kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Miklin (1726–1787)

Johan Miklin, född 1726 i Gagnef i Kopparbergs län, död 21 juni 1787 i Linköping i Östergötlands län, var domkyrkoorganist i Linköping mellan åren 1754 till 1787. Han var far till Johan Adolph Mecklin.

Biografi
Miklin föddes 1726 i Gagnef. Han var son till skolmästaren Johannes Erici Micklin (1686-1738) och Maria Petré (1699-1784). Han gick i skola i Västerås och senare på Uppsala universitet. Han arbetade som vice notarie. Han flyttade 1756 till Sankt Kors kvarter 10 i Linköping. Miklin avled 21 juni 1787 i Linköping.

Han var även hovsekreterare. Han spelade fagott.

Familj
Miklin var gift omkring 1760 med Christina Charlotta Lundgren (född 1728). De fick tillsammans sonen Johan Adolph.

Elever
1756-1758 är Johan Engelholm elev hos Miklin.

Källor
Linköpings rådhusrätt och magistrat (E) FI:14 (1785-1787) Bild: 477 Sida: 471-472

Linköpings domkyrkoförsamling (E) AI:1 (1783-1787) Sida: 120-121
Domkapitlets i Linköping t.o.m. 1989-06-30 AIa:56 (1753-1754) Sida: 80-81

 

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Födda 1726
Avlidna 1787
Män
Personer från Gagnefs socken
Izabella Chiappini

Izabella Maizza Chiappini, född 28 september 1995 i São Paulo, är en brasiliansk vattenpolospelare.

Chiappini tog brons i damernas vattenpoloturnering i samband med panamerikanska spelen 2015 i Toronto.

Referenser 

Brasilianska vattenpolospelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2016
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Idrottare från São Paulo
Födda 1995
Levande personer
Kvinnor
Blomstickare

Blomstickare (Diglossa) är ett släkte i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Släktet omfattar 18 arter som förekommer i Latinamerika: 
 Kastanjebukig blomstickare (D. gloriosissima)
 Glansblomstickare (D. lafresnayii)
 Mustaschblomstickare (D. mystacalis)
 Méridablomstickare (D. gloriosa)
 Svart blomstickare (D. humeralis)
 Svartstrupig blomstickare (D. brunneiventris)
 Gråbukig blomstickare (D. carbonaria)
 Venezuelablomstickare (D. venezuelensis)
 Vitsidig blomstickare (D. albilatera)
 Fjällig blomstickare (D. duidae)
 Större blomstickare (D. major)
 Indigoblomstickare (D. indigotica)
 Brunbukig blomstickare (D. baritula)
 Grå blomstickare (D. plumbea)
 Rostblomstickare (D. sittoides)
 Gulögd blomstickare (D. glauca)
 Gråblå blomstickare (D. caerulescens)
 Svartmaskad blomstickare (D. cyanea)

Referenser

Externa länkar

Tangaror
Polarografi

Polarografi är en metod att elektrokemiskt analysera lösningar av reducerbara eller oxiderbara substanser. Metoden som utvecklades av Jaroslav Heyrovský 1922, lämpar sig för både kvalitativ och kvantitativ analys av många oorganiska och organiska substanser.

Funktion
Lösningen som skall analyseras placeras i en elektrolyscell med två elektroder, varav den ena är en så kallad droppande kvicksilverelektrod. Man ökar gradvis den elektriska potentialen mellan eklektroderna och avläser med en galvanometer styrkan hos den ström som passerar genom lösningen. Vanligen är strömstyrkan mycket låg, ända tills potentialskillnaden mellan elektroderna blivit så stor att den lösta substansen oxideras eller reduceras. Ökas då spänningen ytterligare stiger strömstyrkan mycket hastigt, varefter den åter stabiliserar sig.

Under förutsättning att lösningen endast innehåller en löst substans och att denna endast kan oxidras eller reduceras på ett enda sätt förblir sedan strömstyrkan mer eller mindre konstant (gränsström), oberoende om spänningen ökas ytterligare.

Halvvågspotentialen är en för substansen ifråga karakteristisk storhet, d. v. s. olika substanser har som regel olika halvvågspotentialer. Detta utgör grunder för den kvalitativa analysen. Ändringen av strömstyrkan beror bl. a. av koncentrationen av den ingående substansen.

Metoden är mycket känslig och ger möjlighet att påvisa så små halter som 10-9 moler per liter lösningsmedel. En annan fördel med denna analysmetod är att flera olika föreningar kan analyseras samtidigt. Förloppet kan då få ett utseende med flera separata språng i spänning/ström-diagrammet.

Begränsningar
Det finns olika begränsningar i synnerhet för de klassiska polarografiexperimenten för kvantitativa analytiska mätningar. Eftersom strömmen mäts kontinuerligt under tillväxten av Hg-släpp, finns det ett betydande bidrag från kapacitiv ström. Eftersom Hg strömmar från slutet av kapillären, finns det initialt en stor ökning av ytarean.  Samtidigt kommer varje redoxprocess som uppträder att resultera i faradisk ström som avtar approximativt som kvadratroten av tiden (på grund av de ökande dimensionerna hos Nernsts diffusionsskikt). Den exponentiella minskningen av den kapacitiva strömmen är mycket snabbare än nedgången av faradisk ström; därmed är den faradiska strömmen proportionellt större i slutet av nedgången. 

Eftersom potentialen förändras under droppens livstid (förutsatt typiska experimentella parametrar för en 2 mV/s svephastighet och en 4 sekunders dropptid, kan potentialen förändras med 8 mV från början till slutet av en droppe), uttaget vid gränssnittet (kapacitiv ström) ger ett kontinuerlig bidrag till den totala strömmen, även i slutet av droppen när ytarean inte förändras lika snabbt. På det sättet sätter det typiska signalbruset i ett polarografiskt experiment gränserna för detektering till ca 10-5 eller 10-6 moler.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Elektrokemi
Ulrich Scherping

Ulrich Scherping född 12  juli 1889, död 15 november 1958, var en tysk jägare och jaktvårdstjänsteman, sedan 1936 SS-Oberführer.

Jaktvårdare
Scherping som var utbildad forstmästare var redaktör för Der Heger en tysk jaktvårdstidskrift 1920-1926, sedan kanslichef och ordförande i flera olika jägarorganisationer. Han medverkade vid utarbetandet av en ny preussiska jaktlagen som låg till grund för den 1934 införda tyska riksjaktlagen. 1933 blev han chef för Reichsjagdamt, en nybildad riksjaktmyndighet och när Deutsche Jägerschaft grundades 1934 blev han överstejägmästare och dess kanslichef. Efter kriget var Scherping 1954-1958 kanslichef i det på demokratiska grunder organiserade Deutscher Jagdschutzverband.

Nazist
Scherping blev 1933 medlem i NSDAP och SS. Redan 1936 befordrades han till SS-Oberführer.

Referenser

Födda 1889
Avlidna 1958
Män
Gauleiter
SS-Oberführer
Global Terrorism Database

Global Terrorism Database (GTD) är en databas över incidenter av terrorism sedan 1970. Databasen underhålls av National Consortium for the Study of Terrorism and Responses to Terrorism (START) vid University of Maryland i USA. Den sponsras av USA:s inrikessäkerhetsdepartement (U.S. Department of Homeland Security, DHS).

Databasen används bland annat för att sammanställa Global Terrorism Index (GTI) som publiceras av Institute for Economics and Peace. Den används ofta som källa för självmordsattacker av media.

START beskriver databasen som den mest omfattande, icke hemligstämplade databasen över incidenter av terrorism i världen och innehåller över 125 000 terroristattacker. På hemsidan kan besökare söka i databasen. Där tillhandahålls även hela databasen (omkring 50 MB) för nedladdning och en fil med instruktioner.

Metodik 
GTD innehåller data insamlat från tre oberoende projekt. Ett med data 1970−1998, ett 1998−2008 och ett 2008−2011. Först 2011 började GTD samla in egna data. Det gör databasen olämplig för att titta på trender över tid, något som GTD själva har påpekat. Det har inte hindrat varken GTD eller medier att göra just det.

GTD har kommenterat att databasen genomgående använder samma inkluderingskrav. GTD har även kommenterat att det ökade informationsflödet gör det lättare att samla in data, vilket kan leda till ökad rapportering av incidenter utan att den faktiska förekomsten av incidenter har ökat. Att de försöker kompensera för detta genom att komplettera historiska data, men att det är svårt då källor eroderar över tid.

Den ändrade metodiken ger sken av en kraftig ökning globalt av självmordsattacker de senaste åren (2014). En kraftig ökning mellan 2011 och 2014 kan tillskrivas att GTD var bättre rustade att hitta incidenterna än en faktisk ökning av incidenter.

Se även 
 The Chicago Project on Security and Terrorism (CPOST) och Suicide Attack Database (SAD)

Referenser

Externa länkar 
 Global Terrorism Database

Databaser
Terrorism
Dave Green

Dave Green, född 1983, är en amerikansk film- och musikvideoregissör. Han debuterade som filmnregissör 2014 med Earth to Echo. och 2016 regisserade han Teenage Mutant Ninja Turtles: Out of the Shadows.

Filmografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Amerikanska filmregissörer
Födda 1983
Levande personer
Män
Joakim Askling

Joakim Askling, född 4 januari 1990 i Stockholm, är en svensk fotbollsspelare.

Karriär
Askling började spela fotboll i Enskede IK men bytte som 15-åring till Hammarby IF för att satsa på fotbollen. Tre år senare ville Askling lämna juniorerna och flyttade därför till Djurgårdens IF där han spelade med U21-laget samt tränade med A-laget. Det blev en kortvarig sejour eftersom Askling redan efter ett halvår erbjöds provspel hos ACF Fiorentina, FC Internazionale Milano och U.C. AlbinoLeffe, varav han senare skrev på för det sistnämnda. Askling inledde sin tid i Serie B-klubben starkt, med spel i Primavera-laget och var dessutom nära A-laget. Men efter stridigheter med den nya tränaren skulle Askling lånas ut till den schweiziska andradivisionen, något som Askling vägrade på grund av de dåliga förhållandena. Därefter vände sig AlbinoLeffe mot Askling, vilket tog hårt på honom. Omständigheterna fick Askling att sluta med fotbollen och flyttade således hem till Sverige. Nio månader senare återupptog Askling karriären via Spårvägens FF i division två. 2013 tog Askling chansen att spela för Hapoel Kfar Saba i israelitiska tredjedivisionen, vilken Askling sedermera vann. Säsongen därpå värvades Askling till Hapoel Be'er Sheva FC som säsongen innan slutade tvåa i högstadivisionen. Efter sparsamt med speltid gick Askling vidare till Beitar Tel Aviv Ramla i andraligan. Sommaren 2015 värvades Askling till Beitar Jerusalem och startade i klubbens öppningsmatcher i kvalet till Europa League. Men efter stor hemlängtan valde Askling att år 2016 flytta hem till Sverige igen, denna gång för spel hos Assyriska FF.

Källor
 Joakim Askling på transfermarkt.com
 http://svenskfotboll.se/landslag/tidigare-ungdomslandslag/p1990/spelare-2009/
 http://www.fotbollskanalen.se/andra-ligor/knacktes-och-la-av---nu-lever-svensken-dromlivet-i-israel/

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Enskede IK
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i UC AlbinoLeffe
Spelare i Hapoel Kfar Saba
Spelare i Beitar Jerusalem FC
Födda 1990
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Marina Zablith

Marina Aranha Zablith, född 4 mars 1987 i São Paulo, är en brasiliansk vattenpolospelare.

Zablith tog brons i damernas vattenpoloturnering i samband med panamerikanska spelen 2015 i Toronto.

Referenser 

Brasilianska vattenpolospelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Brasilien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2016
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Idrottare från São Paulo
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Gabriela Dias

Gabriela Mantellato Dias, född 28 oktober 1991 i São Paulo, är en brasiliansk vattenpolospelare.

Dias tog brons i damernas vattenpoloturnering i samband med panamerikanska spelen 2015 i Toronto.

Referenser 

Brasilianska vattenpolospelare
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Idrottare från São Paulo
Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Gösta Ekman (ämbetsman)

Sven Gösta Ekman, född 4 maj 1919 i Stockholm, död 26 april 2013 i Nacka, var en svensk jurist och ämbetsman.

Ekman avlade reservofficersexamen 1941 och juris kandidatexamen vid Stockholms högskola 1945, varefter han genomförde tingstjänstgöring 1945–1948. Han utnämndes till amanuens i kammarrätten 1949, blev assessor där 1959 och kammarråd 1966. Ekman utsågs 1964 till tillförordnad byråchef i Finansdepartementet, blev departementsråd 1965 och rättschef 1968. Han var generaldirektör för Riksskatteverket 1971–1983. Han utsågs 1990 till hedersdoktor vid Stockholms universitet. Ekman är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

 Ekman, Sven Gösta på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska generaldirektörer
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Ämbetsmän från Stockholm
Jurister från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1919
Avlidna 2013
Män
Ett resande teatersällskap (olika betydelser)

Ett resande teatersällskap kan syfta på:

Ett resande teatersällskap – ett lustspel från 1848 av August Blanche
 Ett resande teatersällskap (1933) –  en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1933
Ett resande teatersällskap (1961) – en svensk TV-teater från 1961
Ett resande teatersällskap (1972) – en svensk TV-serie från 1972

Se även 
Kärlek på turné
Earth to Echo

Earth to Echo är en amerikansk science fiction-film som hade biopremiär i USA den 2 juli 2014, regisserad av Dave Green.

Handling
Filmen utspelar sig i en förort till Las Vegas där flera hus måste rivas för att breda plats åt en ny väg. En grupp barn beslutar sig för att tillbringa den sista tiden tillsammans, då de upptäcker en utomjording som de namnger "Echo".

Priser och utmärkelser

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Amerikanska science fiction-filmer
Engelskspråkiga filmer
Las Vegas på film
Filmer i regi av Dave Green
Amerikanska filmer 2014
Filippo Costa

Filippo Costa, född 21 maj 1995 i Noventa Vicentina, är en italiensk fotbollsspelare som spelar för italienska Foggia, på lån från Napoli.

Karriär
Den 1 september 2022 lånades Costa ut av Napoli till Foggia på ett säsongslån.

Referenser

Filippo Costa på transfermarkt.com
"Filippo Costa joins Bournemouth on season-long loan". skysports.com. 13 juli 2015.

Noter

Italienska fotbollsspelare
Spelare i AC ChievoVerona
Spelare i Pisa Calcio
Spelare i AFC Bournemouth
Spelare i SPAL 1907
Spelare i SSC Napoli
Spelare i SSC Bari
Spelare i Virtus Entella
Spelare i Parma FC
Spelare i Calcio Foggia 1920
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Serie C
Födda 1995
Levande personer
Män
Les Revenants (film)

Les Revenants är en fransk zombiefilm från 2004.

Filmen skiljer sig från andra moderna zombiefilmer där de vandöda försöker äta eller skada de levande. De 70 miljoner människor som återvänder från de döda i Les Revenants är kognitivt medvetna och friska, och är inte skadade. De vill återintegreras i samhället. I den franska by där filmen utspelas måste invånarna hantera de sociala och emotionella följderna av att de döda återvänder.

Referenser 

Franska filmer
Zombiefilmer
Filmer 2004
Concacaf Champions League 2015/2016

Concacaf Champions League 2015/2016 (officiellt Scotiabank CONCACAF Champions League 2015/2016 på grund av sponsringsskäl) var den 8:e upplagan av Concacaf Champions League under sitt nuvarande namn, totalt 51:a upplagan av den största fotbollstävlingen för klubblag som Concacaf anordnar.

Kval
Totalt deltar 24 lag i Concacaf Champions League. Nio från Nordamerika (från tre länder), tolv från Centralamerika (från högst sju länder) och tre lag från Karibien (från högst tre länder). 

Klubbar kan diskvalificeras och ersättas med en klubb från ett annat förbund om klubben inte har en tillgänglig stadion som uppfyller Concacaf:s regler för säkerhet. Om en klubbs ordinarie arena inte uppfyller de fastställda reglerna kan en annan arena inom landets gränser användas, en klubb kan trots detta ändå diskvalificeras och ersättas.

Nordamerika
Nio lag från North American Football Union är kvalificerade till Champions League, Mexiko och USA är tilldelade fyra platser vardera, medan Kanada har tilldelats en plats i turneringen.

Lag

Omgångar samt datum

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Grupp E

Grupp F

Grupp G

Grupp H

Slutspel

Seeding

Slutspelsträd

Kvartsfinaler

Semifinaler

Finaler
Serge Poliakoff

Serge Poliakoff, född 8 januari 1906 i Moskva, död 12 oktober 1969 i Paris, var en fransk modernistisk konstnär av rysk härkomst och tillhörde den nya Parisskolan (tachism).

Biografi
Poliakoff föddes som det trettonde av fjorton barn. Vissa källor hävdar att han föddes år 1900, vilket i själva verket passar bättre med hans senare historia - 1906 skulle ha betytt att lämnade hemmet och tjäna sitt uppehälle som musiker vid en ålder av 12 år. Hans far, en kirgizier, levererade hästar, som han fött upp sig själv, till ryska armén och ägde även ett tävlingsstall. Hans mor var djupt involverad med kyrkan och dess religiösa ikoner fascinerade honom. Han skrev in sig på Moskvas skola för måleri, skulptur och arkitektur, men flydde Ryssland 1918. Han kom till Konstantinopel 1920, och levde där på förtjänst från sin talang som gitarrist.

Poliakoff fortsatte sin flyttning med att passera Sofia, Belgrad, Wien och Berlin innan bosatte sig i Paris 1923, hela tiden fortsatte han att spela i ryska kabaréer. År 1929 skrev han in sig på Académie de la Grande Chaumière. Hans målningar förblev rent akademiska tills han, under sin vistelse i London 1935-1937, upptäckte den abstrakta konsten och de ljusa färgerna i egyptiska sarkofager. Strax efteråt träffade också han Wassily Kandinsky, Sonia och Robert Delaunay, och Otto Freundlich. År 1938 började han måla i en nonfigurativ stil. Han undvek dock det rent geometriska formspråket och utvecklade en mosaik av stora oregelbundna former, liknande sönderrivna pappersstycken, i en rikt nyanserad färgplan.

Med dessa influenser, kom Poliakoff snabbt att betraktas som en av de mest kraftfulla målarna i sin generation. År 1947 utbildades han av Jean Deyrolle i Gordes i Vaucluse-regionen i Frankrike bland jämnåriga som Gérard Schneider, Giloli, Victor Vasarely, och Jean Dewasne. I början av 1950-talet, var han fortfarande kvar på Old Dovecote hotell nära Saint-Germain-des-Prés, som också var hem för Louis Nallard och Maria Manton, och fortsatte att tjäna en pålitlig inkomst genom att spela balalajka. Ett kontrakt gjorde det möjligt för honom att snabbt få bättre finansiell stabilitet.

År 1962 avsattes ett rum till hans målningar av Venedigbiennalen och Poliakoff blev en fransk medborgare i samma år. Hans verk visas nu i ett stort antal museer i Europa och New York. Poliakoff arbetade också med keramik på Manufacture nationale de Sèvres och han påverkade målningarna av Arman.

År 2006, valdes verk av Poliakoff av Musée du Luxembourg för deras utställning med titeln "L'Envolée lyrique” i Paris 1945-1956", nämligen "Composition en brun", 1947 Nya Carlsberg Glypothek, Köpenhamn; "Komposition rouge avec drag", 1952, Köln Museum; "Composition IV", 1954).

År 2013, ägnade Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris en storskalig retrospektiv utställning åt abstrakta målare som omfattar 150 verk från perioden 1946-1969. Sedan 1970 hade det inte skett någon betydande utställning av det arbete som Poliakoff utförde i det som blev hans hemstad.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar 
 

Födda 1906
Avlidna 1969
Män
Franska målare
Konstnärer från Moskva
Informell konst
Eldkraft

Eldkraft eller slagkraft är inom krigföring förmågan att projicera destruktiv kraft mot ett fientligt mål. Slagkraft syftar på användandet av kastvapen medan eldkraft mer specifikt syftar på användandet av eldvapen. Eldkraft räknas (tillsammans med skydd och rörlighet) till de tre grundläggande principerna inom modern krigföring.

Eldkraftens effektivitet avgörs av tre olika faktorer:
Varje enskild projektils destruktiva förmåga i form av sprängkraft och/eller kinetisk energi (vapenverkan).
Hur många projektiler som kan avlossas per tidsenhet, något som beror på antalet vapen och deras eldhastighet (eldvolym).
Sannolikheten att en projektil faktiskt träffar sitt avsedda mål (precision).

Historia
I västvärlden brukar slaget vid Crécy  (1346) räknas som starten på "eldkraftens tidsålder" eftersom det var första gången en numerärt underlägsen styrka besegrade en avsevärt starkare fiende utan att de båda styrkorna drabbade samman i närstrid.

Vid Crécy var långbågar det dominerande vapnet, men i takt med att eldvapen utvecklades kom eldkraft att spela en allt viktigare roll i krigföringen. Vid slaget vid Breitenfeld (1631) kunde den svenska armén besegra den kejserliga tack vare att de hade bättre möjlighet att använda sin eldkraft. Det mest utpräglade exemplet inträffade under första Matabelekriget när en brittisk pluton om 50 man kunde slå tillbaka ett anfall av över fem tusen Ndebele-krigare tack vare eldkraften av Maximkulsprutor.

Källor

Krigföring
Militärteknik
Bragehallen

Bragehallen är en historisk byggnad på friluftsmuseet Skansen i Stockholm. Den åttkantiga hallen uppfördes till Stockholmsutställningen 1897 som Stockholms bryggeriernas gemensamma ölhall. Den ritades av arkitekten Carl Westman. Efter utställningen skänktes hallen till Skansen och lanserades med namnet Bragehallen. Bragehallen användes först främst som serveringslokal men med åren har den nyttjats mest för teater- och cirkusändamål.

Källor

Externa länkar 

Skansen
Byggnader och anläggningar på Djurgården
Brasiliens damlandslag i vattenpolo

Brasiliens damlandslag i vattenpolo () representerar Brasilien i vattenpolo på damsidan. De brasilianska damerna har tagit brons fyra gånger i vattenpolo vid panamerikanska spelen.

Resultat

Världsmästerskap 
 1991 – 8:e
 1994 – 11:e
 1998 – 10:e
 2001 – 10:e
 2003 – 12:e
 2007 – 10:e
 2011 – 14:e
 2013 – 14:e
 2015 – 10:e

Panamerikanska spelen 
 1999 –  Bronsmedalj
 2003 –  Bronsmedalj
 2007 – Fyra
 2011 –  Bronsmedalj
 2015 –  Bronsmedalj

Källor

Fotnoter

Vattenpolodamerna
Vattenpololandslag
Damlandslaget
Seme

Seme kan syfta på:

 Seme – ort i Senegal 
 Pixley ka Isaka Seme – en av ANC:s grundare
 Sēme – ort i Lettland
Manuela Canetti

Manuela "Manu" Canetti, född 26 december 1988 i Rio de Janeiro, är en brasiliansk vattenpolospelare. Hon ingick i Brasiliens damlandslag i vattenpolo vid panamerikanska spelen 2007 och 2011.

Canetti tog brons i damernas vattenpoloturnering i samband med panamerikanska spelen 2011 i Guadalajara.

Referenser 

Brasilianska vattenpolospelare
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Rio de Janeiro
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Ed Kea

Adriaan Jozef "Ed" Kea, född 19 januari 1948, död 31 augusti 1999, var en nederländsk-kanadensisk professionell ishockeyspelare som tillbringade tio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Atlanta Flames och St. Louis Blues. Han producerade 175 poäng (30 mål och 145 assists) samt drog på sig 508 utvisningsminuter på 583 grundspelsmatcher. Han spelade också på lägre nivåer för Omaha Knights, Tulsa Oilers och Salt Lake Golden Eagles i Central Hockey League (CHL) och Seattle Totems i Western Hockey League (WHL)

Kea blev aldrig draftad av någon NHL-organisation.

1983 blev Kea tvungen att avsluta sin professionella ishockeykarriär på grund av livshotande skallskador som han ådrog sig i en ishockeymatch mellan Golden Eagles och Tulsa Oilers. Kea och Oilers-spelarna George McPhee och Mike Backman jagade alla tre pucken, som var nära sargen, och när de närmade sig pucken så blev Kea tacklad av McPhee. Keas huvud träffade Backmans axel och efter det flög han bakåt och slog bakhuvudet i sargkanten. Direkt efteråt föll han framåt och landade med huvudet före i isen. Han överlevde men fick bestående men och drabbades bland annat av afasi. Den 31 augusti 1999 avled Kea i en drunkningsolycka i familjens swimmingpool på deras sommarställe i Ontario.

Ed Kea var släkt med de före detta NHL-spelarna och Stanley Cup-vinnarna Jeff Beukeboom (brorson) och Joe Nieuwendyk.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Adrian Kea – Stats – NHL.com
Ed Kea NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Ed Kea hockey statistics and profile at hockeydb.com

Personer som drunknat
Avlidna 1999
Kanadensiska ishockeyspelare
Nederländska ishockeyspelare
Spelare i Atlanta Flames
Spelare i St. Louis Blues
Spelare i Omaha Knights (1963–1975)
Spelare i Salt Lake Golden Eagles (1974–1984)
Spelare i Seattle Totems (1958–1974)
Spelare i Tulsa Oilers (1964–1984)
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Nederländska idrottare under 1900-talet
Personer från Weesp
Födda 1948
Män