kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Diademmotmot

Diademmotmot (Momotus lessonii) är en fågel i familjen motmoter inom ordningen praktfåglar.

Utseende och läte 
Diademmotmoten är en relativt stor motmot. Den har blå hjässa med en stor svart fläck mitt på, olikt blåkronad motmots helblå hjässa. Fjäderdräkten är vidare mindre kontrasterande än turkosbrynad motmot och spatlarna på stjärten är betydligt mindre. Lätet, som gett arten dess namn, är ett dubblerat ugglelikt hoande som vanligen hörs i gryningen.

Utbredning och systematik 
Diademmotmoten förekommer i Centralamerika från sydöstra Mexiko vill västra Panama. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Momotus lessonii goldmani – förekommer från sydöstra Mexiko till norra Guatemala
 Momotus lessonii exiguus – förekommer i Campeche och Yucatán i södra Mexiko
 Momotus lessonii lessonii – förekommer från Chiapas i södra Mexiko till västra Panama

Den kategoriserades tidigare som en underart till blåkronad motmot och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Diademmotmot hittas i skog och skogsbryn i tropiska låglänta områden, huvudsakligen i fuktiga områden. Den ses ofta sitta still i skuggan.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Pierre-Adolphe Lesson (1805-1888), naturforskare och kirurg i franska flottan, botaniker och bror till René Primevère Lesson som beskrev arten 1842.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Motmoter
Fåglar i neotropiska regionen
Karibiska mästerskapet 1997

Karibiska mästerskapet 1997 () var en fotbollsturnering som spelades i Antigua och Barbuda och Saint Kitts och Nevis under perioden 4–13 juli 1999. Detta var den nionde upplagan av Karibiska mästerskapet som är Karibiens fotbollsmästerskap. Mästerskapet anordnas av CFU som är en del av CONCACAF.

Trinidad och Tobago vann sin tredje raka titel och sjätte gången de vunnit mästerskapet efter ha besegrat Saint Kitts och Nevis i finalen med 4-0 på Antigua Recreation Ground i Saint John's i Antigua och Barbuda.

Genom att vinna mästerskapet kvalificerade Trinidad och Tobago till CONCACAF Gold Cup 1998.

Gruppspel

Grupp A
Grupp A spelades på Antigua Recreation Ground i Saint John's, Antigua och Barbuda.

Grupp B
Grupp B spelades på Warner Park i Basseterre, Saint Kitts och Nevis.

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinal

Match om tredjeplats

Final

Referenser

Fotboll i Antigua och Barbuda
Fotboll i Saint Kitts och Nevis
Fotbollsåret 1997
1997 i Saint Kitts och Nevis
1997 i Antigua och Barbuda
Sankta Valborgs kapell

Sankta Valborgs kapell är en privat kyrkobyggnad i Nässjö i Linköpings stift. Den ligger inom Norra Solberga-Flisby församling, men ägs och drivs av en förening.

Kyrkobyggnaden 
I början av 1940-talet väcktes en tanke att bygga en friluftskyrka i Lövhult öster om Nässjö tätort. Man ville skapa ökad kontakt mellan kyrkan och idrottsrörelsen. I slutet av 1941 stod en öppen klockstapel färdig på en höjd mellan friluftsgården och hoppbacken i Lövhultsområdet. Den hade bekostats av Flugeby ullspinneri i Nässjö. 26 september 1945 bildades Stiftelsen Sankta Valborgs kapell i Lövhult. Hemmansägare skänkte mark där kapellet skulle placeras. Områdets befolkning var positiv till bygget då de hade långt till sin sockenkyrka. Först 1948 byggdes träkapellet och klockstapel flyttades till kapelltomten. Det kallas Sveriges första idrottskapell. Biskop Torsten Ysander invigde samma år kapellet som gavs namnet Sankta Valborgs kapell.
Kapellet byggdes till fyra år senare och rymmer idag 75-100 personer.

År 1951 tillkom Pilgrimsgrottan med en skulptur, "Meditation", av nässjösonen Axel Wallenberg.

Kyrkan förvaltades av en stiftelse men används bland annat av Nässjö församlings medlemmar vid dop och vigslar. År 1997 ändrades formerna för stiftelser och kapellet drivs sedan dess av Föreningen Sankta Valborgs Kapell i Lövhult. Kapellets namn är hämtat från ett medeltidskapell i Hultarp som var helgat åt Sankta Valborg.

Inventarier 
 Kyrkklockan i kapellet är en kopia av den gamla S:ta Valborgsklockan från Hultarp vilken nu förvaras i Historiska Museet i Stockholm.
 Till höger om entrén står Idrottsflickan, ett bronshuvud på en granitpelare, ett stort, leende flickansikte där vinden leker i håret och hon ser ut att ha en positiv attityd till livet. Skulptören är Axel Wallenberg.

Orgel
Orgeln är ett mekaniskt instrument byggt 1963 av J Künkels Orgelverkstad.

Referenser
Riksantikvarieämbetet

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Nässjö kommun
Kyrkobyggnader invigda 1948
1948 i Sverige
Svarthuvad paradiskungsfiskare

Ej att förväxla med svarthuvad kungsfiskare

Svarthuvad paradiskungsfiskare (Tanysiptera nigriceps) är en fågel i familjen kungsfiskare inom ordningen praktfåglar.

Utseende 
Svarthuvad paradiskungsfiskare är en färgglad kungsfiskare med mycket förlängda blå eller vita stjärtpennor. Undersidan är roströd, huvudet svart och vingarna blå. Nerför ryggen löper en svartkantad vit strimma. Näbben är lysande röd. Ungfågeln har kortare stjärtpennor och svart näbb.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad paradiskungsfiskare delas in i två underarter:
 T. n. leucura – förekommer på Umboi i Bismarckarkipelagen
 T. n. nigriceps – förekommer på Niu Briten och Duke of York-öarna i Bismarckarkipelagen

Den kategoriserades tidigare som en underart till gulbröstad paradiskungsfiskare (T. sylvia) och vissa auktoriteter gör det fortfarande.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kungsfiskare
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Bismarckarkipelagen
Dheepan

Dheepan är en fransk dramafilm från 2015 i regi av Jacques Audiard. Den handlar om tre tamiler, varav en har slagits för de Tamilska befrielsetigrarna, som ljuger om att de är en familj för att kunna invandra till Frankrike, där de hamnar i kriminella miljöer i Paris' förorter. Filmen är inspirerad av Montesquieus Persiska brev. Den vann Guldpalmen vid filmfestivalen i Cannes 2015.

Medverkande

Källor

Externa länkar 
 

Franska filmer 2015
Filmer i regi av Jacques Audiard
Filmer tilldelade Guldpalmen
Franska dramafilmer
Franskspråkiga filmer
Paris på film
Karibiska mästerskapet 1996

Karibiska mästerskapet 1996 () var en fotbollsturnering som spelades i  Trinidad och Tobago under perioden 24 maj–7 juni 1996. Detta var den sjunde upplagan av Karibiska mästerskapet som är Karibiens fotbollsmästerskap. Mästerskapet anordnas av CFU som är en del av CONCACAF.

Trinidad och Tobago vann sin femte titel efter ha besegrat Jamaica i finalen med 2-0 på Hasely Crawford Stadium i Port of Spain.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinal

Match om tredjeplats

Final

Referenser

1996 i Trinidad och Tobago
Fotboll på Trinidad och Tobago
Fotbollsåret 1996
Sportevenemang i Trinidad och Tobago
Tvåbandad trögfågel

Tvåbandad trögfågel (Hypnelus bicinctus) är en fågel i familjen trögfåglar inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utbredning och systematik 
Tvåbandad trögfågel delas in i två underarter:
 H. b. bicinctus - förekommer i norra Venezuela
 H. b. stoicus - förekommer på ön Isla Margarita utanför Venezuela

Den kategoriserades tidigare som en underart till roststrupig trögfågel (H. ruficollis).

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trögfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Goffredo Petrassi

Goffredo Petrassi, född 16 juli 1904 i Zagarolo, Italien, död 3 mars 2003 i Rom, var en italiensk kompositör och dirigent.

Biografi
Petrassi började vid 15 års ålder arbeta i en musikaffär för att bidra till sin familjs ekonomiska behov, och blev fascinerad av musik. År 1928 började han på Santa Cecilia-konservatoriet i Rom för att studera orgel och komposition. År 1934 uppförde kompositören Alfredo Casella  Petrassis Partita för orkester vid ISCM-festivalen i Amsterdam.

Senare blev Petrassi musikalisk ledare för operahuset La Fenice, och från 1959 undervisade han i komposition vid Santa Cecilia-konservatoriet och vid Mozarteum i Salzburg. Petrassi hade många kända studenter, däribland Franco Donatoni, Aldo Clementi, Cornelius Cardew, Ennio Morricone, Karl Korte, Norma Beecroft, Mario Bertoncini, Ernesto Rubin de Cervin, Eric Salzman, Kenneth Leighton, Peter Maxwell Davies, Michael Dellaira, Armando Santiago, och Richard Teitelbaum. Petrassi dog i Rom vid en ålder av 98 år.

Musik
Petrassis tidiga verk var en del av ett försök av flera italienska kompositörer för att skapa en nationell "italiensk" återstart inom klassisk musik, vilket motsvarar det romantiska arbetet av tyskar som Richard Wagner. Under denna tid var hans arbete av karakteristisk nyklassicistisk stil, influerad av Bartók, Hindemith  och Stravinskij.

Under senare år, ledde Petrassis öppna musikaliska sinne och spontana personlighet honom till att experimentera med olika post-Webernianska influenser och ett brett utbud av poetiska material, från latinska hymner till Ariosto's La Follia d'Orlando och Cervantes Ritratto di Don Chisciotte. Alla dessa influenser är närvarande i en anmärkningsvärd serie av åtta stycken Konsert för orkester som han komponerade mellan slutet av 1930-talet och slutet av 1970.

Petrassi, som räknas bland samtidens ledande italienska tonsättare, slutade komponera 1986 på grund av en allt mer försämrad syn.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar
http://www.theguardian.com/news/2003/mar/05/guardianobituaries.artsobituaries1

Italienska kompositörer
Italienska musiker under 1900-talet
Personer från provinsen Rom
Födda 1904
Avlidna 2003
Män
Deportivo La Guaira Fútbol Club

Deportivo La Guaira Fútbol Club, oftast bara Deportivo La Guaira, är en fotbollsklubb från La Guaira, några mil söder om huvudstaden Caracas, i Venezuela som bildades den 21 juni 2008 som "Real Esppor", men flyttade i juli 2013 till La Guaira och tog det nuvarande namnet. Klubben spelar sina hemmamatcher på Estadio Olímpico de la UCV i Caracas och har tagit en nationell titel: en seger i Copa Venezuela 2014, som gjorde att de kvalificerade sig för Copa Sudamericana för första gången.

Referenser

Fotbollsklubbar i Venezuela
Sportklubbar bildade 2008
Thief of Time

Thief of Time är den 26:e romanen om Skivvärlden av den brittiske författaren Terry Pratchett, utgiven 2001.

Handling 
På Skivvärlden är det Historiemunkarna som har uppdraget att flytta och spara tid från olika platser, men skapelsen av den första klockan stoppar tiden och det blir upp till Lu Tze och hans lärling Lobsang att stoppa problemen med tiden.

Referenser 

Verk av Terry Pratchett
Skönlitteratur 2001
Belgien i olympiska sommarspelen 1980

Belgien deltog i de olympiska sommarspelen 1980 med en trupp bestående av 59 deltagare, 43 män och 16 kvinnor, vilka deltog i 51 tävlingar i tio sporter. Landet deltog inte i den av USA ledda bojkotten mot spelen, men visade sitt stöd genom att tävla under den olympiska flaggan istället för den egna flaggan. Robert Van de Walle tog ett guld i judo vilket var Belgiens enda medalj.

Brottning

Bågskytte

Herrarnas individuella tävling
 Robert Cogniaux — 2414 poäng (→ 9:e plats)
 Willy van den Bossche — 2384 poäng (→ 17:e plats)

Cykling

Herrarnas linjelopp
 Luc De Smet
 Jan Nevens
 Ronald Van Avermaet
 Jan Wijnants

Herrarnas lagtempolopp
 Patrick du Chau
 Marc Sergeant
 Gerrit Van Gestel
 Leo Wellens

Herrarnas tempolopp
 Jan Blomme

Herrarnas förföljelse
 Joseph Smeets

Herrarnas lagförföljelse
 Jan Blomme
 Diederik Foubert
 Jozef Simons
 Joseph Smeets

Friidrott

Herrarnas 400 meter
Fons Brijdenbach
Eddy De Leeuw
Jacques Borlée

Herrarnas 5 000 meter
Emiel Puttemans
Alex Hagelsteens

Herrarnas 10 000 meter
 Alex Hagelsteens
 Heat — 29:47,6 (→ gick inte vidare)

Herrarnas maraton
 Karel Lismont
 Final — 2:13:27 (→ 9:e plats)

 Mark Smet
 Final — 2:16:00 (→ 13:e plats)

 Rik Schoofs
 Final — 2:17:28 (→ 18:e plats)

Herrarnas 4 x 400 meter stafett
 Eddy de Leeuw, Danny Roelandt, Rik Vandenberghe och Fons Brijdenbach
 Heat — fullföljde inte (→ gick inte vidare)

Herrarnas höjdhopp
Guy Moreau
 Kval — 2,21 m
 Final — 2,18 m (→ 14:e plats)

Herrarnas stavhopp
Patrick Desruelles 
 Kval — ingen notering (→ gick inte vidare)

Damernas 200 meter
Karin Verguts
Lea Alaerts

Damernas 400 meter
Rosine Wallez
Anne Michel

Damernas 800 meter
Anne-Marie Van Nuffel 
 Heat — 2:00,1 
 Semifinal — 2:02,0 (→ gick inte vidare)

Damernas 4 x 400 meter stafett
Lea Alaerts
Regine Berg
Anne Michel
Rosine Wallez

Damernas höjdhopp
Christine Soetewey
 Kval — 1,88 m
 Final — 1,85 m (→ 12:e plats)

Fäktning

Herrarnas florett
 Stéphane Ganeff
 Thierry Soumagne

Herrarnas värja
 Stéphane Ganeff
 Thierry Soumagne

Damernas florett
 Micheline Borghs

Judo

Kanotsport

Källor 

Nationer i olympiska sommarspelen 1980
1980
1980 i Belgien
Camiguinhängpapegoja

Camiguinhängpapegoja (Loriculus camiguinensis) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Camiguinhängpapegoja är en mycket liten och grön papegoj. Den har även blått ansikte, orange näbb och ben samt rött på hjässa och övergump. Karakteristiskt är även en relativt långa och spetsiga övre näbbhalvan. Arten liknar filippinhängpapegojan, men har något längre stjärt och unik kombination av rött på hjässan och blått i ansiktet. Bland lätena hörs snabba "tsik-tsik-tsik!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Camiguin i Filippinerna. Den beskrevs som ny för vetenskapen så sent som 2006, men behandlas av vissa som underart till filippinhängpapegoja (Loriculus philippensis)

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i orientaliska regionen
Gustaf Ström

Gustaf Qviding Ström, född 5 maj 1894 i Kristianstad, död 5 december 1938 i Västerås, var en svensk militär (major).

Biografi
Ström utnämndes till underlöjtnant vid Göta artilleriregemente (A 2) 1914. Efter att han tagit flygcertifikat och utbildat sig till fältflygare år 1922, överfördes han till det nybildade Flygvapnet 1926. Han var flottiljchef för Västmanlands flygflottilj (F 1) åren 1937–1938. Ström blev riddare av Svärdsorden 1935 och av Vasaorden 1936.

Källor

 Riddare av Kungl. Svärdsorden i Sveriges statskalender 1938
 Riddare av Kungl. Vasaorden i Sveriges statskalender 1938

Svenska flygflottiljchefer
Svenska officerare
Personer verksamma vid Västmanlands flygflottilj
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Kristianstad
Födda 1894
Avlidna 1938
Män
Monica Caldaras

Monica Caldaras, folkbokförd Laila Monika Kaldaras-Columber, född 6 november 1943 i Eksjö stadsförsamling i Jönköpings län, är en svensk lärare, tolk och författare.

Biografi 

Monica Caldaras växte upp i en romsk familj som förde en ambulerande tillvaro i Sverige, Norge och Danmark. De försörjde sig på hästhandel, kopparslageri, tivoliverksamhet och spådomskonst. 1959 fick de sin första fasta bostad då de flyttade in i en lägenhet i Malmö. Monica Caldaras fick inte gå i vanlig skola som barn men undervisades under sommarmånaderna i en ambulerande skola på uppdrag av Stiftelsen svensk zigenarmission. Hon gick på Hermods i vuxen ålder och arbetade därefter med beställningar till skolbibliotek. Mellan 1971 och 1996 verkade hon som lärare. Hon var en av de första romska hemspråkslärarna i Norden och har även verkat som tolk.

I sin bok Jävla zigenarunge! som utkom 1973 berättar hon om sitt liv och romernas utsatta situation. I boken Zigenarmor berättar som utkom 1983 återberättar hon tillsammans med livskamraten Dragan Caldaras (sedermera Ivan Nikolizsson) sagor, både på svenska och romani, från den romska kulturen som deras far- och morföräldrar berättat. 1998 blev hon föreståndare för Romska Kulturcentret i Malmö som håller utställningar, driver ett bibliotek samt arbetar med radioprogram, föreläsningar, sång och musik. 2000 gav hon ut en läsebok för romska elever tillsammans med Nikolizsson och en av sina söner. 

2013 tilldelades hon Mickelpriset "för ett livslångt och livsviktigt berättande om romernas liv, historia, sagoskatt, för människovärde och mot diskriminering" och för att i ”fem decennier outtröttligt berättat”.

Privatliv 
År 1977 bildade hon familj med musikern Ivan Nikolizsson (född 1941) och fick tre söner, också de musiker. Sonen Erland Kaldaras Nikolizsson (född 1978) är ordförande i Romska Ungdomsförbundet och ledamot av Kommissionen mot antiziganism.

Bibliografi 
 Jävla zigenarunge!, Corona, Lund 1973, 
 Nyutgåva: Jävla zigenarunge, Podium 2007, 
 Zigenarmor berättar: traditionella zigenska sagor återberättade på svenska och romani (nedtecknade av Monica Caldaras och Dragan Caldaras, med illustrationer av Håkan Bull), Fabel, Stockholm 1983, 
 So ame kerdam: läsebok för romska elever som talar khelderash (tillsammans med Ivan Nikolizsson och Erland Kaldaras Nikolizsson, med illustrationer av Burhan Misirli), Statens skolverk, Stockholm 2000,

Se även
Taikon, släktartikel

Källor

Externa länkar 
Monica Caldaras på Libris (bibliotekskatalog)
Monica Caldaras på Svensk mediedatabas

Svenska författare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Eksjö
Födda 1943
Levande personer
Kvinnor
Personligheter inom romsk kultur
Berghökgök

Berghökgök (Hierococcyx bocki) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Berghökgöken är en stor (30–32 cm) och långstjärtad gök med ett distinkt hökliknande utseende. Om den ses väl, notera mörkgrå rygg, rostfärgat bröst och buken tvärbandad i vitt. Ungfågeln har streckad strupe och brunare ovansida. Lätet beskrivs som ett genomträngande och repetativt "wit-CHEW-WEE".

Utbredning och systematik 
Berghökgök förekommer på Malackahalvön, Borneo och Sumatra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter, men betraktas ibland som underart till större hökgök (H. sparveroides). Arten tros vara systerart till en klad bestående av större hökgök och indisk hökgök.

Levnadssätt 
Arten hittas i bergsskog på mellan 1100 och 1800 meters höjd på Malackahalvön, 900–1600 meter på Sumatra och 800–2000 meter på Borneo. Liksom de flesta hökgökar påträffas den ofta sitta dolt inne i höga träd. Födan rapporteras bestå av fjärilslarver, gräshoppor, kackerlackor, myror, spindlar, fågelägg, bär och andra frukter. Arten är boparasit, bland annat hos brunhättad fnittertrast på Malackahalvön. Flygga ungar har noterats på Sumatra i juni.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Carl Alfred Bock (1849-1932), norsk upptäcktsresande och samlare av specimen bland annat i Ostindien 1878-1880.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Irland i olympiska sommarspelen 1980

Irland deltog i de olympiska sommarspelen 1980 med en trupp bestående av 47 deltagare, 44 män och tre kvinnor, vilka deltog i 38 tävlingar i elva sporter. Landet deltog inte i den av USA ledda bojkotten mot spelen, men visade sitt stöd genom att tävla under den olympiska flaggan istället för den egna flaggan. Irland slutade på 31:a plats i medaljligan, med en silvermedalj och en bronsmedalj.

Medaljer

Silver 
 David Wilkins, Jamie Wilkinson - Segling, Flygande Holländare

Brons 
 Hugh Russell - Boxning, Flugvikt

Boxning

Bågskytte

Cykling

Herrarnas linjelopp
 Billy Kerr
 Stephen Roche
 Anthony Lally

Friidrott

Herrarnas 1 500 meter
Ray Flynn
 Heat — 3:42,0 (→ gick inte vidare)

Herrarnas 5 000 meter
 Eamonn Coghlan
 Heat — 13:45,4
 Semifinal — 13:28,8
 Final — 13:22,8 (→ 4:e plats)

 John Treacy
 Heat — 13:44,8
 Semifinal — 13:40,3
 Final — 13:23,7 (→ 7:e plats)

 Mick O'Shea
 Heat — 14:03,0 (→ gick inte vidare)

Herrarnas 10 000 meter
John Treacy 
 Heat — fullföljde inte (→ gick inte vidare)

Herrarnas maraton
 Dick Hooper
 Final — 2:23:53 (→ 38:e plats)

 Pat Hooper
 Final — 2:30:28 (→ 42:e plats)

 John Treacy
 Final — startade inte (→ ingen placering)

Herrarnas släggkastning
Seán Egan 
 Kval — 63,94 m (→ gick inte vidare, 16:e plats)

Judo

Kanotsport

Modern femkamp

Herrarnas individuella tävling
 Jerome Hartigan — 4.557 poäng, 39:e plats
 Sackville Currie — 4.377 poäng, 42:e plats
 Mark Hartigan — 4.361 poäng, 43:e plats

Herrarnas lagtävling
 Hartigan, Currie och Hartigan — 13.295 poäng, 12:e plats

Rodd

Herrarnas tvåa utan styrman
 Pat Gannon och Willie Ryan
 Heat 3 — 3:a (Q)
 Semifinal — 5:a (-) 
 B-Final — 1:a
 Totalt — 7:a

Segling

Flying Dutchman

 David Wilkins och James Wilkinson

Simning

Tre deltagare representerade Irland i simningen, i totalt åtta tävlingar. De tog inga medaljer.

Damer

Herrar

Källor 

Nationer i olympiska sommarspelen 1980
1980
1980 i Irland
Arthur Falk

Arthur Valdemar Falk, född 3 september 1904 i Linköping, död 9 mars 1991 i Stockholm, var en svensk militär (överste).

Biografi
Falk avlade studentexamen 1924 och sjöofficersexamen 1927. Han utnämndes till fänrik vid Flottan sistnämnda år. Efter att ha tagit flygcertifikat och utbildat sig till fältflygare 1930–1931, överfördes han till Flygvapnet, där han blev löjtnant 1932, kapten 1938, major 1943, överstelöjtnant 1945 och överste 1948. Han genomgick Sjökrigshögskolan 1933–1934 och Flygkrigshögskolans stabskurs 1939–1940. Falk var chef för Flygstabens utbildningsavdelning 1943–1945 och flottiljchef för Västmanlands flygflottilj (F 1) 1945–1950. Åren 1950–1956 var han flygattaché i London, åren 1954–1956 även i Haag och Bryssel. Åren 1956–1959 var Falk flyg- och marinattaché i Paris och samtidigt även då i Bryssel. Efter sin avgång 1959 blev han verkställande direktör för aktiebolaget Städcentralen och Fönsterputscentralen 1961. År 1970 bosatte sig Falk i Frankrike. Han blev riddare av Svärdsorden 1943 och av Vasaorden 1946 samt kommendör av andra klassen av Svärdsorden 1952 och kommendör av första klassen 1956. Falk är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Källor

 Kommendörer av Kungl. Svärdsorden, 1:a kl. i Sveriges statskalender 1962

 Falk, Arthur Valdemar på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska flygvapnet
Svenska flygflottiljchefer
Personer verksamma vid Västmanlands flygflottilj
Svenska attachéer
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Linköping
Svenskar i Frankrike
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1904
Avlidna 1991
Män
Ecuadorrall

Ecuadorrall (Rallus aequatorialis) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utbredning och systematik 
Ecuadorrall delas upp i två underarter: 
 R. a. aequatorialis – förekommer i sydvästra Colombia och Ecuador
 R. a. meyerdeschauenseei – förekommer i kustnära områden i Peru

Taxonet meyerdeschauenseei inkluderas ofta i aequatorialis. Fågeln betraktas ofta som underart till virginiarall (R. limicola).

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Gråugglor

Gråugglor (Ptilopsis) är ett litet släkte i familjen ugglor med bara två arter som förekommer i Afrika söder om Sahara:
 Nordlig gråuggla (Ptilopsis leucotis)
 Sydlig gråuggla (Ptilopsis granti)

Tidigare fördes de till Otus, men studier visar att de istället står nära hornugglorna i Asio.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Klätterhökar

Klätterhökar (Polyboroides) är litet ett släkte i familjen hökar med bara två arter som förekommer i Afrika söder om Sahara samt på Madagaskar:
 Madagaskarklätterhök (P. radiatus)
 Afrikansk klätterhök (P. typus)

Noter

Externa länkar 

Hökartade rovfåglar