kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gröna lyktan (TV-serie)

Gröna lyktan, på engelska Green Lantern: The Animated Series, är en amerikansk animerad TV-serie som sändes i 26 avsnitt på Cartoon Network-blocket DC Nation från 2011 till 2013. Serien baseras på den tecknade superhjälteserien Green Lantern, och handlar om en "rymdpoliskår" vid namn Gröna lyktornas kår, som med hjälp av en ring och ett lyktformat "kraftbatteri" får superhjältekrafter.

Huvudpersonerna är den mänskliga Gröna lyktan Hal Jordan (Josh Keaton), hans utomjordiske kollega Kilowog (Kevin Michael Richardson), Gröna lyktan-gynoiden Aya (Grey DeLisle) och den Röda lyktan Razer (Jason Spisak).

Externa länkar 
  

TV-serier baserade på DC Comics
TV-seriestarter 2011
TV-serieavslutningar 2013
Engelskspråkiga TV-serier
TV-program i Cartoon Network
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Bayrischer Pfahl

Bayrischer Pfahl är en omkring 140 kilometer lång, nästa snörrät kvartsgång, knuten till en förkastningslinje i nordvästlig-sydöstlig riktning mellan Bayerischer Wald och Böhmerwald i östra Bayern. Tack vare motståndskraft mot denudationen har Pfahl behållits som en vit, på sina ställen upp till 30 meter hög mur, på flera ställen av sådan bredd att borgar och kapell anlagts uppe på kvartsklippan.

Källor 
 

Tysklands geografi
Sextans B

Sextans B (även känd som UGC 5373 och DDO 70) är en oregelbunden galax som möjligtvis tillhör Lokala galaxhopen, eller befinner sig alldeles utanför den. Den befinner sig 4,44 miljoner ljusår från jorden och är därför en av de mest avlägsna medlemmarna av Lokala hopen, om den överhuvudtaget tillhör den. Den bildar ett galaxpar med sin granne Sextans A.
I galaxernas morfologiska klassifikation är dess typ Ir IV-V. Sextans B kan vara gravitationellt associerat med galaxerna NGC 3109 och Luftpumpens dvärggalax.

Sextans B har en jämnt fördelad stjärnpopulation,
men det interstellära mediet kan vara ohomogent.
Dess massa uppskattas vara ungefär 2 × 108 gånger solens massa, av vilket 5.5 × 107 är i form av atomisk väte. Stjärnbildning i galaxen verkar ha skett i perioder med låg aktivitet, separerade av perioder utan någon aktivitet. Existensen av Cepheider i Sextans B innebär att den innehåller åtminstone några unga stjärnor. Metalliciteten av Sextans B är relativt låg, med ett värde på approximativt Z = 0.001. Sextans B avlägsnar sig från Vintergatan med en hastighet på ungefär 300 km/s, och befinner sig sannolikt just utanför kanten av Lokala hopen, såsom även dess granne Sextans A.

Fem planetariska nebulosor har observerats i Sextans B. Den är en av de minsta galaxer där planetariska nebulosor ha observerats. Dessa nebulosor ser ut som stjärnor och kan identifieras med deras spektrallinjer.
Sextans B innehåller även en massiv klotformig stjärnhop.

Källor

Fotnoter

Dvärggalaxer
Oregelbundna galaxer
Stjärnbilden Sextanten
05373
28913
Leonard von Pfaler

Karl Elis Leonard von Pfaler, född 20 december 1856, död 28 februari 1931, var en finländsk bankman, kommunalman och politiker.

Pfaler blev filosofie doktor juris utriusque kandidat 1882, var redaktör för Helsingborgs Dagblad 1877–1885 samt från 1884 i bankverksamhet. Han var senare bland annat VD för Nordiska föreningsbanken i Helsingfors 1919–1928 och en av Finlands ledande bankmän, en framstående kommunalman i Helsingfors, ledamot av borgarståndet vid lantdagarna 1885–1906 och dess talman 1905–1906.

Källor 
 

Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Finländska politiker
Födda 1856
Avlidna 1931
Män
Port Ellen Distillery

Port Ellen Distillery är beläget i samhället Port Ellen på ön Islay i Skottland. Destilleriet grundades först som en kvarn (malt) omkring 1825 och utvecklades så småningom till ett destilleri under John Ramsay från 1833 till 1892. Det producerade i huvudsak åt blandningsindustrin. Destilleringen lades i malpåse första gången 1929. Mältningen fortsatte dock, och whiskylagren behölls (B-listade). 

1966 började man renovera destilleriet som stod klart att börja användas i april 1967. Det försågs då med dubbla par kopparpannor (från kopparslageriet Abercrombie, Aloa). Destilleriet lades i malpåse igen 1983. Fyra år senare stängdes det för gott varvid utrustningen monterades ner. Med tiden revs ett flertal av destilleriets byggnader. Kvar fanns bland annat en dubbelkölna, lägre förrådsbyggnader och kontor. Destilleriet sätts nu åter i stånd för att troligen kunna vara i drift 2020. 

Bakom destilleriet byggdes på 1970-talet ett modernt och stort mälteri, kallat Port Ellen Maltings. Det ägs av Diageo, världens största företag inom alkoholprodukter. Mälteriet förser idag många av öns destillerier med malt. Det går fortfarande (2018) att köpa whisky från Port Ellen, även på svenska Systembolaget. Den begränsade tillgången och höga kvaliteten gör att priset för en 70 cl flaska Port Ellen år 2018 normalt ligger mellan 10 000 och 30 000 kr. 

Whiskyn från Port Ellen beskrivs som oljig, pepprig, salt, rökig och örtig med rökt fisk och olika tappningar bedöms oftast mellan 88 och 97 på en 100-gradig skala i böcker från bland andra Michael Jackson och Jim Murray. Detta innebär att bedömningarna är från mycket bra till bland det absolut bästa de smakat. (Några tappningar har fått betyg ner till 82, med kommentarer som tyder på sviter av alltför lång fatlagring eller sämre fat).

Referenser	 
https://web.archive.org/web/20141205061222/http://www.systembolaget.se/Sok-dryck/Dryck/?varuNr=84217

Noter

Islay
Skotsk whisky
NGC 2915

NGC 2915 är en blå kompakt dvärggalax 12 miljoner ljusår från jorden i den högra ändan av Lokala galaxhopen. Den synliga delen av galaxen är i verklighet enbart kärnan av en mycket större spiralgalax som spårats med radioobservationer av neutralt väte.

Galaxen upptäcktes den 31 mars 1837 av John Herschel.

Källor

Fotnoter

Oregelbundna galaxer
Dvärggalaxer
Stjärnbilden Kameleonten
2915
026761
37-3
Astronomiska upptäckter 1837
Vajan vid Norrlands nation

Hembygdsföreningen Vajan är en av tre damföreningar vid Norrlands nation vid Uppsala universitet och Sveriges lantbruksuniversitet i Uppsala. Föreningen bildades 25 februari 1963 och riktade sig från början till studentskor från Norr- och Västerbotten. Idag finns det inte längre något krav på härkomst från Norr- och Västerbotten men föreningen värnar fortfarande om sitt norrländska arv och sina norrländska traditioner.

Vajans officiella sammankomster kallas Gärden och hålls tre gånger per termin. Varje år ordnar Vajan även gasken Härken, en fyrarättersmiddag med efterföljande klubb. Då utses också årets Härk, en utmärkelse som går till en man som under det gångna året gjort något särskilt bra för föreningen.

Se även 
 Norrlands nation

Referenser

Externa länkar
Vajans hemsida

Studentföreningar i Uppsala
Norrlands nation
Christer El-Mochantaf

Christer El-Mochantaf, född 27 mars 1991 i Vara församling, är en svensk journalist och författare verksam 2019-2022 som chefredaktör på Göteborgs-Tidningen (GT)

Biografi
Christer El-Mochantaf är chefredaktör på Göteborgs-Tidningen. Tidigare redaktionschef på Kvällsposten och reporter/nyhetschef på Expressen. Christer El-Mochantaf bokdebuterade 2014 som författare till coffee table-boken "En kopp kaffe på Nordpolen"  som utkom på Lava förlag och handlar om det 112-åriga Conditori Nordpolen i Vara. 2010 vann han Lilla Augustpriset  för novellen "Kalla hjärtans dag".

Vid Guldspadegalan på Grävande Journalisters årliga seminarium 2015, belönades Christer El-Mochantaf med Det lite större journalistpriset för sin granskning av nazister i Västsverige.

Sommaren 2015 sommarpratade El-Mochantaf i P4 Skaraborg. Programmet handlade om hans barndomsvän Ulla som gick bort 2014 och blev sommarens mest lyssnade sommarprogram i P4 Skaraborg.
Han medverkade 2012 i dokumentärpjäsen "Seven" som bygger på intervjuer av sju kvinnorättskämpar och regisserades av Emma Knyckare. El-Mochantaf har verkat som krönikör i flera tidskrifter, nationaldags- och nyårstalare i Vara samt föreläsare på skolor och universitet. 
2013 var han moderator/samtalsledare i en föreläsningsserie om mänskliga rättigheter mellan journalisten Jesper Bengtsson och radiokorrespondenten Vincent Dahlbäck.
El-Mochantaf har utnämnts till Årets Varabo. 

Christer El-Mochantaf var 2019-2022 chefredaktör för GT. Tidningen nominerades 2020 till Tidningsutgivarnas pris "Årets redaktion". Han är sedan 2019 medlem i juryn för Stora Journalistpriset.

Priser och utmärkelser 
2010 – Lilla Augustpriset, för novellen Kalla Hjärtans Dag
2015 – Det lite större journalistpriset, Den Gyllene Haldan
2017 – Vara kommuns Kulturpris

Bibliografi 
2010 – "Kalla hjärtans dag", El-Mochantaf, Christer (författare), 2010. Novellsamlingen Lilla Augustpriset 2010.
2015 – En kopp kaffe på Conditori Nordpolen, El-Mochantaf, Christer (författare), Lava Förlag, 2015, Libris  (inb), , Svenska 176 s.

Referenser 

män
födda 1991
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Svenska författare under 2000-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Vara kommun
Bad Brambach

Bad Brambach () är en kommun (Gemeinde) och kurort i sydvästra delen av det tyska förbundslandet Sachsen.

Orten ligger i landskapet Vogtland och gränsar i väst, öst och syd mot Tjeckien. Den har en höjd mellan 550 och 600 meter över havet. Staden Plauen ligger cirka 39 km norr om Bad Brambach.

Källvattnet som förekommer i kurorten är särskilt rikt på radium och dessutom har vattnet höga halter av mineralsalter, järn och koldioxid. Vattnets läkande egenskaper upptäcktes 1678. I början såldes vattnet i flaskor och 1912 etablerade sig de första värdshusen och hotellen med specialisering på kurverksamhet. 1922 mottog orten status som kurort och ortsnamnet fick tillägget "Bad".

Efter andra världskriget var badet fram till 1949 ett sanatorium för sovjetarmén.

I Bad Brambachs sjukhus behandlas patienter främst mot reumatism, mot sjukdomar av det muskuloskeletala systemet och mot hjärt- och kärlsjukdomar.

Bad Brambach har en järnvägsstation vid sträckan Plauen–Cheb.

Referenser 

Kommuner och städer i Vogtlandkreis
Brambach
Olle Alkholm

Olle Alkholm, född i Oskarshamn 31 januari 1958, är en svensk pastor i Equmeniakyrkan. Han är ordförande för Nämnden för statligt stöd till trossamfund och sitter i styrelsen för Sveriges kristna råd.

Alkholm var tidigare biträdande kyrkoledare i Equmeniakyrkan. Han ordinerades till pastor i Svenska Missionskyrkan 1983. Alkholm har arbetat i en lång rad lokala församlingar som pastor och församlingsföreståndare. Mellan 2008 och 2011 var han kyrkosekreterare i Svenska missionskyrkan, för teologi och ekumenik innan han blev tillförordnad missionsföreståndare för Missionskyrkan fram till 2012. Alkholm var också engagerad i processen att bilda Gemensam Framtid, som nu är Equmeniakyrkan. 2012 valdes han till biträdande kyrkoledare och har fram till 2021 haft ett särskilt ansvar för församlings- och medarbetarrådet, ansvars- antagningsnämnden, och för kyrkostyrelsen och arbetsutskottets arbete.

Referenser

Noter 

Svenska präster under 1900-talet
Födda 1958
Levande personer
Män
Personer från Oskarshamn
Tändsticksgraf

Inom geometrisk grafteori, en gren inom matematiken, är en tändsticksgraf en graf som kan ritas i planet på ett sådant sätt att dess kanter är räta linjer med längden ett som inte korsar varandra. Det vill säga att det är en graf som samtidigt är en enhetsdistansgraf och en planär graf. Man kan informellt säga att en tändsticksgraf kan åstadkommas genom att lägga ut tändstickor på en plan yta, härav namnet.

Reguljära tändsticksgrafer
Mycket av forskningen kring tändsticksgrafer har behandlat reguljära grafer, det vill säga grafer vars alla hörn har samma grad.

Man känner till reguljära tändsticksgrafer upp till grad 4. De kompletta graferna med ett, två och tre hörn (ett ensamt hörn, en ensam kant och en triangel) är alla tändsticksgrafer och är 0-, 1- respektive 2-reguljära. Den minsta 3-reguljära tändsticksgrafen byggs upp av två diamantgrafer placerade på ett sådant sätt att hörnen av grad två i vardera diamantgrafen ligger på avståndet ett från varandra och är förbundna med kanter (se figur).

År 1986 presenterade Heiko Harborth den graf som skulle komma att bära hans namn: Harborthgrafen. Med 52 hörn och 104 kanter är det den minsta kända 4-reguljära tändsticksgrafen. Det är en rigid graf.

Det är möjligt att en tändsticksgraf kan ha en grad som är högre än fyra.

Den minsta 3-reguljära tändsticksgrafen som saknar trianglar (minsta cykel ≥ 4) har 20 noder, vilket visats av Sascha Kurz och Giuseppe Mazzuoccolo, som också presenterade det minsta kända exemplet på en 3-reguljär tändsticksgraf i vilka minsta cykeln har längden fem (180 hörn).

Beräkningskomplicitet
Det är NP-svårt att avgöra huruvida en oriktad planär graf kan åstadkommas som en tändsticksgraf.

Kombinatorisk enumeration
Antalet distinkta (ickeisomorfa) tändsticksgrafer är känt för 1, 2, 3, .... upp till nio kanter - dessa antal är:

1, 1, 3, 5, 12, 28, 74, 207, 633

Referenser

Grafteori
Bildhuggarens dvärggalax

Bildhuggarens dvärggalax är en dvärgsfäroidgalax i Bildhuggarens stjärnbild som är en av vintergatans satellitgalaxer. Den är mycket äldre än vintergatan.

Referenser

Dvärggalaxer
Lokala galaxhopen
Stjärnbilden Bildhuggaren
PGC-objekt
MCG-objekt
ESO-objekt
Astronomiska upptäckter 1937
Ludmila Javorová

Ludmila Javorová, född 1932, var en av de aktiva i den underjordiska tjeckiska kyrkan, som formades under kommunistregimens förföljelse. Hon är en av de kvinnor som biskop Felix Maria Davídek vigde till romersk-katolsk präst, och hon fungerade även som Davideks generalvikarie från 1967 och till hans död 1988.

Javorová upplevde prästkall sedan 15 års ålder och hade önskat gå in i en religiös orden, ett hopp som kommunistregimens förtryck av kyrkan grusade. Davídek var kyrkoherde i hennes hemby Chrlice utanför Brno, och när han i början av 1960-talet kom ut ur fängelset blev Javorová hans högra hand, som fick hjälpa till med att organisera möten och leta upp lämpliga prästkandidater.

Davídek tog tillsammans med ett biskopsmöte 1970 beslut om att prästviga även kvinnor. Ett viktigt skäl till detta var att kunna ge sakramenten till kvinnor som satt i fängelse. En stor grupp av Davídeks präster godtog inte beslutet, och bröt kontakten med honom.

Då Javorová 1977 deltagit i samtal med Vatikanens envoyé John Bukovsky tillsammans med Davídek var det tidigt känt att hon fungerat som hans generalvikarie men hon höll länge tyst om sin prästvigning och sin verksamhet som präst. Först förnekade hon att hon var prästvigd och sedan undvek hon att svara genom att säga att tiden inte är mogen för att prata om sådant. 

År 1995 berättade hon till slut i en intervju för den tyska tidningen Kirche intern. Den tjeckiska biskopskonferensen, ärkebiskopen av Prag Miloslav Vlk och en talesman för Vatikanen har bekräftat att Javorová prästvigdes men samtidigt påpekat att prästvigningen är ogiltig, då enbart en döpt man kan bli prästvigd i den Katolska kyrkan.

Källor 
 Corley, Felix: The Secret Clergy in Communist Czechoslovakia i Religion, State and Society Vol. 21, nr 2, 1993 (arkivkopia) (engelska)
 Ertel, Werner och Motylewics, Georg: "Yes, I am a Catholic priest!", engelsk översättning av Mary Dittrich. Ursprungligen i Kirche intern nr 11 1995, s. 18-19 (arkivkopia) (engelska)
 Pongratz-Lippitt, Christa: A priest called Ludmila i The Tablet 2001-10-06 (arkivkopia) (engelska)
 Pongratz-Lippitt, Christa: Czechoslovakia's secret Church i The Tablet 2011-04-09 (arkivkopia) (engelska)
 The Tablet: The vicar-general was a woman, 1993-04-10 (arkivkopia) (engelska)
 The Tablet: Vatican unmoved by ordained women's plea, 1995-11-18 (arkivkopia) (engelska)
 The Tablet: Women's ordination confirmed, 1995-11-25 (arkivkopia) (engelska)
 The Tablet: Cardinal confirms Catholic woman's secret ordination, 1996-06-08 (arkivkopia) (engelska)

Källnoter 

Födda 1932
Kvinnor
Levande personer
Tjeckiska romersk-katolska präster
Boško Vuksanović

Boško Vuksanović, född 4 januari 1928 i Kotor, död 4 april 2011 i Belgrad, var en jugoslavisk vattenpolospelare och -tränare. Han tog 1952 OS-silver som spelare med Jugoslaviens landslag.

Vuksanović spelade sex matcher i den olympiska vattenpoloturneringen i Helsingfors. Han spelade för klubblaget VK Partizan.

Jugoslaviens herrlandslag i vattenpolo tog 1964 OS-silver i den olympiska vattenpoloturneringen i Tokyo med Vuksanović som tränare.

Referenser 

Jugoslaviska vattenpolospelare
Jugoslaviska vattenpolotränare
Jugoslaviska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Jugoslavien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1952
Personer från Kotor
Födda 1928
Avlidna 2011
Män
Karpatiska hären

Karpatiska hären (Карпатська Січ) egentligen Організація народної оборони «Карпатська Січ» (Organisationen för nationell försvar "Karpatiska hären") var en paramilitär organisation som organiserade etniska ukrainare i Karpato-Rutenien 1938-1939.

Bakgrund
Karpato-Rutenien var en region i Tjeckoslovakien före Andra världskrigets utbrott. Efter Münchenöverenskommelsen 1938 avträdde Tjeckoslovakien de södra delarna av Karpato-Rutenien till Ungern. De resterande delarna fick bilda en autonom region inom den tjeckoslovakiska republiken. När Tyskland ockuperade återstoden av Tjeckoslovakien och Slovakiet bröt sig loss 1939, utropade den autonoma regionens regering ett självständigt Karpato-Ukraina. Den nya republiken invaderades omedelbart av den ungerska armén.

Organisation
Karpatiska hären bildades 1938 i den autonoma regionen. Organisationen leddes av lokala karpato-ukrainska nationalister. Men huvuddelen av medlemmarna var militanta ukrainare från polska Galizien, som kom över gränsen och stod i opposition till den autonoma regionens regering. I februari 1939 hade Karpatiska hären omkring 15 000 medlemmar. Av dessa var det dock bara 2 000 som tillhörde de egentliga paramilitära styrkorna. Dessa uniformerades vid samma tidpunkt. Karpatiska hären hade följande grader: Otaman (befälhavare), Sotnyk (kompanichef), Chotar (plutonchef), Desiatnyk (gruppchef), Starshyie Sichovyk (ställföreträdande gruppchef) and Sichovyk (menig).

Verksamhet
Karpatiska hären drev en offensiv kulturell verksamhet för att befordra ukrainskheten i Karpato-Rutenien. De publicerade en tidning och drev en teater. Men de terroriserade också ryssvänner och judar.

Krig

När Tjeckoslovakien föll sönder, försökte hären den 13 mars 1939 på tysk uppmuntran att genomföra en kupp mot den nyproklamerade republiken Karpato-Ukrainas regering och anföll tjeckoslovakiska trupper i området. Dagen därpå invaderade den ungerska armén vilken efter tre dagar hade besatt hela Karpato-Rutenien. Karpatiska hären gjorde kraftigt motstånd mot de överlägsna ungerska trupperna. I striderna mot de tjeckoslovakiska och ungerska arméerna stupade hundratals medlemmar. Många fångar avrättades också av den ungerska armén. De som kunde flydde till Rumänien och Slovakiet. I september 1939 organiserade tyska Abwehr en bataljon bestående av före  detta medlemmar av den Karpatiska hären. Bataljonen deltog i det nazityska anfallet mot Polen 1939. Efter stridernas slut lades bataljonen ned. Många tidigare medlemmar av Karpatiska hären blev medlemmar av Organisationen för ukrainska nationalister och Ukrainska upprorsarmén.

Referenser

Ukrainas militärhistoria
Tjeckoslovakiens militärhistoria
Ungerns militärhistoria
Militära enheter under andra världskriget
Ukraina under andra världskriget
M/V Explorer

M/V Explorer kan vara:

 – ett norskt, panamanskt och liberianskt-flaggat kryssningsfartyg som sjönk utanför Antarktis 2007.
 – ett Bahamas-flaggat passagerarfartyg i trafik sedan 2004.
 – ett kryssningsfartyg nu med namnet M/V Minerva.
György Vízvári

György Vízvári (även Weiss), född 18 december 1928 i Budapest, död 30 juli 2004 i Budapest, var en ungersk vattenpolospelare. Han tog OS-guld 1952 med Ungerns landslag.

Vízvári spelade sju matcher i den olympiska vattenpoloturneringen i Helsingfors. På den tiden spelade Vízvári för klubblaget Újpesti TE.

Referenser

Externa länkar 

Ungerska vattenpolospelare
Ungerska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Ungern
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1952
Idrottare från Budapest
Födda 1928
Avlidna 2004
Män
Josip Drmić

Josip Drmić, född 8 augusti 1992 i Lachen, är en schweizisk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för kroatiska klubben Dinamo Zagreb. Han spelar också för det schweiziska landslaget.

Klubbkarriär
Den 24 juni 2019 värvades Drmić av Norwich City, där han skrev på ett treårskontrakt. Den 5 februari 2021 lånades Drmić ut till Rijeka på ett låneavtal över resten av säsongen 2020/2021. Den 6 juli 2021 förlängdes låneavtalet över säsongen 2021/2022.

Den 1 juli 2022 så köptes Drmic av kroatiska klubben Dinamo Zagreb på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär
Drmić debuterade för Schweiz landslag den 11 september 2012 i en 2–0-vinst över Albanien i kvalet till VM 2014. Han var uttagen i Schweiz trupp till VM i fotboll 2014.

Källor

Noter

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Zürich
Spelare i 1. FC Nürnberg
Fotbollsspelare i Bayer Leverkusen
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Fotbollsspelare i Hamburger SV
Spelare i Norwich City FC
Spelare i HNK Rijeka
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i Prva HNL
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Schweiz
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i VM i fotboll 2018
Födda 1992
Levande personer
Män
Personer från Schwyz
Achmat Dangor

Achmat Dangor, född 2 oktober 1948 i Johannesburg, död 6 september 2020 i Johannesburg, var en sydafrikansk författare och poet.

Dangor studerade litteraturvetenskap vid Rhodes University i Grahamstown. Han var länge politiskt aktiv och var 1973–1978 bannlyst av regeringen på grund av sin engagemang mot apartheid. Sedan apartheids fall 1994 har han arbetat med utvecklingsfrågor och varit verksam vid olika organisationer som stöder regimens offer.

Dangor hade afrikaans som förstaspråk men skrev på engelska. I sina verk tog han upp ämnen som rassegregering och individens marginalisering i samhället. Romanen Bitter frukt (2001), som behandlar Sydafrikas övergång till demokrati, har översatts till svenska. Den nominerades till International IMPAC Dublin Literary Award 2003 och till Bookerpriset 2004.

Bibliografi
Prosa
Waiting for Leila (1981)
The Z-Town Trilogy (1989)
Bitter Fruit (2001)
på svenska: 
Poesi
Bulldozer (1983)
Private Voices (1992)

Källor

Sydafrikanska författare
Sydafrikanska poeter
Engelskspråkiga författare
Engelskspråkiga poeter
Födda 1948
Avlidna 2020  
Personer från Johannesburg
Män
Personer i Sydafrika under 1900-talet
Was It Worth It?

Was It Worth It? är en singel med den brittiska duon Pet Shop Boys från albumet Discography: The Complete Singles Collection. 

Singeln nådde som bäst 24:e plats på den brittiska listan, vilket var första gången sedan 1984 en Pet Shop Boys-singel hamnade utanför topp 20. I Sverige blev den 23:a på singellistan. 

Låten togs inte med på den senare samlings-CD:n Pop Art, men finns med på DVD-utgåvan.

Låtförteckning
UK CD singel
 "Was it worth it?" – 4:23
 "Miserablism" (7") – 4:12
 "Was it worth it?" (12") – 7:13
 "Was it worth it?" (dub) – 5:16

UK 7" singel
 "Was it worth it?" – 4.22
 "Miserablism" – 4.11

US 7" singel
 "Was it worth it?" (Dub) – 5.15
 "Miserablism" (Electro Mix) – 5.38
Felpressad utgåva, innehåller av misstag dubversionen av "Was It Worth It?"  och på etiketten listas b-sidan som "Miserablism" – 4.11. 

US 12" singel
 "Was it worth it?" (12") – 7:13
 "Was it worth it?" (7") – 4:27
 "Miserablism" (Electro mix) – 5:38
 "Miserablism" – 4:11

US CD singel
 "Was it worth it?" (7") – 4:27
 "Was it worth it?" (12") – 7:13
 "Miserablism" (Electro mix, remix by Moby) – 5:38 
 "Music for the Boys" (Part 3, remix by Altern 8) – 5:40
 "Overture to Performance" – 6:14

Källor
Was It Worth It? Allmusic.com

Musiksinglar 1991
Låtar av Pet Shop Boys
Singlar av Pet Shop Boys