kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wheaten Lynx

Wheaten Lynx (även Luchs, Luxkaninchen, Lynx) är en kaninras från Tyskland. Rasen uppkom cirka år 1920 och används inom köttindustrin. Wheaten Lynx är blå med en brunröd skuggning. Den väger mellan 2,5 och 3,2 kg. Huvudet är kort, och öronen är upprättstående. Pälsen är tät och 2,54 cm lång.

Källor 
 https://web.archive.org/web/20130712024706/http://wildpro.twycrosszoo.org/S/0MLagomorph/Leporidae/Oryctolagus/Oryctolagus_cuniculus/Img_O_cuniculus_dom/BRC61-70p06_Lynx_Wheaten.htm
 http://tgrdeu.genres.de/default/hausundnutztiere/detailansicht/detail/63E5D466-BA8C-FD58-E040-A8C0286E751D/?lang=en

Kaninraser
Henri Cassini

Alexandre Henri Gabriel vicomte de Cassini, född 9 maj 1781, död 16 april 1832, var en fransk botaniker och naturforskare, specialiserad på solros-familjen (Asteraceae). 

Cassini namngav många gömfröväxter och nya släkter i solrosfamiljen, många av dem nordamerikanska. Cassini publicerade bland annat 65 artiklar mellan 1812 och 1821. Släktet Cassinia namngavs tilli Cassinis ära av botanikern Robert Brown.

Källor

Franska botaniker
Födda 1781
Avlidna 1832
Män
Vienna (kaninras)

Vienna är en kaninras från Österrike. Rasen är godkänd i färgerna vit, viltbrun och blå. Den är medelstor och välmusklad, och väger mellan 3,2 och 4,1 kg. Vita kaniner av rasen har blå ögon, de viltbruna och blå kaninerna har svarta eller hasselbruna ögon. Öronen är upprättstående. Vienna är en foglig ras, men rekommenderas inte för oerfarna kaninägare på grund av sin storlek. Rasens bakdel väger mycket och måste stöttas ordentligt för att inte ryggraden ska skadas.

Referenser 
 http://www.pets4homes.co.uk/breeds/rabbits/vienna/

Kaninraser
Georges Mandel

Georges Mandel, född som Louis George Rothschild den 5 juni 1885 i Chatou, Yvelines, död den 7 juli 1944 i Fontainebleau, var en fransk journalist, politiker och fransk motståndsledare.

Biografi 
Mandel var son till en skräddare av judisk härkomst och kom ursprungligen från Alsace. De flyttade till Frankrike 1871 för att kunna  behålla sitt franska medborgarskap när Alsace-Lorraine annekterades av tyska riket i slutet av fransk-preussiska kriget.

Han började arbetslivet som journalist på L'Aurore, en litterär och socialistisk dagstidning som grundades 1897 av Émile Zola och Georges Clemenceau. När den senare blev inrikesminister, förde han Mandel in i politiken som sin kabinettschef till att bevaka pressen och fackföreningsrörelsen under första världskriget.

År 1934 blev Mandel utsedd till postminister (1934–1936) och hade uppsikt över den första officiella TV-sändningen på franska. Han var ekonomiskt konservativ och frispråkig motståndare till nazismen och fascismen. Under 1930-talet spelade han en liknande roll som i Winston Churchill i Storbritannien, då han belyste riskerna med Adolf Hitlers uppgång i Tyskland. Han förespråkade en militär allians med Sovjetunionen och motsatte sig Münchenavtalet.

Efter folkfrontsregeringens fall var han minister för kolonier från 1938 till den 18 maj 1940 då premiärminister Paul Reynaud utsåg honom till inrikesminister. Han motsatte sig Frankrikes kapitulation för Tyskland 1940. Han försökte därför övertala president Albert Lebrun, ordförandena för deputeradekammaren och i senaten, och så många medlemmar av regeringen som möjligt att resa till Franska Nordafrika för att fortsätta kampen mot tyskarna.

Mandel greps den 8 augusti 1941 i Marocko av general Charles Noguès på order av Pierre Laval, premiärminister i Vichyregeringen. Efter påtryckningar från tyskarna dömdes han och fyra medfångar till livstids fängelse den 7 november 1941 och togs i fängsligt förvar av nazisterna. 

Mandel var tillbaka till Paris den 4 juli 1944, förmodligen då som gisslan. När han överfördes från ett fängelse till ett annat blev han tillfångatagen av Milice française, den paramilitära styrkan. Tre dagar senare tog Milice Mandel till skogen vid Fontainebleau, där de avrättade honom. Han begravdes på kyrkogården i Passy.

Hedersbetygelser 
Ett monument till minne av Mandel har rests nära platsen för hans avrättning, intill vägen som förbinder Fontainebleau med Nemours.

Källor 

Bra Böckers lexikon. 1977.

Franska politiker
Personer från Yvelines
Födda 1885
Avlidna 1944
Män
Markgrevskapet Istrien

Markgrevskapet Istrien (, , , ) var en administrativ enhet inom kejsardömet Österrike, sedermera Österrike-Ungern från 1860 till 1918. Markgrevskapet skapades efter avskaffandet av kronlandet kungariket Illyrien och kom tillsammans med den kejserliga riksstaden Trieste och grevskapet Görz och Gradisca att bilda kronlandet Österrikiska kustlandet. Territoriellt omfattade markgrevskapet halvön Istrien i dagens Kroatien, Slovenien och Italien. Dess regionala beslutande församling istriska lantdagen var förlagd i Poreč.

Se även 
Istriska markgrevskapet

Referenser 

Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Stater och territorier bildade 1860
Stater och territorier upplösta 1918
Kroatien i Österrike-Ungern
Sloveniens historia
Historiska indelningar i Österrike
Österrike-Ungerns riksdelar och länder
Istrien
Kroatien i kejsardömet Österrike
Historiska italienska stater
Istriska markgrevskapet

Istriska markgrevskapet () var ursprungligen ett karolingiskt markgrevskap i Frankerriket som omfattade halvön Istrien i dagens Kroatien, Slovenien och delar av Italien. Markgrevskapet grundades 789 sedan halvön intagits av Karl den stores son Pippin.

Sedan 976 hörde området till hertigarna av Kärnten och senare efter vartannat till flera hertigar i Bajern och patriarken av Aquileia. 1805–1815 stod Istrien under Frankrike och var därefter ett österrikiskt markgrevskap och kronland till 1920 då området avstods till Italien.

Se även 
Markgrevskapet Istrien

Referenser

Fotnoter 

Italiens historia
Kroatien under medeltiden
Sloveniens historia
Historiska indelningar i Österrike
Istrien
Museum Beelden aan Zee

Museum Beelden aan Zee är ett privat konstmuseum och en skulpturpark i Scheveningen i Haag i Nederländerna.

Museum Beelden aan Zee grundades 1994 av skulptursamlarna Theo och Lida Scholten vilka började köpa in skulpturer till museet 1966. Museet har en samling på ett tusental skulpturer  varav flertalet är från andra hälften av 1900-talet. Museet visar samtida internationell och nationell skulptur. 

Museibyggnaden inhyser sedan 2004 också Sculptuur Instituut, ett forskningsinstitut med bibliotek, som arbetar med samtida skulptur.

Byggnaden
Museibyggnaden ritades av arkitekten Wim Quist och uppfördes under den historiska "Wiedska paviljongen", som kung Vilhelm I lät uppföra 1826 till sin fru, prinsessan Wilhelmine av Preussen. För att ge tillstånd att bygga fordrade staden Haag att museet inte skulle vara synligt från stranddynerna. Av detta skäl byggdes museet under marknivån, med terrasser på dynerna som inte syns på distans. Museet är heller inte synligt från boulevarden. Från museets terrass kan man se havet, men inte boulevarden och inte heller Scheveningens strand.

Sagoskulpturer vid havet
På en terrass vid strandboulevarden finns sedan 2004 en skulpturpark med 23 skulpturgrupper i brons, som illustrerar olika sagor, av den amerikanske skulptören Tom Otterness.

Fotogalleri

Källor

Externa länkar
 Beeldenaanzee.nl Webbplats för Museum Beelden aan Zee
 Webbplats för sagoskulpturerna vid boulevarden
 Webbplats för skulpturinstitutet

Konstmuseer och konsthallar i Nederländerna
Skulpturparker i Nederländerna
Museer i Haag
Soi Dog Foundation

Soi Dog Foundation är en ideell organisation i Thailand, USA, Australien, Storbritannien, Frankrike och Nederländerna som arbetar för att stoppa överpopulationen av hundar och katter genom att kastrera och sterilisera dem. De har hittills kastrerat och steriliserat över 71 000 hundar och katter (augusti, 2014). De arbetar också för att få ett slut på den olagliga exporten av hundkött från Thailand till Vietnam. År 2013 hade fler än 7000 hundar räddats av Soi Dog Foundation från köttexporten. Fler än 30 smugglare hade blivit arresterade. I sitt djurhem, som ligger i Phuket, Thailand, tar medlemmarna hand om över 300 hemlösa och vanvårdade hundar och katter. Hundarna på hemmet blir mikrochippade och vaccineras mot rabies, valpsjuka, hepatit, parvovirus och kennelhosta. Katterna vaccineras mot kattsnuva och kattpest. Soi Dog Foundation har lyckats göra Phuket till Thailands enda rabiesfria provins. Människor från hela världen kan adoptera en hund eller katt från Soi Dog Foundation. Soi Dog Foundation tar ingen adoptionsavgift, men den som ska adoptera ett djur måste betala för transporten.

Referenser 
 http://thepetwiki.com/wiki/Soi_Dog_Foundation 
 http://www.soidog.org/en/about-soi-dog/

Internationella ideella organisationer
Hundhållning
Katter
Barnabrunnarna

Barnabrunnarna är ett källområde i byn Ödetofta i Tolgs socken, Växjö kommun.

Ödetofta ligger mellan Tolg och Drev, ett par mil norr om Växjö. Källorna omtalas redan på 1600-talet och sades ha kraft att bota sjuka och klena barn, genom att doppa barnen och deras kläder och låta dem dricka ur vattnet. Källorna skulle besökas vid midsommar eller de därpå följande två veckorna. 

1901–02 tömdes den största källan varvid nästan 6.000 mynt och en mängd andra metallföremål påträffades. Det äldsta myntet som togs tillvara är präglat på 1300-talet under Magnus Eriksson, och även en medeltida kam hittades. I övrig härröde mynten främst från andra hälften av 1500-talet fram till slutet av 1800-talet. 

Möjligen kan källan ha tömts i samband med reformationen vilket skulle förklara de få medeltida mynten, alternativt har offer främst förekommit i några av de andra, nu överväxta källorna.

Källor 
 Det medeltida Småland - En arkeologisk guidebok, Martin Hansson s. 169.
Fornminnesregistret: 

Växjö kommuns historia
Fornminnen i Småland
Graziano Pellè

Graziano Pellè, född 15 juli 1985, är en italiensk före detta fotbollsspelare som spelade som anfallare.

Karriär
Pellè började sin karriär i Serie A-klubben Lecce, och lånades sen ut till tre nedre divisioner, innan han flyttade till den nederländska klubben AZ Alkmaar 2007. Han vann Eredivisie-titeln i hans andra säsong av fyra i klubben. Efter att ha spelat i Italien under en kort tid med Parma och Sampdoria återvände han till den nederländska ligan i Feyenoord. Efter att ha gjort 27 mål efter en säsong i Feyenoord, gick han till Southampton för 8 miljoner pund, i juli 2014. 

I juli 2016, efter två säsonger i Premier League, gick Pellè till den kinesiska klubben Shandong Luneg för 12 miljoner pund. Den 5 februari 2021 återvände Pellè till Parma, där han skrev på ett halvårskontrakt.

Källor

Noter

Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i US Lecce
Spelare i Catania FC
Spelare i FC Crotone
Spelare i AC Cesena
Spelare i AZ Alkmaar
Spelare i Parma FC
Spelare i UC Sampdoria
Spelare i Feyenoord
Spelare i Southampton FC
Spelare i Shandong Luneng Taishan FC
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Eredivisie
Spelare i Premier League
Spelare i Chinese Super League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1985
Levande personer
Män
Hydnoraceae

Hydnoraceae är en familj av tvåhjärtbladiga växter. Hydnoraceae ingår i ordningen pepparordningen, klassen tvåhjärtbladiga blomväxter, fylumet kärlväxter och riket växter. Enligt Catalogue of Life omfattar familjen Hydnoraceae 10 arter. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Pepparordningen
Hydnoraceae
Hydnora

Hydnora är ett släkte av tvåhjärtbladiga växter. Hydnora ingår i familjen Hydnoraceae. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Pepparordningen
Hydnora
Hydnora abyssinica

Hydnora abyssinica är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Addison Brown. Hydnora abyssinica ingår i släktet Hydnora och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
abyssinica
Hydnora africana

Hydnora africana är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Carl Peter Thunberg. Hydnora africana ingår i släktet Hydnora och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Pepparordningen
africana
Hydnora esculenta

Hydnora esculenta är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Jumelle & Perrier. Hydnora esculenta ingår i släktet Hydnora och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
esculenta
Hydnora sinandevu

Hydnora sinandevu är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Beentje & Q.Luke. Hydnora sinandevu ingår i släktet Hydnora och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
sinandevu
Hydnora triceps

Hydnora triceps är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Drege & E. Mey.. Hydnora triceps ingår i släktet Hydnora och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Pepparordningen
triceps
Hydnora visseri

Hydnora visseri är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Bolin, E.Maass & Musselman. Hydnora visseri ingår i släktet Hydnora och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
visseri
Prosopanche

Prosopanche är ett släkte av tvåhjärtbladiga växter. Prosopanche ingår i familjen Hydnoraceae. 

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Pepparordningen
Prosopanche
Prosopanche americana

Prosopanche americana är en tvåhjärtbladig växtart som först beskrevs av Robert Brown, och fick sitt nu gällande namn av Henri Ernest Baillon. Prosopanche americana ingår i släktet Prosopanche och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Pepparordningen
americana
Prosopanche bonacinae

Prosopanche bonacinae är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av Carlo Luigi Carlos Luis Spegazzini. Prosopanche bonacinae ingår i släktet Prosopanche och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
bonacinae
Prosopanche caatingicola

Prosopanche caatingicola är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av R.F.Machado & L.P.Queiroz. Prosopanche caatingicola ingår i släktet Prosopanche och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
caatingicola
Prosopanche costaricensis

Prosopanche costaricensis är en tvåhjärtbladig växtart som beskrevs av L.D.Goméz. Prosopanche costaricensis ingår i släktet Prosopanche och familjen Hydnoraceae. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Pepparordningen
costaricensis
Lactoris fernandeziana

Lactoris fernandeziana är en piprankeväxtart som beskrevs av Rodolfo Amando Philippi. Lactoris fernandeziana ingår i släktet Lactoris och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Piprankeväxter
fernandeziana
Pararistolochia

Pararistolochia är ett släkte av piprankeväxter. Pararistolochia ingår i familjen piprankeväxter.

Dottertaxa till Pararistolochia, i alfabetisk ordning 

 Pararistolochia alexandriana
 Pararistolochia australopithecurus
 Pararistolochia biakensis
 Pararistolochia ceropegioides
 Pararistolochia decandra
 Pararistolochia deltantha
 Pararistolochia dictyophlebia
 Pararistolochia dielsiana
 Pararistolochia engleriana
 Pararistolochia fimbriata
 Pararistolochia goldieana
 Pararistolochia gracilifolia
 Pararistolochia incisiloba
 Pararistolochia kepara
 Pararistolochia laheyana
 Pararistolochia leonensis
 Pararistolochia linearifolia
 Pararistolochia macrocarpa
 Pararistolochia mannii
 Pararistolochia manokwariensis
 Pararistolochia meridionaliana
 Pararistolochia momandul
 Pararistolochia paradisiana
 Pararistolochia peninsulensis
 Pararistolochia pithecurus
 Pararistolochia praevenosa
 Pararistolochia preussii
 Pararistolochia promissa
 Pararistolochia schlechteri
 Pararistolochia sepikensis
 Pararistolochia sparusifolia
 Pararistolochia tithonusiana
 Pararistolochia triactina
 Pararistolochia zenkeri

Källor

Externa länkar 

Piprankeväxter
Pararistolochia
Pararistolochia alexandriana

Pararistolochia alexandriana är en piprankeväxtart som beskrevs av Michael J. Parsons. Pararistolochia alexandriana ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
alexandriana
Pararistolochia australopithecurus

Pararistolochia australopithecurus är en piprankeväxtart som beskrevs av Michael J. Parsons. Pararistolochia australopithecurus ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Piprankeväxter
australopithecurus
Pararistolochia biakensis

Pararistolochia biakensis är en piprankeväxtart som beskrevs av Michael J. Parsons. Pararistolochia biakensis ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
biakensis
Pararistolochia ceropegioides

Pararistolochia ceropegioides är en piprankeväxtart som först beskrevs av Spencer Le Marchant Moore, och fick sitt nu gällande namn av Hutchinson & Dalziel. Pararistolochia ceropegioides ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
ceropegioides
Pararistolochia decandra

Pararistolochia decandra är en piprankeväxtart som först beskrevs av Ding Hou, och fick sitt nu gällande namn av M.J. Parsons. Pararistolochia decandra ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
decandra
Pararistolochia deltantha

Pararistolochia deltantha är en piprankeväxtart som först beskrevs av Ferdinand von Mueller, och fick sitt nu gällande namn av M.J. Parsons. Pararistolochia deltantha ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Utöver nominatformen finns också underarten P. d. laheyana.

Källor 

Piprankeväxter
deltantha
Pararistolochia dictyophlebia

Pararistolochia dictyophlebia är en piprankeväxtart som först beskrevs av Merr. & L.M. Perry, och fick sitt nu gällande namn av M.J. Parsons. Pararistolochia dictyophlebia ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
dictyophlebia
Pararistolochia dielsiana

Pararistolochia dielsiana är en piprankeväxtart som först beskrevs av Otto Christian Schmidt, och fick sitt nu gällande namn av M.J. Parsons. Pararistolochia dielsiana ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
dielsiana
Pararistolochia engleriana

Pararistolochia engleriana är en piprankeväxtart som först beskrevs av Otto Christian Schmidt, och fick sitt nu gällande namn av M.J. Parsons. Pararistolochia engleriana ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
engleriana
Pararistolochia fimbriata

Pararistolochia fimbriata är en piprankeväxtart som beskrevs av M.E.Leal & D.Nguema. Pararistolochia fimbriata ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
fimbriata
Pararistolochia goldieana

Pararistolochia goldieana är en piprankeväxtart som först beskrevs av Joseph Dalton Hooker, och fick sitt nu gällande namn av Hutchinson & Dalziel. Pararistolochia goldieana ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor

Externa länkar 

Piprankeväxter
goldieana
Arthur Mülverstedt

Arthur Ferdinand August Mülverstedt, född 30 juni 1894 i Gebesee, död 10 augusti 1941 i närheten av Luga, var en tysk SS-Gruppenführer och generallöjtnant i Schutzpolizei. Han var bland annat generalinspektör för Schutzpolizei och befälhavare för 4. SS-Polizei-Panzergrenadier-Division.

Biografi 
Mülverstedt blev 1932 medlem i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP). Efter att för en tid varit ställföreträdare för generalinspektören för Schutzpolizei (Generalinspekteur der Schutzpolizei des Reiches) utnämndes han i april 1937 till dennes efterträdare. Efter Anschluss, Tysklands annektering av Österrike i mars 1938, och ockupationen av Tjeckoslovakien ett år senare kom Mülverstedt att inneha höga polisposter i dessa territorier.

Andra världskriget 
Efter Brombergs blodiga söndag i september 1939 var Mülverstedt involverad i de tyska vedergällningarna mot polackerna. I november 1940 utsågs han till befälhavare för 4. SS-Polizei-Panzergrenadier-Division och efterträdde därmed Karl Pfeffer-Wildenbruch.

Den 22 juni 1941 inledde Tyskland Operation Barbarossa, angreppet mot den tidigare bundsförvanten Sovjetunionen, och Mülverstedts division kom att tillhöra Armégrupp Nord. Mülverstedt stupade för artillerield söder om Luga.

Referenser

Tryckta källor 
 

 

Födda 1894
Avlidna 1941
Män
Personer från Gebesee
Ordnungspolizei
SS-Gruppenführer
SS-officerare som stupat i strid
Schutzpolizei
Pararistolochia gracilifolia

Pararistolochia gracilifolia är en piprankeväxtart som först beskrevs av Otto Christian Schmidt, och fick sitt nu gällande namn av M.J. Parsons. Pararistolochia gracilifolia ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
gracilifolia
Pararistolochia incisiloba

Pararistolochia incisiloba är en piprankeväxtart som först beskrevs av Jongkind, och fick sitt nu gällande namn av M.E.Leal. Pararistolochia incisiloba ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
incisiloba
Pararistolochia kepara

Pararistolochia kepara är en piprankeväxtart som beskrevs av Michael J. Parsons. Pararistolochia kepara ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
kepara
Pararistolochia laheyana

Pararistolochia laheyana är en piprankeväxtart som först beskrevs av Frederick Manson Bailey, och fick sitt nu gällande namn av Michael J. Parsons. Pararistolochia laheyana ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
laheyana
Pararistolochia leonensis

Pararistolochia leonensis är en piprankeväxtart som först beskrevs av Masters, och fick sitt nu gällande namn av Hutchinson & Dalziel. Pararistolochia leonensis ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
leonensis
Pararistolochia linearifolia

Pararistolochia linearifolia är en piprankeväxtart som beskrevs av Michael J. Parsons. Pararistolochia linearifolia ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
linearifolia
Pararistolochia macrocarpa

Pararistolochia macrocarpa är en piprankeväxtart som först beskrevs av Dutch., och fick sitt nu gällande namn av O. Poncy. Pararistolochia macrocarpa ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Utöver nominatformen finns också underarten P. m. soyauxiana.

Källor

Externa länkar 

Piprankeväxter
macrocarpa
Pararistolochia mannii

Pararistolochia mannii är en piprankeväxtart som först beskrevs av Joseph Dalton Hooker, och fick sitt nu gällande namn av Ronald William John Keay. Pararistolochia mannii ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
mannii
Pararistolochia manokwariensis

Pararistolochia manokwariensis är en piprankeväxtart som beskrevs av Michael J. Parsons. Pararistolochia manokwariensis ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Källor 

Piprankeväxter
manokwariensis
Pararistolochia meridionaliana

Pararistolochia meridionaliana är en piprankeväxtart. Pararistolochia meridionaliana ingår i släktet Pararistolochia och familjen piprankeväxter.

Underarter 

Arten delas in i följande underarter:

 P. m. meridionaliana
 P. m. milnensis
 P. m. popondettensis

Källor 

Piprankeväxter
meridionaliana