kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Längare

Längaren är en yrkesgrupp, främst inom varvsindustrin och i alla hamnar som lossar och lastar gods. Längaren/längarna ansvarar för säkerheten vid lyft. Längaren markerar och anordnar fästpunkter för vajrar vid lyft av delar från kaj till fartyg. Han/hon har också kontakt med kranföraren per telefon eller kortvågsradio.

En längare inomhus i verkstäder, ansvarar och möjliggör lyft med traverskran i taket som han styr från ett elektriskt bärbart manöverbord gående på verkstadsgolvet.

Yrken
Argentina i olympiska vinterspelen 1928

Argentina deltog med 10 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Trupp
Bob
Arturo Gramajo 
Ricardo González
Mariano de María 
Rafael Iglesias
John Victor Nash
Eduardo Hope
Jorge del Carril
Héctor Milberg
Horacio Iglesias
Horacio Gramajo

Källor 
 

1928 i Argentina
Nationer i olympiska vinterspelen 1928
1928
Friidrott vid panamerikanska spelen 2011

Tävlingarna i friidrott vid panamerikanska spelen 2011 genomfördes vid Estadio Telmex de Atletismo i Guadalajara, Mexiko den 23–30 oktober 2011.

Totalt deltog 658 friidrottare från 39 nationer i 47 grenar.

Medaljsummering

Medaljfördelning

Damer

Herrar

Referenser

Noter

Kommentarer
Shams Pahlavi

Shams Pahlavi, född 28 oktober 1917 i Teheran, död 29 februari 1996 i Santa Barbara, Kalifornien, var en iransk prinsessa. Hon var dotter till shah Reza Pahlavi och Tadj ol-Molouk och syster till shah Mohammad Reza Pahlavi.

Biografi
Hon blev, tillsammans med sin mor och syster, de första offentliga förebilderna för  avskaffandet av slöjan i Iran, då de år 1936 visade sig offentligt utan den.

Shams gifte sig 1937 med Fereydoun Djam, son till Irans premiärminister Mahmoud Djam. Äktenskapet var olyckligt och arrangerat av hennes far. Efter faderns avsättning 1941 följde hon honom i exil till Mauritius och Sydafrika. 

Efter faderns död 1944 skilde hon sig och gifte om sig med Mehrdad Pahlbod. Hennes andra äktenskap godkändes inte av hovet och hon berövades sin kungliga status och levde fram till 1947 i USA. Hon konverterade till katolicismen vid denna tid. Hon kunde återvända till Iran efter en försoning med hovet. Hon publicerade sina memoarer över exilen i tidningen Ettela'at 1948. Shams fick liksom den övriga kungafamiljen lämna landet under Abbas-krisen då hennes bror avsattes. Hon kunde återvända efter hans återinträde till makten 1953. 

Till skillnad från sin syster, Ashraf Pahlavi, intog hon ingen framträdande offentlig roll utan engagerade sig mest i att förvalta den förmögenhet hon ärvt efter sin far. Hon engagerade arkitekter från Frank Lloyd Wright Foundation till att uppföra Moravidpalatset åt henne i Mehrshahr, och Villa Mehrafarin i Chalous i Mazandaran. 

Hon lämnade Iran vid den iranska revolutionen 1979 och bosatte sig då i Beverly Hills i USA. Hon slog sig senare ned i Santa Barbara strax utanför Los Angeles.

Referenser

Källor 

Födda 1917
Avlidna 1996
Kvinnor
Iranska prinsessor
Pahlavidynastin
Personer från Teheran
Ashraf Pahlavi

Ashraf Pahlavi, född 26 oktober 1919 i Teheran, död 7 januari 2016 i Monte Carlo i Monaco, var en iransk prinsessa, dotter till Reza Shah Pahlavi och Tadj ol-Molouk samt tvilling till Mohammad Reza shah Pahlavi. Hon var politiskt engagerad under sin brors regeringstid och är känd för sin medverkan i Statskuppen i Iran 1953.

Biografi

Under sin fars regering 

Ashraf Pahlavi stod 1932 formellt värd för Second Eastern Women's Congress i Teheran. 

Hon blev, tillsammans med sin mor och syster, de första offentliga förebilderna för  avskaffandet av slöjan i Iran, då de år 1936 visade sig offentligt utan den.

Hon tilläts inte studera på universitetet, utan gifte sig 1937 för första gången med en man vars familj var allierad med hennes fars. Hon skilde sig och gifte om sig ytterligare två gånger.

Under sin brors regering 

1941 blev hennes bror monark. Hon hade ett nära och förtroendefullt förhållande till sin bror shahen, och ansågs vara den enda som kunde utöva inflytande över honom. Hon agerade som hans rådgivare och har ibland kallats för hans makt bakom tronen. 

När shahen år 1953 initialt tvekade att ge sitt godkännande till en statskupp mot premiärminister Mohammad Mosaddeq, övertalades hon av CIA till att i sin tur övertala sin bror att gå med på den. Hon uppges ha blivit erbjuden en blancocheck i utbyte. 

Ashraf Pahlavi hade till skillnad från sin syster Shams en tydlig offentlig profil och engagerade sig politiskt i särskilt kvinnors rättigheter. Hon var beskyddare och hedersordförande för Women's Organization of Iran 1967-1979. Hon var Irans delegat till FN:s kommission för mänskliga rättigheter 1967, och Internationella kvinnoåret 1975. Hon mottog internationell kritik 1976, då det påpekades att hon talade för kvinnors rättigheter samtidigt som så många kvinnor satt fängslade för politiska brott i Iran. 

Hon utsattes 1977 för ett attentatsförsök på franska rivieran, där hennes bil utsattes för skottlossning. Hennes hovdam dödades, men hon själv klarade sig oskadd. 

Ashraf Pahlavi levde tidvis i Frankrike och USA, och tillbringade mycket av sin tid i Monte Carlo.

Exil och död 

Hon levde permanent i exil efter den iranska revolutionen 1979. Hon engagerade sig aktivt för sin brors räkning efter revolutionen. Hon försökte använda sina amerikanska kontakter för att göra det möjligt för hennes bror shahen att få bo i USA, och kritiserade president Jimmy Carter för bristande stöd mot revolutionens offer.  

Pahlavi anklagades efter revolutionen för ekonomiska oegentligheter i sin egenskap av företrädare för ett flertal organisationer och föreningar. Hon har anklagats för att ha varit inblandad i bland annat narkotikahandel och kontakter med kriminella. Dessa anklagelser har förnekats och aldrig blivit bevisade. 

Hon har publicerat sina memoarer: Faces in a Mirror: Memoirs from Exile (1980) och Time for Truth (1995). Memoarerna har blivit kritiserade för att vara extremt partiska med huvudsyftet att försvara sig själv och kungafamiljen mot kritik.

Källor

Referenser

Externa länkar

Födda 1919
Avlidna 2016
Kvinnor
Pahlavidynastin
Iranska prinsessor
Tvillingar
Personer från Teheran
Fatimeh Pahlavi

Fatimeh Pahlavi, född 30 oktober 1928 i Teheran, död 2 juni 1987 i London, var en iransk prinsessa. Hon var dotter till shah Reza Pahlavi och Esmat Dowlatshahi och halvsyster till shah Mohammad Reza Pahlavi.

Biografi

Fatimeh Pahlavi var dotter till faderns sista och fjärde hustru. Hon var helsyster till Abdul Reza Pahlavi, Ahmad Reza Pahlavi, Mahmoud Reza Pahlavi och Hamid Reza Pahlavi. Hon växte upp i Teheran och utbildades i den zoroastriska flickskolan Anoushiravan Dadgar. Hennes far avsattes av de allierade under andra världskriget och lämnade landet 1941, men hon stannade kvar. 

Hon gifte sig 1950 med Vincent Lee Hillyer; en gång i Italien, och därefter en andra gång på iranska ambassaden i Paris. Hillyer var god vän till hennes bror Abdul Reza Pahlavi. Äktenskapet möttes med ogillande i Iran och var inte fullt accepterat av hennes bror Mohammad Reza Pahlavi, trots att maken konverterade till islam. Hon skilde sig 1959.

Den 22 november 1959 gifte hon om sig med Mohammad Amir Khatami, överbefälhavare för det iranska flygvapnet. Shahen och hans fästmö Farah Diba deltog på bröllopet tillsammans. 

Fatimeh Pahlavi och Mohammad Amir Khatami fick två söner, Kambiz (född 1961) och Ramin (född 1967), och en dotter, Pari (född 1962).

Under sin brors regeringstid hade Fatimeh Pahlavi ansvaret för en del frågor inom högre utbildning i landet. Hon ägde en bowlingklubb och andelar i firmor inblandade i byggnadsprojekt, olja och ingenjörskonst. Hon ägde en förmögenhet på 500 miljoner på kommissioner som hennes andre make tog ut från militärens projekt.

Fatimeh Pahlavi deltog i flera statsbesök tillsammans med shahen eller någon av sina andra syskon, bland annat till Kina 1971.

Hon mottog Stora korset av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden den 21 oktober 1965.

Efter revolutionen 1979 
Fatimeh Pahlavi lämnade landet före iranska revolutionen 1979 och bosatte sig i London. 

I november 1984 mottog hon ett brev från USA:s president Ronald Reagan där han bad om ursäkt för att USA hade svikit hennes bror Mohammad Reza Pahlavi under revolutionen.

Referenser

Pahlavidynastin
Iranska prinsessor
Kvinnor
Födda 1928
Avlidna 1987
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Argentina i olympiska vinterspelen 1948

Argentina deltog med 9 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1948 i Sankt Moritz. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1948 i Argentina
Nationer i olympiska vinterspelen 1948
1948
Richard Bennett

Richard Bennett kan syfta på:

 Richard Bennett (skådespelare) (1870-1944), amerikansk skådespelare
 Richard Bedford Bennett (1870-1947), kanadensisk premiärminister
 Richard Bennett (gitarrist) (född 1951), amerikansk gitarrist
Orienteringsdöden

Orienteringsdöden var en serie mystiska dödsfall i Sverige som drabbade unga elitorienterare mellan 1979 och 1992. 15 unga män och en kvinna avled efter att deras hjärta plötsligt slutade att slå. Bland annat avled tre landslagsmän. Svenska Orienteringsförbundet satte stopp för alla orienteringstävlingar under ett halvår och införde ett särskilt åtgärdsprogram där orienterare som inte kände sig fullt friska skulle varken träna eller tävla och praktiskt taget alla elitorienterare fick en kur doxycyklin. På så sätt kunde ännu ”dolda” pågående infektioner självläka. SOFTs rekommendationer inkluderade att orienterare skulle antingen sluta träna eller gör klara reduceringar i mängd träning under några månader. 

Läkare hittade riskpersoner i eliten som rekommenderades att inte fortsätta idrotta. Läkare hittade också hjärtmuskelinflammation av virus hos många idrottare som bland annat tros ha orsakats av en bakterie som spritt sig i skogen i ett område i Mellansverige. Bland annat har bakterierna bartonella och twar misstänkts.

Laboratorieförsök har visat att bakterien twar ökar nedbrytningen av kroppspulsåderns vägg. Detta antyder att bakterien kan spela en roll för utvecklingen av kroppspulsåderbråck. Under slutet av 1990-talet gick ett nytt larm rörande twarbakterien efter elitidrottare i Skaraborgs län uppvisat tecken på infektionen. Fall rapporterades inom handboll, fotboll, bandy och skidåkning. Bland annat drabbades ishockeyklubben Linköpings HC, där sex spelare fick träningsförbud under en tid 1999.

Referenser

Externa länkar
P3 Dokumentär om Orienteringsdöden

Se även
Orienterarsjukan

Orientering
Sveriges medicinska historia
Sveriges sporthistoria
Friedrich Wimmer (botaniker)

Christian Friedrich Heinrich Wimmer, född 30 oktober 1803 i Breslau, död där 12 mars 1868, var en tysk skolledare och botaniker. 

Wimmer blev lärare vid Breslaus gymnasium 1826, erhöll 1835 professorstitel, var gymnasiets rektor 1843–1863, varefter han fungerade som stadens skolråd, och blev hedersdoktor där 1853. Han var mycket verksam inom botaniska, trädgårds- och andra lärda sällskap; han utgav dessutom upplagor av Theofrastos och sammanställningar ur Aristoteles (delvis tillsammans med fysiologen Hermann Aubert); inom botaniken utgav han många skrifter samt Flora Silesiæ (tillsammans med Heinrich Emanuel Grabowski, tre band, 1827–29), Flora von Schlesien (1840; flera upplagor) och Salices europææ (1866).

Källor

Tyska skolledare
Tyska botaniker under 1800-talet
Tyska innehavare av professors namn
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Breslau
Födda 1803
Avlidna 1868
Män
Ugglan
Sigge Lilliehöök

Johan Sigge Lilliehöök af Fårdala, född 28 juli 1913 i Göteborg, död 2004, var en svensk diplomat.

Biografi
Lilliehöök var son till generalkonsul Johan Lilliehöök och Tyra Björck. Han tog studentexamen 1932 och juris kandidatexamen i Stockholm 1940. Lilliehöök gjorde tingstjänstgöring 1940-1943 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1943. Han tjänstgjorde i Oslo 1943, vid UD 1945 och var vicekonsul i London 1948. Lilliehöök var andre legationssekreterare i Ottawa 1950, andre sekreterare vid UD 1954, förste sekreterare 1955, förste ambassadsekreterare i Bryssel 1957 och ambassadråd där 1959. Han var ambassadråd i Tokyo 1961-1964, i Bonn 1964-1969 och hade ministers ställning 1965. Lilliehöök var ambassadör i Budapest 1969-1973, generalkonsul i Hamburg 1973-1978 och ambassadör i Prag 1978-1979. 

Han var ombud vid handelsförhandlingar med olika europeiska länder 1954-1957. Lilliehöök var medlem av Nya Sällskapet.

Lilliehöök gifte sig 1943 med Caroline Printzsköld (1920-1971), dotter till kammarherren Carl Printzsköld och Ingrid Melander. Han trolovades 1979 med Sabine Freiin von Hammerstein-Loxten. Han var far till Johan (född 1945), Anders (född 1947) och Axel (född 1959).

Utmärkelser
Lilliehööks utmärkelser:

  Kommendör av Nordstjärneorden, 3 december 1974.

Kommendör av 1. klass av  Belgiska Leopold II:s orden (KBLeopII:sO1kl)
Riddare av Finlands Vita Ros’ orden (RFinlVRO)
Riddare av Norska Sankt Olavs orden (RNS:tOO)
Officer av Nederländska Oranien-Nassauorden (OffNedONO)

Referenser

Män
Födda 1913
Avlidna 2004
Sveriges generalkonsuler i Hamburg
Sveriges ambassadörer i Ungern
Sveriges ambassadörer i Tjeckoslovakien
Diplomater från Göteborg
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Leopold II:s orden
Sigge
Jan-Erik Ullström

Dennis Jan-Erik Ullström, född 5 december 1977 i Sventorps församling i dåvarande Skaraborgs län, är en svensk författare. Han växte upp i Locketorps socken, strax norr om nuvarande bostadsorten Skövde. År 2009 började han skriva på sitt första manus, som skulle komma att bli debutromanen Vägen till Umbria. Författaren har därefter givit ut ett flertal titlar i genrer som science fiction/fantasy, thriller, feelgood, skräck m.m. Ullström har även varit medförfattare till humorserien Uti bôgda, av humorkollektivet Kass Humor. Serien sändes på Sveriges Television 2016 och 2017.  

29 november 2016, på Skövde Kulturgala, mottog Ullström stipendiet "Robert Gustafsson Stipendiet Guldnyckeln 2016", för arbetet med att bevara minnena från hembygden, genom boken Frid & Fröjdh. Priset är instiftat av och delas ut av komikern Robert Gustafsson.

Bibliografi

Romaner 
 2011 - Vägen till Umbria, del 1 
 2011 - Vägen till Umbria, del 2 
 2013 - Med slutna ögon 
 2014 - Frid & Fröjdh 
 2015 - Barnens Lilla Överlevnadshandbok 
 2016 - Skrot & Korn

Antologier 
 2013 - Frostnatt (Bonne Nouvelle nr 1) 
 2013 - Whildeanska Hösten 
 2014 - Whildeanska Våren 
 2014 - Whildeanska Vintern 
 2015 - Whildeanska Sommaren

TV-manus 
 2016 - Uti Bögda (tillsammans med Jon Lönn och Andreas Magnusson)

Källor

Svenska författare
Födda 1977
Levande personer
Män
Svenska science fiction-författare
Författare från Skövde
Angiosarkom

Angiosarkom är en elakartad tumör av typen sarkom, när sarkomet uppkommer i mjukdelarnas blodkärl. Dess cancerceller bildas av endotelceller, eller av mesenchymala celler som bildar blodkärl. Angiosarkom är en förhållandevis ovanlig tumörtyp, men är en av de tumörer som har sämst prognos. 1 procent av alla fall av sarkom i mjukdelar är angiosarkom.

Angiosarkom kan indelas i kutant angiosarkom och subkutant angiosarkom. Kutant angiosarkom innebär att tumören uppkommer som hudcancer, vilket är det vanligaste. Subkutant angiosarkom uppkommer oftast som bröstcancer, levercancer, cancer i mjälten, hjärtcancer, men kan uppkomma i andra organ. Bröstcancer  utgör 8 procent av samtliga fall av angiosarkom.

Cancercellerna i angiosarkom invaderar snabbt omgivande vävnad och förökar sig hastigt. När tumören växer, bildar den nya blodkärl. Eftersom de bildar blodkärl, kan de metastasera snabbt.

Tumören uppkommer antingen spontant eller till följd av radioterapi. Riskfaktorer innefattar också miljögifter och kroniskt lymfödem.

Referenser 

Tumörer
Hjärtcancer
Hudcancer
Cancer i matsmältningsorganen
Bröstcancer
Heinrich Graefe

Heinrich Graefe, född 3 mars 1802 i Buttstädt, död 21 juli 1868 i Bremen, var en tysk pedagog. 

Graefe blev 1825 rektor vid stadsskolan i Jena, 1840 tillika extra ordinarie professor i pedagogik vid Jena universitet och 1842 rektor för borgarskolan i Kassel. För en skrift, Der Verfassungskampf in Kurhessen, dömdes han (1852) till ett års fästning, begav sig efter avtjänat straff till Schweiz, där han i Genève inrättade en ny läroanstalt. År 1855 kallades han till rektor för borgarskolan i Bremen. Graefe utgav en stor mängd pedagogiska skrifter, till exempel Allgemeine Pädagogik (1845), Die deutsche Volksschule (1847; tredje upplagan 1878), hans huvudarbete, och Archiv für das praktische Volksschulwesen (1828–35).

Källor

Tyska skolledare
Tyska pedagoger
Tyska professorer
Personer verksamma vid Jena universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Thüringen
Födda 1802
Avlidna 1868
Män
Ugglan
Vera Salvequart

Vera Salvequart, född 26 november 1919 i Ohníc, död 2 juni 1947 i Hameln, var en tysk kapo i koncentrationslägret Ravensbrück. Efter andra världskriget avrättades hon som krigsförbrytare.

Biografi 
Salvequart var dotter till en tjeckiska och en sudettysk. Hon utbildade sig till sjuksköterska i Leipzig. Salvequart umgicks med en judisk vän, vilket var förbjudet enligt Nürnberglagarna; i maj 1941 blev hon internerad i koncentrationslägret Flossenbürg. Efter tio månaders internering frigavs hon. I maj 1942 fängslades hon ånyo för samma lagöverträdelse; straffet blev två års frihetsberövande. Efter att ha blivit frigiven greps hon en tredje gång i november 1944. Efter en kort tid i Theresienstadt överfördes hon till fängelset Berlin-Alexanderplatz.

Ravensbrück 
I december 1944 förflyttades Salvequart till koncentrationslägret Ravensbrück. Där tjänstgjorde hon i lägersjukhuset, övervakade de fångar som fördes till gaskamrarna samt fyllde i dödsattester. Enligt vittnesbörd blev Salvequart i februari 1945 mera aktivt involverad i mördandet av fångar; hon förgiftade fångar som ansågs vara arbetsodugliga.

Rättegång 
Efter andra världskrigets slut var Salvequart under en kort tid internerad i ett amerikanskt läger. Hon frigavs och levde sedan under falskt identitet med namnet "Anna Markova". Brittiska myndigheter avslöjade henne och placerade henne i ett interneringsläger i Staumühle.

I december 1946 ställdes Salvequart och 15 andra misstänkta krigsförbrytare inför rätta vid Första Ravensbrückrättegången. Mot anklagelserna hävdade Salvequart att hon hade räddat kvinnor och barn genom att byta ut deras identifikationsnummer mot dem som redan dödats. Den 3 februari 1947 dömdes Salvequart till döden genom hängning. Hon skulle ha hängts den 2 maj tillsammans med de andra till döden dömda, men hon lade fram en nådeansökan och beviljades momentant uppskov. Hon påstod att han hade stulit ritningar till V-2 med avsikt att smuggla ut dessa till britterna. Ansökan avslogs dock och hon avrättades av Albert Pierrepoint i Hamelnfängelset den 2 juni 1947.

Referenser

Tryckta källor 
 

Födda 1919
Avlidna 1947
Kvinnor
Personer från Böhmen
Kapos
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personer som blivit avrättade genom hängning
Ohníč

Ohníč (tyska Wohontsch) är en by och en kommun i regionen Ústí nad Labem i nordvästra Tjeckien. Ohníč, som för första gången nämns i ett dokument från år 1404, hade 765 invånare år 2014.

Referenser

Externa länkar 

 Ohníčs officiella webbplats

Orter i Ústí nad Labem (region)
Blackberry world

BlackBerry World (Tidigare BlackBerry App World) är en onlinebutik som säljer appar av BlackBerry Ltd för ett flertal BlackBerry-enheter. Tjänsten förser BlackBerry-användare med en miljö där de kan bläddra igenom, ladda ner och uppdatera tredjepartsapplikationer. Den öppnade i april 2009 som BlackBerry App World, och har sedan februari 2011 tagit in de största intäkterna per app: 9 166,67 $ jämfört med 6 480,00 $ hos Apple App Store och 1 200 $ på Android market. I juli 2011 rapporterades det 3 miljoner nerladdningar per dag och 1 miljard totala nerladdningar. I maj 2013 tog sig Blackberry World över 120 000 apps. BlackBerry 10-användare kan också köra Android-appar.

Referenser

Noter

Internet
Black Hawk, Colorado

Black Hawk är en stad (city) i Gilpin County, i delstaten Colorado, USA.

Staden grundades 1859 under Guldrushen i Pike's Peak vid stranden Clear Creek. Guldrushen slutade i mitten av 1860-talet. Nathaniel P. Hill byggde det första smältverket 1868 vilket gjorde att gruvnäringen kunde överleva i staden, men i mindre omfattning. Mellan Golden och Black Hawk finns det en järnväg etablerades 1872 och förlängdes till Denver senare.

990 fick Black Hawk godkännande av delstaten att öppna casino i staden. 1991 öppnades Ameristar Hotel & Casino.

I februari 2013 ogiltigförklarade Colorado Supreme Court stadens förbud mot cykeltrafik i centrum av staden, då förbudet bröt mot delstatens trafikregler. 2010 förbjöd staden cykeltrafik, med böter på mellan $5 och $100. Företrädare för cyklisterna gick till domstol för att de tyckte att förbudet bröt mot delstatens beslut, då cykelvägar som gick genom staden nu inte gick cykla på, trots att cykelvägar är gjorda för cykling.

Kända personer
Kända personer som födda eller bott i Black Hawk i urval: 
Nathaniel P. Hill – Brown University kemist professor, USA Senator.
Buffalo Bill – Under guldruschen bodde han här.

Externa länkar

Källor
 

Orter i Colorado
Gilpin County
Hofheim am Taunus

Hofheim am Taunus är en stad i Main-Taunus-Kreis i det tyska förbundslandet Hessen. Hofheim am Taunus, som för första gången nämns i ett dokument från år 1263, har cirka  invånare.

Administrativ indelning 
Hofheim am Taunus består av sju Stadtteile.

 Hofheim
 Diedenbergen
 Langenhain
 Lorsbach
 Marxheim
 Wallau
 Wildsachsen

Referenser 

Kommuner och städer i Main-Taunus-Kreis
Jürgen Locadia

Jürgen Locadia, född 7 november 1993 i Emmen, är en nederländsk fotbollsspelare (anfallare).

Karriär
Den 24 september 2017 gjorde Locadia fyra mål för PSV Eindhoven i en 7–1-vinst över Utrecht.

Den 19 januari 2018 värvades Locadia av engelska Brighton & Hove Albion, där han skrev på ett 4,5-årskontrakt. I februari 2020 lånades Locadia ut till amerikanska FC Cincinnati.

Den 6 januari 2022 värvades Locadia av tyska Bochum. Den 12 augusti 2022 skrev han på ett ettårskontrakt med iranska Persepolis. Den 19 december 2022 lämnade Locadia klubben.

Källor

Noter

Nederländska fotbollsspelare
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i Brighton & Hove Albion FC
Spelare i TSG 1899 Hoffenheim
Spelare i FC Cincinnati
Spelare i VfL Bochum
Spelare i Persepolis Teheran FC
Spelare i Eredivisie
Spelare i Premier League
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Persian Gulf Pro League
Födda 1993
Levande personer
Män
Personer från Emmen
Marine-Brigade von Loewenfeld

Marine-Brigade von Loewenfeld eller 3. Marine-Brigade var en tysk frikår, aktiv 1919–1920. Frikåren bildades av Korvettenkapitän Wilfried von Loewenfeld och bekämpade polska insurgenter under de schlesiska upproren samt stred mot kommunistiska upprorsmän i Ruhrområdet.

Referenser

Webbkällor 
 

Nationalism
Paramilitära organisationer
Weimarrepubliken