kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Émile Bulteel

Émile Bulteel, född 3 augusti 1906 i Tourcoing, död 21 mars 1978 i Tourcoing, var en fransk vattenpolospelare. Bulteel ingick i Frankrikes landslag vid olympiska sommarspelen 1928. Frankrike tog OS-brons i herrarnas vattenpolo i Amsterdam.

Referenser

Franska vattenpolospelare
Franska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Frankrike
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1928
Franska idrottare under 1900-talet
Personer från Tourcoing
Födda 1906
Avlidna 1978
Män
Månstensmonark

Månstensmonark (Hypothymis puella) är en fågel i familjen monarker inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Månstensmonarken är en enfärgat helblå flugsnapparliknande fågel med ljusblå näbb. Hanen är vackert azurblå, ofta med ett tunt mörkt bröstband. Honan och ungfågeln är mattare gråblå och saknar bröstband. Bland de varierade lätena hörs ringande "way-way-way-way", snabba, upprörda och stammande "wi-wi-wi-wi-wi-wi..." samt raspiga ljud.

Utbredning och systematik 
Månstensmonark delas upp i två underarter med följande utbredning:
 Hypothymis puella puella – förekommer på Sulawesi och närliggande öar
 Hypothymis puella blasii – förekommer på Banggaiöarna och Sulaöarna

Tidigare betraktades den som en del av azurmonark (H. azurea) och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Månstensmonarken hittas i skogar och skogsbryn i låglänta områden och lägre förberg. Den ses enstaka eller i par, aktivt födosökande i artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Månsten är en blåskimrande ädelsten.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Monarker (familj)
Fåglar i australiska regionen
Kystvakten

Kystvakten är en särskild avdelningen och verksamhet inom det norska försvaret (marinen) och fungerar som landets kustbevakning. 

Kystvakten inrättades den 1 april 1977, och ersatte fiskerioppsynet i samband med att Norge etablerat en exklusiv ekonomisk zon på 200 nautiska mil. Kystvaktens stora patrullområde är i Norges ekonomiska zon, fiskezonen runt Jan Mayen och skyddszonen runt Svalbard. Kystvaktens uppgifter som norsk kustbevakning är att upprätthålla norsk suveränitet i norska vatten, fiskeriinspektion, tullbevakning, miljötillsyn, anloppskontroll och sjöräddning.

Verksamheten regleras i en särskild lag, Kystvaktsloven.

Fartyg
Under 2015 ingick totalt 15 fartyg i den norska Kystvakten. Dessutom används P-3 Orion flygplan (ersätts av Boeing P-8 Poseidon) och Westland Lynx helikoptrar 
(fasas ut och ersätts av NH90 helikoptrar) från Norges flygvapen.

Yttre kustbevakning
K/V Harstad (W318) (2005)
KV Nordapp (W320) (1980)
KV Andenes (W322) (1980)
KV Senja (W321) (1980)
K/V Svalbard (W303) (2001)
KV Barentshav (W340) (2009)
KV Sortland (W342) (2010)
KV Bergen (W341) (2010) 
KV Harstad (W318) (2005)
KV Jarl (W 324) (2015) 
KV Bison (W 323) (2014)

Inre kustbevakning
KV Nornen (W330) (2006)
KV Tor (W334) (2007)
KV Njord (W333) (2007)
KV Heimdal (W332) (2007)
KV Farm (W331) (2007)

Se även 
 Militära grader i Norge
 Polisen i Norge

Referenser

Noter

Externa länkar 
Kystvaktens webbsidor
Om kystvakten regjeringen.no 

Norges marinförsvar
Norge
Norska militära enheter bildade 1977
Paul Dujardin

Paul Dujardin, född 10 maj 1894 i Tourcoing, död 17 april 1959 i Coulon, var en fransk vattenpolomålvakt. Dujardin ingick i Frankrikes landslag vid olympiska sommarspelen 1924 och 1928. Frankrike tog OS-guld i herrarnas vattenpolo på hemmaplan i Paris och OS-brons i herrarnas vattenpolo i Amsterdam.

Referenser

Noter

Franska vattenpolospelare
Franska olympiska guldmedaljörer
Franska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska bronsmedaljörer 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Frankrike
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1928
Franska idrottare under 1900-talet
Personer från Tourcoing
Födda 1894
Avlidna 1959
Män
Bengt Holmquist (diplomat)

För andra personer med namnet, se Bengt Holmquist

Bengt Carl Gustaf Holmquist, född 27 oktober 1926 i Arvidsjaur, Norrbottens län, död 1993, var en svensk diplomat.

Biografi
Holmquist var son till distriktsveterinären John Holmquist och Disa, född Lundh. Han blev reservofficer i flygvapnet 1949 och tog juris kandidatexamen i Lund 1951 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1953. Holmquist tjänstgjorde i Bonn 1954, Wien 1956, Budapest 1957 och i Wien 1958. Han var andre sekreterare vid UD och utrikesministerns sekreterare 1958, förste beskickningssekreterare vid FN i New York 1961 och förste ambassadsekreterare i Haag 1963, i Bern 1965 samt ambassadråd där 1968. Holmquist var biträdande protokollchef vid UD 1969, ambassadråd i New Delhi, Colombo och Katmandu 1973, ambassadör i Tripoli 1977 och generalkonsul i München 1983. Han var ambassadör i Bamako, Banjul, Conakry, Dakar, Freetown, Monrovia, Niamey och Nouakchott med placering i Stockholm från 1988. Han pensionerades hösten 1992.

Holmquist gifte sig 1961 med Marianne Svedman (1926-2002), dotter till fabrikören John Svedman och Anna, född Finnér. Holmquist avled 1993 och gravsattes på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Utmärkelser
  Kommendör av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden (KTyskRFO, 1970)

Källor

Noter

Män
Födda 1926
Avlidna 1993
Sveriges generalkonsuler i München
Sveriges ambassadörer i Libyen
Sveriges ambassadörer i Mali
Sveriges ambassadörer i Gambia
Sveriges ambassadörer i Guinea
Sveriges ambassadörer i Senegal
Sveriges ambassadörer i Sierra Leone
Sveriges ambassadörer i Liberia
Sveriges ambassadörer i Niger
Sveriges ambassadörer i Mauretanien
Personer från Arvidsjaurs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska reservofficerare
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Albert Deborgies

Albert Deborgies, född 6 juli 1902 i Tourcoing, död 6 juni 1984 i Charleville-Mézières, var en fransk vattenpolospelare. Deborgies ingick i Frankrikes landslag vid olympiska sommarspelen 1924. Frankrike tog OS-guld i herrarnas vattenpolo på hemmaplan i Paris.

Referenser

Franska vattenpolospelare
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1924
Franska idrottare under 1900-talet
Personer från Tourcoing
Födda 1902
Avlidna 1984
Män
Kapyorkmonark

Kapyorkmonark (Arses lorealis) är en fågel i familjen monarker inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i norra Queensland (utmed kusten på Kap Yorkhalvön söderut till Cooktown) i Australien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare betraktades den som underart till kråsmonark (Arses telescophthalmus).

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Monarker (familj)
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Queensland
Sichuantita

Sichuantita (Poecile weigoldicus) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar. Från att tidigare ha behandlats som underart till talltita urskiljs den numera oftast som egen art. Fågeln förekommer enbart i ett litet område i sydvästra Kina.

Utseende och läten 
Sichuantitan är en 13 cm lång tita, lik talltitan (som vissa anser den vara en del av), med svart haklapp och vita kinder. Hjässan är dock mörkbrun, ej svart. Resten av fjäderdräkten är mycket mörkare brun, ovansidan djupt brun och undersidan kanelbeige. Könen är lika, ungfåglarna är mattare. Jämfört med närmast förekommande underart av talltita, affinis, har den även längre vingar, kortare stjärt och avvikande sång.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i bergstrakter i sydvästra Kina, från Sichuan till östra Tibet, sydöstra Qinghai och nordvästra Yunnan. Tidigare betraktades taxonet som en underart av talltita (Poecile montanus). Den urskiljs numera som egen art av både tongivande Clements et al och IOC på basis av DNA-studier som visar att den är genetiskt rätt avlägsen talltitan och skildes från för två eller tre miljoner år sedan. Den är troligen också parapatrisk med talltitans underart affinis.

Släktestillhörighet 
Talltitan med släktingar placerade tidigare i det stora messläktet Parus. Data från jämförande studier av DNA och morfologi visade att en uppdelning av släktet bättre beskriver mesfåglarnas släktskap varför de flesta auktoriteter idag behandlar Poecile som ett distinkt släkte.

Levnadssätt 
Fågeln lever av fjärilslarver, andra insekter och frön. Den hackar ut en skålformad hålighet i en rutten stubbe eller i ett träd. Boet fodras med djurhår och träflisor, möjligen också fjädrar. Däri lägger den fem till sex vita ägg med små rödaktiga fläckar.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Den beskrivs dock som sällsynt och sällan sedd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Max Hugo Weigold (1886-1973), tysk zoolog, samlare av specimen i Kina och Tibet, pionjär i ringmärkning av fåglar och den första europé att få se en levande jättepanda. Notera att kanelmesen (P. davidi) tidigare kallades sichuanmes.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Parus
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Grandecomoreglasögonfågel

Grandecomoreglasögonfågel (Zosterops kirki) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns på Grande Comore i Komorerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare betraktades den som en underart till madagaskarglasögonfågel (Z. maderaspatanus) och vissa gör det fortfarande.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Kirk (1832-1922), skotsk naturforskare, ämbetsman och läkare medföljande David Livingstone på hans andra Zambeziexpedition 1858-1863. Tidigare kallades den kirkglasögonfågel även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Grande Comore
Genreanalys

Genreanalys är en metod som används inom retorikanalys för att studera samband och mönster i kommunikation. Det finns flera anledningar till att använda genreanalys som analysmetod. Till exempel för att bidra till teoribildningen om en viss typ av tal, för att hjälpa talare som ska hålla en viss typ av tal eller för att analysera tal.

Genre 
Genre (latin genus, ”typ”, ”klass”) är ett begrepp som använts länge. Aristoteles delade i sin bok Retoriken in tal i tre genrer – genus deliberativum, genus judiciale och genus demonstrativum – baserat på talarens uppgift, publikens uppgift och tid. Idag används flera parametrar för att dela upp tal och texter i genrer. Karlyn Kohrs Campbell och Kathleen Hall Jamieson menar att indelning i genrer baseras dels på funktion och dels på likhet i innehåll, stil och strategi.

Retorisk situation 

En av de första att använda termen genreanalys var Edwin Black. Han utgår från den retoriska situationen och gör två antaganden. För det första att det finns ett begränsat antal retoriska situationer och för det andra att det finns ett begränsat antal lämpliga svar på dessa situationer. Givet dessa två antaganden menar Black att vi genom att studera gamla tal och undersöka likheter och karaktäriserande drag hos dessa kan hjälpa framtida talare att lättare hitta lämpliga svar i olika retoriska situationer.

Tre metoder inom genreanalys 
Det finns tre metoder inom genreanalys: genrebeskrivning, genretillhörighet och genretillämpning.

Genrebeskrivning 
Genrebeskrivning är en induktiv teori som används för att definiera en ny genre och hitta karaktäriserande drag. För att göra en genrebeskrivning samlas ett stort antal artefakter som kan tänkas tillhöra samma genre in. Dessa undersöks sedan för att hitta likheter som kan sägas vara karaktäriserande drag.

Genretillhörighet 
Genretillhörighet är istället en deduktiv teori som används för att undersöka en enskild artefakt. För att göra en genretillämpning utgår analytikern från en redan etablerad genre och undersöker sedan en enskild artefakt som kan tänkas tillhöra genren för att hitta likheter. Detta för att sedan kunna argumentera för om talet kan sägas tillhöra genren eller inte.

Genretillämpning 
Genretillämpning är en metod väldigt lik genretillhörighet. Enda skillnaden är att det finns ytterligare ett steg där analytikern utifrån de tidigare resultaten gör en kvalitativ bedömning. Analytikern argumenterar alltså för ifall talet är bra eller dåligt i förhållande till hur väl det passar in genren.

Genre inom tal 
Argumenterande,man diskuterar om ett ämne till ena sidans fördel.Informerande,man informerar någon om något,Upplysande,man upplyser någon om något.

Referenser 

Retorik
Constantin Brunner

Constantin Brunner var en pseudonym för den tyske filosofen Leopold Wertheimer, född 27 augusti 1862 i Altona, död 27 augusti 1937 i Haag.

Constantin Brunner företrädde en allenhets- och allbesjälningslära, besläktad med Baruch Spinozas, vars psykofysiska identitetsteori han var influerad av. Brunner, som var jude, kämpade mot antisemitism, men avvisade även sionismen. Sina tankar framställde Brunner bland annat i Die Lehre von den Geistigen und vom Volke (2 band, 1906-1908), Die Judenhass und die Juden (1918) samt Liebe, Ehe, Mann und Wieb (1924).

Referenser 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Tyska filosofer
Födda 1862
Avlidna 1937
Män
Svensk uppslagsbok
Ann Baynard

Ann Baynard, född 1672, död 1697, var en engelsk naturfilosof och under sin samtid en etisk förebild.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1672
Avlidna 1697
Personer i England under 1600-talet
Marie Crous

Marie Crous (död efter 1641), var en fransk matematiker. Hon introducerade decimalsystemet i Frankrike.

Källor 
 

Franska matematiker
Personer i Frankrike under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Kvinnor
Marie Meurdrac

Marie Meurdrac, född 1610, död 1680, var en fransk kemist och alkemist. Hon publicerade det berömda vetenskapliga verket La Chymie Charitable et Facile, en Faveur des Dames, som publicerades fem gånger mellan 1656 och 1711, och som anses vara det första verket om kemi av en kvinna sedan antiken.

Källor 
 

 

Kvinnor
Födda 1610
Avlidna 1680
Franska kemister
Franska forskare under 1600-talet
Alkemister
Eleanor Glanville

Eleanor Glanville, född 1654, död 1709, var en engelsk entomolog, känd för sin fjärilssamling. Ängsnätfjärilen fick sitt engelska namn, Glanville fritillary, efter henne.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1654
Avlidna 1709
Personer i England under 1600-talet
Forskare under 1600-talet
Binjureinsufficiens

Binjureinsufficiens eller binjuresvikt är ett tillstånd av organsvikt av hormonkörtlarna binjurarna. Binjurarna tillverkar kortisol och aldosteron. Vid binjureinsufficiens tillverkas för litet av ett eller båda av dessa hormoner. En del könshormoner bildas också perifert i binjurarna, av vilka de viktigaste är DHEA.

Om kroppen tillverkar för litet kortisol blir personen mycket trött och utmattad, deprimerad, förlorar aptiten och minskar i vikt. Om binjurarna endast bildar för litet av detta hormon kallas det Addisons sjukdom, även primär binjureinsufficiens. Om kroppen bildar för litet aldosteron sjunker blodtrycket (i synnerhet i form av blodtrycksfall) och personen får ofta saltsug. DHEA-brist ger vanligen håravfall i pubisregionen och underarmarna. Typiskt vid binjureinsufficiens är att huden antar en mörkare färgnyans, vilket särskilt märks i områden som utsätts för friktion. Övriga symtom vid binjureinsufficiens är personlighetsförändring. Muskelvärk, ledvärk och kramp kan förekomma, och hos barn hypoglykemi.

Hormonerna som binjurarna bildar är livsnödvändiga, i synnerhet vid såväl fysisk som psykisk stress, och om kroppen inte kan anpassa sig hormonellt till stressen kan tillståndet övergå i binjurekris, även kallat akut binjureinsufficiens. Detta är ett akut nödläge som kräver omedelbar vård. Binjurekris yttrar sig i lågt blodtryck, illamående och kräkningar, magsmärta, onormala saltnivåer i blodet, och ibland delirium och feber. 

Addisons sjukdom kan uppkomma som en autoimmun sjukdom eller efter en svår sjukdom, exempelvis infektionssjukdom. Också störningar i hypofysen, exempelvis en hjärntumör, kan leda till binjureinsufficiens eftersom hormonerna i fråga utsöndras som svar på hormoner som hypofysen tillverkar. I det senare fallet sviktar också funktionen i sköldkörtlarna och könskörtlarna som likaså utsöndrar sina hormoner i respons på hypofysen. Insufficiens kan vidare uppkomma som en medfödd sjukdom (exempelvis adrenogenitalt syndrom), efter trauma eller infarkt, eller som biverkning till läkemedel eller sjukvårdsbehandlingar.

Noter

Endokrina sjukdomar
Binjurar
Organsvikt
Kortisol
Vårdrelaterade sjukdomar
Otto Gelsted-priset

Otto Gelsted-priset är ett danskt litterärt pris, som delas ut från Otto Gelsteds minnesfond. Denna upprättades 1970 av Otto Gelsteds universalarvinge. Priset utdelas sedan 1972 av Det Danske Akademi, sedan 1987 årligen, och är på 65 000 kronor. Det har traditionellt utdelats till unga författare för deras andra eller tredje bok.

Pristagare 
1972 – Jens Smærup Sørensen
1974 – Kirsten Thorup
1976 – Steen Kaalø
1978 – Ib Michael
1980 – Michael Buchwald
1982 – Vibeke Grønfeld
1983 – Michael Strunge
1985 – Søren Ulrik Thomsen
1987 – Eske K. Mathiesen
1988 – Knud Sørensen
1989 – Ejvind Larsen
1990 – Svend Johansen
1991 – Niels Barfoed
1992 – Per Øhrgaard
1993 – Bent Vinn Nielsen
1994 – Elias Bredsdorff
1995 – Erik Stinus
1996 – Peter Poulsen
1997 – Carsten Jensen
1998 – Bo Green Jensen
1999 – Niels Frank
2000 – Thomas Boberg
2001 – Inge Eriksen
2002 – Erik Skyum-Nielsen
2003 – Otto Steen Due
2004 – Ebbe Kløvedal Reich
2005 – Asger Paardekooper
2006 – Niels Hausgaard
2007 – Hans Otto Jørgensen
2008 – Pablo Llambias
2009 – Per Åge Brandt
2010 – Ursula Andkjær Olsen 
2011 – Lars Bonnevie 
2012 – Klaus Lynggaard
2013 – Anne Lise Marstrand-Jørgensen
2014 –  Harald Voetmann
2015 –  Lars Skinnebach
2016 –  Peder Frederik Jensen
2017 –  Christian Lollike
2018 –  Jeppe Brixvold
2019 –  Christina Hagen
2020 –  Ingen mottagare
2021 –  C.Y. Frostholm
2021 –  Lone Aburas

Källor

Noter 

Danska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1972
Montetangara

Montetangara (Sicalis mendozae) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i Anderna i västra Argentina (från Río Negro till Mendoza och San Luis). Tidigare betraktades den som en underart till olivgulfink (S. olivascens). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Namn 
Monte är en argentinsk öken belägen mellan Anderna och Sierra de Córdoba, i framför allt provinserna Catamarca, La Rioja, San Juan, San Luis och Mendoza.

Referenser

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Rudolf Brunngraber

Rudolf Brunngraber, född 1901, död 1960, var en österrikisk författare.

Brunngraber förlorade sin far i första världskriget och fick lov att avbryta sin utbildning till förskollärare. Han reste runt världen och besökte olika länder bland annat Sverige och provade på olika yrken. Åter i Wien 1922 studerade Brunngraber först konst, sedan nationalekonomi. Han slog snabbt igenom som författare med debutboken Karl und das zwanzigste Jahrhundert (1933) som belyste den enskildes beroende av det politiska och ekonomiska livet. Bland de nästföljande verken märks romanen Radium (1936, svensk översättning 1938) med motiv från medicinens och teknikens värld, Die Engel in Atlantis (1938) som skildrar ett liv före syndafloden, Opiumkrieg (1939) och Zucker aus Cuba (1941) som gav återblickar på striderna kring sockerindustrin på Kuba 1915-1933.

Referenser 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Österrikiska författare
Födda 1901
Avlidna 1960
Män
Svensk uppslagsbok
Miguel

Miguel Jontel Pimentel, mer känd som Miguel, född 23 oktober 1985 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk singer-songwriter, musikproducent och skådespelare. Han är kontrakterad för skivbolaget RCA Records och har bland annat vunnit priserna "Bästa samarbete" och "Bästa manliga R&B-artist" på BET Awards. Hans låt "Adorn" vann en Grammy för "Bästa R&B-låt" 2013.

Diskografi

Studioalbum 
 2010 - All I Want Is You
 2012 - Kaleidoscope Dream
 2015 - Wild Heart

Källor 

Amerikanska R&B-sångare
Födda 1985
Män
Levande personer
Grammy Award-vinnare
Personer från Los Angeles
Gräddbukig frötangara

Gräddbukig frötangara (Sporophila pileata) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Paraguay till södra Brasilien (södra Mato Grosso) och nordöstra Argentina. Tidigare betraktades den som en underart till svartkronad fröfink (S. bouvreuil). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Gustaf Lindqvister

Gustaf Lindqvister, född 25 oktober 1779, död 20 augusti 1857, var en svensk grosshandlare.

Lindqvister var grosshandlare, handelsbokhållare och konsul. Han var amatörpianist och en av stiftarna av Harmoniska Sällskapet i Stockholm 1820 samt dess förste körledare 1820-1822. Lindqvister blev invald som ledamot nummer 253 av Kungliga Musikaliska Akademien den 30 november 1827. Han var också medlem av Par Bricole.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Födda 1779
Avlidna 1857
Män
Conrad Vogel

Conrad Vogel, född 12 maj 1783, död 12 augusti 1857, var en svensk körsnär och officer.
Vogel fick burskap som körsnär 1808. Han var även major vid Stockholms Borgerskaps infanteri. Vogel var amatörmusiker och spelade både cello och kontrabas och biträdde ofta Harmoniska Sällskapet med sin talang. Vogel invaldes som ledamot nummer 254 i Kungliga Musikaliska Akademien den 30 november 1827.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska officerare
Födda 1783
Avlidna 1857
Män