil (cirka 1030–1066) lär ha varit drivande bakom biskopssätets upprättande. Den förste biskopen av Sigtuna stift lär ha varit Adalvard den yngre. Dennes missionsverksamhet mötte motstånd från hedniskt håll och vid sin död, någon gång före år 1072, hade Adalvard fördrivits från sin post. Den efterträdare som utsetts i Hamburg tillträdde inte på grund av de spänningar som rådde efter Stenkils död.

Fem sigtunabiskopar är kända från skriftliga källor, varav fyra stiftsbiskopar, men det verkar som att frånsett Adalvard var de flesta inte stationerade i Sigtuna och biskopssätet i Sigtuna var mestadels obesatt. Cirka 1120 anges Sigtuna som stift men inte Uppsala.. Uppsala stift bildades dock på 1130-talet och Sigtuna stift blev utan egen biskop. Senast när Uppsala stift upphöjdes till ärkebiskopssäte 1164 upphörde Sigtuna stift att existera även formellt.

Historik 

Kungsgårdstomten låg mitt i staden och här byggdes vid 1000-talets slut den första stenkyrkan i Mälarområdet. Omkring 1060 grundades i Sigtuna Svealands första biskopssäte med Adalvard den yngre som biskop. Stenkyrkan var biskopens kyrka, den första domkyrkan. Den revs under högmedeltiden men rester av murarna finns bevarade under mark. På denna tomt ligger numera Sigtuna museum. Där grävade man 1993 ut en biskopsgrav, men vem biskopen är har man inte kunnat identifiera. Om stadens dåtida betydelse vittnar Adam av Bremen, som omkring 1070 kallar Sigtuna civitas magna.

Under den tidiga medeltiden byggdes inte mindre än sex eller sju andra stenkyrkor med omgivande kyrkogårdar. Alla utom domkyrkan lades längs en nyanlagd gata utanför det gamla bebyggelseområdet. Av dessa kyrkor står Sankt Per, Sankt Lars och Sankt Olof kvar som ruiner, av de övriga syns inget ovan mark. Gustav Vasa lät använda stenar från ruinerna som byggnadsmaterial till Svartsjö slott. Johan III befallde sedermera att de kvarvarande ruinerna skulle bevaras.

Bildgalleri

Se även 
 Sigtuna kloster
 Sankt Pers kyrkoruin
 Sankt Olofs kyrkoruin
 Sankt Lars kyrkoruin
 Mariakyrkan, Sigtuna
 Tuna stift

Referenser
 http://www.ne.se/lang/uppsala-stift

Noter

Vidare läsning
Hedberg, B. 2007. Uppsala stifts herdaminne. Från missionstid till år 1366. Band IV:1. Stiftshistoriska kommittén i Uppsala.
Hallencreutz, C. F. 2001. Vem var den gåtfulle Sigtunabiskopen? Det stiftshistoriska perspektivet. – I: Tesch, S & Edberg, R. (red.), Biskopen i museets trädgård. En arkeologisk gåta.  Sigtuna Museers skriftserie 9. 
Adam av Bremen. Historien om Hamburgstiftets och dess biskopar. Proprius förlag 1984. Med kommentarer av bland andra Carl Fredrik Hallencreutz.

 
Ugglan
Jacques Bainville

Jacques Bainville, född 9 februari 1879, död 9 februari 1936, var en fransk politisk författare och litterär kritiker.

Bainville var utrikesredaktör i det franska nationalistiska partiets organ L’Action française och historisk forskare. Han var en hängiven katolik. Bland hans verk märks Louis II de Bavière (1900), Le coup de Agadir (1913) och Histoire de France (1924), ett lysande exempel på syntetisk historieskrivning, där monarkin uppfattas som en skapande princip. I hans Histoire de trois générations (1918) och Heur et malheur des Français (1924) beskrivs parlamentarismens genombrott i Frankrike som en rad destruktiva brott med den naturliga ordningen. Bland Bainvilles övriga arbeten märks en biografi över Napoleon (1931, svensk översättning 1933) och Bismarck (1932) och samtidsskildringarna Le troisième république 1870-1935 (1935), Les dictateurs (1935) samt Lectures  (1937), prov på hans litteraturkritik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Noter

Franska litteraturkritiker
Ledamöter av Franska Akademien
Franska författare under 1900-talet
Födda 1879
Avlidna 1936
Män
Riddare av Hederslegionen
Kenseikai

Kenseikai var ett japanskt konstitutionellt parti, bildat 1915 av kretsar, som stod de stora finanshusen nära. Det uppgick 1927 i ett nybildat parti Minseito.

Källa
Kenseikai, Svensk uppslagsbok, 1955.

Politiska partier i Japan
Politiska partier bildade 1915
Politiska partier upplösta 1927
WP:Projekt Japan
Kõshõ

Kejsar Kõshõ (japanska Kõshõ Tennõ, 孝昭天皇) var enligt legenden Japans femte kejsare. Inga historiska bevis har hittats som styrker hans existens, och han tros därför vara påhittad. Hans styre sägs ha varat mellan åren 475 och 393 f. Kr.

Referenser

Japanska kejsare
Män
Födda 506 f.Kr.
Avlidna 393 f.Kr.
Flygräddningscentralen/Cefyl

Flygräddningscentralen var Sveriges Aeronautical Rescue Coordination Centre enligt ICAO-konventionen 1944 (Chicago-konventionen), innan en integrerad räddningscentral för både sjö- och flygräddning, Sjö- och flygräddningscentralen (JRCC), bildades 2010.

En central gemensam civil och militär flygräddningscentral bildades omkring 1978 genom en sammanslagning av Försvarsmaktens flygräddningscentral CEFYL och den civila Flygräddningscentralen under Luftfartsverket. Den benämndes också RCC/Cefyl och senare ARCC/Cefyl och var först lokaliserad till Arlanda flygplats, men omlokaliserades under 1990-talets andra hälft till Kustbevakningens hus vid Käringberget i Göteborg, som inhyste Kustbevakningens ledningscentral för region sydväst samt Försvarsmaktens sjöbevakningscentral. Flygräddningscentralen, som drevs av Luftfartsverket och samfinaniserades av Luftfartsverket och Försvarsmakten, var samlokaliserad med Sjöräddningscentralen under Sjöfartsverket.

Huvuduppgiften för ARRC/Cefyl var civil och militär flygräddning. De stora skogsbränderna 1992, bland andra skogsbranden på Gotland och skogsbranden på Vakö myr, aktualiserade ett behov av översikt över och systematisk prioritering av för tillfället tillgängliga helikopterresurser för skogsbrandbekämpning, och denna uppgift lades på Flygräddningscentralen. Denna hade också det operativa ansvaret för tillståndsgivning för flygning med statsluftfartyg i svenskt luftrum. 

Flygräddningscentralen svarade årligen för drygt 1.000 fall, varav en fjärdedel ledde till helikopterflyginsatser.
 
Flygräddningscentralen är sedan 2010 organisatoriskt ersatt av den gemensamma Sjö- och flygräddningscentralen (JRCC), som drivs av Sjöfartsverket och är en enligt internationell benämning Joint Rescue Coordination Centre för den svenska räddningsregionen. Dess geografiska ansvarsområde omfattar det svenska territoriet samt det svenska territorialvattnet och en utvidgning av detta enligt en överenskommelse med grannstaterna. Den nya gemensamma räddningscentralen är lokaliserad till samma lokal i Göteborg, som de båda tidigare räddningscentralerna delat.

Historik
Den militära centrala flygsäkerhetsledningen (Cefyl) bildades i kölvattnet efter flyghaverier 1944, när en formation på åtta B 18 på förbandsflygning till norra Sverige skingrades i dåligt väder. Flera havererade. Cefyl startade 1946 som en militär funktion i flygvapnets stab.

Källor
Sjöfartsverkets broschyr MRCC Göteborg
Helikopter i kommunal räddningstjänst, Aktuellt från Räddningsverket 1999:3

Noter

Externa länkar
Vad gör flygräddningen? i Flygvapennytt 1993:1, sidorna 38-39

Göteborg
Svenskt flygväsen
Svenska flygvapnet
Brandförsvar
Flygräddning
Brian Johnston

Brian Johnston, född 1932, död 2013, var en brittisk litteraturforskare, särskilt känd för sina verk om den norska dramatikern Henrik Ibsen (1828-1906), inklusive hans tre inflytelserika böcker The Ibsen Cycle (1975, reviderad 1992), To the Third Empire: Ibsens Early Plays (1980) och Text and Supertext in Ibsen’s Drama (1988).

En nyckel till att förstå Brian Johnstons läsningar av Ibsen är hans betoning av den tyske filosofen GWF Hegel (1770-1831), särskilt Andens fenomenologi  (1807), som påverkan på Ibsens samtidsdrama (se till exempel inledningen till The Ibsen Cycle, sidorna 1-23).

I sin tolkning av Bygmester Solness (1892), i The Ibsen Cycle, hävdar Johnston att Ibsen kan ha gynnats av Viktor Rydbergs stora religionskomparativa verk, Undersökningar i germanisk mythologi (1886-1889), när han skrev dramat.

Referenser

Externa länkar
Ibsen Voyages: Brian Johnstons artiklar om Ibsen 
Brian Johnston's Courses in Drama: Johnstons undervisningssida
The Ibsen Cycle 
To the Third Empire: Ibsen's Early Plays 
Text and Supertext in Ibsen's Drama 

Brittiska litteraturvetare
Alumner från Universitetet i Cambridge
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Födda 1932
Avlidna 2013
Män
Phil Jackson

Philip Douglas "Phil" Jackson, född 17 september 1945 i Deer Lodge i Montana, är en amerikansk basketledare, före detta baskettränare och basketspelare. Han anses vara en av NBA:s bästa baskettränare genom tiderna och är den person som har vunnit flest titlar i NBA:s historia, elva som tränare och 13 totalt. Han var 2014-2017 sportchef i New York Knicks.

Lag

Som spelare 
 New York Knicks (1967–1978)
 New Jersey Nets (1978–1980)

Som tränare 
 Albany Patroons (1983–1988)
 Chicago Bulls (1989–1998)
 Los Angeles Lakers (1999–2004, 2005–2011)

Meriter

Som spelare 
 2× NBA-mästare (1970, 1973)
 NBA All-Rookie First Team (1968)

Som tränare 
 11× NBA-mästare (1991–1993, 1996–1998, 2000–2002, 2009, 2010)
 4× NBA All-Star Game-huvudtränare (1992, 1996, 2000, 2009)
 NBA Coach of the Year (1996)

Externa länkar 
 
  (som spelare)
 Phil Jackson på Basketball-Reference.com (som tränare)
 

Amerikanska basketspelare
Amerikanska baskettränare
Spelare i New York Knicks
Spelare i New Jersey Nets
Huvudtränare i Chicago Bulls
Huvudtränare i Los Angeles Lakers
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Montana
Personer från Powell County, Montana
Födda 1945
Levande personer
Män
North Dakota Fighting Hawks
Alumner från University of North Dakota
Assisterande tränare i Chicago Bulls
Assisterande tränare i New Jersey Nets
Undersökningar i germanisk mythologi

Undersökningar i germanisk mythologi  är en religionskomparativ studie skriven av Viktor Rydberg (1828-1895) som i två delar gavs ut av Bonniers mellan 1886 och 1889.

Källor

Undersökningar i germanisk mythologi på runeberg
Facklitteratur 1889
Verk av Viktor Rydberg
Bong AB

Bong AB är ett svenskt företag som bland annat tillverkar kuvert, presentpåsar och andra förpackningar. Bolaget grundades som bokbinderi i Lund av Carl Fredrik Bong 1737. 1808 flyttade verksamheten till Kristianstad. I början av 1900-talet började Bong tillverka kuvert. Bong har nu verksamheter i flera europeiska länder. Bland deras varumärken är ProPac. 

Bong börsnoterades 1988 på dåvarande OTC-listan. 2015 är bolaget listat på Stockholmsbörsens Small Cap-lista. 1997 förvärvade Bong företaget AB Sture Ljungdahl. 2000 förvärvades Wolf-Bauwen Group. 2010 gick Bong samman med Hamelin. Företaget har dragits med ekonomiska svårigheter och värdet på aktien har sjunkit kraftigt sedan början av 2000-talet. Investmentbolaget Melker Schörling AB sålde sitt innehav på drygt 12% i Bong i februari 2014.

Källor

Noter

Externa länkar
Bongs webbplats

Företag listade på Stockholmsbörsen (small cap)
Svenska förpackningsföretag
Företag bildade 1737
Derek Fisher

Derek Lamar Fisher, född 9 augusti 1974 i Little Rock i Arkansas, är en amerikansk baskettränare och före detta basketspelare. Han avslutade spelarkarriären 2014 och blev huvudtränare för New York Knicks.

Lag

Som spelare 
 Los Angeles Lakers (1996–2004)
 Golden State Warriors (2004–2006)
 Utah Jazz (2006–2007)
 Los Angeles Lakers (2007–2012)
 Oklahoma City Thunder (2012)
 Dallas Mavericks (2012)
 Oklahoma City Thunder (2013–2014)

Som tränare 
 New York Knicks (2014–)

Externa länkar 

Amerikanska basketspelare
Amerikanska baskettränare
Spelare i Los Angeles Lakers
Spelare i Golden State Warriors
Spelare i Utah Jazz
Spelare i Oklahoma City Thunder
Spelare i Dallas Mavericks
Huvudtränare i New York Knicks
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Arkansas
Personer från Little Rock
Födda 1974
Levande personer
Män