kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Darkstalkersserien

Darkstalkersserien, i Japan och övriga Asien känd som , är en dator- och TV-spelsserie bestående av man mot man-fightingspel i gotisk miljö. Första spelet släpptes 1994.

Spel

Huvudserien

Källor

Fotnoter

Datorspelsserier lanserade 1994
Fightingspel
Jomfru Trofast

Jomfru Trofast är en norsk stumfilm (drama) från 1921. Filmen regisserades av Rasmus Breistein som också skrev filmens manus. I titelrollen ses Aasta Nielsen.

Handling 
Tone ("Jomfru Trofast") bor hos sin rike farbror Albertus. Hon har fattat tycke för den fattige sjömannen Tellef. Albertus skiljer dem åt och Tellef drar till sjöss. Tone bönar om att han inte ska åka, men utan framgång. När båten ska avgå lovar hon honom evig trohet. Tone säger därefter nej till alla friare, men en dag skriver Albertus till Tellef i Pensacola att Tone ska gifta sig med länsman Killingland. Tellef blir alldeles förtvivlad och rymmer från skeppet. På resan hem till Norge förliser båten han åker med och alla befarar att Tellef har drunknat. Den enda som inte gett upp hoppet är Tone. Hon flyttar till Tellefs mor på Udøy, beredd på att hålla sitt löfte om att vara honom trogen. Något år senare träffar Tellef en norsk kvinna på Pensacola som säger att Tone inte alls ska gifta sig och att Albertus farit med lögn. Tellef reser hem till Norge och när han kommer hem till Udøy ser han att huset just ska säljas på auktion. Auktionen leds av länsmannen och Albertus, men Tellef stoppar dem och de försvinner tillsammans med publiken. Tone och Tellef återförenas.

Rollista 
 Aasta Nielsen – Tone Tobiassen, "Jomfru Trofast"
 Aagot Børseth – ett hembiträde
 Henrik Børseth – Tellef
 Edvard Drabløs – Albertus Kvalhei
 Johs. Jensen – prästen
 Egil Sætren – en sjöman
 Eugen Skjønberg – Peder Flotten
 Henny Skjønberg – Stine, Tellefs mor
 Botten Soot – Mary, kvinna i Pensacola
 Lars Tvinde – Killingland, länsman

Om filmen 
Filmen var Rasmus Breisteins andra filmregi efter debuten med Tattar-Anna (1920). Jomfru Trofast bygger på folkkomedin Jomfru Trofast – Folkekomedie i 4 akter (1906) av Vilhelm Krag. Filmen producerades och distribuerades av Kommunenes filmcentral. Den fotades och klipptes av Gunnar Nilsen-Vig. Scenografin gjordes av Egil Sætren. Premiären ägde rum den 12 september 1921 i Norge. Filmens engelska titeln är Maid Constantia.

Referenser 

Norska dramafilmer
Norska stumfilmer
Filmer 1921
Svartvita filmer
Norska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Rasmus Breistein
Norska 1920-talsfilmer
Bergnäsets AIK

Bergnäsets AIK är en idrottsförening i stadsdelen Bergnäset i Luleå, Sverige. Föreningen bedriver verksamhet i fotboll, friidrott, orientering, skidåkning, längdåkning och innebandy.

Fotboll
Bergnäsets AIK spelade säsongen 2015 i Division 2, Sveriges fjärde högsta serie i herrfotbollen.

Spelartruppen

Resultat efter säsong

Meriter
Division 3 Norra Norrland:
Seriesegrare: 2014
Division 4 Norrbotten Norra:
Seriesegrare: 2012
Division 4 Norrbotten Södra:
Seriesegrare: 2008, 2010

Källor

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Luleå kommun
Bryggartäppan

Bryggartäppan är en temalekpark vid Gotlandsgatan på Södermalm i Stockholm. Parken invigdes i juni 2012 och skapades av Lekplatsbolaget och scenografen Tor Svae. Bryggartäppan är en temapark och har miljöer i Per Anders Fogelströms roman ”Mina drömmars stad” som inspiration.

Beskrivning
En lekplats har funnits i kvarteret Tegen vid Gotlandsgatan 63-65 sedan 1980-talet men den var i början av 2000-talet nergången. Istället för en vanlig upprustning  föddes idén att skapa är en liten del av 1800-talets Södermalm i miniatyr med Per Anders Fogelströms roman "Mina drömmars stad" som tema. Namnet Bryggartäppan påminner om Bjurholms Bryggeri som låg i kvarteret Täppan intill och Katarina kronobränneri som fanns på 1700-talet i kvarterets norra del. 

Här finns en stenlagd gata med en stenvalvsbro, ett hästspann, små sneda och vinda träkåkar, krogen ”Sista Styvern”, ”Barnängens textilfabrik”, en smedja med smeden utanför, ett utedass (på låtsas) och mycket mera. Allt är handbyggt på plats och de flesta husen är inredda. Barnen får gå in och leka med allt. Under den mörka årstiden är husen invändig belysta. Det finns även de ”vanliga” lekredskapen som rutschkana, sandlåda och gungbräda. Skyltar med citat ur Fogelströms roman finns vid några hus. Meningen är att de vuxna ska prata med sina barn om hur folk bodde och levde i Stockholm förr i tiden.

Lekparken är finansierad av Södermalms stadsdelsnämnd och formgiven och uppbyggd av Lekplatsbolaget i samarbete med scenografen och konstnären Tor Svae. Lekparken belönades med ”Årets byggnadspris 2012” som utdelas av Stockholms läns hembygdsförbund.

Bilder

Se även
Andra temalekplatser i Stockholmsområdet skapade av Tor Svae:
 Mulle Meckparken
 Anders Franzéns park
 Ivar Los park
 Krubbans lekplats
 Lilla Kvarnholmen

Källor
 Stockholms stad: Bryggartäppan.
 Epsteins blogg i DN: Årets byggnadspris till Bryggartäppan på Söder.

Externa länkar

Södermalm
Lekplatser i Stockholms län
Pelit (geologi)

Pelit (av grekiska pelos, lera) är en gammal och numera inte så vanlig fältgeologisk term för lerrikt finkornigt klastiskt sediment eller sedimentär bergart , d.v.s. slam, lera eller skiffer med kornstorlek mindre än 0,02 mm. Det motsvarar den från latinet härledda termen lutit. Ofta använder geologer idag pelit för en metamorfos finkornig sedimentär bergart, såsom slamsten eller siltsten, vilka tekniskt sett bör kallas en metapelit. Den typ av aluminiumbärande silikatmineraler som identifierats i berg beror på trycket och temperaturen hos metamorfismen och innefattar vanligtvis ett av glimmergruppens mineraler. Kvarts är alltid närvarande i peliter.
 
Termen pelit är inte att förväxla med pilit, ett sällan använt namn för en omvandlad olivin som delvis pseudoamorfiskt har ersatts av en kombination av karbonat-klorit-aktinolit och endast kan identifieras i tunna sikt.

Pettijohn (1975) ger följande beskrivande termer baserade på kornstorlek, ägnade att undvika användning av termer som lera eller argillit som bär en implikation av dess kemiska sammansättning. De grekiska termer är mer allmänt använd för omvandlade bergarter, och den latinska för icke-metamorfosiska:

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978.

Externa länkar
https://wwwf.imperial.ac.uk/earthscienceandengineering/rocklibrary/viewglossrecord.php?gID=00000000131

Geologi
Lillagärde naturreservat

Lillagärde är ett naturreservat i Ronneby kommun i Blekinge län.

Området är naturskyddat sedan 1987 och har en areal på 14 hektar. Det är beläget norr om Bräkne-Hoby i Bräkneåns dalgång. Merparten av naturreservatet ligger på gamla betesmarker och några mindre områden har använts för slåtter.

I detta naturreservat finns nu ädellövsskogar och blandskogspartier. De dominerande trädslagen är bok, al och hassel. Ner mot bäckravinen finns en rik flora. Där kan man finna tibast, olvon, myskmadra, lungört, mindre häxört, safsa, hampflockel, fackelblomster, älgört och kärrsilja. Hela området har en varierande natur vilket ger förutsättning för ett rikt fågelliv.

Naturreservatets östra gräns går mitt i Bräkneån, ett värdefullt vattendrag där både tjockskalig målarmussla och flodpärlmussla förekommer. Dessa båda är rödlistade.

Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000.

Referenser 
Länsstyrelsen, naturreservat Lillagärde

Noter

Naturreservat i Ronneby kommun
Natura 2000-områden i Blekinge län
Naturskyddsområden bildade 1987
Opinionsundersökningar inför riksdagsvalet i Sverige 2018

Den här artikeln innehåller opinionsmätningar inför riksdagsvalet i Sverige 2018.

Medelvärde 
Valresultatet september 2014 och opinionsundersökningar (enbart riksdagspartier) från oktober 2014 av Demoskop, Sifo, Novus, Ipsos, Inizio, Yougov och Sentio kan sammanfattas med månadsvisa medelvärden enligt följande:

Mätmetoder 
Följande mätmetoder används:

Opinionsundersökningar

Demoskop 
”Vilket parti skulle du rösta på om det var riksdagsval idag?”

Källa: Demoskop. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Sifo 
”Vilket parti skulle du rösta på i riksdagsvalet om det vore val i dag?”

Källa: Sifo, Aftonbladet. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Novus 
”Hur skulle du rösta om det vore val till riksdagen idag?”

Källa: Novus. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Ipsos 
”Om det var val till riksdagen idag, vilket parti skulle du då rösta på” och om personen inte svarar ”Men vilket parti lutar det mest mot för dig?”. 

Källa: Ipsos. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Skop 

Källa: Skop. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

SCB 
”Vilket parti skulle du rösta på om det vore riksdagsval någon av de närmaste dagarna?”

Källa: SCB. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Inizio 
”Vilket parti skulle du rösta på om det var riksdagsval idag?” Om respondenten inte uppger parti får de följdfrågan: ”Vilket parti lutar det mot?” och de som inte svarar på denna heller får följdfrågan ”Vilket parti tycker du är minst dåligt?”.

Källa: Inizio. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Yougov  
”Hur skulle du rösta om det vore riksdagsval i dag?”

Källa: Yougov. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

Sentio 

Källa: Novus. Kolumnen ”Blockskillnad med fyraprocentsspärren” är emellertid beräknad utifrån övriga kolumner.

SVT:s vallokalundersökning 
Undersökningen är baserad på intervjuer med  personer.

Se även 
 Resultat i val till Sveriges riksdag
 Opinionsundersökningar inför riksdagsvalet i Sverige 2022

Referenser

Externa länkar 														

Riksdagsvalet i Sverige 2018
Opinionsundersökningar
H-III

H-III är en japansk rymdraket under utveckling. Raketen kommer i flera varianter, från ett första steg med tre motorer, utan hjälpraketer, till ett första steg med två motorer, med upp till fyra hjälpraketer. Varianten utan hjälpraketer kommer att kunna placera 2 100 kg i geostationär omloppsbana. Första uppskjutningen gjordes den 7 mars 2023.

Första uppskjutningen misslyckades då raketens andra steg inte startade.

Raketen kommer bland annat användas för att skjuta upp den japanska HTV-X farkosten.

Källor och referenser 

Japans rymdprogram
Rymdraketer
WP:Projekt Japan
Felix (film)

Felix är en norsk stumfilm (drama) från 1921, regisserad av Rasmus Breistein. I huvudrollerna som Signe och Felix ses Aagot Børseth och Julian Strøm.

Handling 
Samtidigt som höststormarna piskar in över Fagerøy dör prästfrun Else Margrete och hennes barn i barnsäng. I ovädret förliser också ett skepp utanför ön och den ende överlevande är en tre månader gammal pojke. Lotsen Abraham för barnet till prästgården och den unge prästen tar det som en gåva från himlen för det barn han har mist. Pojken döps till Felix och växer upp tillsammans med prästens dotter Signe. Lotsens son Thorleif är deras bästa lekkamrat.

Åren går och barnen konfirmeras. Signe har blivit en skönhet och Thorleif är förälskad i henne. Även Felix har känslor för henne, men lever innesluten i en drömvärld där Signe är hans prinsessa. När Signe svarar Thorleif att hon också är förtjust i honom drar Felix till sjöss för att glömma henne. I Antwerpen blir han allvarligt sjuk och ligger för döden. Han ber sjömansprästen skriva ett avskedsbrev till Signe. Felix repar sig dock och reser hem.

I farvattnet utanför Fagerøy överraskas en ångbåt av en storm. Ombord på båten finns Thorleif. Felix och lotsen Abraham går ut med lotsbåten för att försöka rädda båten, men den förliser. Felix kastar sig ner i vattnet för att rädda Thorleif och håller honom uppe medan Abraham tar dem ombord i lotsbåten. Felix avlider dock av ansträngningen, medan Thorleif förs hem och förenas med Signe.

Rollista 
 Aagot Børseth – Signe, prästens dotter
 Julian Strøm – Felix
 Edvard Drabløs – Abraham, lotsen
 Marie Flagstad – tant Malla
 Nils Hald – Thorleif, lotsens son
 Aasta Nielsen – Zazako, Felix syster
 Eugen Skjønberg – doktorn
 Henny Skjønberg – tjänsteflicka
 Guri Stormoen – prästfrun
 Lars Tvinde – Carl, Jensenius, prästen

Om filmen 
Felix var Rasmus Breisteins tredje filmregi efter Tattar-Anna (1920) och Jomfru Trofast (1921). Breinstein var missnöjd med Felix och upplevde den som en uppdragsfilm. Han har uttryckt att han ville att den skulle "glömmas" och tog inte med den när han listade sin filmografi.

Filmen producerades och distribuerades av Kommunenes filmcentral. Den bygger på Gustav Aagaards berättelse Keiser Felix (1904) som omarbetades till filmmanus av Gunnar Nilsen-Vig. Nilsen-Vig var också fotograf och klippare. Scenograf var Egil Sætren. Den spelades in på Mærdø utanför Arendal.

Filmen premiärvisades den 21 december 1921 i Norge. Filmen fanns under många år inte att tillgå eftersom negativen gått förlorade. År 2011 satte Nasjonalbiblioteket ingång ett restaureringsarbete där man utifrån duplikatpositiv som var i ordning rekonstruerade filmen. Man lade även till mellantexter för att göra handlingen begriplig och färglade filmen.

Referenser 

Norska dramafilmer
Norska stumfilmer
Filmer 1921
Norska filmer baserade på romaner
Norge på film
Filmer i regi av Rasmus Breistein
Norska 1920-talsfilmer
Gröningen, Sachsen-Anhalt

Gröningen är en småstad i distriktet Börde i det tyska förbundslandet Sachsen-Anhalt. 
Staden ingår i förvaltningsgemenskapen Westliche Börde tillsammans med kommunerna Am Großen Bruch, Ausleben och Kroppenstedt.

Orten ligger i slättlandskapet Magdeburger Börde som kännetecknas av svartjord. Större städer i närheten är Oschersleben (10 km avstånd) och Halberstadt (12 km).

I staden fanns tidigare två borgar. Den första byggdes mellan åren 933 och 940 och raserades av soldater som kämpade för pfalzgreve Friedrich II av Sommerschenburg. På samma plats etablerades 1253 en ny borg. Den var tidvis säte för Halberstadts biskop. Under 1500-talet omvandlades borgen till ett slott i Renässansens stil. Redan under slutet av 1600-talet började slottet förfalla och 1817 blev byggnaden jämnad med marken.

Under Renässansen och Barock byggdes i Centraleuropa ett antal jättestora vinfat. Det äldsta bevarade fatet som även är förtecknad i Guinness Rekordbok skapades i Gröningen. Jättefatet visas i jaktslottet Spiegelsberge nära Halberstadt.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Börde
Fjällstuga 65

Fjällstuga 65, ibland kallad Abrahamssonstugan, är ett typhus för Svenska Turistföreningen, som ritats av Tore Abrahamsson.

Domänverket engagerade i början av 1960-talet Tore Abrahamsson för att utarbeta en större stugmodell för övernattningar i Padjelanta nationalpark, men valde i stället en mindre stugmodell. Svenska Turistföreningens direktör Halvar Sehlin tog i stället över idén och Turistföreningen uppförde över en tioårsperiod stugor enligt modell Fjällstuga 65 på 21 platser. Abrahamssons ritningar för Turistföreningen är daterade 16 januari 1965.

Den ersatte som prototyphus närmast den mindre stugmodell, som John Åkerlund utvecklade 1946. Åkerlunds stuga finns dock kvar på vissa platser, och bland annat Anarisstugan är ett exempel på en sådan.

Utformning
Stugan är ungefär 15 meter lång och 7,5 meter bred. Den har 20 sängar för gäster. Den är ritad som parstuga med en ingång mitt på ena långsidan och har två stora dagrum med vardera två sovhytter med 5 sovplatser. Stugvärden har ett separat mindre rum.

Utplacerade Fjällstuga 65
Akkastugorna 1965 och 1968
Aktsestugan 1965
Fältjägaren fjällstuga 1965
Gåsenstugan 1967
Helags fjällstation 1967 (finns ej kvar sedan stationen byggdes om 1983)
Hukejaure 1967
Kutjaure 1968
Nallostugan 1968
Njunjesstugan i Tarradalen 1965
Pårte 1965
Rogen 1968 (stugan brann ner 2000)
Skedbro 1968
Singistugan 1972
Sitojaure 1965 (stugan brann ner 1998)
Storrödtjärnstugan 1973
Tarrekaisestugan på Padjelantaleden 1973
Vaisaluokta 1968
Vistasstugan i Vistasvagge, 1972
Vålåstugan 1967

Källor
 Tore Abrahamsson fjällfotograf, tidskriften ''Västerbotten 2012:2, sidorna 52-55

Externa länkar
Bilder av Fjällstuga 65 i Tarrekaise på Svenska Turistföreningens webbplats

Fjällstugor i Sverige
Turism i Sverige
Arkitektur i Sverige
Hermann Winkelmann

Hermann Winkelmann, egentligen Hans Emil Friedrich Winkelmann, född den 8 mars 1849 i Braunschweig, död den 18 januari 1912 i Mauer bei Wien, var en tysk operasångare. Han var son till Christian Ludewig Theodor Winkelmann.

Winkelmann skulle ursprungligen bli pianofortefabrikant och begav sig därför till Paris för att erhålla utbildning i de franska klaverfabrikerna, men lusten till konsten tog överhanden. Han tog undervisning hos en italiensk sånglärare, fortsatte sina studier hos Koch i Hannover, debuterade 1875 i Sondershausen och var 1883—1906 högt ansedd medlem av Wiens hovopera. Winkelmanns repertoar omfattade alla de stora tenorpartier, och han behärskade såväl fransk och italiensk opera som de stora Wagnerpartierna. År 1882 var han den förste Parsifal i Bayreuth.

Källor 

 

Tyska tenorer
Tyska operasångare under 1800-talet
Tyska operasångare under 1900-talet
Personer från Braunschweig
Födda 1849
Avlidna 1912
Män
Salmonsens
Den andra kvinnan (roman)

Den andra kvinnan är en roman av Therese Bohman, utgiven på Norstedts 2014.

För romanen nominerades Bohman till Sveriges Radios Romanpris och Nordiska rådets litteraturpris.

Handling 
Handlingen kretsar kring en ung kvinna som arbetar i bespisningen på Norrköpings sjukhus, där hon befinner sig lägst i hierarkin. Hon vet dock att något större väntar henne och när drömmar om ett helt annat liv, i vilket hon ska bryta sig fri från sin arbetarklassbakgrund för att bli författare och flytta från staden. En dag får hon skjuts hem av den äldre läkaren Carl Malmberg. Detta utgör upptakten till en kärleksaffär mellan den gifte läkaren och den yngre älskarinnan.

Mottagande 
Romanen togs emot väl av kritikerna. Bohmans språkliga hantering och syn på klass, konst och kön var perspektiv som särskilt lyftes fram.

I sin recension för Svenska Dagbladet var Paulina Helgeson positiv och diskuterade det grundläggande klassperspektivet i romanen: "Therese Bohmans tankar kring klass och kvinnlighet kommer med största sannolikhet att både provocera och väcka medhåll. Oavsett hur man ställer sig till dem så är Den andra kvinnan en både välskriven och välberättad roman. Huvudpersonens kombination av stundvis tröttsam elitism och bottenlös sårbarhet blir, genom Bohmans penna, både självklar och övertygande."

Även Jonas Thente var i sin recension för Dagens Nyheter mycket positiv: "Utan att tveka det minsta skulle jag säga att Den andra kvinnan är en dräpande, initierad, spännande och samtidigt mycket rolig generationsroman."

I Dalarnas Tidningar framhävde Cecilia Ekebjär Bohmans språk och behandling av klass: "Men Therese Bohman är en skicklig berättare med ett väl avvägt språk som ändå inte saknar färg och kropp. Framför allt doftar Bohmans språk, skickligt sätter hon stämningen i diskrummet genom att beskriva lukterna av mat, fett och fukt. […] När Bohman noga byggt upp den unga kvinnans skinande jag bryter hon med psykologisk skärpa ned henne igen. Låter läsaren se sprickor och lager. Bakåt finns en uppväxt i trång lägenhet och en historia där mormor vävde i fabriken som idag gjorts om till flådiga designvåningar. Vi och dom. De som har och vi som inte har."

I Expressen skrev Per Svensson  att "Therese Bohman gör ett par mycket intressanta saker i sin roman. Hon lyckas på en och samma gång exploatera ett traditionellt litterärt könsrollsmönster - ung kvinna och äldre man - och vända ut och in på det. […] Kan man då lita på romanen och dess berättare? Så klart inte. Det är ett mått på Therese Bohmans skicklighet att hon ändå förmår läsaren att göra det, samtidigt som tvingar en att inse att det bara krävs små perspektivförskjutningar för att göra detta till en helt annan historia."

Priser och utmärkelser 
 
För Den andra kvinnan blev Therese Bohman nominerad till Sveriges Radios Romanpris och Nordiska rådets litteraturpris 2015.

Referenser

Noter 

Svenska romaner
Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 2014
Vitgumpad snöfink

Vitgumpad snöfink (Onychostruthus taczanowskii) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i mycket höga bergstrakter i Kina, ofta i kolonier intill pipharar. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Vitgumpad snöfink är en stor, 15-17 centimeter lång och spetsnäbbad snöfink med långa ben. Den har vit övergump, svart tygel, vit strupe och vitt ögonbrynsstreck. Den gråaktiga ovansidan är streckad.

Läte 
Lätet är ett vasst och ekande "duid duid". Samma ljud hörs också i sången, en kort och ljudlig serie, "duid-ai-duid duid duid ai", avgiven i lärklik sångflykt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Tibet till västra Kina (från Kokonor och bergen Nan Shan till Sichuan). Den placeras vanligen som ensam art i Onychostruthus men har tidvis inkluderats i Montifringilla. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitgumpad snöfink förekommer i höga bergstrakter på mellan 3800 och 4900 meters höjd, i torra och klippiga områden men även platt stäpp kring torra myrkanter. Den ses ofta i närheten av pipharekolonier. Fågeln lever huvudsakligen av små frön och insekter. 

Vitgumpad snöfink häckar i enstaka par eller i små grupper. Den är starkt revirbunden där hanen visar upp sig med en böljande sångflykt. Den är huvudsakligen en stannfågel, men kan röra sig till lägre regioner vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn är en hylling till den polska zoologen och samlaren Władysław Taczanowski (1819-1890).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen