kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roger Federers tennissäsong 2011

Roger Federers tennissäsong 2011 var den professionella tennisspelaren Roger Federers fjortonde professionella tennissäsong.

2011 var ett magert år för Federer. Han nådde en Grand Slam-final under året, i Franska öppna, och 2011 var det första året sedan 2002 som Federer inte vann en enda Grand Slam-titel. Året dominerades av den nye världsettan Novak Djokovic som vann tre av årets fyra Grand Slam-titlar.

Årssammanfattning

Qatar Open
Federer inledde säsongen med att vinna sin tredje titel i Qatar Open efter att ha finalbesegrat Nikolaj Davydenko i två set.

Australiska öppna
I Australiska öppna besegrade Federer Stan Wawrinka i kvartsfinalen innan han förlorade i semifinalen mot Novak Djokovic i tre set.

Dubai Tennis Championships
Han nådde sedan finalen i Dubai Tennis Championships men fick även där se sig besegrad av Djokovic.

Franska öppna
I Franska öppna mötte Federer igen Novak Djokovic i semifinalen. Han vann matchen i fyra set med 7–6 (7–5), 6–3, 3–6, 7–6 (7–5) och såg till att Djokovic förlorade sin första match för året, efter att ha vunnit de första 41. Federer nådde även sin femte Franska öppna-final. Dessvärre förlorade han mot Rafael Nadal i fyra set.

Wimbledon
I Wimbledon nådde han kvartsfinalen där han fick se sig besegrad av Jo-Wilfried Tsonga i fem set.

US Open

I US Open spelade Federer sig väldigt komfortabelt ända fram till semifinalen. På vägen dit besegrade han framförallt Jo-Wilfried Tsonga i kvartsfinalen på tre set med 6–4, 6–3, 6–3. Federer ställdes igen mot Djokovic i semifinalen. Där tog Federer ledningen med 2–0 i set men Djokovic vann set tre och fyra och matchen nådde ett femte set. Där hade Federer två matchbollar som Djokovic räddade. Han förlorade sedan matchen med 7–6 (9–7), 6–4, 3–6, 2–6, 5–7 och Djokovic vann sedan turneringen.

Swiss Indoors
Slutet av året blev väldigt lyckat för Federer. I Swiss Indoors besegrade han Andy Roddick i kvartsfinalen i två set och Wawrinka i semifinalen i två set. Den unge japanen Kei Nishikori fick se sig besegrad i finalen med slutresultatet 6–1, 6–3 och Federer vann sin femte titel i Basel.

BNP Paribas Masters
Han spelade sedan i Masters 1000 turneringen BNP Paribas Masters. Där besegrade han Tomáš Berdych i semifinalen och Jo-Wilfried Tsonga i finalen i två set och tog hem sin första titel i turneringen.

ATP World Tour Finals
Nästa turnering var ATP World Tour Finals. Där vann Federer alla tre gruppspelsmatcher. I den andra gruppspelsmatchen utklassade Federer Rafael Nadal med 6–3, 6–0 och var klar för semifinal. I semifinalen mot spanjoren David Ferrer vann Federer på två set med 7–5, 6–3. Han besegrade även Jo-Wilfried Tsonga i finalen, som han även besegrat i gruppspelet, och vann sin sjätte titel i turneringen, mer än någon annan spelare. Det var även Federers 70:e singeltitel i karriären och han avslutade året som trea på världsrankingen.

Referenser 

Roger Federer
Luděk Pachman

Luděk Pachman, född den 11 maj 1924 i Belá pod Bezdezem, Tjeckoslovakien, död den 6 mars 2003 i Passau, Tyskland, tjeckoslovakisk schackspelare, schackskribent och politisk aktivist.

Biografi

Schack
Pachman vann sitt första schackmästerskap 1940, då han blev mästare i grannbyn Cista intill hans uppväxtplats. Det första riktiga genombrottet i schackkarriären kom 1943, då han var inbjuden till en internationell turnering i Prag. Världsmästaren Alekhine dominerade tävlingen, med Paul Keres på andraplatsen. Pachman slutade som nionde av nitton spelare i turnering. Alekhine gav honom en komplimang i en artikel i Frankfurter Zeitung och från den femte omgången bjöd han in honom varje kväll för att analysera spel och öppningsvariationer.

Pachman kom sedan att bli en av världens ledande schackspelare. Han vann femton internationella turneringar, men fick dela andra plats i Havanna 1963, med Michail Tal och Efim Geller, bakom Viktor Kortjnoj,  vilket blev hans bästa turneringsresultat. Pachman vann tjeckoslovakiska mästerskapet sju gånger mellan 1946 och 1966. Han blev mästare i Västtyskland 1978. Han spelade i sex interregionala turneringar mellan Saltsjöbaden 1948 och Manila 1976. Han representerade Tjeckoslovakien i åtta på varandra följande schackolympiader från 1952 till 1966, vanligtvis spelande på första bordet. År 1954 uppnådde han rang av stormästare.

Det mest framgångsrika året i Pachmans karriär var 1959. Efter att ha vunnit det tjeckoslovakiska mästerskapet åkte han på en Sydamerikanskt turné, och vann turneringar i Mar del Plata (delad med Miguel Najdorf), i Santiago, Chile (delad  med Borislav Ivkov) och i Lima, Peru (åter delad med Ivkov). På denna turné vann  han över den 16-årige Bobby Fischer två gånger.

Politisk aktivism
Pachman var politiskt aktiv under hela sitt liv, först som kommunist och senare som en svuren antikommunist. I december 1968 vann han en turnering i Aten. På hans återresa till Prag, arresterade myndigheterna honom, fängslade och torterade honom i månader. Under denna tid försökte han begå självmord och på julafton 1969 ringde läkare hans hustru och berättade för henne att han förmodligen inte skulle överleva natten. 

År 1972 tilläts Pachman slutligen emigrera till Västtyskland. Han blev snart känd som en starkt antikommunistisk politisk aktivist, och hans vältalighet gjorde honom till en regelbunden gäst i politiska pratshower.

Författarskap
Pachman var också en produktiv författare som publicerade åttio böcker på fem språk. På 1950-talet blev han världens ledande expert på schacköppningar genom publiceringen av hans fyra volymers opus, Theory of Modern Chess. Själv såg Pachman Modern Chess Strategy, publicerad 1959, som sin bästa bok. I sin bok Checkmate in Prague berättar han om den behandling han fick i händerna på de kommunistiska myndigheterna.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20160305030638/http://en.chessbase.com/post/grandmaster-ludek-pachman-dies-at-78

Födda 1924
Avlidna 2003
Män
Tjeckiska schackspelare
Tjeckiska politiker
Raul Koczalski

Raul Koczalski, född 3 januari 1885 i Warszawa, död 24 november 1948 i Poznań, var en polsk pianist. 

Koczalski väckte stort uppseende som musikaliskt underbarn, då han från sitt 7:e till 11:e år gjorde konsertresor i Ryssland, Rumänien, Tyskland, Österrike, Frankrike, Storbritannien och Skandinavien (1895). Han komponerade operorna Rymond (1902) och Die Sühne (1909) samt några pianosaker.

Källor

Polska klassiska kompositörer
Polska pianister
Pianister under 1900-talet
Polska musiker under 1900-talet
Personer från Warszawa
Födda 1885
Avlidna 1948
Män
Ugglan
Herrhamra kvarn

Herrhamra kvarn är en väderkvarn som står på en höjd vid Ankarudden på Torö i Nynäshamns kommun. Kvarnen byggdes 1857 för Herrhamra gård och verksamheten lades ner 1925. Herrhamra kvarn är den enda bevarade väderkvarnen i kommunen.

Bakgrund
Den 30 december 1863 utfärdades en kungörelse som helt släppte de tidigare restriktionerna som omgav kvarnrörelsen. Därför uppfördes på 1860-talet flera nya kvarnar i Sverige. På Södertörn byggdes tre väderkvarnar vid denna tid: Herrhamra kvarn i Torö socken, Stennäs kvarn i Sorunda socken och Nora kvarn i Mörkö socken. Den senare anlades ursprungligen på Näsbacken vid Hörningsholms slott, flyttades 1876 till Nora och 1929 till Torekällberget i Södertälje där en exakt kopia står eftersom originalkvarnen brann ner 1989. Stennäs kvarn finns däremot inte längre kvar. Samtliga tre kvarnar uppfördes av byggmästaren F.G. Jernberg.

Kvarnen i Herrhamra

Herrhamra kvarn hade troligen en föregångare, men var den stod och hur den såg ut är okänd. Nuvarande kvarnen placerades högst upp på Ankarudden, intill platsen för Herrhamras ursprungliga huvudbyggnad. Anläggningen började byggas 1857, alltså redan några år innan kvarnrestriktionerna släpptes fria. Förmodligen uppgav kvarnägaren Herrhamra gård att han ämnade bygga en husbehovskvarn. Dessa fick redan efter 1830 fritt användas. Men i själva verket blev Herrhamra kvarn en så kallad tullkvarn huvudsakligen tänkt att mala säd för skärgårdens bönder.

Kvarnen är en holländare (även kallad ”hättekvarn”), där översta delen (huven eller hättan) med vingarana kunde vridas och riktas ut mot vinden, istället för att rotera hela byggnaden. Herrhamra kvarn uppfördes med en åttkantig grundplan och i tre våningar. På översta våningen förvarades bland annat säckarna med säden. Här finns även bromsen till kvarnvingarna. På mellersta våningsplan utfördes själva malningen som gjordes med tre par kvarnstenar. I nedersta våningen fylldes mjölet i säckar som vägdes för att beräkna ”tullen” som var den betalning som skulle erläggas för utfört arbete.

Redan innan kvarnen stod färdig fanns en mjölnare vid Herrhamra. Han hette Lars Boman och var dräng på gården. På Ankarudden hade han sitt torp som sedermera skulle bli kvarnstuga. Han avled 1861 och sonen August Vilhelm Boman skötte verksamheten efter honom. Senare blev brodern Gustav Adolf Boman mjölnare på Herrhamra. Siste mjölnaren var Anton Nilsson som drev kvarnen fram till 1925. Istället för vindkraften använde han en tändkulemotor som drivkälla. 

Det gamla maskineriet med sina stora kugghjul finns kvar än idag men kvarnstenarna och vingarna togs bort på 1930-talet. En gammal kvarnsten ligger på marken intill kvarnen. På 1980-talet renoverades kvarnen delvis, men nya vingar sattes aldrig på plats. Nedanför berget står fortfarande den rödmålade kvarnstugan, numera tillbyggd och privatbostad.

Bilder

Källor
 Herrhamra kvarn, Ankarudden, Torö av Sven Fornarve, 1980.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Nynäshamns kommun
Kvarnar i Stockholms län
Ignacy Feliks Dobrzyński

Ignacy Feliks Dobrzyński, född 15 februari 1807 i Romanow, Volynien, död 9 oktober 1867 i Warszawa, var en polsk pianist.

Dobrzyński var tillsammans med Frédéric Chopin lärjunge under Józef Elsner. Han gjorde därefter framgångsrika konsertresor i Tyskland och blev sedermera teaterkapellmästare i Warszawa. Han komponerade bland annat polonäser, symfonier, kantater, stråkkvartetter, en sextett, en opera och sånger.

Källor

Noter

Polska klassiska kompositörer
Polska pianister
Pianister under 1800-talet
Polska musiker under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1867
Män
Salmonsens
Severin Eisenberger

Severin Eisenberger, född 25 juli 1879 i Kraków, död 11 december 1945 i New York, var en polsk pianist.

Eisenberger, som var lärjunge under Theodor Leschetizky, gjorde sig under talrika konsertresor känd som en virtuos och karaktärsfull pianist. År 1928 bosatte han sig i USA, där han fortsatte sin verksamhet.

Källor 

Jean-Pierre Thiollet, 88 notes pour piano solo, "Solo nec plus ultra", Neva Editions, 2015, p.52. .

Polska pianister
Pianister under 1900-talet
Polska musiker under 1900-talet
Personer från Kraków
Födda 1879
Avlidna 1945
Män
Salmonsens
Lennart Andersson (kulturgeograf)

Lennart Andersson, född 17 december 1929 i Hjo, död 16 november 2010 i Karlstad, var en svensk kulturgeograf och akademisk ledare.

Lennart Andersson avlade folkskollärarexamen vid folkskollärarseminariet i Karlstad 1951 och arbetade som lärare fram till 1967. Åren 1962–1964 var han expert vid Skolöverstyrelsen samt 1969–1970 sekreterare i organisationskommittén för Göteborgs högskoleregion. Han blev fil. dr och docent i kulturgeografi vid Göteborgs universitet 1971, hade uppdrag som sakkunnig i Utbildningsdepartementet 1978–1979 och var rektor för den nybildade Högskolan i Karlstad 1977–1994.

Han erhöll professors namn 1987.

Referenser 
 

Svenska kulturgeografer
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer verksamma vid Karlstads universitet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Hjo
Födda 1929
Avlidna 2010
Män
Svenska innehavare av professors namn
Australien i Eurovision Song Contest 2015

Australien deltog i Eurovision Song Contest 2015 i Wien i Österrike. En anledning till att EBU bjöd in landet ska ha varit att tävlingen firade 60 år.

Vid Eurovision 
Australien gick direkt till final. I finalen hade de startnummer 12. De fick 196 poäng och hamnade på femte plats.

Se även
 Australiens bidrag i Eurovision Song Contest
 Eurovision Song Contest 2015

Referenser 

Länder i Eurovision Song Contest 2015
Musikåret 2015
2015 i Australien
Musik i Australien
Nederländerna i Eurovision Song Contest 2015

Artisten som representerade Nederländerna i Eurovision Song Contest 2015 som hölls i Wien, Österrike heter Trijntje Oosterhuis och hon tävlade med sången Walk Along.

Under eurovision 
Nederländerna deltog i den 1:a semifinalen den 19 maj 2015. De kom inte till final.

Källor

Noter 

Länder i Eurovision Song Contest 2015
2015 i Nederländerna
Långehalls naturreservat

Långehall är ett naturreservat i Hällaryds socken i Karlshamns kommun i Blekinge. Det innefattar en mindre del av Stensjön.

Reservatet bildades 2012 och omfattar 28 hektar. Det är beläget norr om Hällaryd och består av ett svårtillgängligt skogsområde med ovanliga marksvampar.

Skogen i området består av blandskog med tall, avenbok, bok, ek, björk, asp och gran. Död ved medför ett rikt liv med insekter och svampar. I svackor finns mindre kärr och sumpskogar.

I den norra delen av reservatet finns rester av ett torp med husgrunder, stenmurar, odlingsrösen och en terrasserad åker.

Källor
Långehall, Länsstyrelsen i Blekinge län

Naturreservat i Karlshamns kommun
Naturskyddsområden bildade 2012
Språk- och litteraturcentrum

Språk- och litteraturcentrum (förkortat och benämnt SOL) är en institution vid Lunds universitet som har sin fysiska hemvist i SOL-husen.

SOL-husen är ett byggnadskomplex beläget i Lund i kvarteret Absalon vid Helgonabacken. Komplexet skapades genom sammanbyggning av tre existerande byggnader och ett nytt bibliotek och invigdes den 30 augusti 2004. Nybyggnationerna ritades av Mats White vid Jais arkitekter som vann uppdraget genom en tävling 1999.

De tre tidigare fristående byggnader som byggts in i byggnadskomplexet är:
Lingvisten, tidigare Geologen, byggt 1929-30 efter Nils A Blancks ritningar
Humanisthuset, tidigare Humanisten, byggt 1959 efter Klas Anshelms ritningar
Absalon, byggt 1978-79 efter Klas Anshelms ritningar

Huset vann Lunds stadsbyggnadspris 2004. Det har även nominerats till Kasper Salin-priset 2004 och Helgopriset 2008.

Referenser

Externa länkar

Akademiska hus

Byggnader och anläggningar i Lund
Olof Wilander

Olof Matthias Wilander, född den 30 mars 1907 i Kungsholms församling, Stockholm, död den 21 juni 1993 i Örebro Olaus Petri församling, Örebro, var en svensk läkare verksam inom specialiteten klinisk kemi.

Efter studentexamen i Stockholm 1925 blev Wilander medicine kandidat 1928, medicine licentiat 1936 och medicine doktor 1939. Under sina första år som yrkesverksam arbetade han i Stockholm, bland annat vid Karolinska Institutet och Serafimerlasarettet. År 1938 disputerade han på en avhandling med titeln Studien über Heparin i vilken han bland annat visade att heparin lagras i kroppens så kallade mastceller. Han flyttade till Örebro 1937 och blev där extra laborator, sedan överläkare vid Kliniskt kemiska laboratoriet. Wilander blev den som byggde upp laboratorieverksamheten vid sjukhuset. Han blev sjukhusets styresman år 1952–1972 efter Gösta Bohmansson. Han var verksam vid dåvarande Regionsjukhuset fram till sin pensionering 1973. Wilander utvecklade tidigt ett intresse för immunologi. Efter studier i Schweiz startade han en allergologisk mottagning, den första utanför Stockholm. År 1968 fick han professors namn för sin insatser för sjukvården. Wilander  blev riddare av Nordstjärneorden 1953 och kommendör av samma orden 1961.

Bibliografi
Studien über Heparin: Unter besonderer Berücksichtigung seiner physikalischen Chemie, seiner Lokalisation in den Geweben und seines Vorkommens im Blute., Skandinavisches Archiv für Physiologi, supplement 15 (avhandling)
13 vetenskapliga publikationer förtecknade i PubMed under åren 1931–1958

Källor
 
 Kommendörer av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1969
 Svensk Läkarmatrikel 1971, s. 905
 Olof Wilander, dödsruna i DN 1993-07-04
 Region Örebro län: Kliniskt kemiska laboratoriet 75 år 2012

Noter 

Svenska läkare inom klinisk kemi
Svenska innehavare av professors namn
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska läkare under 1900-talet
Läkare från Stockholm
Födda 1907
Avlidna 1993
Män
Gallionella

Gallionella är ett släkte av järnbakterier. Dess klassificering är ännu osäker, varför den klassificeras i en egen familj, Gallionellaceae. Den första och enda säkerställda arten, Gallionella ferruginea, beskrevs 1836. Gallionella är en bönformig, gramnegativ kemoautotrof som utvinner energi genom att oxidera järnjoner. Den bildar under vissa förhållanden en lång, tvinnad stjälk, som kan bli 100 gånger längre än organismen själv.

Gallionella kan orsaka rost i järnstrukturer och stopp i vattensystem. Den är inte farlig för människor, men kan orsaka järnsmak i dricksvatten.

Metabolism och förökning 

Under förutsättning att miljön är pH-neutral använder Gallionella oxidering av järnjoner (Fe2+) med syre (O2) för att utvinna energi:

Fe2+ + ¼ O2 + H+ → Fe3+ + ½ H2O

Fe3+ + 3 H2O → Fe(OH)3 + 3 H+

Restprodukten, järn(III)oxidhydroxid, exkreteras i form av ett band, som bildar den vridna stjälken. Stjälken är vriden eftersom den ena kanten av bandet växer snabbare än den andra. Uppemot en halv millimeter band produceras per generation (tiden mellan två celldelningar). Under goda förhållanden sker celldelning med 17 timmars mellanrum; i laboratoriemiljöer så ofta som var 11:e timme. Vid celldelning delas stjälken upp mellan de två nya bakterierna.

Förekomst och påverkan 

Gallionella förekommer där det finns järnrikt vatten, men kräver gynnsamma förhållanden för att trivas.

Till följd av sin metabolism kan Gallionella orsaka rost och försvagningar i järnstrukturer. I mars 2015 meddelade Trafikverket att Sundsvallsbron, som hade invigts tre månader tidigare, hade drabbats av rost, vilket visade sig bero på bakterien.

I filter och andra system som leder järnrikt vatten, såsom värmepumpar, kan Gallionella orsaka stopp genom att den bildar en sörja bestående av järnoxider och bakteriernas stjälkar.

Referenser

Externa länkar 

Proteobacteria
Proteobakterier
Miguel Gomes

Miguel Gomes, född 1972 i Lissabon, är en portugisisk filmskapare. Han slog igenom i hemlandet under 2000-talet med stilistiskt lekfulla filmer. Tabu från 2012 var ett internationellt genombrott och fick flera portugisiska och utländska priser.

Liv och gärning
Miguel Gomes utbildade sig vid teater- och filmhögskolan i Lissabon och långfilmsdebuterade 2004 med A cara que mereces. Den följdes 2008 av Aquele querido mês de agosto, en lekfull och delvis metafiktiv skildring av den portugisiska landsbygden, med fokus på musik och umgänge, som tilldelades det portugisiska filmpriset Globo de ouro för bästa film. Gomes' stora internationella genombrott var Tabu från 2012, om en excentrisk kvinna i Lissabon som tidigare har levt i Afrika. Filmen fick bland annat Alfred Bauer-priset och FIPRESCI-priset vid filmfestivalen i Berlin, Globo de ouro för bästa film och flera internationella priser. Den såldes till ett stort antal länder och togs emot väl av kritiker, men väckte även reservationer för sin opolitiskhet; filmkritikern A.O. Scott på The New York Times skrev: "Till skillnad från andra europeiska filmer från den senaste tiden (som Philippe Falardeaus Congorama och Claire Denis' White material), betraktar Tabu kolonialism som en estetisk möjlighet snarare än ett politiskt eller moraliskt problem. Den är full av längtan — avskuren, självmedveten, men påtaglig likväl — efter ett förgånget sätt att leva, i kontrast till vilket den samtida verkligheten verkar trist och avdomnad." Hans nästa film är inspirerad av upplägget i Tusen och en natt och berättar ett antal historier från ett Portugal i ekonomisk kris. Den är tänkt att ha premiär under 2015.

Filmregi
 Entretanto (1999) - kortfilm
 Inventário de natal (2000) - kortfilm
 31 (2001) - kortfilm
 Kalkitos (2002) - kortfilm
 Cântico das Criaturas (2003) - kortfilm
 A cara que mereces (2004)
 Aquele querido mês de agosto (2008)
 Tabu (2012)
 As mil e uma noites (2015)

Källor

Portugisiska filmregissörer
Personer i Portugal under 2000-talet
Personer från Lissabon
Födda 1972
Levande personer
Män
Ihor Kolomojskyj

Ihor Valerijovytj Kolomojskyj  (ukrainska: Ігор Валерійович Коломойський; ryska: Игорь Валерьевич Коломойский; hebreiska: איגור קולומויסקי), född 13 februari 1963 i Dnepropetrovsk, Ukrainska SSR,  Sovjetunionen, är en ukrainsk/cypriotisk/israelisk oligark och en av Ukrainas rikaste personer. Han äger bland annat Manswell Enterprise, Privatbank och mediegruppen 1+1 Media. Han är också en av  finansiärerna för Azovbataljonen. Efter det ukrainska maktskiftet som i februari 2014 följde efter Euromajdan-oroligheterna i Kiev, blev han av den tillförordnade presidenten Oleksandr Turtjynov den 2 mars 2014 utnämnd till guvernör i Dnipropetrovsk oblast. Hans viceguvernör var Hennadij Korban. Han avsattes den 25 mars 2015 av Ukrainas president Petro Porosjenko i samband med en konflikt mellan Kolomojskyj och regeringen i Kiev.

Referenser

Externa länkar 

 
 
 

Personer inom Ukrainas näringsliv
Ukrainska oligarker
Ukrainska politiker under 2000-talet
Cypriotiska filantroper
Israeliska filantroper
Personer från Dnipropetrovsk
Födda 1963
Levande personer
Män
Filantroper under 2000-talet
Botjka

Botjka (ryska: бочка, fat eller tunna) är ett gammalt rymdmått i Ryssland, motsvarande 40 vedro eller 491,972 liter. Måttet som brukades för våta varor försvann i samband med decimalsystemets införande och är numera officiellt avskaffat.

Källor 
 

Volymenheter
Claes Bure

Claes Bure, folkbokförd Klas Erik Emanuel Bure, född 1 november 1950 i Olaus Petri församling i Örebro, är en svensk musiker och kompositör.

Hans låtar har sjungits in av artister som Inger Berggren, Kerstin Dahlberg, Forbes och Flamingokvintetten. Han skrev musiken till låten Beatles med text av Sven-Olof Bagge som framfördes av dansbandet Forbes i svenska Melodifestivalen 1977. Låten tog hem segern i Sverige men kom på sista plats i Eurovision Song Contest 1977.

Bure har varit sambo med Eleonor Zeidlitz, född 1943, med vilken han har två söner, födda 1978 respektive 1979. Numera är han sambo med Christina Carlsten, ogift Holm, född 1959.

Diskografi i urval
1976 – Eva min Eva ; Man vet ej ordet av (Fyra skilling produktion) (singel)
1977 – Beatles, Forbes, (Metronome) (singel)
1977 – Big Deal, Forbes, (Metronome) (LP)

Bibliografi i urval

Musiktryck

Källor

Externa länkar
Claes Bure på Svensk Musik (Stims webbplats)
Claes Bure på Svensk mediedatabas
Claes Bure på Discogs

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Musiker från Örebro
Deltagare i Melodifestivalen 1977
Födda 1950
Levande personer
Män
Viralt fenomen

Ett viralt fenomen är något som blir omtalat och snabbt kopieras och sprids av många människor inom deras sociala nätverk. Termen är en modern analogi mellan hur fotografier, videoklipp, tidskriftsartiklar, trender och personer blir kända Internetfenomen genom att delas och gillas på sociala medier och mellan  hur virus snabbt replikeras mellan olika individer under en epidemi. Innehåll på mediasajter som Youtube som får hög klickfrekvens rekommenderas automatiskt till många besökare av webbplatsen, får då ännu högre klickfrekvens och kan därmed blir viralt.

Fenomenet är dock mycket äldre än Internet, populära skillingtryck spreds på ett sätt som vi idag skulle kalla viralt.

En viralsajt är en webbplats som eftersträvar hög klickfrekvens och många delningar på sociala medier snarare än att vara känd för sin trovärdighet. Exempel på svenska viralsajter är Newsner, Lajkat och Omtalat. Sådana sidor använder sig oftast av klickbete i form av sensationella rubriker.

Internetmemer är ett besläktat begrepp som avser idéer och kulturell information som snabbt utvecklas, kopieras och sprids via Internet. Begreppet mem avsåg ursprungligen idéer, normer och kunskap inom mänsklig kultur, och är en anspelning på att de tävlar med varandra, kopieras, korsbefruktas och vidareutvecklas likt biologins gener.

Se även 
 Falsk webbplats
 Faktoid
 Klickbete
 Klickokrati
 Källkritik
 Mediadrev
 Viral marknadsföring
 Internetfenomen

Referenser 

Sociala medier
Termer inom internet