kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Biel (förvaltningsdistrikt)

Verwaltungskreis Biel/Bienne, franska: Arrondissement administratif de Biel/Bienne är ett förvaltningsdistrikt i förvaltningsregionen Seeland i kantonen Bern i Schweiz, omfattande staden Biel och kommunerna i stadens omgivning.

Distriktet bildades 2010 av kommuner i de tidigare amtbezirken Biel, Nidau och Büren.

Kommuner 
Distriktet består av 19 kommuner:

Referenser
 Ståthållarämbetet på kantonens hemsida

Noter 

Distrikt i Bern
Etnografiska museet, Dubrovnik

Etnografiska museet () är ett etnografiskt museum i Dubrovnik i Kroatien. Det ligger på adressen Od Rupa 3 i Gamla stan och är inhyst i en byggnad ursprungligen uppförd år 1590.

Historik 
Etnografiska museet etablerades år 1938 och har sina rötter i de samlingar av traditionella kulturföremål som i början av 1900-talet växte och blev till Dubrovnik-museets etnologiska avdelning. Inte minst växte samlingarna tack vare donatorn Jelka Miš (1875–1956) som i flera omgångar lät donera traditionella kläder och spetsar till museet.

År 1950 organiserade etnografiska avdelningen den första utställningen av etnografiskt hantverk i Sankt Johannes fästning. I slutet av 1980-talet flyttade museet till nuvarande adress.

Samlingar 
Etnografiska museets innehav omfattar omkring 6 500 föremål som speglar Dubrovniks och Dubrovnik-regionens, det kroatiska folkets och angränsande staters etnografiska arv. Särskilt framträdande är samlingarna av folkdräkter och traditionell klädsel från Dubrovačko primorje, Elafitöarna, Konavle, Mljet, Lastovo, Pelješac, Korčula, Rijeka dubrovačka och Župa dubrovačka.

I den permanenta utställningen i museibyggnadens bottenvåning visas hur spannmål tidigare förvarades. På första och andra våningen presenteras bland annat traditionella ekonomiska verksamheter och Dubrovniks landsbygdsarkitektur.

Museibyggnaden 
Etnografiska museet är inhyst i en byggnad som uppfördes av republiken Dubrovnik år 1590 för att tjäna som stadsloge för spannmålsförvaring. Byggnaden var ursprungligen ett fyravåningshus av sten med femton förvaringsgropar på bottenvåningen och utrymmen för spannmålsförvaring på de övre våningarna där spannmålen kunde torka. Byggnaden skadades svårt i den stora jordbävningen år 1667 och i den efterföljande återuppbyggnaden förlorade den en våning.

Referenser 

 

Dubrovnik
Museer i Dubrovnik
Museer invigda 1940
Sankuru naturreservat

Sankuru naturreservat är ett naturreservat i Kongo-Kinshasa, upprättat 2007. Det ligger i provinsen Sankuru, i den centrala delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa.

Källor 

Naturskydd i Kongo-Kinshasa
Sankuru
Ukjent mann

Ukjent mann är en norsk svartvit kriminal- och dramafilm från 1951 med regi och manus av danskan Astrid Henning-Jensen.

Handling 
Erik Dahl flyr från fängelset där han sitter dömd för smuggling. Han söker upp sin fru. Polisen har redan varit hos henne och eftersom han inte vill sona sitt straff bryter hon med honom. Nästa dag går han på cirkus tillsammans med sin son, men blir där igenkänd av polis och måste fly. Med hjälp av vännen Jensen lyckas han fly från staden. Han vandrar omkring i skogen, anlägger mustasch och färgar håret för att inte bli igenkänd. Han blir modigare och tar en båttur där han möter Tone. Han tar in på stadens hotell och skriver in sig som fiskhandlare. Snart tror folk att han kommit dit för att starta fiskerinäring. Josefsen, som tidigare verkat i samma bransch, gör sig till partnet med Dahl. Affärerna går lysande och de blir erbjudna att exportera till Danmark. Erik reser själv och i Köpenhamn blir han uppmött av Tone. Tillsammans återvänder de till Norge. Väl hemkomna upptäcker polisen att Erik är eftersökt och han reser till Bergen för att träffa sonen en sista gång. Polisen är honom dock på spåren och till slut grips han.

Rollista 
 Alfred Maurstad – Erik Dahl
 Urda Arneberg – Tone
 Jørn Ording – Josefsen
 Helen Brinchmann – Mona Dahl
 Joachim Holst-Jensen – Jansen
 Lulu Ziegler – kabaretsångerska
 Svend von Düring – polisassisteneten
 Toralf Sandø – länsmannen
 Eilif Armand – kontrollören
 Haakon Arnold – elkotrollören
 Rolf Berntzen – polismannen
 Lalla Carlsen – en gammal dam
 Frimann Falck Clausen – betjänt
 Lars Henning-Jensen – Knut
 Egil Hjorth-Jenssen – hotellvärden
 Lothar Lindtner – betjänt
 Preben Neergaard – kyparen
 G. Nilssen – fiskaren
 Arne Thomas Olsen – sakföraren
 Ingolf Rogde – postmästaren
 Sidsel Sellæg – tjänsteflicka
 Espen Skjønberg – bokförsäljaren
 Henny Skjønberg – en gammal dam
 Hilde Solheim – fröken Andersson
 Ingeborg Steffens – fröken Unstad
 Guri Stormoen – hotellvärdinna
 Hans Stormoen – Hol
 Lars Tvinde – hästhandlaren
 Kåre Wicklund – agenten
 Karl Eilert Wiik – krypskytten

Om filmen 
Ukjent mann bygger på Arthur Omres roman Flukten från 1936, översatt till svenska året efter av Eyvind Johnson med titeln Flykten. Romanen omarbetades till filmmanus av regissören Astrid Henning-Jensen. Filmen producerades av Ernst Ottersen för Norsk Film A/S. Den filmades av Arthur J. Ornitz.

Filmen hade premiär i Norge den 19 november 1951. Dess engelska titel är The Stranger.

Musik 
 "Lulu Zieglers vise", musik: Gunnar Sønstevold, text: Poul Henningsen

Referenser 

Norska kriminalfilmer
Norska dramafilmer
Filmer 1951
Norskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Norska filmer baserade på romaner
Filmer från Norsk Film
Norska 1950-talsfilmer
Cirkumpolär (biologi)

En cirkumpolär organism är en organism vars utbredningsområde är mer eller mindre sammanhängande runt någon av polerna, antingen kring nordpolen eller kring sydpolen. När begreppet används strikt förbehålls det arter med utbredning inom polarregionerna (Arktis eller Antarktis).

Exempel på cirkumpolära djurarter är ren, isbjörn, fjällräv, fjälluggla, snösparv, praktejder, prutgås, fjällabb i norr, och weddellsäl, adéliepingvin i syd. Exempel på nordligt cirkumpolära växtarter är skidört, purpurbräcka och saltarv.

Se även 
Cirkumpolära folk

Referenser 

Biotoper
Mont Vunda

Mont Vunda är ett berg i Kongo-Kinshasa. Det ligger i provinsen Kongo-Central, i den västra delen av landet,  km sydväst om huvudstaden Kinshasa. Toppen på Mont Vunda är  meter över havet. Enligt bakongos sägner grundade den förste kungen av Kongoriket, Lukeni lua Nimi, sin huvudstad på mont Vunda genom att fylla igen en sjö.

Källor 

Vunda
Berg i Kongo-Kinshasa 500 meter över havet eller högre
Kongo-Central
Nattens vargar (film, 1950)

Nattens vargar (originaltitel: Where the Sidewalk Ends) är en amerikansk kriminalfilm i film noir-genren från 1950 i regi av Otto Preminger, med Dana Andrews och Gene Tierney i huvudrollerna. Filmens manus är skrivet av Ben Hecht och bygger på romanen Night Cry av William L. Stuart.

Handling
Mark Dixon (Dana Andrews) arbetar som kriminalpolis och har fått kritik för sin brutala behandling av brottslingar. Hans far var brottsling, vilket har medfört att han hatar kriminella. När polisen gör en razzia vid en spelhåla tappar Dixon humöret och slår av misstag ihjäl spelaren Ken Paine (Craig Stevens) som var misstänkt för dråp. 

Dixon försöker få det att se ut som om gangstern Tommy Scalise (Gary Merrill) ligger bakom, men på grund av Dixons knep blir istället den oskyldige taxichauffören Jiggs Taylor (Tom Tully) huvudmisstänkt. Taylor är far till Morgan Taylor (Gene Tierney), som var gift med Paine och som dessutom Dixon blir förälskad i. Dixon försöker komma på ett sätt att fria Jiggs från misstankarna utan att själv åka fast.

Rollista 
 Dana Andrews - Mark Dixon
 Gene Tierney - Morgan Taylor
 Gary Merrill - Tommy Scalise
 Bert Freed - Paul Klein
 Tom Tully - Jiggs Taylor
 Karl Malden - Lt. Thomas
 Ruth Donnelly - Martha
 Craig Stevens - Ken Paine

Bakgrund 
Nattens vargar är den sista i en serie av fyra filmer, samtliga i film noir-genren, som Otto Preminger gjorde för 20th Century Fox under 1940-talet. I filmserien ingick även Laura (1944), Fallen ängel (1945) och Damen bedyrar (1949).

Filmen är inspelad i New York och i Washington Heights på Manhattan.

Källor 
 Eddie Muller, Dark City, The Lost World of Film Noir, 1998.
 Alexander Ballinger, Danny Graydon, The Rough Guide to Film Noir, Penguin Group, New York 2007.

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1950
Amerikanska kriminalfilmer
Film noir
Filmer i regi av Otto Preminger
Filmer från Twentieth Century Fox
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Pirate Rock

Pirate Rock är en radiostation i Göteborgsområdet som spelar rockmusik. Stationen har sitt säte i Kungälv och startade sina sändningar 1 januari 2013. Inledningsvis sände radiostationen på ett närradiotillstånd i Kungälvs kommun, men 2017 tillkom ytterligare en närradiofrekvens i Mölndals kommun, med bättre täckning i centrala Göteborg. 2019 inledde stationen ett samarbete med Nordic Entertainment Group kring reklamförsäljning och distribution via deras plattform I Like Radio. 2021 utökades sändningsområdet ytterligare när stationen tog över Radio Primes frekvenser i norra Bohuslän., men Radio Prime började åter sända på frekvenserna 2022.
 
Radiostationen startades av Antonina Kobylinski Kihlgren, Stefan Kobylinski och Jimmy Geft. Antonina har tidigare varit programledare på Mix Megapol i Göteborg och Bandit Rock.

Evenemang 
Pirate Rock har under åren anordnat ett flertal evenemang där bland annat band som Hide the Knives, Corroded, Lillasyster, Demotional, Outshine och Twin har spelat på. Under 2015 var Pirate Rock fest på Brewhouse i Göteborg.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Radiokanaler och radiostationer startade 2013
Svenska radiostationer
Kungälvs kommun
Svenska närradiostationer
Europamästerskap 2020

Europamästerskap 2020 kan avse:

Europamästerskapet i fotboll 2020
Europamästerskapet i futsal 2020
Europamästerskapet i handboll för herrar 2020
Europamästerskapet i handboll för damer 2020
Lac Fwa

Lac Fwa eller lac M'Fwa är en sjö i Kongo-Kinshasa, längs med floden Fwa. Den ligger på gränsen mellan provinserna Kasaï Central och Kasaï-Oriental, i den centrala delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa. Arean är  kvadratkilometer. Sjön sträcker sig 500 m i nord-sydlig riktning och  m i öst-västlig riktning.

Källor 

Fwa
Kasaï Central
Kasaï-Oriental
Kwa-Kasaïs avrinningsområde
Karibumba

Karibumba är en isolerad slocknad vulkan i Kongo-Kinshasa. Den ligger i provinsen Norra Kivu, i den östra delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa. Toppen på Karibumba är  meter över havet.

Källor 

Vulkaner i Kongo-Kinshasa
Norra Kivu
Berg i Kongo-Kinshasa 1000 meter över havet eller högre
Mölleporten

Mølleporten i Stege på ön Møn i Danmark är en av två bevarade stadsportar i Danmark. 

Mölleporten var den norra av tre stadsportar i Stege, i förlängningen av nuvarande Storegade. De övriga två låg västerut i förlängningarna av Langegade och Skammestræde, nuvarande Raadstuestræde. Den är ett murat porttorn i fyra våningar med tak i pyramidform, som var inbyggt i en stadsmur från medeltiden. Mölleporten är troligen uppförd under 1400-talet, men dokumenterad först 1531 i Stege bys bog.  

Byggnaden är uppförd i munkesten (byggnadstegel i större format än dagens) med band av mursten av huggen kalksten, lokalt kallade "kridtsten". I portrummet är golvet av gatsten och väggarna murade med natursten. Alla etageavskiljningar består av tunga bjälklag med brädgolv. 

Mot slutet av 1600-talet inrättades ett fängelse i tornets takvåning. 

Ett beslut av byrådet om att riva Mölleporten togs 1873, då den ansågs vara i vägen för den ökade landsvägstrafiken. Detta rivningsbeslut genomfördes dock inte, efter en aktion av lokala intressenter och en insamling för att möjliggöra en restaurering. I stället förklarades den som byggnadsminne 1895. Samma år genomfördes en restaurering under ledning av Erik Schiødte, vilken avslutades året därpå. En andra restaurering gjordes några år senare och porten fick sitt nuvarande utseende 1902. Vid denna restaurering gjordes omfattande ommurningar av fasaden. Ytterligare ett restaureringsprojekt utarbetades 1909 av Hermann Baagøe Storck, vilket dock inte genomfördes. 

En tullbod för inkrävande av införselavgifter hade uppförts i slutet av 1700-talet på tornets sydsida. Denna tull avskaffades 1852, och boden revs 1896, varefter den utåtgående trafiken leddes runt tornet. År 1988 stängdes tornet helt av för genomgångstrafik.  

Namnet Mölleporten hänsyftar till dess placering i slutet av den tidigare Møllestræde, vilken ledde norrut ut ur staden till Møllemarken, där flertalet av stadens kvarnar var placerade under medeltiden.

Källor
 Om Mølleporten  på Dansk Center for Byhistories Den digitale Byport
 Om Mølleporten på historiskatlas.dk

Noter

Vordingborgs kommun
Byggnadsminnen i Danmark
Stadsportar i Danmark
Stegehus

Stegehus, eller Stegeborg, var en, nu riven, fästning i Stege på Møn i Danmark. 

Stegehus byggdes på kung Valdemar den stores tid under andra hälften av 1100-talet på spetsen av en halvö, som kallades Slots- eller Borrenakke, mellan Stege bugt och Stege Nor, som skär in mot mitten av ön Møn. Vid borgen uppfördes under 1200-talet köpstaden Stege (också 1309 benämnd Stikas och Stigbje). Det är också möjligt att det på samma plats tidigare låg ett fiskeläge. Borgen kallades omväxlande Stegehus och Stegeborg (Stegeborh). I början av 1400-talet förstärktes befästningarna med en vallgrav och en stadsmur med runda och fyrkantiga halvtorn, med tre stadsportar. Av dessa är i dag den norra, Mölleporten, bevarad. De övriga två låg i förlängningen av Langestæede och Skammestræde (nuvarande Rådhusgade). 

Fram till 1246 var Jakob Sunesen hövitsman på Stegehus. Erik Plogpenning höll 1247 sin halvbror Knud af Blekinge fången på Stegehus, men han blev befriad av  lübeckarna. Borgen var i händer på tyskar under slutet av 1200-talet, men kom 1310 åter under kronan. Senare hölls den som pant åter av tyskar, tills Valdemar Atterdag 1348 inlöste Møn och Falster och övertog Stegehus. Han lät också bygga ut borgen. 

Från 1505 förlänades Stegehus till Anders Bentsen Bille, under vars tid den nya vallanläggningen fick sitt elddop 1510, då lübeckarna försökte inta Stege. Detta misslyckades. År 1534 erövrades Stegehus av Steges egna borgare, varefter det plundrades och revs ned. Dessa stöttade Kristian II. 

Idag finns inga spår av själva Stegehus kvar. Mölleporten i stadsmuren från 1400-talet restaurerades i slutet av 1800-talet.

Källor
 Om Stegehus på roskildehistorie.dk
Artikeln bygger delvis på artikeln Stegehus på danskspråkiga Wikipedia.

Vordingborgs kommun
Ej längre existerande byggnader i Danmark
Yambeshi

Yambeshi eller Yembesi är en flod i Kongo-Kinshasa, ett biflöde till Kwenge. Den rinner genom provinserna Kwango och Kwilu, i den sydvästra delen av landet,  km sydost om huvudstaden Kinshasa. En del av floden bildar gräns mellan provinserna.

Källor 

Vattendrag i Kwango
Vattendrag i Kwilu
Kwa-Kasaïs avrinningsområde
Olof Elfbrink

Olof Elfbrink, född 29 juli 1773 i Älvkarleby socken, död 19 oktober 1835 i Gävle, var en svensk skeppsredare och handelsman.

Olof Elfbrink var son till skattebonden Daniel Nilsson. 1788 flyttade han till Gävle, där han kom i tjänst hos sin fars kusin Daniel Elfstrand som betjänt. Senare blev han springpojke i handelshuset Dan. Elfstrand & Cos kontor där han efterhand avancerade till kontorschef och 1802 blev delägare i firman. Sedan han gift sig med Daniel Elfstrands äldsta dotter Ulla 1807 knöts han närmare till firman och 1810 blev Olof Elfbrink högste chef för firman i nära samarbete med sin svåger Pehr Elfstrand, som fick hand om skeppsbyggeriverksamheten. 1814 köpte han Mackmyra bruk och 1819 Valbo masugn, varvid han kom att ägna allt större intresse åt järnhanteringen, och överlämnade chefskapet åt svågern Pehr Elfstrand. Elfbrink var 1822–1835 ordförande i Gävle borgerskaps 24 äldste, 1825–1835 ordförande i handelssocieteten i Gävle och erhöll 1826 kommerseråds namn. Han var även 1827–1835 ledamot av Sophia Magdalena kyrkoråd.

Källor

Noter 

Personer från Älvkarleby socken
Personer inom Sveriges näringsliv
Födda 1773
Avlidna 1835
Män
Gravsatta på Gävle gamla kyrkogård
Valo, Finlands Idrott

Valo, Finlands Idrott r.f. (förkortat: Valo) (finska: Valo, Valtakunnallinen liikunta- ja urheiluorganisaatio) är en centralorganisation för de flesta idrottsorganisationerna i Finland.  Valo har sitt huvudsäte i Helsingfors. Paraplyorganisationen grundades den 9 juni 2012, och inledde sin verksamhet från och med den 1 april 2013. Centralorganisationen Valo, Finlands Idrott är efterföljare till Finlands Idrott som upplöstes officiellt den 31 december 2013 . Den nya centralorganisationen grundades av fyra idrottsorganisationer, Finlands Idrott, Finlands Olympiska Kommitté, Finlands Motionsidrottsförbund och förbundet Nuori Suomi.

En del stora rikstäckande idrottsförbund har dock av olika skäl valt att stå utanför den nybildade takorganisationen, bland annat ishockey, basket och fotboll.

Organisation 
 15 distriktsidrottsförbund 
 75 rikstäckande idrottsförbund, varav två är finlandssvenska (Svenska Finlands Idrottsförbund och Svenska Finlands Skolidrottsförbund)  
 30 stödmedlemmar.

Ordförande 
Valo har haft följande ordföranden:

Källor 
Webbkällor
 Valo, Finlands Idrotts webbplats  Läst 7 januari 2016.
Fotnoter

Idrottsförbund i Finland
Idrottsförbund bildade 2012
Organisationer i Helsingfors
Sport i Helsingfors
Rudolf Mansfeld

Rudolf Mansfeld, född 17 januari 1901, död 1960, var en tysk botaniker och agronom.

Han utarbetade principer för klassificering av odlade växter och lade grunden till en vetenskaplig bas för upprättande och bevarande av stora genbanker av kulturväxter.

Befattningar
Rudolf Mansfeld var kurator vid Botaniska trädgården och Botaniska museet i Berlin–Dahlem i över 20 år. Där studerade han speciellt Orchidaceae (orkideer) och Euphorbiaceae (törel).

Efter andra världskriget rekryterades han som laboratorietekniker vid Gaterslebeninstitutet.

1949 efterträdde han Werner Rothmaler (1908–1962) avdelningsföreståndare. Under sina sista 10 år vid Gatersleben tjänstgjorde han vid systematikavdelningen.

Bibliografi
 Verzeichnis landwirtschaftlicher und gärtnerischer Kulturpflanzen (ohne Zierpflanzen), engelsk översättning "Mansfeld's Encyclopedia of Agricultural and Horticultural Crops".
 Figuren-Atlas zu den Orchideenflora der südamerikanischen Kordillerenstaaten, 1929 (Medförfattare Rudolf Schlechter)
  Figuren-Atlas zu den Orchidaceen von Deutsch-Neu-Guinea, 1929 (Medförfattare Rudolf Schlechter)
  "Kegeliella kupperi,"  Repertorium Speciarum Novarum Regni Veg. 36: 60, 1934
  Die Benennung der Orchideenhybriden, 1936
 Uber das System der Orchidaceae-Monandrae. Notizblatt des Koniglichen Bot. Gartens & Museums zu Berlin-Dahlem 13: 666-676, 1937
 Zur Nomenklatur der Farn- und Blütenpflanzen Deutsch-lands I-XII - Feddes Repert. 44-52, 1938/1939
 Die Technik der wissenschaftlichen Pflanzenbenennung Akademie-Verlag, Berlin 1949
 Die Technik der wissenschaftlichen Pflanzenbenennung; Einführung in die Internationalen Regeln der botanischen Nomenklatur, 1949
 Das morphologische System der Saatgerste, Hordeum vulgare L. s.l. Züchter 20, 8-24, 1950
 Die Obst liefernden Blasenkirschen (Physalis). Der Züchter, band 24, häfte I, Springer, Berlin / Heidelberg, 1954, s 1-4, ISSN 0040-5752
  Über die Verteilung der Merkmale innerhalb der Orchidaceae-Monandrae. Flora 142: 65-80, 1955
 Vorläufiges Verzeichnis landwirtschaftlich oder gärtnerisch kultivierter Pflanzenarten, 1959, bihang 2, 659 sidor
Über "alte" und "neue" Systematik der Pflanzen. Kulturpflanze Bihang 3, 26-46, 1962
 Redaktör för Die Kulturpflanze, föregångare till GRACE.
 Blütenanalysen neuer Orchideen: Indische und malesische Orchideen, vol. 4. (postumt, medförfattare Rudolf Schlechter) Ed. Koeltz, 1973
 Tillägg för References, Índices volume 6 i Mansfeld's encyclopedia of agricultural and horticultural crops: (except ornamentals) Eds. Peter Hanelt & Institute of Plant Genetics and Crop Plant Research. Springer, 820 sidor, 2001

Minnesskrift
Dem Andenken Rudolf Mansfelds (1901-1960), 19 sidor, 1962

Noter

Källor

män
Födda 1901
Avlidna 1960
Tyska botaniker under 1900-talet
Mashamba Est

Mashamba Est är ett dagbrott vid staden Kolwezi i Kongo-Kinshasa. Det ligger i provinsen Lualaba, i den södra delen av landet,  km sydost om huvudstaden Kinshasa. Mashamba Est ligger  meter över havet. I Mashamba Est bröts  ton koppar och  ton kobolt mellan 1985 och 1988.

Källor 

Naturresurser i Kongo-Kinshasa
Koppargruvor
Kobolt
Lualaba
Dikuluwe

Dikuluwe  är ett dagbrott vid staden Kolwezi i Kongo-Kinshasa. Det ligger i provinsen Lualaba, i den södra delen av landet,  km sydost om huvudstaden Kinshasa.

Fyndigheterna vid Dikuluwe bröts ursprungligen av yekefolket. I området fanns flera endemiska koppartåliga växtarter som på grund av dagbrottets utvidgning nu är utrotade.

Källor 

Naturresurser i Kongo-Kinshasa
Koppargruvor
Lualaba
Beni flygplats

Beni flygplats är en statlig flygplats vid staden Beni i Kongo-Kinshasa. Den ligger i provinsen Norra Kivu, i den nordöstra delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa. IATA-koden är BNC och ICAO-koden FZNP. Beni flygplats hade 3 612 starter och landningar (varav 3 389 inrikes) med totalt 9 501 passagerare (samtliga inrikes), 5 ton inkommande frakt (all inrikes) och 22 ton utgående frakt (all inrikes) 2015.

Källor 

Flygplatser i Kongo-Kinshasa
Norra Kivu
Kamina flygplats

Kamina flygplats, ibland kallad Kamina-Ville för att skilja den från Kamina flygbas, är en statlig flygplats i staden Kamina i Kongo-Kinshasa. Den ligger i provinsen Haut-Lomami, i den södra delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa. Kamina flygplats ligger  meter över havet. IATA-koden är KMN och ICAO-koden FZSA. Kamina flygplats hade 140 starter och landningar, samtliga inrikes, med totalt  passagerare, 1 ton inkommande frakt och ingen utgående frakt 2014, men 2015, det senaste året för vilket statistik är tillgänglig, hade flygplatsen ingen trafik alls. Rullbanan är obelagd. Flygplatsbyggnaderna utgörs av två hangarer.

Källor 

Flygplatser i Kongo-Kinshasa
Haut-Lomami
Bena-Dibele flygplats

Bena-Dibele flygplats är en stängd flygplats vid orten Bena-Dibele i Kongo-Kinshasa. Den ligger i provinsen Sankuru, i den centrala delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa. Bena-Dibele flygplats ligger  meter över havet. ICAO-koden är FZVO.

Källor 

Flygplatser i Kongo-Kinshasa
Sankuru
Abumombazi flygplats

Abumombazi flygplats är en stängd statlig flygplats vid orten Abumombazi i Kongo-Kinshasa. Den ligger i provinsen Nord-Ubangi, i den norra delen av landet,  km nordost om huvudstaden Kinshasa. Abumombazi flygplats ligger  meter över havet. ICAO-koden är FZFE. Flygplatsen stängdes i slutet av 1990-talet. Under perioden 2012–2015, den senaste för vilken statistik är tillgänglig, hade flygplatsen ingen trafik.

Källor 

Flygplatser i Kongo-Kinshasa
Nord-Ubangi
Tshumbe flygplats

Tshumbe flygplats är en statlig flygplats vid orten Tshumbe i Kongo-Kinshasa, anlagd av romersk-katolska kyrkan. Den ligger i provinsen Sankuru, i den norra delen av landet,  km nordost om huvudstaden Kinshasa. Tshumbe flygplats ligger  meter över havet. ICAO-koden är FZVJ. Under perioden 2012–2015, den senaste för vilken statistik är tillgänglig, hade flygplatsen ingen trafik.

Källor 

Flygplatser i Kongo-Kinshasa
Sankuru
Kahemba flygplats

Kahemba flygplats är en statlig flygplats vid orten Kahemba i Kongo-Kinshasa. Den ligger i provinsen Kwango, i den sydvästra delen av landet,  km sydost om huvudstaden Kinshasa. ICAO-koden är FZCF. Reguljära förbindelser med Kinshasa fanns till 2008. Under perioden 2012–2015, den senaste för vilken statistik är tillgänglig, var flygplatsens enda trafik sporadisk inrikes passagerartrafik, utan trafik överhuvudtaget 2015.

Källor 

Flygplatser i Kongo-Kinshasa
Kwango
Lac Tshinene

Lac Tshinene är en endorheisk sjö i Kongo-Kinshasa. Den ligger på gränsen mellan provinserna Lomami och Haut-Lomami, i den södra delen av landet,  km öster om huvudstaden Kinshasa. Den sträcker sig 0,8 kilometer i nord-sydlig riktning, och 1,6 kilometer i öst-västlig riktning.

Källor 

Tshinene
Lomami
Haut-Lomami
Endorheiska sjöar