kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ella in Rome: The Birthday Concert

Ella in Rome: The Birthday Concert från 1988 är ett livealbum av Ella Fitzgerald. Inspelningarna gjordes 1958 men upptäcktes i Verves kassavalv först trettio år senare. Ingen kände då till att inspelningarna fanns men de gavs nu omedelbart ut på cd. Albumet gick direkt in på första plats på Billboards jazzlista.

De inspelade konserterna ägde rum i Rom på Fitzgeralds 41-årsdag (som man vid den här tiden trodde var hennes 40-årsdag) och anses vara en av hennes bästa liveinspelningar vid sidan av den mer berömda konserten i Berlin två år senare (Ella in Berlin: Mack the Knife).

Låtlista
Introduction by Norman Granz – 0:22
St. Louis Blues (W.C. Handy) – 5:59
These Foolish Things (Jack Strachey/Harry Link/Eric Maschwitz) – 3:28
Just Squeeze Me (Duke Ellington/Lee Gaines) – 3:16
Angel Eyes (Matt Dennis/Earl Brent) – 3:26
That Old Black Magic (Harold Arlen/Johnny Mercer) – 3:59
Just One of Those Things (Cole Porter) – 3:17
I Loves You, Porgy (George Gershwin/Ira Gershwin/DuBose Heyward) – 4:54
It's All Right with Me (Cole Porter) – 2:38
I Can't Give You Anything But Love (Jimmy McHugh/Dorothy Fields) – 3:30
A Second Introduction by Norman Granz – 0:57
When You're Smiling (Larry Shay/Mark Fisher/Joe Goodwin) – 1:39
A Foggy Day in London Town (George Gershwin/Ira Gershwin) – 3:09
Midnight Sun (Johnny Mercer/Lionel Hampton/Francis Burke) – 3:50
The Lady Is a Tramp (Richard Rodgers/Lorenz Hart) – 2:38
Sophisticated Lady (Duke Ellington/Irving Mills/Mitchell Parish) – 3:58
Caravan (Juan Tizoll/Irving Mills) – 2:44
Stompin' at the Savoy (Edgar Sampson/Andy Razaf) – 7:11

Inspelningsdata
Inspelad live under två konserter på Teatro Sistina i Rom
Spår 4, 5, 12, 15, 16 på eftermiddagskonserten
Spår 2, 3, 6–10, 13, 14, 17, 18 på kvällskonserten

Medverkande
Ella Fitzgerald – sång (spår 2–10, 12–17)
Lou Levy – piano (spår 2–10, 12–17)
Oscar Peterson – piano (spår 18)
Herb Ellis – gitarr (spår 18)
Max Bennett – bas (spår 2–10, 12–17)
Ray Brown – bas (spår 18)
Gus Johnson – trummor (spår 2–10, 12–17)

Källor

Musikalbum 1988
Amerikanska jazzalbum
Album av Ella Fitzgerald
Hasse Hasselgren

Nils Hasse Hasselgren, född 19 augusti 1933 i Malmö Karoli församling i dåvarande Malmöhus län, död 31 oktober 2002 i Malmö Sankt Petri församling i Skåne län, var en svensk målare.

Hasselgren var son till frisörmästaren Carl Hasselgren och Greta, ogift Kristell. Han utbildade sig vid Essem-skolan i Malmö 1950–1953, vid Målarskolan Forum i Malmö 1960–1963 och vid Grafikskolan Forum i Malmö 1964–1969. I Sverige finns han representerad vid Moderna museet i Stockholm, Malmö museum, Göteborgs konstmuseum, Skissernas museum i Lund, Kalmar konstmuseum, Värmlands museum och Västernorrlands läns museer. Utomlands finns han representerad vid Museum of Contemporary Art, Skopje och Pantswowe Museum i Polen.

Åren 1959–1974 var han gift med Sylva Månsson (född 1937) och under 1970- och 1980-talen sambo med konstnären Christina Campbell (född 1940), dotter till konstnärerna Classe Campbell och Pia Hesselmark-Campbell. Han har han en son (född 1972) och en dotter (född 1981) tillsammans med Campbell. Hasselgren är begravd på Sankt Pauli södra kyrkogård i Malmö.

Referenser

Externa länkar
Hasse Hasselgren på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli södra kyrkogård
Födda 1933
Avlidna 2002
Män
Massakern i Bisbee

Massakern i Bisbee ägde rum i Bisbee, Arizona den 8 december 1883. 
Ett gäng banditer rånade en handelsbod i Bisbee och dödade fyra personer. Bland de dödade var sheriffen Tom Smith och en gravid kvinna.

Fem män dömdes för morden och hängdes den 28 mars 1884 i Tombstone. John Heath, som planerade rånet, dömdes i en separat rättegång till livstids fängelse. En uppretad folkmassa tog Heath från fängelset den 22 februari 1884 och lynchade honom. De fem avrättade banditerna är begravda på Boot Hill, som är ett populärt turistmål.

Referenser 

1883 i USA
Bisbee
Arizonas historia
Vilda västern
Mundafolket

Mundafolket är ett Adivasifolk på högplatån Chota Nagpur i östra Indien och Bangladesh. Deras antal uppskattades till omkring 9 miljoner i slutet på 1900-talet. De talar språket mundari.

Referenser 

Indiens etnologi
Rafael Chirbes

Rafael Chirbes, född 27 juni 1949 i Tavernes de la Valldigna i Valencia, död 15 augusti 2015 på samma plats, var en spansk romanförfattare och litteraturkritiker. Han flyttade till Madrid som 16-åring och har studerat historia. Sedan 2000 bor han åter i Valencia. Som romanförfattare debuterade han 1988 med Mimoun, som blev översatt till flera språk och var finalist till Premio Herralde.

Priser och utmärkelser
2007 – Premio de la Crítica för Crematorio
2013 – Premio de la Crítica för En la orilla
2014 – Premio Nacional de Narrativa för En la orilla

Bibliografi

Romaner
1988 – Mimoun
1991 – En la lucha final
1992 – La buena letra
1994 – Los disparos del cazador
1996 – La larga marcha
2000 – La caída de Madrid
2003 – Los viejos amigos
2007 – Crematorio
2013 – En la orilla
På svenska 2016: Utkanter (översättning Karin Sjöstrand)
2016 – París-Austerlitz

Essäer
1997 – Mediterráneos
2002 – El novelista perplejo
2004 – El viajero sedentario
2010 – Por cuenta propia

Källor

Externa länkar
 Presentation hos förlaget Anagrama 

 

Födda 1949
Avlidna 2015
Personer från regionen Valencia
Spanska författare under 1900-talet
Spanska romanförfattare
Spanskspråkiga romanförfattare
Män
Documenta 14

documenta 14 var den fjortonde documenta-utställningen av samtida konst i Kassel, Tyskland. Den hölls 2017, under 100 dagar mellan 10 juni och 17 september, samt i Aten, Grekland, mellan 8 april och 16 juli.

Den konstnärlige ledaren Adam Szymczyk utsågs i april 2013 och presenterade i oktober 2014 utställningens tema, Att lära från Aten, och upplägget att visa documenta 14 parallellt i Aten och i Kassel, med utställningar av konstnärerna på båda ställena.

Adam Szymczyk ledde ett lag på 15 personer, bland andra Pierre Bal-Blanc och Marina Fokidis.

Utställande konstnärer
Bland utställande konstnärer märktes sju samiska konstnärer: Máret Ánne Sara med installationen ”Pile o'Sápmi”, Hans Ragnar Mathisen, Joar Nango, Iver Jåks, John Savio, Synnøve Persen, samt Britta Marakatt-Labba, som ställde ut sitt 24 meter långa textilkonstverk Historja med motiv från samisk historia.

Konstnärer i urval 
 A  Akinbode Akinbiyi, Daniel García Andújar, Rasheed Araeen
 B  Rebecca Belmore, Sokol Beqiri, Bili Bidjocka
 C Miriam Cahn, Vija Celmins
 D Anna Daučíková, Manthia Diawara, Agnes Denes
 G Regina José Galindo, Israel Galván, Douglas Gordon
 H Hans Haacke, Natascha Sadr Haghighian, Hiwa K, Anna Halprin,
 K Romuald Karmakar
 M Britta Marakatt-Labba, Hans Ragnar Mathisen, Jonas Mekas, Lala Meredith-Vula, Marta Minujín
 N Joar Nango, Otobong Nkanga
 O Emeka Ogboh, Olu Oguibe, Pauline Oliveros
P  Synnøve Persen
 Q R. H. Quaytman
 R Oliver Ressler, Roee Rosen
 S Máret Ánne Sara, Annie Sprinkle, John Savio, Beth Stephens

Källor

Noter

Externa länkar 
 Webbplats för documenta 14

2017 i Tyskland
Documenta
Konståret 2017
Helige Ignatius kyrka

Helige Ignatius kyrka () är en romersk-katolsk kyrka i Dubrovnik i Kroatien. Kyrkan uppfördes 1699-1725 i barockstil enligt ritningar av arkitekten Andrea Pozzo. Den ligger vid Ruđer Boškovićs torg i Gamla stan och till dess innehav hör en av de mest värdefulla samlingarna av liturgiska silverföremål i romersk barock i Kroatien.

Historik 
Den 23 april 1699 lades grundstenen till den nya jesuitkyrkan som skulle komma att uppföras jämte jesuiternas kollegium (Collegium Ragusinum), idag Ruđer Boškovićs ackrediterade klassiska stiftsgymnasium, i Dubrovnik. Kyrkan stod färdig 1725 och invigdes 1729.

Arkitektur och interiör 
Kyrkan uppfördes enligt ritningar av den välrenommerade italienske arkitekten Andrea Pozzo och är en typisk representant för romersk barock. 

Från Gundulićs torg leder en monumental trappa i barockstil till kyrkan. Den uppfördes 1738 med spanska trappan som förebild och ritades av den italienske arkitekten Pietro Passalacqua. 

De illusionistiska freskomålningarna målade 1735–1738 i barockstil vid huvudaltarets absid är ett verk av den spanske målaren Gaetano Garcia och föreställer platser och händelser från helige Ignatius av Loyolas liv. Den venetianske målaren Bartolomeo Litterini är huvudmannen bakom kyrkans tre altartavlor. Kyrkans övriga målningar tillkom 1894–1895 och är verk av den italienske jesuiten och målaren Antonio Moscheni. 

I kyrkan till höger om huvudentrén finns en av de äldsta Lourdesgrottorna i södra Kroatien. Den tillkom 1885. I kyrkan är flera av Dubrovniks tidigare biskopar begravda, däribland Antonio Giurice (död 1842), Tomasso Jederlinich (död 1855), Matija Vodopić (död 1893) och Zadars tidigare ärkebiskop, den i Dubrovnik födda Grgur Rajčević (död 1893).

Externa länkar

Referenser

Noter 

Kyrkobyggnader i Dubrovnik
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Kroatien
Kyrkobyggnader invigda 1729
Sven Davidson (politiker)

Sven Gunnar Davidson, född 7 juli 1931, död 14 januari 2005, var en svensk ingenjör och högerextrem politiker. Han var mellan 1983 och 1986 ledare för Bevara Sverige Svenskt och satt mellan 1986 och 1988 som vice partiledare i Sverigepartiet. Från 1989 satt Davidson i styrelsen för Sverigedemokraterna.

Efter ett ursprungligt engagemang i den fascistiska Nysvenska rörelsen, för vars Stockholmsavdelning han var ordförande under 1960-talet, kom Davidson att bli en av grundarna av kampanjorganisationen Bevara Sverige Svenskt (BSS), där han satt som ordförande från 1983. Under denna period beskrev Davidson sig själv som rasist och framförde åsikten att raserna skall utvecklas separat, och i tidningen BSS-nytt gick han till angrepp mot kulturliberaler för dess positiva syn på "rasblandning".

När BSS 1986 gick samman med Framstegspartiets Stockholmsavdelning för att bilda Sverigepartiet blev Davidson vice ordförande i den nya organisationen. Detta parti kom dock att bli kortlivat, och när det 1988 gick upp i det nybildade Sverigedemokraterna blev Davidson en av partiets ledande krafter. Under första halvan av 2000-talet lämnade Davidson Sverigedemokraterna för att ansluta sig till det nybildade Nationaldemokraterna, där han förblev medlem fram till sin död 2005.

Källor 

Sverigedemokrater
män
Födda 1931
Avlidna 2005
Heinz Thilo

Heinz Thilo, född 8 oktober 1911 i Elberfeld, död 13 maj 1945 i Vrchlabí, var en tysk läkare och SS-Hauptsturmführer. Under andra världskriget var han lägerläkare i Auschwitz och Gross-Rosen.

Biografi 
Heinz Thilo promoverades 1935 vid Jenas universitet. Från 1938 till 1941 tjänstgjorde han som gynekolog inom Lebensborn-programmet.

I Auschwitz var Thilo verksam i karantänlägret och zigenarlägret. Från oktober 1942 var han lägerläkare i Auschwitz-Birkenau och tjänstgjorde på lägersjukhuset. Till hans uppgifter hörde att avgöra vilka av de nyanlända fångarna som skulle få leva och vilka som skulle mördas i gaskamrarna. Enligt kollegan Johann Kremer kallade Thilo Auschwitz för Anus Mundi ("världens arsle").

I oktober 1944 förflyttades Thilo till koncentrationslägret Gross-Rosen, där han var lägerläkare tills läget stängdes i februari 1945. Thilo begick självmord i maj 1945.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Tyska läkare under 1900-talet
SS-läkare
Personal i Auschwitz
Personal i Gross-Rosen
SS-officerare som begått självmord
Personer från Elberfeld
Män
Födda 1911
Avlidna 1945
Vrchlabí

Vrchlabí (tyska: Hohenelbe) är en stad i distriktet Trutnov i den tjeckiska regionen Hradec Králové. Staden hade 12 516 invånare år 2016. Vrchlab nämns för första gången i ett dokument från år 1359.

Referenser

Externa länkar 

 Vrchlabís officiella webbplats

Städer i Hradec Králové (region)
Orter i Böhmen
Sveriges socialförsäkringsminister

Sveriges socialförsäkringsminister är ett statsråd (minister) i Sveriges regering som är ansvarig för socialförsäkringsfrågor, bland annat pensioner, sjukförsäkringen och bidrag till föräldrar. Idag innehar Anna Tenje (M) den positionen. Socialförsäkringsministern sitter på socialdepartementet, där socialministern är departementschef.

Lista över Sveriges socialförsäkringsministrar

Referenser 

Listor över svenska politiker
Munk (adelsätter)

Munk är ett namn som bars av ett flertal danska adelssläkter med skilda vapen, vilka är kända från 1300-talet. 
 
Den mest framträdande av olika släkterna var släkten Munk af Lange som bar tre röda rosor i vapenskölden. Den sist kända medlemmen på svärdssidan är Jörgen Munk (Lange), till Haraldskjär. Övriga viktigare släkter var Munk med bjälke, Munk af Kovstrup, Munk af Fjællebro och Munk från Halland.

Munk från Halland 

Under 1500-talet påträffas den första släktmedlemmen Niels Munk, Munk (af Halland), som verkar ha tillhört en gammal adelssläkt. Hans son Jens Munk från Halland var bosatt 1506 på Skoglösa gård i Önnestad, Göinge härad, men ser ut att ha skött ett gods i Halland.
Adelskapet verkar senare ha gått förlorat eftersom konungen utfärdar ett sköldebrev den 11 augusti 1580 till Erik Munk till Hjörne  på grund av tapperhet då han tagit en framträdande roll i det nordiska sjuårskriget.

Vapen

 Blasonering: Guldsparre mellan 3 röda tuppar på en blå sköld, på hjälmen en röd tupp mellan två horn växelvis delade i rött och guld.
Erik Munk fick godset Nunnesæter med stora förläningar i Norge, där han blev avskydd bland allmogen på grund av sin hänsynslösa framfart. Klagomålen ledde till hans fängslande i Dragsholm, där han hängde sig 1594. I två äktenskap hade han fått fyra söner, av vilken särskiltnordpolsfararen Jens Munk (1579–1628) utmärkte sig. Hans ättlingar räknades inte som adelsmän, men levde till och med i slutet av 1700-talet, som borgare i Köpenhamn.
 
Ättens sista adliga medlem var Erik Munk av Halland som var död 1594 i Dragsholms kastel i Fårevejle socken.

Medlemmar ur släkten 
 Christen Hansen Munk (död 1579) till Tåbdrup
 Christen Nielsen Munk (död 1612) till Gjessinggård
 Ebbe Munk (1551–1622) till Fjällebro
 Erik Nielsen Munk (ca. 1594)
 Hans Munk (1770–1848) – läkare
 Ide Munk (ca. 1586)
 Iver Munk (död 1539) – biskop i Ribe Stift
 Jens Munk (1579–1628) – upptäcktsresande
 Jørgen Munk (ca. 1577)
 Kirsten Munk (1698–1658) – morganatiskt äktenskap med Christian IV
 Laurids Munk (död 1702) – officerare
 Ludvig Munk (1537–1602) till Nörlund Slott
 Mogens Pedersen Munk (död 1410) – riksråd
 Mogens Olufsen Munk (död 1558) till Volstrup, landsdomare, riksråd
 Niels Jensen Munk (död ca. 1365) – kansler
 Oluf Munk (död 1569) – biskop, riksråd
 Palne Jensen Munk (död ca. 1365) – marsk
 Peder Munk (ca. 1340) – till Holbækgård på Jylland
 Peder Munk (1534–1623) – till Estvadgård, riksmarsk
 Thyge Munk Thygesen (1862-1943) - Hyresvärd
 Lisbeth Alexandra Munk Langhave (född 1944) - dansk änka baronessa
 Nicklas Alexander Munk González Andersen (född 2002) - dansk baron

Källor 
 Poul Bredo Grandjean, "Munk", i: Christian Blangstrup (red.), Salmonsens Konversationsleksikon, København: J.H. Schultz Forlag 1915–1930

Noter 

Danska adelsätter
Medeltida danska ätter
Kledi Bahiti

Kledi Bahiti, född 5 april 1987 i Tirana, är en albansk kompositör, låtskrivare, sångare och musiker. Han har komponerat två vinnarbidrag i Top Fest: 2012 års vinnare "S'je më" och 2013 års vinnare "Loti i fundit".

Biografi 

Bahiti föddes 1987 i Albaniens huvudstad Tirana. Vid 6 års ålder började han sin musikaliska bana vid skolan Onufri i Elbasan där han lärde sig spela piano. Han studerade vid skolan i 12 år. Han har tagit examen vid Universiteti i Arteve i musikkomposition.

2008 gjorde Bahiti sin första större komposition, "Me mashtruan sytë" som framfördes av Vedat Ademi. Han har senare fortsatt sitt samarbete tillsammans med Vedat Ademi och lagt vikt vid livemusik. I januari 2011 inledde Bahiti ett samarbete med musikern Flori Mumajesi och Ervin Gonxhi med vilka han lanserade produktionsbolaget Threedots. Han har ofta samarbetat med låtskrivaren Olti Curri.

Bahiti har skrivit låtar åt flera kända albanska och kosovoalbanska artister som Samanta Karavello, Rosela Gjylbegu, Erik Lloshi, Jonida Maliqi, Elhaida Dani, Yllka Kuqi, Xhensila Myrtezaj ("Jeton tek unë"), Albërie Hadërgjonaj ("Asnjëherë") och Besa Kokëdhima. Bland dessa låtar finns "Loti i fundit" som Samanta Karavello vann Top Fest 2013 med och "S'je më" som Elhaida Dani vann Top Fest 2012 med.

Diskografi

Singlar 
2013 – "Jemi bashkë"
2014 – "Më jeto" (feat. Samanta Karavello)

Referenser 
Kledi Bahiti på Teksteshqip 

Födda 1987
Män
Levande personer
Albanska låtskrivare
Albanska kompositörer
Albanska sångare
Personer från Tirana
Anders Jansson (skulptör)

Karl Anders Jansson, född 13 augusti 1963, är en svensk skulptör.

Anders Jansson utbildade sig på Nyckelviksskolan i Lidingö 1991-92, Konstskolan Idun Lovén i Stockholm 1992-93 och Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1993-98. Han har undervisat i skulptur på Konstfack i Stockholm.

Offentliga verk i urval
Porträtt av Tage Erlander, brons, 2002, Sveriges riksdag
Kärlekspar, brons, 2004, Rodenskolan, Norrtälje
Strömmingen, aluminium, 2010, Ulvöhamn på Ulvön
Vargen, brons, 2010, Ulvöhamn på Ulvön
Skulpturgrupp, 2014, äldreboendet Sunnanäng i Skellefteå
Minnesmärke över baltiska flyktingar 1944, brons och vätögranit, 2014, Societetsparken i Norrtälje
Skulptur i Rådmansö kyrka
Björn, kanin och nalle - lekskulptur, Fyrspannets förskola, Järfälla.
Som systrar, 2019, Rydebäcksskolan, Rydebäck.
Svala och bo, 2020, Svartedalsskolan, Göteborg.

Källor

Noter

Externa länkar
Anders Janssons webbplats

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1963
Levande personer
Män
Svenska skulptörer under 2000-talet
Anders Jansson

Anders Jansson kan avse:

 Anders Janson (arkitekt) (1915–1997)
 Anders Janson (1940–2023), skådespelare
 Anders Jansson (kulturjournalist), född 1963
 Anders Jansson (skulptör), född 1963
 Anders Jansson (komiker), född 1967
Jisshu Sengupta

Jisshu Sengupta (bengali: যীশু সেনগুপ্ত), även känd som Jisshu, är en bengalispråkig indisk skådespelare. Han har arbetat med välkända regissörer såsom Shyam Benegal, Rituparno Ghosh, Shob Charitro Kalponik, Abohoman och Gautam Ghose.

Filmografi

Externa länkar

www.citwf.com profile

Levande personer
Indiska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1977
Personer från Calcutta
Norrbys

Norrbys är en by i Follingbo socken på Gotland. Från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Källor 

Orter i Gotlands kommun
Småorter i Sverige
Savarts tandhjul

Savarts tandhjul är en apparat, som konstruerades av den franske fysikern Félix Savart.

Savarts tandhjul används numera huvudsakligen vid undervisningen för att demonstrera, hur en ton uppkommer och hur tonens höjd är beroende av svängningstalet, består av ett antal på en gemensam axel fästa kugghjul med olika antal kuggar. Om hjulen medelst en rotationsapparat hastigt vrids runt och man mot kuggarna vid ett av hjulen håller ett kort eller dylikt, hörs en ton, vars svängningstal är beroende dels på kuggarnas antal, dels på den hastighet, varmed hjulet roterar. Savart konstruerade apparaten för att kunna bestämma svängningstalen hos toner. Då kuggarnas antal vid det hjul, som används för tonens frambringande, är bekant, kan svängningstalet beräknas, om antalet varv, som hjulet gör per sekund, bestämmes.

Källor 

 

Fysikexperiment
Musikinstrument
Ugglan
Fonetik
Japan i olympiska vinterspelen 1960

Japan deltog med 41 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1960 i Squaw Valley. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1960 i Japan
Nationer i olympiska vinterspelen 1960
1960
Perica Bukić

Perica Bukić, född 20 februari 1966 i Šibenik, är en kroatisk politiker (Kroatiska demokratiska unionen) och vattenpolospelare. Han ingick i Jugoslaviens landslag vid olympiska sommarspelen 1984 och 1988 samt i Kroatiens landslag vid olympiska sommarspelen 1996. I Atlanta var han fanbärare för Kroatien.

Bukić spelade sju matcher i den olympiska vattenpoloturneringen i Los Angeles. Han var 18 år gammal då han tog OS-guld för första gången med det jugoslaviska landslaget. I Seoul tog han OS-guld på nytt. Hans målsaldo i turneringen var tio mål, varav ett i OS-finalen mot USA som Jugoslavien vann med 9–7. I den olympiska vattenpoloturneringen i Atlanta tog han OS-silver för det självständiga Kroatien. Bukićs målsaldo i turneringen var tolv mål, varav ett i OS-finalen mot Spanien som Kroatien förlorade med 5–7.

Bukić tog VM-guld för Jugoslavien i samband med världsmästerskapen i simsport 1986 i Madrid och 1991 i Perth.

Efter den långa aktiva karriären som vattenpolospelare satsade Bukić på politiken och var ledamot av Sabor 2003–2008. Han blev invald i The International Swimming Hall of Fame 2008.

Bukić är far till vattenpolospelaren Luka Bukić.

Referenser 

Kroatiska politiker
Kroatiska vattenpolospelare
Jugoslaviska vattenpolospelare
Jugoslaviska olympiska guldmedaljörer
Kroatiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska silvermedaljörer 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Jugoslavien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jugoslavien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Kroatien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1996
Världsmästare i vattenpolo
Kroatiska idrottare under 1900-talet
Personer från Šibenik
Födda 1966
Levande personer
Män
Dubravko Šimenc

Dubravko Šimenc, född 2 november 1966 i Zagreb, är en kroatisk vattenpolospelare. Han ingick i Jugoslaviens landslag vid olympiska sommarspelen 1988 och i Kroatiens landslag vid olympiska sommarspelen 1996, 2000 och 2004. Han tog OS-guld för Jugoslavien och OS-silver för Kroatien. Han är son till Zlatko Šimenc som ingick i det jugoslaviska vattenpololandslaget som tog OS-silver vid olympiska sommarspelen 1964.

Dubravko Šimenc gjorde tre mål i den olympiska vattenpoloturneringen i Seoul som Jugoslavien vann. I den olympiska vattenpoloturneringen i Atlanta gjorde han fjorton mål. Den gången blev det OS-silver för Kroatien, fyra år senare i Sydney en sjundeplats och 2004 i Aten en tiondeplats.

Šimenc tog VM-guld för Jugoslavien i samband med världsmästerskapen i simsport 1986 i Madrid och 1991 i Perth.

Referenser 

Kroatiska vattenpolospelare
Jugoslaviska vattenpolospelare
Jugoslaviska olympiska guldmedaljörer
Kroatiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska silvermedaljörer 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jugoslavien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Kroatien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kroatien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kroatien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2004
Världsmästare i vattenpolo
Kroatiska idrottare under 1900-talet
Kroatiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Zagreb
Födda 1966
Levande personer
Män
Kreotop

En kreotop är en konstruerad naturvårdsbiotop i liten skala. Det skiljer den från naturliga eller historiska småbiotoper som kommit till utan något särskilt naturvårdssyfte. Att anlägga kreotoper på outnyttjade restytor utmed t.ex. infrastrukturstråk i stadsmiljöer, produktionsskog eller åkerlandskap är ett aktivt sätt att gynna biologisk mångfald. Stekelsandbädd är ett exempel på en kreotop som kan anläggas genom att tillvarata sandiga schaktmassor och död ved i samband med t.ex. vägbygge. Fjärilshotell och fågeloaser är andra exempel på kreotoper som kan anläggas med små medel.

Historia 

Kreotop är sammansatt av creō (latin, "att skapa") och topos (grekiska, "plats"). Termen lanserades 2011 i en rapport från Jordbruksverket. Samma år uppförde Vattenfall en kreotoppark i vindkraftsparken Östra Herrestad utanför Simrishamn. Skogsstyrelsen arbetar på motsvarande sätt med skogskreotoper. Trafikverket arbetar med att få in kreotoper i planeringen av infrastrukturprojekt.

Referenser 

Biotoper