kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rövarbandet

Rövarbandet () är en teaterpjäs från 1781 av den tyske författaren Friedrich Schiller. Den har även spelats på svenska med titeln Rövarna. Den handlar om två bröder, en rebellisk och karismatisk, en kylig och uträknande, som strider om sin faders arv. Rövarbandet är i fem akter och var Schillers första pjäs. Den avhandlar teman om frihet och lagbundenhet, manlighet, uppror och skillnaden mellan gott och ont. Traditionellt har den räknats till Sturm und Drang-rörelsen.

Pjäsen trycktes 1781 utan angiven upphovsman och med falsk utgivningsort. Den uruppfördes 13 januari 1782 på nationalteatern i Mannheim i regi av Wolfgang von Dalberg. Den gjorde succé och innebar Schillers genombrott. Den är förlaga till flera operor, bland annat Giuseppe Verdis Rövarna från 1847.

Bearbetningar
 I briganti (1836), opera av Saverio Mercadante med libretto av Jacopo Crescini
 I masnadieri (1847), opera av Giuseppe Verdi med libretto av Andrea Maffei 
 I briganti (ca. 1895), opera av Lluïsa Casagemas (op. 227) med libretto av Andrea Maffei
 The robbers (1913), film i regi av J. Searle Dawley och Walter Edwin
 Die Räuber (1957), opera av Giselher Klebe

Källor
Noter

Litteratur

Externa länkar
 

Skönlitteratur 1781
Tyska teaterpjäser
Tyskspråkig skönlitteratur
Verk av Friedrich Schiller
Alexandre-Théophile Vandermonde

Alexandre-Théophile Vandermonde, född 28 februari 1735 i Paris, död där 1 januari 1796, var en fransk matematiker, musiker och kemist. 

Vandermonde var violinist och började arbeta med matematik runt 1770. Han arbetade bland annat tillsammans med Bézout och Lavoisier. Han sysselsatte sig med eliminationsteorin samt transformationer av enklare former. Han skrev även om ett nytt harmonisystem, tillämpligt på dåtidens musik (1781). Vandermonde är speciellt associerad med determinantteori. Inom linjär algebra kallas en matris vars rader beskriver geometriska följder för en Vandermondematris.

Han var professor vid École normale supérieure i Paris. 1771–1793 var han ledamot av franska vetenskapsakademien och från 1795 av Institut de France. Efter Jacques de Vaucansons död 1782 förestod Vandermonde dennes samlingar, som senare kom att införlivas med Conservatoire national des arts et métiers.

Källor

Externa länkar 
 

Franska matematiker under 1700-talet
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Forskare från Paris
Födda 1735
Avlidna 1796
Män
Ugglan
Ruben Melin

Karl Ruben Andreas Melin, född 26 augusti 1903 i Dimbo församling i dåvarande Skaraborgs län, död 11 maj 1983 i Norra Kyrketorps församling i dåvarande Skaraborgs län, var en svensk präst verksam inom Svenska kyrkan i Skara stift.

Ruben Melin var son till kontraktsprosten Samuel Melin och Hilda Stenborg samt yngre bror till botanikern Elias Melin, rektorn Daniel Melin och kyrkoherden Paul Melin. Efter studentexamen i Skara 1921 läste han teologi i Uppsala och blev teologie kandidat där 1928 med prästvigning i Skara samma år. Han blev brukspredikant vid Wargöns bruk 1930, komminister i Alingsås församling 1939, kyrkoherde i Sjogerstads församling 1946 och Norra Kyrketorps församling från 1962. Han var kontraktsprost i Billinge kontrakt 1965–1967. Vidare var han fiskarpräst på Shetlandsöarna 1952 och sjömanspräst i Lissabon 1958. Han var ledamot av Nordstjärneorden (LNO).

Han gifte sig 1936 med Maj Ekman (1908–1989), dotter till distriktschefen Olof Ekman och Elin Berg. Makarna fick tre döttrar: Torborg (född 1937), Kristina (född 1939) och Hillevi (född 1945). Han är begravd på Norra Kyrketorps kyrkogård tillsammans med hustrun.

Källor

Externa länkar
Melinarna i Skara stift Åtkomst 11 mars 2015.

Svenska kontraktsprostar
Svenska präster under 1900-talet
Ledamöter av Nordstjärneorden
Personer från Dimbo socken
Födda 1903
Avlidna 1983
Män
297409 Mållgan

297409 Mållgan eller 2000 RE39 är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes  den 1 september 2000 av den svenske astronomen Alexis Brandeker. Den fick senare namn efter den hemliga kompisen Mållgan i Gunilla Bergströms berättelser om Alfons Åberg.

Mållgans senaste periheliepassage skedde den 27 december 2022.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter fiktiva figurer
Astronomiska upptäckter av A Brandeker
Astronomiska upptäckter 2000
Alfons Åberg
Olof Seger

Olof Anton Seger, född 27 december 1880 i Holmestads församling i dåvarande Skaraborgs län, död 27 februari 1973 i Maria Magdalena församling i Stockholm, var en svensk lärare och författare.

Olof Seger var son till lantbrukaren Sven Olofsson och Anna Andersdotter (Seger). Han var verksam som lärare vid Viggbyholmsskolan i Täby. Han debuterade som författare med David Petander: en skildring av hans vandringsår (1929) följt av Den besynnerlige Linus: barn- och ungdomsstudie (1932), därefter tre romaner Som människa (1933), Så är livet (1934) och Rolf har ett budskap (1941) samt slutligen Emanuella Carlbeck: en pioniärs levnadsteckning (1945) och En tidlös pedagog: rektor Johannes Kerfstedt (1957).

Han gifte sig 1937 med Elinor Melin (1895–1986), dotter till kontraktsprosten Samuel Melin och Hilda Stenborg samt syster till Elias, Daniel, Paul och Ruben Melin.

Bibliografi

Källor

Externa länkar
Olof Seger på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska författare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Holmestads socken
Födda 1880
Avlidna 1973
Män
Hoka naturreservat

Hoka är ett naturreservat i Asarums socken i Karlshamns kommun i Blekinge.

Reservatet bildades 1974 och omfattar 3 hektar. Det är beläget norr om Asarum, i Karlshamns kommun, och består av en lövskogsklädd långsträckt åsformation, ängsmarker och en del av Mieåns åfåra.

I grusbackarna växer bland annat backsippa, backglim och solvända. Vid åns stränder kan man finna fackelblomster, älggräs, strandlysing, nysört, ängsvädd och vattenklöver. I skogsområdet växer bland annat lundkovall och skogsbingel.

Källor
Hoka, Länsstyrelsen i Blekinge län

Naturreservat i Karlshamns kommun
Naturskyddsområden bildade 1974
Edmond Van der Straeten

Edmond Van der Straeten, född 3 december 1826 i Oudenaarde, död där 25 november 1895, var en belgisk musikolog.

Van der Straeten var från 1857 bosatt i Bryssel. Han författade, förutom en mängd smärre monografier, La musique aux Pays-Bas (åtta band, 1867–88).

Källor

Belgiska musikologer
Musikologer under 1800-talet
Belgiska forskare under 1800-talet
Personer från Oudenaarde
Födda 1826
Avlidna 1895
Män
Ugglan
Roststjärtad shama

Roststjärtad shama (Copsychus pyrropygus) är en fågel i familjen flugsnappare. Den förekommer i delar av Sydostasien. Arten minskar i antal, så pass att IUCN listar den som nära hotad.

Utseende 
Roststjärtad shama är en 20–22 cm lång trastliknande fågel med för shamor relativt kraftig näbb och kort stjärt. Hanen blågråsvart på huvud, rygg, vingar och bröst, med ett kort vitt ögonbrynsstreck framför ögat, orange- till rostrött på nedre delen av bröstet, övergumpen och stjärten, den senare med ett svartaktigt ändband. Resten av undersidan är vitaktig. Näbben är svart och benen skäraktiga.

Honan är gråbrun ovan, med rostorange på strupe, bröst och flanker medan resten av undersidan är vit. Stjärtteckningen liknar hanens. Ungfågeln liknar honan men är inledningsvis streckad rostbeige ovan och som vingband samt mer streckat bröst.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns på Malackahalvön samt på Sumatra och Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet  
Roststjärtad shama placeras traditionellt som ensam art i släktet Trichixos. Flera genetiska studier visar dock att roststjärtad shama är inbäddad i släktet. Tongivande taxonomiska auktoriteter som eBird/Clements och International Ornithological Congress (IOC) inkluderar därför den i Copsychus, och denna linje följs här.

Familjetillhörighet 
Shamor med släktingar ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Status 
Roststjärtad shama tros ha minskat relativt kraftigt till följd av skogsavverkningar och fångst. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Egenkurva

Inom talteorin, en del av matematiken, är en egenkurva en rigid analytisk kurva som parametriserar vissa p-adiska familjer av modulära former, och en egenvarietet är en högredimensionell generalisering av dessa. Egenkurvor introducerades av , och termen "egenvarietet" tycks ha introducerats runt 2001 av .

Källor

Modulära former
Ordinär singularitet

Inom matematiken är en ordinär singularitet av en algebraisk kurva en singulär punkt av multiplicitet r där de r tangenterna vid punkten är skilda . Gällande högre dimensioner innehåller litteraturen om algebraisk geometri många sinsemellan olika definitioner av singulära punkter.

Källor

Algebraiska kurvor
Kalahariträdnäktergal

Kalahariträdnäktergal (Cercotrichas paena) är en fågel i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Kalahariträdnäktergalen är en medelstor sandbrun trädnäktergal med ljus, ostreckad undersidan. Ryggen är brun, övergumpen rödbrun, liksom stjärten som har ett vitspetsat svart ändband. Vitbrynad trädnäktergal har vitt på vingen och streckat bröst. Sången är varierad och musikalisk.

Utbredning och systematik 
Kalahariträdnäktergalen förekommer i södra Afrika. Den delas upp i fyra underarter med följande utbredning:
 Cercotrichas paena benguellensis – förekommer i sydvästra Angola (Benguelaprovinsen
 Cercotrichas paena damarensis – förekommer i Namibia
 Cercotrichas paena paena – förekommer i Botswana och norra centrala Sydafrika
 Cercotrichas paena oriens – förekommer i sydvästra Zimbabwe och nordöstra Sydafrika

Underarten damarensis inkluderas ofta i nominatformen.

Familjetillhörighet 
Trädnäktergal med släktingar ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Arten förekommer i buskmarker och bestånd av törnträd i öppet och torrt skogslandskap. Där ses den oftast i par, födosökande på marken med stjärten ofta rest och gungande i sidled, eller sittande i träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Kalahari är ett stort öken- och stäppområde i södra Afrika.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Vitbrynad trädnäktergal

Vitbrynad trädnäktergal (Cercotrichas leucophrys) är en fågel i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Vitbrynad trädnäktergal är en medelstor medlem av släktet med gråbrun ovansida, tydligt vitt ögonbryns- och mustaschstreck samt diagnostisk streckning på bröst och flanker. Fåglar i nordöstra Afrika har rostfärgad rygg och stjärt med ordentligt vitt på övre delen av vingarna, medan sydligare fåglar är brunare ovan med vitt begränsat till två tydliga vingband. Sången är karakteristisk, i engelsk litteratur återgiven som "twee-too-too". Även varianter av andra darrande behagliga toner kan höras.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad näktergal är vida spridd i Afrika söder om Sahara. Den delas upp i nio underarter i två grupper, med följande utbredning:
 leucoptera-gruppen
 Cercotrichas leucophrys leucoptera – sydöstra Sydsudan, centrala och södra Etiopien, nordvästra Somalia och norra Kenya
 Cercotrichas leucophrys eluta – södra Somalia (Juba) och närliggande nordöstra Kenya
 Cercotrichas leucophrys vulpina – sydcentrala Kenya till längst i nordost i Tanzania
 leucophrys-gruppen
 Cercotrichas leucophrys zambeziana – allra sydligaste Sydsudan samt norra och östra Demokratiska republiken Kongo till västra Kenya och vidare söderut till Malawi, norra Moçambique och östra Zimbabwe
 Cercotrichas leucophrys brunneiceps – centrala Kenya till nordöstra Tanzania (väster om Kilimanjaro till Loliondo)
 Cercotrichas leucophrys sclateri – centrala Tanzania
 Cercotrichas leucophrys munda – Kongofloden till centrala Angola och Demokratiska republiken Kongo (Katanga)
 Cercotrichas leucophrys ovamboensis – södra Angola till sydvästra Zambia, norra Botswana, norra Namibia och västra Zimbabwe
 Cercotrichas leucophrys leucophrys – södra Zimbabwe och östra Sydafrika söderut utmed kusten till Östra Kapprovinsen

Familjetillhörighet 
Trädnäktergal med släktingar ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Vitbrynad trädnäktergal hittas i par i skogslandskap, framför allt i torrare savann. Där ses den trycka i vegetationen, springa på marken med stjärten rest på jakt efter föda eller sjunga från en synlig sittplats.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Chicagoskolan (arkitektur)

Chicagoskolan var en riktning inom amerikansk arkitektur i slutet av 1800-talet som utvecklade skyskrapan med stålskelett, stora glasytor (fönster) och med exteriörer i stort sett i avsaknad av utsmyckningar. Skolans byggnader uppfördes främst i Chicago, men några även i Saint Louis och Buffalo.

Efter stadsbranden i Chicago 1871 stod det klart att gjutjärnskonstruktioner var olämpliga. En ny konstruktionstyp med bärande stålskelett tillkom 1885 med en byggnad av William Le Baron Jenney, nämligen Home Insurance Building i Chicago. Den har emellertid inslag i exteriören som tagits över från arkitekten H.H. Richardsons formspråk. I Jenneys följande byggnad, Leiter II Building, 1889–1890, är fasaden regelbunden. En högre (61 meter) och smalare byggnad, en skyskrapa, är Reliance Building, Chicago 1890–1894. Den ritades av Daniel Burnham och John Wellborn Root (den senare efterträddes av Charles Atwood).

Efter världsutställningen i Chicago 1893 vändes intresset åter till mer utsmyckade exteriörer bland annat i Beaux-Arts-stil och Chicagoskolans inflytande avtog.

Arkitekter 
Arkitekter och arkitektkontor verksamma inom Chicagoskolan var bland andra:
Dankmar Adler och Louis Sullivan
William Holabird och Martin Roche
Daniel H. Burnham och John W. Root
William Le Baron Jenney

Referenser

Noter

Galleri 

Arkitektur i USA
Arkitekturhistoria
Savannträdnäktergal

Savannträdnäktergal (Cercotrichas hartlaubi) är en fågel i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Savannträdnäktergalen har mörkbrun, tydligt tecknat ansikte och ett ostreckat grått bröst. Den liknar vitbrynad trädnäktergal, men har olikt denna två prydligt vita vingband, mörkare brunt på rygg och hjässa samt ett bredare och tydligare svart band tvärs över stjärten. Sången består av en varierad och melodisk serie med visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns lokalt i östra Kamerun samt från nordvästra Angola till västra Kenya och nordvästra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Trädnäktergal med släktingar ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Savannträdnäktergalen hittas i öppna lövskogar, fuktig savann och lummig odlingsbygd. Den är en skygg fågel som ofta håller sig gömd i tät undervegetation utom när den sjunger.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den tyske ornitologen Gustav Hartlaub (1814-1900).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Protorus

Inom matematiken är en protorus en kompakt sammanhängande topologisk abelsk grupp. Ekvivalent är den ett projektivt gränsvärde av torusar (produkter av ett ändligt antal kopior av cirkelgruppen), eller Pontryagindualen av en diskret torsionsfri abelsk grupp.

Exempel på protorusar ges av solenoidgrupper.

Se även
 Duocylinder

Källor

Topologiska grupper
Rafael Mitjana y Gordón

Rafael Mitjana y Gordón, född 6 december 1869 i Málaga, död 15 augusti 1921 i Stockholm, var en spansk diplomat och musikolog. 

Mitjana var 1906–11 spansk legationssekreterare i Stockholm, en post som även gav honom möjlighet att ägna sig åt litterära intressen. Han var tidvis bosatt i Uppsala, där han bedrev forskning i universitetsbiblioteket och 1907 höll en serie föreläsningar över äldre spansk dramatik. Resultatet av hans forskning i Uppsala föreligger i Catalogue critique et descriptif des imprimés de musique de XVI:e et XVII:e siècles conservés à la Bibliothéque de l'Université Royale d'Upsala (I, i samarbete med Isak Collijn, 1911, utgiven med anslag av Uppsala universitet). Han innehade därefter diplomatiska poster i Sankt Petersburg och Konstantinopel, men återvände till Stockholm 1919 som sitt lands minister. 

Det är huvudsakligen på musikforskningens område, som Mitjana gjorde sig känd. Åren 1898–1900 var han en flitig medarbetare i "La musica religiosa en España" och 1902 musikkritiker i "La Epoca". Hans förnämsta arbeten är Sobre Juan del Encina, musíco y poeta, "En bibliografisk visit i Uppsala universitets musikafdelning" (tryckt i Allmänna svenska boktryckareföreningens "Meddelanden", 1906), Cincuenta y cuatro canciones españolas del siglo XVI (av Mitjana kallad "Cancionero de Uppsala"), Ensayos de critia musical, Discantes y contrapuntos, Claudio Monteverde y los orígines de la opera italiana (i "Ord och bild", 1909), Estudios sobre algunos musicos españoles del siglo XVI, Don Fernando de las Infantas, téologo y musico, La musique en Espagne (i "Encyclopédie de la musique et Dictionnaire du Conservatoire de Paris", 1920), L'orientalisme musical et la musique arabe (1907) och Mozart y la psicologia sentimental (1918). 

Mitjana bedrev även skriftställarverksamhet på andra områden än musikens. Så utgav han Estudios juridicos, sociales y economicos (Madrid, 1919), som även behandlar svenska förhållanden, och översatte till spanska August Strindbergs "Lycko-Pers resa" ("El viaje de Pedro el afortunado", 1919). 

Mitjanas stoft fördes med det svenska örlogsfartyget "HMS Fylgia" till Málaga och gravsattes i Vittoriakyrkan där.

Källor

Spanska diplomater under 1900-talet
Spanska musikologer
Spanska musikkritiker
Musikologer under 1900-talet
Spanska forskare under 1900-talet
Personer från Malaga
Födda 1869
Avlidna 1921
Män
Ugglan
Union of the Baltic Cities

Union of the Baltic Cities, UBC, är en sammanslutning av 107 städer runt Östersjön. Unionen kan sägas utgöra ett decentraliserat nätverk på kommunal nivå. Dess övergripande mål är att bidra till demokratisk, ekonomisk, social, kulturell och miljömässigt hållbar utveckling i Östersjöregionen. Kalmar var initiativtagare till UBC, som grundades 1991 i Gdańsk, Polen, där även unionens sekretariat finns.

Organisation 
Unionens högsta organ är generalförsamlingen som möts vartannat år i en medlemsstad, och som utser en president och en verkställande styrelse. Denna styrelse består av presidenten, tre vicepresidenter och en stadsrespresentant från vart och ett av de tio länderna. Det huvudsakliga arbetet sker i kommittéer, där projekt, handlingsplaner och andra aktiviteter utarbetas. För närvarande finns tolv kommittéer, men en omstrukturering är på väg, och kommer att resultera i följande sju kommittéer.

Cultural Cities
Inclusive and Healthy Cities
Planning Cities
Safe Cities
Smart and Prospering Cities
Sustainable Cities
Youthful Cities

Medlemsstäder 
Danmark:
Århus, Köpenhamn, Fredericia, Guldborgsund, Horsens, Køge, Kolding, Næstved, Vordingborg

Estland:
Elva, Haapsalu, Jogeva, Jõhvi, Kärdla, Keila, Kuressaare, Maardu, Narva, Paldiski, Pärnu, Sillamäe, Tallinn, Tartu, Viljandi, Võru

Finland:
Björneborg, Esbo, Helsingfors, Jyväskylä, Kemi, Kotka, Lahtis, Mariehamn, Tammerfors, Träskända, Vasa, Åbo

Tyskland:
Greifswald, Kiel, Lübeck, Rostock, Wismar

Lettland:
Cēsis, Jēkabpils, Jelgava, Jūrmala, Liepāja, Rēzekne, Riga, Tukums

Litauen:
Gargždai, Kaunas, Klaipėda, Marijampolė, Palanga, Panevėžys, Šiauliai, Vilnius

Norge:
Bergen, Kristiansand

Polen:
Chojnice, Elbląg, Gdańsk, Gdynia, Koszalin, Krynica Morska, Łeba, Malbork, Międzyzdroje, Pruszcz Gdański, Reda, Słupsk, Sopot, Szczecin

Sverige:
Gävle, Göteborg, Kalmar, Karlskrona, Karlstad, Kristianstad, Linköping, Luleå, Malmö, Nacka, Norrtälje, Nyköping, Örebro, Oskarshamn, Robertsfors, Stockholm, Sundsvall, Trelleborg, Umeå, Västervik, Växjö, Visby

Se även 
Östersjösamarbetet

Externa länkar 
Union of the Baltic Cities webbsida (eng.)

Källor 

Organisationer i Europa
Städer i Europa
Östersjöregionen
Philip Ahn

Philip Ahn, född Pil Lip Ahn den 29 mars 1905 i Highland Park i Los Angeles, Kalifornien, död 28 februari 1978 i Los Angeles, var en amerikansk skådespelare av koreanskt ursprung. Ahn var den första amerikanske skådespelaren av asiatiskt ursprung som fick en stjärna på Hollywood Walk of Fame.

Philip Ahn föddes som Pil Lip Ahn i Highland Park i Los Angeles av föräldrar som emigrerat till USA 1902. Under andra världskriget spelade han ofta japanska skurkar på film, och i filmer om Koreakriget fick han spela korean. Ahns främsta roll på TV var som "Master Kan" i serien Kung Fu.

 Filmografi i urval 

 Generalen dog i gryningen, 1936
 Charlie Chan i Honolulu, 1939
 Kampen om liv och död, 1939
 Kinesflickan, 1942
 Synda på nåden, 1943
 Vi spioner, 1943
 Det brinner i östern, 1943
 En hjältes liv, 1944
 Himmelrikets nycklar, 1944
 Under Kinas himmel, 1945
 Djungelpartisaner, 1945
 Intrig, 1947
 Mirakelklockorna, 1948
 De förrymdas legion, 1948
 Mysteriet Williams, 1949
 Den stora baksmällan, 1950
 Montezuma, 1950
 Den laglösa ön, 1952
 Möte vid fronten, 1953
 Fribrytaren från Java, 1953
 Djungelkommandos, 1953
 Äventyr på Fidji, 1954
 Gansternästet, 1954
 Terror i Shanghai, 1954
 Skimrande dagar, 1955
 I Kinas våld, 1955
 Seger i Skyn, 1957
 Vägen till guldet, 1957
 Helvetet i djungeln, 1959
 Nätternas eld, 1959
 Storsvindlaren, 1961
 Revansch, 1961
 Shock Corridor, 1963
 Moderna Millie, 1967
 Nanu - djungelns son'', 1973

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Kalifornien
Födda 1905
Avlidna 1978
Män
Alumner från University of Southern California
Diell

Diell (svenska: himmel), ursprungligen Të kërkoj (sv. jag söker dig) är en låt på albanska framförd av sångerskan Elhaida Dani. Låten är skriven av Sokol Marsi och Viola Trebicka med musik av Aldo Shllaku. Låten vann Festivali i Këngës 53, 2014.

Bakgrund 
Med låten deltog Dani för andra gången i Festivali i Këngës då hon i december 2014 ställde upp i Festivali i Këngës 53 med den. Hon hade tidigare deltagit år 2011 i Festivali i Këngës 50 med låten "Mijëra vjët" men slutat sist i finalen. Dani deltog i den andra semifinalen av Festivali i Këngës som hölls 27 december i Pallati i Kongreseve. Som en av förhandsfavoriterna till segern var det många som väntade sig att Dani skulle gå vidare till finalen, vilket hon gjorde. Hon framförde sitt bidrag sist av alla i finalen och fick 82 poäng av juryn (2 poäng från maximala möjliga poängen) och därmed sex av sju tolvpoängare. Detta innebar att hon skulle komma att tävla för Albanien i Eurovision Song Contest 2015 med låten.

Tillbakadragande 

I slutet på februari meddelade kompositören till vinnarbidraget "Diell", Aldo Shllaku att han drar tillbaka bidraget från tävlan i Eurovision. Detta omöjliggjorde att Dani skulle kunna framföra låten i Eurovision och därför ersattes den i februari 2015 med låten "I'm Alive", skriven av Sokol Marsi (på engelska av Linda Halimi) och med musik av Zzap & Chriss.

Referenser 

Albanska sånger
Sånger 2014
Vinnarbidrag i Festivali i Këngës
Albanskspråkiga sånger