kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
67P/Churyumov-Gerasimenko

67P/Churyumov-Gerasimenko eller 67P/Tjurjumov-Gerasimenko, är en komet i solsystemet. Den 12 november 2014 kl. 17:03 CET landade den obemannade ESA-rymdsonden Rosettas landare Philae på kometen, och blev därmed första människoskapade föremål att mjuklanda på en komet.

Upptäckt
1969 befanns sig en rad astronomer från Kiev i Alma-Ata för att studera kometer. 11 september fotograferade Svetlana Ivanovna Gerasimenko vad man antog vara Comas Solás komet. När astronomerna var tillbaka i Kiev en månad senare granskades plåtarna och Klim Ivanovitj Tjurjumov upptäckte att det istället rörde sig om en nyupptäckt komet. Comas Solás komet återfanns i utkanten av plåten 1,8° från den nya.

Observationer
Kometen har observerats under varje periheliepassage sedan sin upptäckt. Särskilt framträdande var passagen 1982 då den skenbara magnituden nådde 9 och den kunde observeras med kikare. Sedan 1969 tid har omloppstiden varierat mellan 6,44 och 6,61 år. 1959 vet man att kometen kom nära Jupiter vilket gjorde att omloppsbanan kortades från 9,3 år till 6,5 år.

Källor

Externa länkar

Kometer i Jupiterfamiljen
Jordnära objekt
Kometer besökta av rymdsonder
Astronomiska upptäckter 1969
Astronomiska upptäckter av ukrainska astronomer
Astronomiska upptäckter av tadzjikiska astronomer
Syncytium

Ett syncytium (från grekiska σύν (syn) = "tillsamman" + κύτος (kytos) = "låda", d.v.s. "cell") är en flerkärnig cell som bildats genom sammansmältning av enkärniga celler, till skillnad från en cenocyt som är en flerkärnig cell som bildats genom upprepade delningar av kärnan, men utan åtföljande cytokines. Termen kan också avse celler som är förbundna genom speciella membran med "gap junctions", som i hjärtmuskulatur och vissa typer av glatt muskulatur, och som är synkroniserade elektriskt.

Ett annat (korrekt och väletablerat) bruk av ordet syncytium förekommer inom embryologin för att beteckna blastodermala embryoer av evertebrater som exempelvis Drosophila melanogaster.

Referenser

Histologi
Cellbiologi
Taijipalatset

Taijipalatset (kinesiska:太极宫, Tàijígōng) var det kejserliga palatset under Suidynastin (581-618) och början av Tangdynastin (618-907) innan Damingpalatset stod färdig år 663. Taijipalatset låg i norra delen av Chang'an, dagens Xi'an i Kina och upptog 4,2 kvadratkilometer av stadens yta. Taijipalatset låg centrerat kring Chang'ans nord- sydliga axel precis söder om den norra stadsmuren. Väster om Tajjipalatset låg Yetingpalatset och på andra sidan Östra palatset. Palatsstaden omgavs av mer än 10 meter höga murar som sträckte sig 2 800 meter i öst- västlig riktning och 1 500 meter i nor- sydlig riktning. Taijipalatset innehöll flera salar där kejsare höll audienser, bodde och skötte dynastins angelägenheter. Salen där kejsaren tron fans hette Taijisalen. Palatset största södra port var Chengtianporten, och längs norra muren fans Xuanwuporten och Anliporten.

Historia 
Sommaren 582 påbörjar Suidynastins kejsare Wen uppföra dynastins nya huvudstad Daxing. Huvudstaden placeras precis över centrum av dagens Xi'an vilket var några kilometer sydost om Handynastins tidigare huvudstad Chang'an. Efter ett halvår, i början av år 583, var Daxing byggd och staden innehöll den kejserliga palatsstaden som hette Daxingpalatset. Staden var mycket stor och täckte 84 kvadratkilometer. Palatsstaden låg centrerad längs den norra stadsmuren. Under efterföljande Tangdynastin återfår staden sitt tidigare namn Chang'an och det kejserliga palatset fick namnet Taijipalatset. Vid palatsets norra port inträffade år 626 incidenten vid Xuanwuporten då kejsarens son Li Shimin dödade sina två bröder för att därefter bli kejsare Tang Taizong. Taijipalatset låg ungefär vid Xi'ans stadsmurs norra port Anyuan och det finns inte mycket kvar av palatset idag.

Referenser

Noter 

WP:Projekt Kina
Slott i Kina
Zhu Wen (senare Liangdynastin)

Zhu Wen , också känd som Zhu Quanzhong , född 852, död 912, var en militär guvernör i slutet av Tangdynastin (618–907) i Kina och grundare av Senare Liangdynastin. År 907 grundade Zhu Wen den Senare Liangdynastin (907–923).

Referenser 

Kinesiska kejsare
Födda 852
Avlidna 912
Män
Personer i Kina under 800-talet
Personer i Kina under 900-talet
Juustila å

Juustila å (som befinner sig delvis på ryskt område sedan 1948) är en flod i Finland och Ryssland. Flodens avrinningsområde sträcker sig i Finland till Villmanstrand och i Ryssland till Viborg rajon. Av avrinningsområdet befinner sig 178 km² på finska sidan och 118 km² på ryska sidan. Områdets största sjö är Nuijamaanjärvi. Saima kanal befinner sig till största delen vid Juustila ås avrinningsområde. 

Andra floder i Juustila ås vattensystem är Soskuanjoki, Mustajoki och Kärksillanoja som rinner från Kärkjärvi. Saima kanal har delvis byggts nära Soskuanjoki. 

Soskuanjoki och Mustajoki förenar sig ungefär tre kilometer på ryska sidan. Juustila å rinner nära Saima kanal på dess västra sida och mynnar ut i Juustilanselkä kanal bredvid den nedre slussen i Juustila. Från Juustilansekä finns det en vattenförbindelse  vidare via Saima kanal till Suomenvedenpohja i Viborgska viken. Mellan Juustilanselkä eller Juustilanjärvi och Suomenvedenpohja fanns under åren 1856–1932 den gamla kanalens nedersta sluss, Lavola sluss, vars höjd var 0,6 meter. Den ersattes med en slusslös kanal i samband med det andra byggandet av kanalen 1932, varefter Juustilanselkä yta har varit på havsnivån.

Källor

http://www.unece.org (pdf)
http://www.tiehallinto.fi

Noter

Vattendrag i Södra Karelen
Villmanstrands natur
Viborgs landskommun
Vattendrag i Ryssland
Juustila ås avrinningsområde
Senare Liang

Senare Liang (kinesiska:后梁, Hòu Liáng) var en kinesisk dynasti år 907 till 923 under tiden för De fem dynastierna och De tio rikena. Senare Liang grundades 907 av Zhu Wen och behärskade delar av den tidigare Tangdynastins nordliga territorier och söder ut till Huaifloden och Hebei söder ut till Yangtzefloden. Större delen av Hebei, Shanxi och Shaanxi var dock utanför rikets kontroll.

Zhu Wen gjorde sig under slutet av Tangdynastin (618–907) till fältherre över norra Henan varifrån han tog kontroll över Luoyang och Chang'an. År 904 lät Zhu Wen lät mörda Tangdynastins kejsare Zhaozong och placerade  kejsarens tolvåriga son på tronen. År 907 avsatte och mördade  Zhu Wen barnkejsaren (Tang Ai) och utropade sig själv till kejsare över Senare Liang. Senare Liang blev den första av fem kortlivade dynastier i norra Kina under perioden De fem dynastierna och De tio rikena (907-979). Inledningsvis styrdes Senare Liang från Luoyang fram till 913 då huvudstaden flyttades till Kaifeng. År 923 erövrades riket av Li Cunxu som grundade Senare Tang.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
  
 

WP:Projekt Kina
Kina under 900-talet
Kinesiska kungahus
Pajtim Kasami

Pajtim Kasami, född 2 juni 1992, är en schweizisk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för FC Basel i Schweiziska superligan. Han spelar även för det schweiziska landslaget.

Källor

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Grasshopper-Club Zürich
Spelare i Liverpool FC
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i AC Bellinzona
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Fulham FC
Spelare i FC Luzern
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i FC Sion
Spelare i FC Basel
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Grekiska superligan
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Schweiz
Födda 1992
Levande personer
Män
Makedonalbaner
Personer från kantonen Zürich
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Sjöhistoriska museet, Dubrovnik

Sjöhistoriska museet () är ett museum i Dubrovnik i Kroatien. Det grundades 1949 på initiativ av den Jugoslaviska akademien för vetenskap och konst (nuvarande Kroatiska akademien för vetenskap och konst). I museet berättas Dubrovniks sjöfartshistoria med hjälp av bland annat modellfartyg, vimplar och porträtt. Sedan 1952 är museet beläget på den andra och tredje våningen av S:t Johannes fästning i Gamla stan.

Historik  
Huvuddelen av museets innehav bygger på donationer som det dåvarande Patriotiska museet fick av privatpersoner i början av 1900-talet samt de föremål som museet mottog efter utställningen Dubrovniks sjöfart genom tiderna 1941. 1949 grundades Sjöhistoriska museet i Dubrovnik på initiativ av den dåvarande Jugoslaviska akademien för vetenskap och konst och 1952 fick museet sin permanenta utställning i S:t Johannes fästning. Sedan 1987 ingår museet i Dubrovniks museer, Patriotiska museets föregångare och idag en lokal och regional sammanslutning bestående av fem museer med olika inriktningar.

Verksamhet och samlingar 
Museet samlar systematiskt in, studerar, ställer ut och publicerar material från Dubrovnik och Dubrovnikregionens sjöfartshistoria. Samlingarna som sträcker sig från antiken till nutid består av 5 000 föremål fördelade på femton samlingar.

Referenser 

 

Museer i Dubrovnik
Museer invigda 1949
Sjöfartsmuseer i Kroatien
Långlivade insekter

Långlivade insekter finns av många arter och släkten. Särskilt finns det gott om lösningar bland insektsarterna, för att överleva i kärva miljöer. I nordiskt klimat finns därför gott om arter med påtagligt längre utvecklingstid, även om de insektsarter som sätter rekorden finns i andra miljöer.

Processer för ett långt insektsliv 
Det är framför allt tre processer som kan bidra till att ge en insektsart långt liv.
 En långsam larvutveckling
 Ett långt liv som vuxen insekt
 En långvarig vila i diapaus

En långsam larvutveckling 
Det bästa exemplet är den nordamerikanska sjuttonårscikadan, (Magicicada sp.). Den lever i sjutton år i marken som larv, och suger näring från trädens rötter. Eftersom alla individer är lika gamla uppträder arten bara vart sjuttonde år. Under en kort period är träden fulla av sjungande cikador, som parar sig och lägger ägg. Sedan dröjer det sjutton år tills nästa generation dyker upp i samma område.

Magicicada är därmed det insektssläkte som har den längsta livscykeln. Släktet har attraherat vetenskapsmän i århundraden. Redan 1665 innehöll den första volymen av Philosophical Transactions of the Royal Society en rapport från New England beträffande sjuttonårscikadorna:

Charles Darwin riktade också sina blickar mot cikadorna. Fortfarande spekulerar entomologerna över den biologiska klocka som kan få cikadorna att träffa rätt inom veckan på sjutton år, för att utvecklas till vuxna samtidigt och därmed säkerställa parningar och en ny generation. Det finns tre arter som prickar rätt på sjutton år och fyra arter som prickar rätt på tretton år. Det biologer verkar överens om är att cikadornas långa livscykel är en evolutionär fördel, som lurar dess fiender. Att livscykeln prickat de båda primtalen, 13 och 17, har också lett till spekulationer om primtalen på något sätt är särskilt verkningsfulla ur evolutionärt synpunkt.

Ett långt liv som vuxen insekt 
Rekorden vad gäller långt vuxet liv återfinns hos de sociala insekterna. Drottningar i vissa myr- och termitsamhällen kan leva i upp till trettio år. Bland långlevarna räknas svartmyran (Lasius niger) där rekordet är en myrdrottning som levde i 28 år.

En långvarig vila 
Den tredje vägen till ett längre liv är att sova. Insekter kan inför vintern eller andra ogynnsamma betingelser gå ner i ett vilostadium, diapaus. Det är känt att diapausen hos en del insektsarter kan sträcka sig över flera år, till exempel hos vårtbitare och vissa fjärilsarter. Björkspinnarens puppa kan övervintra i upp till fjorton år. Gallmyggan Contarinia vincetoxici har en diapaus på i genomsnitt sex år och lurar därmed sina värsta fiender, två arter av parasitstekel, som visserligen också har lång diapaus, men högst klarar fyra års vilostadium.

Åldersrekordet hos insekter 
Det är den nordamerikanska praktbaggen Buprestis aurulenta som enligt Guinness Rekordbok (1990) har rekordet som längst levande art i insektsvärlden. Ett exemplar i Essex, England, utvecklades till skalbagge 1982 efter 47 år som larv. Denna art använde sig med andra ord av den första metoden för att slå rekord.

Referenser

Engelska originalcitat
Travsportens Hall of Fame

Travsportens Hall of Fame är en del av Nordiska Travmuseet och visar personer och hästar som varit betydelsefulla för travsportens utveckling och popularitet i Sverige och Norge.

Referenser

Utmärkelser inom svensk travsport
International Council of Museums

International Council of Museums, ICOM, är en internationell organisation för museer som grundades 1946.

ICOM stöder sina medlemmar i deras arbete att bevara, vårda och förmedla kulturarvet. Organisationen har fler än 32 000 medlemmar och är uppbyggd av ett hundratal nationella kommittéer (122 stycken i juni 2020). ICOM har sitt säte i Unesco-huset i Paris och är rådgivande till Unesco.

Etisk kod
ICOM arbetar med policyarbete och riktlinjer för hur museer ska utformas, ledas och hur samlingar ska hanteras. ICOM:s etiska kod The ICOM Code of Ethics for Museums är en internationellt respekterad kod som medlemmarna förbinder sig att följa. Koden som antogs 1986 och reviderades 2004 behandlar de olika etiska frågeställningar museer ställs inför vid anskaffning, gallring och vård av föremål samt när föremål visas. 

Den etiska koden omfattar även museernas roll i samhället, de intressekonflikter museer och museiverksamma kan hamna i samt vilket förhållningssätt museiverksamma och huvudmän har att iaktta i sin verksamhet. Koden är att se som en minimistandard och är uppbyggd av ett antal principer som följs av riktlinjer där önskvärd professionell praxis presenteras. ICOM:s etiska kod är översatt till de flesta medlemsspråken.

Svenska ICOM
Svenska ICOM är den äldsta av ICOM:s nationella kommittéer och har (2019) 119 institutionella medlemmar samt 835 individuella medlemskap.

Se även 
 Riksförbundet Sveriges museer
 Arbetslivsmuseernas Samarbetsråd (ArbetSam)

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 icomsweden.se

Museiväsen
Organisationer bildade 1946
Internationella organisationer
Organisationer i Paris
Barawa

Barawa, också känt som Brava, är en hamnstad i Lägre Shebelle, Somalia. 2009 tog den militanta gruppen Al-Shabaab kontroll över Barawa.

Befolkningsutveckling 
År 2000 uppgick befolkningen till 32 800 personer.

Referenser

Externa länkar
Bravane.com
BravaOnLine
Barawa

Orter i Somalia
Absolut (musikgrupp)

Absolut var en kristen musikgrupp från Göteborg.

Absolut bestod av medlemmarna Tomas Paulson (sång, gitarr, keyboards), Lars Ludvigsson (sång, gitarr), Per Bergström (bas, gitarr, sång) och Lars Johansson (percussion, gitarr, bas, sång). Bandet gav 1975 ut det självbetitlade albumet Absolut (Marilla MALP-62), vilket är producerat av Tomas Ernvik och innehåller mjuk progressiv pop med psykedeliska inslag.

Källor
Tobias Petterson: The Encyclopedia of Swedish Progressive Music, 1967–1979, Stockholm, Premium 2007, , sid. 21.

Externa länkar
Absolut på Discogs

Svenska kristna musikgrupper
Svenska popgrupper
Musikgrupper från Göteborg
Raymond Bernard

Raymond Bernard, född 10 oktober 1891, död 12 december 1977, var en fransk filmregissör. Han var son till Tristan Bernard och bror till Jean Jacques Bernard.

Bernard debuterade som regissör redan 1918, slöt sig till den franska avantgarderörelsen och fick sitt genombrott 1924 med den historiska filmen Vargmiraklet. Han var en utpräglad estet och lyckades bäst med stoff av stark inre dramatisk spänning: Samhällets olycksbarn (1935), De stora fasan (efter Roland Dorgelès roman), Träkorsen, Den skyldige och Ett krigsbröllop samt Det kommer en vän ikväll (1946) om den franska motståndsrörelsen under andra världskriget.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Män
Franska filmregissörer
Födda 1891
Avlidna 1977
Gary Lux

Gerhard ”Gary” Lux, född 26 januari 1959, är en österrikisk sångare, kompositör och musikproducent.

Lux deltog första gången i den österrikiska uttagningen till Eurovision Song Contest 1983 och framförde då två bidrag; Hurricane (som en del av gruppen Westend) och Bleib wie du bist (som soloartist, 4:e plats). Det förra bidraget vann och i finalen, som hölls i Västtyskland, kom de på delad 9:e plats med 53 poäng. Han fick representera Österrike igen redan året därpå som körsångare bakom Anita Spanner när denne framförde bidraget Einfach weg (19:e plats, 5 poäng). Dessförinnan deltog han i den österrikiska uttagningen det året framförde bidraget Kumm hoit mi i en duett med Gitti Seuberth (2:a plats). 1985 representerade han Österrike som soloartist med bidraget Kinder dieser Welt och kom på 8:e plats med 60 poäng. 1987 representerade han åter Österrike i tävlingen som soloartist med bidraget Nur noch Gefühl och kom på 20:e plats med 8 poäng. I Eurovision Song Contest 1993 och 1995 var han körsångare bakom Tony Wegas respektive Stella Jones.

Referenser 

Österrikiska popsångare
Artister som representerat Österrike i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1983
Deltagare i Eurovision Song Contest 1984
Deltagare i Eurovision Song Contest 1985
Deltagare i Eurovision Song Contest 1987
Deltagare i Eurovision Song Contest 1993
Deltagare i Eurovision Song Contest 1995
Födda 1959
Levande personer
Män
Jean Jacques Bernard

Jean Jacques Bernard, född 30 juli 1888, död 14 september 1972, var en fransk dramatiker. Han var son till Tristan Bernard och bror till Raymond Bernard.

Bernard skolades av sin far men fann snabbt sin egen form i Le feu qui reprend mal (1921) och Martine (1922) med dess fina skildring av kärlekens klassbestämdhet. Bernard var den "stumma dialogen"s mästare och kunde trots tidens trend med storslagna effekter göra sin konst gällande med stöd av teaterdirektören Gaston Baty. Bland de pjäser som därefter följde märks L'invitation au voyage (1923), Les printemps des autres (1924), L'âme en piene (1925) och Nationale 6 (1935). I Témoignages (1933) uttalade Bernard sig om sitt dramatiska författarskap. I Le camp de la mort lente (1944) berättade Bernard, som under den tyska ockupationen var aktiv i motståndsrörelsen om förhållandena i koncentrationslägret Compiègne, där han satt inspärrad 1941–1942.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Franska dramatiker under 1900-talet
Franskspråkiga dramatiker
Franska författare under 1800-talet
Födda 1888
Avlidna 1972
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Enghien-les-Bains
Olof Kaijser

Olof Ragnar Kaijser, född 28 december 1914 i Härnösand, Västernorrlands län, död 15 november 2002 i Bromma, Stockholms län, var en svensk diplomat.

Biografi
Kaijser var son till medicine doktor Fritz Kaijser och medicine licentiat Anna Lovén samt bror till Helena Johanna Kaijser, Christian Kaijser, Rolf Kaijser, Johan Kaijser och Erland Kaijser. Han tog studentexamen 1932, fil.kand. i Uppsala 1937 och jur.kand. 1939 innan han blev attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1939. Kaijser tjänstgjorde i Hamburg 1940, Oslo 1941, Helsingfors 1944 och var andre vicekonsul i New York 1945. Han var förste sekreterare vid UD 1949 (andre sekreterare 1948), förste beskickningssekreterare i Ankara 1952, i Haag 1954-1959 och var tillförordnad byråchef vid UD 1959. Kaijser var extra ordinarie byråchef 1961-1963, sändebud i Wellington 1963-1967, Lusaka 1967-1972, Reykjavik 1972-1978 samt var chef för B-avdelningen vid UD 1978-1980.

1966 erhöll Kaijser under ett besök på Savaii i Samoa en gåva till minne av svenske August Nilsson. Gåvan i form av ett traditionellt samoanskt plagg (`ie toga) överlämnades till Kalmar läns museum 1967.

Kaijser gifte sig 1939 med Villemo Lindeberg (1916-1982), dotter till läroverksadjunkt Giovanni Lindeberg och Gunhild Odhner. Han var far till Sten (född 1940), Thomas (född 1942), Eva (född 1948) och Arne (född 1950).

Referenser

Män
Födda 1914
Avlidna 2002
Sveriges ambassadörer i Nya Zeeland
Sveriges ambassadörer i Zambia
Sveriges ambassadörer i Island
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Härnösand
Holografiska principen

Den holografiska principen är en teori inom kvantfysiken, närmare bestämt inom strängteorin, som säger att beskrivningen av en rymd (en volym) finns, eller kan tänkas, kodifierad på något som kan beskrivas som rymdens gränssnitt eller gravitationshorisont. Teorin beskrevs först av Gerard 't Hooft, men dess specifika strängteori-tolkning lanserades av Leonard Susskind I ett större perspektiv säger teorin att hela universum kan ses som en tvådimensionell informationsstruktur som "målats" på den kosmologiska horisonten. Teorin kan härledas till svarta hålets informationsparadox.

Svarta hålets informationsparadox 
Svarta hålets informationsparadox är en paradox som utgår från en kombination av kvantmekanik och allmän relativitetsteori. Paradoxen säger att fysisk information kan försvinna permanent i ett svart hål, och därmed möjliggöra för många olika kvantmekaniska tillstånd att omvandlas till samma status. Teorin är kontroversiell eftersom den bryter mot den allmänna vetenskapliga föreställningen att en komplett information om ett fysiskt system vid en tidpunkt bestämmer dess status vid varje annan tidpunkt.

Vidare läsning
 Bousso, Raphael, The holographic principle (2002)
 Hooft, Gerard, Dimensional Reduction in Quantum Gravity (1993)

Externa länkar
 Raphael Bousso, UC Berkeley, ger en introduktionsföreläsning - Video.

Referenser 

Kvantfysik
Luther Lee Bernard

Luther Lee Bernard, född 29 oktober 1881, död 23 januari 1952, var en amerikansk sociolog.

Bernard blev filosofie doktor vid Chicago University 1910 och 1929 professor vid Washington State University. Han var en framstående sociolog, och underkastade bland annat William McDougalls instinktslära en skarp kritik i Instinct (1924). Bland hans senare arbeten märks Social control in its sociological aspects (1939) och Introduction to sociology (1942).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Män
Amerikanska sociologer
Födda 1881
Avlidna 1952
San Bernardinopasset

San Bernardinopasset (italienska: Passo di San Bernardino, tyska: San-Bernardino-Pass) är ett bergspass i Adulaalperna mellan Hinterrhein och San Bernardino i kantonen Graubünden norr om Comosjön. Passet ligger  meter över havet. Passet går mellan topparna Piz Moesola och Piz Uccello.

San Bernardinopasset förbinder Rhens dalgång med Val Mesolcina, en av Ticinos bidalar. Det är uppkallat efter Bernardinus av Siena, som verkade här i början av 1400-talet.

Passvägen är stängd vintertid. Huvuddelen av trafiken går genom den 6,6 km långa vägtunneln San Bernardinotunneln, vars tillfarter normalt är öppna.

Kommentarer

Källor 
 

Bergspass i Graubünden
Schweiz geografi
Bernardon

Bernardon är en lustspelstyp, besläktad den tyske Hanswurst och uppfunnen av den populäre wienskådespelaren och teaterledaren Joseph Felix von Kurz, en av den klassiska improviserade teaterns sista representanter i Österrike.

Han skrev själv sina stycken, som efter huvudfiguren fick namnet "Bernardoniader".

Källor 
 

Österrikiska rollfigurer
Journal (bokföring)

En bokföringsjournal är en verifikation som bokför flera likartade affärshändelser istället för att varje affärshändelse bokförs direkt i organisationens huvudbok och grundbok. Journaler används ofta av företag som vill sköta bokföringen i olika delsystem, exempelvis för kassaförsäljning, löner eller leverantörsfakturor.

Svenska regler
Den svenska bokföringslagen anger i 5 kap. 1 § att alla affärshändelser ska bokföras så att de kan presenteras både i registreringsordning, dvs. i den ordning de inträffar, och i systematisk ordning, dvs. uppdelat på olika konton. Bestämmelsen utesluter enligt den svenska bokföringsnämndens allmänna råd (BFNAR) emellertid inte att ett företag använder sig av delsystem där affärshändelserna bokförs i registreringsordning, så länge delsystemen ingår i en samlad systematisk presentation.

Delsystemen kan ha olika funktioner som t.ex. kassajournal eller fakturajournal och vara både manuella och datorbaserade. På så sätt kan bokföringen omfatta flera journaler eller listor som var och en presenterar affärshändelserna i registreringsordning för t.ex. en redovisningsperiod.

Kännetecknande är att varje separat delsystem omfattar liknande transaktionstyper. Är bokföringen organiserad kring flera delsystem, ska detta framgå av företagets systemdokumentation som också ska innehålla en beskrivning av sambanden mellan delsystemen.

Referenser 

redovisning