kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Olav Thon Gruppen

Olav Thon Gruppen är en norsk koncern, som ägs av Olav Thon Stiftelsen. Ursprunglig grundare var Olav Thon.

Man äger 95 handelsplatser i Norge och förvaltar ytterligare ett antal. Olav Thon Gruppen har dotterbolag med olika verksamhet inom fastigheter, hotell och restaurang, detaljhandel och industri. År 2015 ägde koncernen bland annat 500 fastigheter i Norge och arton i utlandet, femton gallerior och 47 hotell.

Koncernen äger även handelsplatser i Sverige genom bolaget Thon Property AB.

Thon Property AB:s handelsplatser i Sverige
I Sverige äger eller förvaltar dotterbolaget Thon Property AB 350 000 kvm i följande gallerior:
Charlottenbergs shoppingcenter (Eda).
Etage (Trollhättan). Huvudägare fram till 2014: Steen & Strøm. Även Coops fastighet om 12 000 kvm förvärvades den 1 juni 2015. 
Familia Köpcentrum, Hyllinge, (Åstorp). Del av Hyllinge handelsområde. Ägare fram till 2014: Steen & Strøm.
Långflon köpcentrum (Torsby). Ägs av Långflon Kjöpcentrum AB och förvaltas av Thon Property.
Malmö Plaza, tidigare Entré. Ägs av Commerz Real och förvaltas av Thon Property.
Mirum Galleria (Norrköping). Ägare fram till 2014: Steen & Strøm.
Mitt i city (Karlstad). Ägare fram till 2014:  Steen & Strøm.
Nordby Shoppingcenter (Strömstad).
Eurocash Food AB, Oslovägen 58 (Strömstad).Fastighets AB uppköpt juli 2015. Lågpriskedjans fastighet Tidigare ägaren Kybir ligger intill Strömstad Köpcenter förvärvas av Thorn Property till 55% våren 2019.
och Strömstads shoppingcenter.  
Sollentuna centrum (Sollentuna kommun). Ägare fram till 2014: Steen & Strøm.
Tanum Shoppingcenter (Tanumshede). Våren 2017 förvärvat 55 procent i det bolag som shoppingcentrat är skrivet på.
Torp köpcentrum (Uddevalla). Coops fastighet om 15 000 kvm förvärvad den 1 september 2015.
2016 förvärvades Steen & Strøms fastighet av Thon Property AB. Den 8 november
Töcksfors shoppingcenter. (Årjäng).

Referenser

Externa länkar
 Olav Thon Gruppen
 Thon Property AB
 Töcksfors shoppingcenter
 Charlottenbergs shoppingcenter

Norska fastighetsbolag
Serge von Bubnoff

Serge von Bubnoff, född 15 juli 1888, död 16 november 1957, var en tysk geolog av rysk börd.

Bubnoff blev 1921 docent i Breslau, extraordinarie professor där 1925 och 1929 ordinarie professor i Greifswald. I Bubnoffs stora författarskap märks främst sammanfattande översiktsarbeten, huvudsakligen inom den regionala geologin, som Die Grundlagen der Deckentheorie in den Alpen (1921), Geologie von Europa (3 band, 1926-1936). På den regionalaa geologins och geoteknikens områden utförde Bubnoff flera specialarbeten. Tillsammans med sina lärjungar ägnade han gränsområdena mellan Fennoskandias randzoner och den ryska plattan särskild uppmärksamhet. Även inom den ekonomiska geologin var han verksam med arbeten som Die Kohlenlagerstätten Russlands und Sibiriens (1923) och Deutschlands Steinkohlenfelder (1926). Av allmänt ämne var Grundprobleme der Geologie (1931). Bubnoff utgav från 1938 Geologische Jahresberichte.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Ryska geologer
Alumner från Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Tyska geologer under 1900-talet
Ryska forskare under 1900-talet
Födda 1888
Avlidna 1957
Män
Svensk uppslagsbok
Trälarna (TV-serie)

Trälarna (original Trællene) är en dansk animerad TV-serie som bygger på Sven Wernströms bokserie Trälarna. TV-serien producerades 1978–1980 och består av nio avsnitt, vilka visades i SVT mellan 1980 och 1982. SVT valde att censurera flera scener i TV-serien, bland annat den när trälen Halte offras under brutala former. Varje avsnitt bestod av tre delar, som kunde ses för sig eftersom de hade olika persongallerier, även om delarna och avsnitten hade en kronologisk ordning med vissa återknytningar till tidigare delar. I likhet med bokserien skildrade TV-serien historien utifrån en marxistisk världsbild.

Avsnitt 
 Halte (Halte)
 Ylva (Ylva)
 Olof (Oluf)
 Svarta döden (Den sorte død)
 Uppror och svek (Oprør og svig)
 Bödelns dotter (Bøddelens datter)
 Credentia (Credentia)
 Flykten från spinnhuset (Flugten fra spindehuset)
 Änglamakerskan (Englefabrikken)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Webbkällor 
 
 

Danska animerade TV-serier
Danska TV-serier från 1970-talet
Danska TV-serier från 1980-talet
Animerade TV-serier från 1970-talet
Animerade TV-serier från 1980-talet
TV-seriestarter 1978
TV-serieavslutningar 1980
Nicola Logroscino

Nicola Bonifacio Logroscino, född den 22 oktober 1698 i Bitonto nära Bari, död 1764, var en italiensk operakompositör.

Logroscino, som var elev till Alessandro Scarlatti, blev epokgörande för utvecklingen av opera buffan, i det han införde finaler, eller aktslut, genom verksamma, utförliga ensembler (ansatser därtill hade dock förekommit hos romerska tonsättare på 1600-talet). Piccinni med flera trädde i hans spår. Logroscino var länge verksam i Neapel, men blev 1747 professor i kontrapunkt vid Conservatorio dei figliuoli dispersi i Palermo.

Källor

Externa länkar 

 

Italienska operatonsättare
Italienska musiker under 1700-talet
Personer från Bari
Födda 1698
Avlidna 1764
Män
Ugglan
Kootenay Ice

Kootenay Ice var ett kanadensiskt proffsjuniorishockeylag som är baserat i Cranbrook, British Columbia och spelade i den nordamerikanska proffsjuniorligan Western Hockey League (WHL) 1998 och 2019, när laget flyttades till Winnipeg i Manitoba och blev Winnipeg Ice. De har sitt ursprung i Edmonton Ice som spelade i WHL mellan 1996 och 1998. Laget spelade sina hemmamatcher i Western Financial Place, som har en publikkapacitet på 4 654 åskådare. De vann Memorial Cup för säsong 2001–2002 och WHL för säsongerna 1999–2000, 2001–2002 och 2010–2011.

Ice hade fostrat spelare som Mike Comrie, Adam Cracknell, Nigel Dawes, Cody Eakin, Matt Fraser, Steve McCarthy, Brayden McNabb, Roman Polák, Max Reinhart, Sam Reinhart, Aaron Rome, Jarret Stoll, Marek Svatoš och Matt Walker som alla tillhör alternativt tillhörde olika medlemsorganisationer i den nordamerikanska proffsligan National Hockey League (NHL).

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Kootenay Ice Statistics and History
Eliteprospects.com – Kootenay Ice

WHL-lag
Ishockeyklubbar i British Columbia
Sportklubbar bildade 1998
Sportklubbar upplösta 2019
Upplösta ishockeyklubbar i Kanada
Martingale

Martingale kan syfta på:

 Martingale roulette strategi – en strategi för roulettespel

Se även
 Martingal
RIM-2 Terrier

RIM-2 Terrier var en luftvärnsrobot med medel lång räckvidd utvecklad för USA:s flotta och kom att bli den först luftvärnsroboten att tas i tjänst. Den utvecklades från en testrobot som användes för utvecklingsarbetet med den betydligt större RIM-8 Talos.

Bakgrund
Under andra världskriget utsattes amerikanska stridsfartyg för anfall av nya vapen som sjömålsrobotarna Hs 293 och Fritz X i Europa och Yokosuka Ohka i Stilla havet. Dessa vapen släpptes från bombflygplan på säkert avstånd från fartygens luftvärnsartilleri. Därför inleddes 1944 Projekt Bumblebee som hade som mål att utveckla ramjet-drivna luftvärnsrobotar med tillräcklig räckvidd för att kunna skjuta ner bombflygplanen innan de kunde avfyra sina vapen.

Utveckling
De första ramjet-drivna testrobotarna i Cobra-serien flög 1945, vilket ledde fram till PTV (Propulsion Test Vehicle) 1947. För att prova ut ledstrålestyrning för robotar som flög i överljudshastighet, tog man fram CTV-N-8 Bumblebee STV (Supersonic Test Vehicle) 1948. Efter provskjutningar av den mindre provroboten som drevs med en fastbränsleraket kom man fram till att den var tillräckligt lovande för att utveckla till ett mindre robotsystem som skulle bli RIM-2 Terrier.

Varianter

Användare

Boston-klass
Providence-klass
Leahy-klass
Belknap-klass

Kitty Hawk-klass
Farragut-klass

Se även
RIM-67 Standard

Källor

Externa länkar 

Amerikanska luftvärnsrobotar
Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
Convair
Kelowna Rockets

Kelowna Rockets är ett kanadensiskt proffsjuniorishockeylag som är baserat i Kelowna, British Columbia och har spelat i den nordamerikanska proffsjuniorligan Western Hockey League (WHL) sedan 1995, när laget bildades. De har dock sitt ursprung i Tacoma Rockets som spelade i WHL mellan 1991 och 1995. Laget spelar sina hemmamatcher i Prospera Place, som har en publikkapacitet på 6 286 åskådare. De vann Memorial Cup för säsong 2003-2004 och WHL för säsongerna 2002-2003, 2004-2005 och 2008-2009.

Rockets har fostrat spelare som Mikael Backlund, Tyson Barrie, Jamie Benn, Troy Bodie, Blake Comeau, Pat Conacher, Kyle Cumiskey, Leon Draisaitl, Alexander Edler, Todd Fedoruk, Vernon Fiddler, Josh Gorges, Scott Hannan, Duncan Keith, Chuck Kobasew, Joel Kwiatkowski, Brandon McMillan, Kyle McLaren, Travis Moen, Tyler Myers, Scott Parker, Dale Purinton, Luke Schenn, Sheldon Souray, Nick Tarnasky, Václav Varaďa och Shea Weber som alla tillhör alternativt tillhörde olika medlemsorganisationer i den nordamerikanska proffsligan National Hockey League (NHL).

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Kelowna Rockets Statistics and History
Eliteprospects.com – Kelowna Rockets

WHL-lag
Ishockeyklubbar i British Columbia
Sportklubbar bildade 1995
Jack Ely

Jack Ely, född 11 september 1943 i Portland, Oregon, död 27 april 2015 i Terrebonne, Oregon, var en amerikansk sångare och gitarrist i The Kingsmen som han var med om att grunda 1959.

Källor
http://www.rollingstone.com/music/news/jack-ely-louie-louie-singer-and-former-kingsmen-member-dead-at-71-20150428

Amerikanska gitarrister
Gitarrister under 1900-talet
Amerikanska sångare under 1900-talet
Musiker från Oregon
Personer från Portland, Oregon
Födda 1943
Avlidna 2015
Män
Buccina

Buccina (latin bucina) är ett antikt blåsinstrument av metall, snäckformigt vridet liknande dagens valthorn.

Buccinan användes av romarna som krigs- och signalinstrument.

Källor 
 

Bleckblåsinstrument
Vitstjärtad näktergal

Vitstjärtad näktergal (Myiomela leucura) är en asiatisk tätting som numera placeras i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Vitstjärtad näktergal är en medelstor tätting med en kroppslängd på 18 centimeter. Karakteristiskt för båda könen är de vita fläckarna på stjärtsidorna. Hanen är mörkt blåvart med gnistrande blå panna och vingknogar. Honan är genomgående olivbrun med nedre delen av halsen vitaktig.

Underarten cambodiana som vissa urskiljer som egen art (se nedan) skiljer sig genom att hanen saknar den blå pannan och har mer skifferfärgad kropp. Vingen är även kortare och näbben längre.

Sången beskrivs som vacker, en kort serie ringande och vanligen stigande silvriga toner. Det vanligaste lätet är ett tunt och ljust "tzin".

Utbredning och systematik 
Vitstjärtad näktergal förekommer i södra och sydöstra Asien. Den delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Myiomela leucura leucura – förekommer i bergstrakter från Nepal till Myanmar, Indokina och Malackahalvön
 Myiomela leucura cambodiana – förekommer i södra Kambodja (Chaine de l'Éléphant)
 Myiomela leucura montia – förekommer i bergstrakter på Taiwan

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN cambodiana som den egna arten "kambodjanäktergal".

Släktestillhörighet 
Tidigare inkluderades Myiomela i  Cinclidium. Flera genetiska studier visar dock att detta är felaktigt, där arterna i Myiomela är närmare släkt med blåstjärtarna i Tarsiger och rubinnäktergalarna i Calliope än med Cinclidium.

Familjetillhörighet 
Arten ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Vitstjärtad näktergal förekommer i skuggig undervegetation i täta fuktiga städsegröna bergsskogar, på mellan mellan 1200 och 2700 meters höjd. Den lever av insekter och bär som den födosöker huvudsakligen på marken, men också i låg undervegetation och är därmed mer trädlevande än arterna i Tarsiger. Fågeln häckar mellan april och juni i Himalaya, från april i Kina, så sent som i september i Myanmar och mars till april på Malackahalvön. Arten är huvudsakligen stannfågel.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN behandlar cambodiana respektive leucura inklusive montia som två skilda arter och bedömer därför deras hotstatus var för sig, båda som livskraftiga men minskande i antal till följd av habitatförstörelse.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Viddernas folk

Viddernas folk (originaltitel Viddenes folk) är en norsk svartvit stumfilm (drama) från 1928. Filmen regisserades av Ragnar Westfelt och i huvudrollerna som Nina och Lapp-Nils ses Mona Mårtenson och Einar Tveito.

Handling 
Lapp-Nils och Nina förälskar sig i varandra, men Ninas far Borka har valt ut Mats till hennes blivande man. Lapp-Nils blir dömd till ett års fängelse för renstöld, men förklarar sig oskyldig. Han rymmer från fängelset och Borka får via en trollkärring Nina att tro att Nils är en brottsling. Hon bestämmer sig för att gifta sig med Mats. En dag möter hon Nils, men innan han hinner tala med henne dyker Borka och Mats upp med gevär och jagar bort honom. Nils träffas av en av Borkas kulor och faller ner för ett stup. Han förmodas vara död, men undkommer med lättare skador.

Bröllopsdagen kommer och Mats har inhandlat brännvin. Han super sig redlös och sätter eld på ett tält. Under branden kommer Nils och vill tala med Nina, men hon avvisar honom. Det enda han får sagt är att han väntar på henne vid Storevarden vid soluppgången. Mats får syn på Nils när han lämnar Ninas tält och tror att han går igen. Mats springer till Borka och erkänner att det var hans som stal renarna och att han dessutom begått dråp. Därefter springer han ut i natten, störtar ned för ett stup och slår ihjäl sig.

Vid soluppgången nästa dagen väntar Nils på Nina precis som han har sagt. Hon kommer och med sig har hon en renflock på 100 djur. Borka dyker upp och vinkar till Nina som vinkar tillbaka. Han förstår att hon har valt Nils till sin man.

Rollista 
 Mona Mårtenson – Nina
 Einar Tveito – Lapp-Nils
 Tryggve Larssen – Borka, Ninas far
 Tore Lindwall – Mats
 Sigurd Eldegard	– domaren
 Snefrid Aukland – trollkäring

Om filmen 
Viddernas folk är Ragnar Westfelts första och enda spelfilmregi i långfilmsformat. Den bygger på en berättelse av Bertil Lundquister som omarbetades till filmmanus av Westfelt. Filmen producerades av Lunde-Film med Westfelt som produktionsledare. Interiörerna spelades in i Spisesalen i Fossheim Sæter, Norge och exteriörerna i Fossheim Sæter, Nystuen, Filefjell och Nordland. George Schnéevoigt var fotograf, Ole Larsen scenograf och Westfelt klippare. Filmen censurerades och var i Sverige tillåten från 15 år.

Filmen premiärvisades den 28 december 1928 i Admiral-Palads i Oslo. Den hade svensk premiär den 17 februari 1930 på Rivoli i Stockholm. I Norge distribuerades filmen av Lunde-Film och i Sverige av AB Biografernas Filmdepôt.

Referenser 

Norska dramafilmer
Norska stumfilmer
Filmer 1928
Svartvita filmer
Norska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Ragnar Westfelt
Norska 1920-talsfilmer
Bucellarii

Bucellarii kallades under senantiken de hos privatpersoner i sold stående legoknektarna, vilka som ett slags livvakt omgav alla betydande män. 

Bucellarii-institutionen som ibland setts som en av feodalväsendets rötter och anses av många forskare vara en romersk efterbildning av den germanska hirden.

Källor 
 

Samhällsklasser inom romerska riket
Snefrid Aukland

Snefrid Aukland, född 5 oktober 1884 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 1970, var en norsk skådespelare.

Aukland filmdebuterade 1928 i Ragnar Westfelts Viddernas folk och  medverkade sammanlagt i fem filmer 1928–1951. Hon var också verksam vid Det Nye Teater 1929–1932 och vid Nationalteatret 1952–1961.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Oslo
Födda 1884
Avlidna 1970
Kvinnor
Ditte

Ditte är en dansk smeknamnsform av det ursprungligen engelska kvinnonamnet Edit. Det kan även vara ett smeknamn för det grekiska namnet Dorotea. Det äldsta belägget i Sverige är från år 1948. En annan variant av namnet är Ditten.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 433 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Ditte, varav 304 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag saknas.

Personer med namnet Ditte
Ditte Cederstrand, dansk författare

Källor

Kvinnonamn
Vasa, Skepptuna

Vasa är en by och före detta frälsegods i Skepptuna socken i Sigtuna kommun.

Etymologi 
Vad gårdsnamnet Vasa eller Wasa kommer ifrån är inte helt klarlagt, men troligen har det med ”Vasö” att göra, som skulle syfta på fuktiga marker, vattensjukt område. Kvar i dag finns en liten å.

Historik 
Godset, känt sedan medeltiden, var aldrig stort, men av gammal ålder, och anses vara stamgods och en av de tidigare sätesgårdarna för Vasaätten, även om ingen av Vasaätten skrev sig till godset. Vasa har varit boplats sedan järnåldern och det finns ättehögar med stensättningar från den tiden norr om gården. I ett bevarat brev från biskop Kettil Karlsson (Vasa) till brodern Erik adresseras brevet till hans bror Erik Karlsson på fädernegodset i Skefftuna.

Det har även framförts att Vasaätten rentav tog sitt namn efter gården Vasa, något som delvis har fått stöd genom att senare studier av ättens vapensköld ingett tvivel på att den skulle föreställt en stormvase.

Vasa ägdes redan på 1300-talet av Nils Kettilsson (Vasa) och ärvdes i början av 1400-talet av hans son riksdrotsen Kristiern Nilsson (Vasa) och efter hans död 1442 sannolikt av sonen Karl Kristiernsson (Vasa) samt innehades av dennes son, biskop Kettil Karlsson (Vasa), som för 620 mark sålde godset 1461 till brodern Erik Karlsson (Vasa). 1461 finns det en notering om att Wasa gård betalade ränta med två laster korn och 8 mark penningar. Gården kallas då fädernegården och hovgården. Det tyder på att Vasa ansågs vara en kungsgård. 1488 fanns här en hel by med minst sex gårdar.

På 1550-talet utgjorde Vasa 4 markland (cirka 100 tunnland) och räntade 2 läster korn. 1556 brukas gården av Ola Jonsson i Wååsa och 1558 skrivs namnet Vasze i Skäfftuna. År 1582 stavas namnet Wåseby och brukarens namn tycks vara Marcus Fransson i Wåse.

1562 blev fastigheten Vasa 2 (Skepptuna) frälse under dåvarande ägaren Sten Eriksson Leijonhufvud (son till Ebba Eriksdotter (Vasa) vars far Erik Karlsson (Vasa) 1461 köpte Vasa från sin bror Kettil Karlsson (Vasa).

Senare har egendomen varit kungsgård, på 1600-talet en by med tre gårdar. Under mitten av 1600-talet, troligtvis 1624, donerade kungen Gustav II Adolf två av gårdarna – Vasa 1 och Vasa 2 -  till Uppsala universitet, medan den tredje gården, Vasa 3, var säterigård tillhörig Bangirarnas, som före 1674 bebyggde byn till säteri. Doneringen skedde i samband med den stora donationen på 300 gårdar för att rädda universitetet från totalt förfall. 1673 hade Vasa 3 mantal, vilket talar för att det var en stor gård. Vasa säteri har i nyare tid tillhört ätterna Oxenstierna, Leijonhufvud, Falkenberg, Bergenstråle, Lilliehorn med flera adelsätter.

Källor

Noter 

Byggnader och anläggningar i Sigtuna kommun
Herrgårdar i Uppland
Ugglan
Moton Field Municipal Airport

Moton Field Municipal Airport (FAALID: 06A) är en offentlig flygplats som ligger tre nautiska mil (5,6 km) norr om stadskärnan av Tuskegee, en stad i Macon County, Alabama, USA. Flygplatsen ägs av staden Tuskegee. Den är inkluderad i FAA:s National Plan of Integrated Airport Systems för 2011–2015, vilket kategoriserar flygplatsen som en allmän flyganläggning.

Anläggningar och flygplan 
Moton Field Municipal Airport täcker ett område på 275 hektar på en höjd av 80 meter ovanför havsytan. Den har en landningsbana i riktning 13/31 med en asfaltsyta som är 1 526 x 30 meter.

Under den tolvmånadersperiod som avslutades den 9 december 2009 hade flygplatsen haft 19 530 allmänflygsverksamhet, i genomsnitt 53 per dag. Vid denna tidpunkt fanns det 9 flygplan baserade på flygplatsen: 100% enmotoriga.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 FAA Terminal Procedures for 06A,

Flygplatser i Alabama
Tuskegee
Ernst Pepping

Ernst Pepping, född 12 september 1901 i Duisburg, Tyskland, död 1 februari 1981 i Spandau i Västberlin, var en tysk organist och tonsättare.

Biografi
Pepping studerade komposition vid Berliner Hochschule für Musik för Walter Gmeindl mellan 1922 och 1926. Han hör till samtidens mest kända tonsättare inte minst på kyrkomusikens område, där han anknutit till 1500-talets polyfoni i sina a cappellaverk, t.ex. Matteuspassionen (1950), och till traditionen Bach – Max Reger – Hugo Distler i sina orgelverk (bl. a. samlingarna Kleines Orgelbuch och Grosses Orgelbuch, 1941). Cyklerna Das Jahr och Der Wagen (båda 1942) är hans mest kända verk. Hans tredje symfoni, Die Tageszeiten (1948), företräder ett ljusare tonspråk.

År 1934 utsågs Pepping till lärare i musikteori och komposition vid Spandauer Kirchenmusikschule i Spandau, där han stannade under en stor del av sitt liv. Bland hans många elever var bl. a. Helmut Barbe. Pepping undervisade också på Berliner Hochschule 1935-1938, och igen 1947-1968 som professor i kyrkomusik och komposition.

Pepping fick flera utmärkelser för sina kompositioner, och promoverades till hedersdoktor vid Freie Universität Berlin 1961 och Kirchliche Hochschule Berlin-Zehlendorf  1971.

Asteroiden 11043 Pepping är uppkallad efter honom.

Kompositioner
Tre symfonier (inspelade på CPO) 1932, 1942 (f-moll), 1944 (Ess) (Die Tageszeiten).
En pianokonsert (1950)
Variationer för orkester (pub. 1949)
Zwei Orchesterstücke über ein Chanson des Binchois (1958)
Mässor, motetter och andra verk för liturgiskt bruk, bl. a. 
Deutsche Choralmesse (1931)
Und ist ein Kind geboren, motett (1936)
Ein jegliches hat seine Zeit, tre motetter från Tredje Moseboken (1937)
Jesus und Nikodemus (1938)
Deutsche Messe (1938)
Missa Dona nobis pacem (1948)
Heut und ewig Liederkreis nach Gedichten von Goethe för a cappellakör
En variation av Te Deum (1956)
 Die Weihnachtsgeschichte des Lukas", a cappellakör (1959)
 Passionsbericht des Matthäus, a cappellakör(1960)
OrgelverkOrgan sonata (pub. 1958)Three Fugues på BACH (pub. 1949)Großes Orgelbuch I: Advent & Jul (pub. 1941)Großes Orgelbuch II: Passion (pub. 1941)Großes Orgelbuch III: Påsk, Kristi himmelsfärd, pingst, Mikaeli (pub. 1941)Kleines Orgelbuch (pub. 1941)
PianoarbetenSonatine (1931)Sonata for piano (pub. 1937)
Sånger
 Liederbuch nach Gedichten von Paul Gerhard'' för mezzosopran & piano (1946)

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar
http://staatsbibliothek-berlin.de/en/about-the-library/abteilungen/musik/sammlungen/bestaende/nachlaesse/pepping-ernst/

Tyska kompositörer
Tyska musiker under 1900-talet
Personer från Duisburg
Födda 1901
Avlidna 1981
Män
Nya sakligheten
Bisterschied

Bisterschied är en Gemeinde i Donnersbergkreis i det tyska förbundslandet Rheinland-Pfalz. Bisterschied, som för första gången nämns i ett dokument från år 1128, har cirka 
 invånare.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Nordpfälzer Land tillsammans med ytterligare 35 kommuner.

Referenser 

Kommuner och städer i Donnersbergkreis