kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Österrike i Eurovision Song Contest 2015

Österrike var värd och deltog i Eurovision Song Contest 2015 i Wien efter att ha vunnit Eurovision Song Contest 2014 med låten "Rise Like a Phoenix" framförd av Conchita Wurst. Den österrikiska bidraget valdes genom en nationell final som anordnades av det österrikiska tv-bolaget Österreichischer Rundfunk (ORF). Bidraget som representerade landet är The Makemakes som framförde låten "I am Yours".

Nationell final 
Den 28 oktober 2014 meddelade ORF datum och övriga uppgifter om den nationella finalen för att välja Österrikes bidrag till Eurovision Song Contest 2015. Den nationella finalen bestod av fyra deltävlingar som sändes på ORF Eins, värd var Mirjam Weichselbraun. Endast den stora finalen, som ägde rum den 13 mars 2015 i Wien, direktsändes. De tre föregående deltävlingarna sändes den 20 februari, 27 februari och 6 mars 2015.

Omgång 1 
I den första deltävlingen bestämde en expertpanel vilka sex akter från de sexton kandidaterna som skulle gå vidare till nästa fas. 
Bidragen med guld-bakgrund tog sig vidare

Omgång 2 
Den andra deltävlingen sändes den 27 februari 2015 och presenterade de sex återstående artisters egna låtar eller covers av internationella låtar. Alla sex artister fortsatte till den tredje deltävlingen. Man fick dock reda på vilka tre favoriter tittarna hade (bidragen med guld-bakgrund). Jurypanelen som bedömde artisterna bestod av Anna F. (singer-songwriter), Nazar (rappare) och två medlemmar av den tyska bandet The Bosshoss, Alec Völkel och Sascha Vollmer.

Omgång 3 
Den tredje deltävlingen sändes den 6 mars 2015 och innehöll de sex återstående artisterna. En låt per artist, totalt sex låtar, kvalificerade sig för finalen. Jurypanelel som bedömde artisterna bestod av Anna F. (singer-songwriter), Nazar (rappare) och två medlemmar av den tyska bandet The Bosshoss, Alec Völkel och Sascha Vollmer. Bidragen med guld-bakgrund tog sig vidare.

Final

Under Eurovision 
Som vinnare av Eurovision Song Contest 2014 och värd för tävlingen 2015, kvalificerade sig Österrike automatiskt till finalen den 23 maj 2015. Utöver sitt deltagande i finalen ska Österrike också sända och rösta i en av de två semifinalerna. Efter semifinaldragningen den 26 januari 2015 bestämdes det att Österrike ska sända och rösta i den första semifinalen den 19 maj 2015. I finalen hamnade Österrike tillsammans med Tyskland sist i finalen med 0 poäng.

Källor 

2015
2015 i Österrike
Länder i Eurovision Song Contest 2015
Davor

Davor är en kommun och ort i östra Kroatien. Kommunen har 3 015 invånare (2011) och hör administrativt till Brod-Posavinas län i Slavonien. I kommunen finns två orter, Davor och Orubica.

Demografi 
En majoritet av invånarna i Davor är kroater. År 2011 utgjorde kroaterna 99,66% av kommunens invånarantal. Vid folkräkningen 2011 var 1 541 invånare män och 1 474 invånare kvinnor.

Kända personligheter från Davor (urval) 
Ivica Olić (1979–), fotbollsspelare
Matija Antun Relković (1732–1798), författare

Referenser

Noter 

Orter i Brod-Posavinas län
Gränsorter i Europa
Kroatiens kommuner
Super Bowl XXXIX

Super Bowl XXXIX var en match i amerikansk fotboll mellan mästarna för National Football Conference (NFC), Philadelphia Eagles och mästarna för American Football Conference (AFC), New England Patriots för att avgöra vilket lag som skulle bli mästare för säsongen 2004 av National Football League (NFL). Patriots besegrade Eagles med 24-21. Matchen spelades 6 februari 2005 på Alltel Stadium i Jacksonville, Florida, vilket var första gången Super Bowl spelades i den staden.

Källor

Externa länkar 

39
Sport i Florida
Sportåret 2005
2005 i USA
Walter Catlett

Walter Catlett, född 4 februari 1889 i San Francisco, Kalifornien, död 14 november 1960 i Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Catlett debuterade på Broadway på 1910-talet, och filmdebuterade under stumfilmseran. Han spelade mestadels komiska roller och medverkade i över 150 filmer.

Catlett har en stjärna på Hollywood Walk of Fame för sina insatser inom film vid 1700 Vine Street.

Filmografi

Källor

Externa länkar
 
 

Amerikanska skådespelare
Födda 1889
Avlidna 1960
Män
Sport på Grönland

Sport på Grönland utövas av vart tredje skolbarn i åldern 11-17 år som är fysiskt aktivt minst en timme dagligen.

Möjligheterna till nationellt tävlingsutbyte begränsas av klimatet och de geografiska avstånden mellan de spridda byarna längs den grönländska kusten, som kräver flygtransporter.

Olika sporter
Längdåkning på skidor var länge den dominerande idrottsgrenen i Grönland. Traditionella idrotter som draghundssport och kajakrodd har också hög status. I takt med att idrottshallar vuxit fram i de flesta byarna i landet har man dock fått konkurrens av andra sporter. Den populäraste inomhusidrotten är handboll medan fotboll numera är den utomhussport som har flest utövare.

Kalaallit Nunaanni Timersoqatigiit Kattuffiat
Grönlands Idrottsförbund, Kalaallit Nunaanni Timersoqatigiit Kattuffiat (KNTF) bildat 1953, består av nio specialidrottsförbund med över 200 klubbar och 15 000 medlemmar. KNTF ordnar grönländska mästerskap och ansvarar för Grönlands deltagande i de Arktiska vinterspelen. Förutom de ovan nämnda sporterna organiserar man badminton, volleyboll, bordtennis, taekwondo och karate.

Källor 
Fritid i Grønland
Grønlands Idræts-Forbund Den Store Danske

Sport på Grönland
Det stora reportaget

Det stora reportaget (originaltitel: The Front Page) är en amerikansk komedifilm från 1931 i regi av Lewis Milestone. Det är den första filmversionen av Broadway-pjäsen The Front Page, som hade premiär 1928. Historien filmades på nytt 1940 av Howard Hawks som Det ligger i blodet, samt en tredje gång 1974 som Stoppa pressarna!.

Filmen nominerades till tre Oscarstatyetter vid Oscarsgalan 1931, bästa film, bästa regi och bästa manliga huvudroll. Den vann dock inte i någon kategori. Filmen är sedan 2010 invald av USA:s kongressbibliotek i National Film Registry.

Handling 
Hildy Johnson (spelad av Pat O'Brien) är reporter och förlovad med Peggy Grant (Mary Brian). Han vill avsluta sin anställning för att gifta sig med henne och få ett bättre jobb. Hans chefredaktör Walter Burns (Adolphe Menjou) är dock fast besluten att behålla honom. Alla övriga reportrar på tidningen väntar på ett scoop om hängningen av brottslingen Earl Williams (George E. Stone). Men Williams rymmer och Hildy blir mer inblandad i fallet än vad han tänkt.

Medverkande (i urval) 
 Adolphe Menjou – Walter Burns
 Pat O'Brien – Hildebrand "Hildy" Johnson
 Mary Brian – Peggy Grant
 Edward Everett Horton – Roy V. Bensinger
 Walter Catlett – Jimmy Murphy
 George E. Stone – Earl Williams
 Mae Clarke – Molly Malloy
 Slim Summerville – Irving Pincus
 Matt Moore – Ernie Kruger
 Frank McHugh – "Mac" McCue
 Clarence Wilson – Sheriff Peter B. "Pinky" Hartman

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1931
Amerikanska filmer baserade på pjäser
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Lewis Milestone
Filmer om journalister
Filmer bevarade i National Film Registry
Filmer från United Artists
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Pete Carroll

Peter Clay "Pete" Carroll , född 15 september 1951, är en tränare i amerikansk fotboll, sedan 2010 i Seattle Seahawks.

Källor

Externa länkar 

Män
Levande personer
Födda 1951
Tränare av amerikansk fotboll
Super Bowl VII

Super Bowl VII var den 7:e upplagan av Super Bowl sedan starten 1967 och matchen spelades mellan AFC-mästarna Miami Dolphins som besegrade NFC-mästarna Washington Redskins med 14-7. Matchen spelades 14 januari 1973 på Los Angeles Memorial Coliseum i Los Angeles, Kalifornien. Det var andra gången Super Bowl spelades där då även Super Bowl I, 1967, spelades där.

Det var andra gången Miami Dolphins kvalificerade sig för Super Bowl, de hade förlorat mot Dallas Cowboys året innan, i Super Bowl VI. Den gär gången hade de gått obesegrade genom den ordinarie säsongen och sedan vunnit över Cleveland Browns och Pittsburgh Steelers playoff-matcherna. Torts det var de inte favoriter i Super Bowl VII, eftersom spelschemat ansågs svagare och att de förlorat året innan. Matchen kontrollerades av Miami Dolphins och blev den näst poängfattigaste Super Bowl, åtminstone till 2022. I samband med vinsten i Super Bowl VII gick Miami Dolphins obesegrade hela vägen till Super Bowl-vinst, vilket innebär en "perfect season", ungefär en "perfekt säsong". De är det första och, till och med åtminstone 2022, det enda laget som gjort en sådan.

Källor 

Super Bowl
Sportevenemang i Los Angeles
1973 i USA
Sportåret 1973
Los Angeles under 1900-talet
Japan Post Holdings

Japan Post Holdings Co., Ltd. (japanska: 日本郵政株式会社, Nippon Yū-sei Kabushiki-gaisha), är ett japanskt statligt konglomerat som har sina verksamheter inom branscherna bank, försäkringar och posthantering.

Konglomeratet består av tre dotterbolag: Japan Post, Japan Post Bank och Japan Post Insurance.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Officiell engelsk webbplats

Japanska konglomerat
Företag bildade 2006
Företag i Tokyo
Japan Post

Japan Post Co., Ltd. är en japansk statlig postoperatör som bildades 1 oktober 2007 när regeringen Koizumi valde privatisera den nationella postväsendet och öppnade upp marknaden för konkurrenter.

Postoperatören har bland annat 13 regionala kontor, 24 511 postkontor och 11 utbildningsinstitut inom Japans gränser.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Officiell engelsk webbplats

Japanska postoperatörer
Företag bildade 2007
Företag i Tokyo
Japan Post Bank

Japan Post Bank Co., Ltd. (japanska: 株式会社ゆうちょ銀行) är en japansk bankkoncern som bildades 1 september 2006 som Yucho Co., Ltd., när regeringen Koizumi valde privatisera den nationella postväsendet och öppnade upp marknaden för konkurrenter. Bankkoncernen bytte till nuvarande namn den 1 oktober 2007.

De har bland annat 13 regionala huvudkontor, 234 regionala bankkontor och 49 administrativa servicecentrar i Japan och har också utländska kontor i både Hongkong och Storbritannien.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Officiell engelsk webbplats

Japanska banker
Företag bildade 2006
Företag i Tokyo
Japan Post Insurance

Japan Post Insurance Co., Ltd. (japanska: 株式会社かんぽ生命保険) är ett japanskt försäkringsbolag som bildades 1 oktober 2007 när regeringen Koizumi valde att privatisera försäkringsbolaget Kampo Life Insurance. De erbjuder sina kunder olika försäkringslösningar, främst livförsäkringar.

Försäkringsbolaget har 13 regionala huvudkontor, 79 lokala kontor och fem servicecentrar runt om i landet.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Officiell engelsk webbplats

Japanska försäkringsbolag
Företag bildade 2006
Företag i Tokyo
Ranger 4

Ranger 4 var en obemannad rymdsond från NASA, med uppdrag att fotografera månens yta. Den sköts upp från Cape Canaveral, med en Atlas LV-3 Agena-B, den 23 april 1962. Av okänd anledning vecklades aldrig solpanelerna ut och batterierna tog slut efter 10 timmar. Rymdsonden kraschade på månen 64 timmar efter uppskjutningen.

Källor

Fotnoter

1962 i USA
Rymdfartsåret 1962
Rangerprogrammet
Utforskningen av månen
Personer i Sverige födda i Uruguay

Till personer i Sverige födda i Uruguay räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Uruguay. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 2 200 personer födda i Uruguay.

Historik
Under militärdiktaturen i Uruguay 1973-1985 sökte många uruguayaner asyl i Sverige. Även efter diktaturen förblev många uruguayaner bosatta i Sverige, bland annat med ambassadör Harald Edelstams hjälp. 

Uruguayanerna i Sverige har många egna föreningar, som exempelvis Casa Uruguay i Malmö.

Svenskar med uruguayansk bakgrund
Den 31 december 2014 fanns 2 439 personer födda i Sverige med uruguayansk bakgrund eller ursprung (enligt Statistiska centralbyråns definition):

Personer födda i Sverige med båda föräldrarna födda i Uruguay: 491
Personer födda i Sverige med fadern född i Uruguay och modern i ett annat utländskt land: 412
Personer födda i Sverige med modern född i Uruguay och fadern i ett annat utländskt land: 272
Personer födda i Sverige med fadern född i Uruguay och modern i Sverige: 832
Personer födda i Sverige med modern född i Uruguay och fadern i Sverige: 432
Den 31 december 2014 fanns 2 172 personer i Sverige som var födda i Uruguay, varav 1 111 män (51,2 %) och 1 061 kvinnor (48,8 %). Motsvarande siffra för den 31 december 2000 var 2 227, varav 1 154 män (51,8 %) och 1 073 kvinnor (48,2 %). Den 31 december 2014 fanns 166 personer i Sverige med uruguayanskt medborgarskap, varav 111 män (66,9 %) och 55 kvinnor (33,1 %).

Åldersfördelning
Åldersfördelningen bland personer födda i Uruguay folkbokförda i Sverige. Siffror från SCB enligt den 31 december 2014:

0–14 år: 23 (1,1 %)
15–64 år: 1 613 (74,3 %)
65 år och äldre: 536 (24,6 %)

Historisk utveckling

Födda i Uruguay

Se även
Uruguays ambassad i Stockholm
Relationer mellan Sverige och Uruguay

Referenser

Noter

Uruguay
Relationer mellan Sverige och Uruguay
Sverige
Édouard Molinaro

Édouard Molinaro, född 13 maj 1928 i Bordeaux, död 7 december 2013, var en fransk filmregissör. 

Molinaro långfilmsdebuterade 1958 och gjorde på 1960-talet flera kommersiellt framgångsrika komedifilmer med huvudrollsinnehavare som Louis de Funès, Lino Ventura och Jacques Brel. År 1978 utkom Får jag presentera: Min mamma, herr Albin, för vilken Moliniaro blev Oscarsnominerad för bästa regi och manus efter förlaga. Filmen är en komedi om två homosexuella män i Saint-Tropez som försöker dölja sin livsstil när den ene mannens son kommer på besök med sin fästmö. 

Från mitten av 1980-talet kom Molinaro främst att arbeta med TV, men återkom till bioduken 1992 med Le souper, efter en pjäs av Jean-Claude Brisville, och 1996 med Beaumarchais l'insolent, efter ett kvarlämnat manus av Sacha Guitry.

Filmer i urval
 Med ryggen mot väggen (1958)
 Des femmes disparaissent (1959)
 Vittnet är farligt (1959)
 En flicka för sommaren (1959)
 Ett fönster stod öppet (1961)
 Polisrazzia (1961)
 I Arsène Lupins fotspår (1962)
 Agent 006 (1963)
 La chasse à l'homme (1964)
 Saken är Oscar (1967)
 Nord-polaren (1969)
 Min onkel Benjamin (1969)
 La liberté en croupe (1970)
 La Mandarine (1971)
 L'emmerdeur (1973)
 Dracula père et fils (1976)
 Får jag presentera: Min mamma, herr Albin (1978)
 Mamma Albin som hemlig agent (1980)
 Fyra fräcka älskare (1980)
 Förvandlingens rus (1987)
 Kärlekens bakgata (1987)
 A gauche en sortant de l'ascenseur (1988)
 Den fallna kvinnan (1992)
 Le souper (1992)
 Beaumarchais l'insolent (1996)

Källor

Externa länkar

Avlidna 2013
Franska filmregissörer
Franska manusförfattare
Födda 1928
Personer från Bordeaux
Män
Ranger 3

Ranger 3 var en obemannad rymdsond från NASA, med uppdrag att fotografera månens yta. Den sköts upp från Cape Canaveral, med en Atlas LV-3 Agena-B, den 26 januari 1962. På grund av problem med raketens styrsystem missade rymdsonden månen med 36 800 kilometer och hamnade i omloppsbana runt Solen.

Källor

Fotnoter

1962 i USA
Rymdfartsåret 1962
Rangerprogrammet
Utforskningen av månen
Ranger 2

Ranger 2 var en obemannad rymdsond från NASA, med uppdrag att fotografera månens yta. Den sköts upp från Cape Canaveral, med en Atlas LV-3 Agena-B, den 18 november 1961. På grund av problem med ett gyroskop i Agena raketsteget, genomfördes aldrig kurs korrigeringen för att lämna omloppsbanan runt jorden. Rymdsonden återinträdde i jordens atmosfär den 20 november 1961.

Källor

Fotnoter

1961 i USA
Rymdfartsåret 1961
Rangerprogrammet
Utforskningen av månen
Ranger 1

Ranger 1 var en obemannad rymdsond från NASA, med uppdrag att fotografera månens yta. Den sköts upp från Cape Canaveral, med en Atlas LV-3 Agena-B, den 23 augusti 1961. På grund av problem med Agenaraketsteget, lämnade aldrig rymdsonden omloppsbanan runt jorden. Den återinträdde i jordens atmosfär den 30 augusti 1961.

Referenser

Fotnoter

1961 i USA
Rymdfartsåret 1961
Rangerprogrammet
Utforskningen av månen
Niederschönhausen

Niederschönhausen är en stadsdel (Ortsteil) i norra Berlin, tillhörande Pankows stadsdelsområde och belägen strax norr om den egentliga stadsdelen Pankow. Stadsdelen Ortsteil Berlin-Niederschönhausen hade år 2014 totalt 29 220 invånare. Niederschönhausen är känt för Schönhausens slott, som var säte för Östtysklands president fram till 1960, och det närliggande bostadsområdet vid Majakowskiring för den högsta politiska ledningen i Östtyskland på 1950-talet.

Historia 
Området var under tidig medeltid befolkat av västslaviska stammar, men inga arkeologiska spår har hittats av bebyggelse på platsen före 1200-talet. Byn Niederschönhausen grundades omkring 1230 av tyska bosättare i samband med Ostsiedlung-perioden. Bykyrkan uppfördes omkring 1250 och utgör idag de äldsta delarna av stadsdelens kyrka Friedenskirche. I skrift omnämns orten för första gången 1375 i kejsaren Karl IV:s landbok, som Schonenhusen inferior och Nydderen Schonhusen. 

Byn tillhörde många olika brandenburgska adelssläkter tills den 1691 förvärvades av kurfursten Fredrik III. Efter sitt trontillträde som kung Fredrik I av Preussen 1701 lät han bygga ut ortens slott till ett barockpalats, färdigställt 1704. Kung Fredrik II av Preussen skänkte 1740 slottet till sin fru, drottning Elisabet Kristina. Paret levde separerade från varandra och drottningen hade slottet som sitt huvudsakliga sommarresidens och änkesäte fram till sin död 1797.

Större delen av bebyggelsen i området uppstod som förortsvillabebyggelse till Berlin på 1910- och 1920-talen. År 1920 införlivades orten i Stor-Berlin.

Niederschönhausen var under 1950-talet centrum för den politiska eliten i Östtyskland som bodde omkring gatan Majakowskiring, och Schloss Schönhausen var 1949-1960 säte för DDR:s förste och ende president, Wilhelm Pieck. Efter Piecks död 1960 avskaffades presidentämbetet. Åren 1960-1964 var slottet temporärt säte för Östtysklands statsråd, innan det flyttade till en för ändamålet uppförd byggnad i Berlins centrum. Slottet användes därefter främst som officiell gästbostad vid statsbesök, och här bodde bland andra Muammar Gadaffi, Indira Gandhi, Fidel Castro, Kim Il Sung och Michail Gorbatjov. 1989 användes slottet som toppmöteslokal vid två plus fyra-förhandlingarna som ledde fram till Tysklands återförening 1990.

Kommunikationer 
Spårvägslinjen M1 förbinder stadsdelen med Berlins centrum.

Källor

Externa länkar 

Stadsdelar i Berlin
Pankow (stadsdelsområde)
Hjälmnäshornsfågel

Hjälmnäshornsfågel (Rhinoplax vigil) är en mycket stor akut utrotningshotad fågel i familjen näshornsfåglar. Den förekommer i Sydostasien och minskar kraftigt i antal till följd av habitatförstörelse och jakt.

Utseende och läten 
Hjälmnäshornsfågeln är med en kroppslängd på 110–120 cm en mycket stor medlem av familjen. Den är mestadels mörkbrun och vit, med förlängda mittersta stjärtpennor. På huvudet syns en distinkt, hög kask som är mestadels röd men gul längst fram. Hanen har bara röda områden på halsen, honan ljusturkos bar hud på huvud och hals. Lästet består av en lång serie rätt ljusa "pooh" som plötsligt övergår i ett antal tvåstaviga "poohoo" och sedan avslutat i ett hårt, kacklande skratt.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns från Myanmar till södra Thailand, Malackahalvön, Sumatra och Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Fram till 2015 kategoriserades arten som nära hotad (NT), men har därefter uppgraderats till akut hotad (CR) av IUCN. Fågeln är utsatt för mycket hårt jakttryck och habitatförlust.

Referenser

Externa länkar 

Näshornsfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Carl Henrik Ramsay

Carl Henrik Ramsay, född 29 augusti 1859 i Trästena socken, Skaraborgs län, död 14 november 1940 i Gränna, var en svensk borgmästare.

Efter studentexamen 1878 och hovrättsexamen i Uppsala 1885 blev Ramsay vice häradshövding 1889, assessor i Göta hovrätt 1897, hovrättsråd 1903 och borgmästare i Linköpings stad 1906. Han blev ordförande i Norra Östergötlands Järnvägs AB 1906, krigsdomare 1915, av Kungl. Maj:t förordnad ledamot i Fågelsta-Vadstena-Ödeshögs Järnvägs AB 1915 och i Mellersta Östergötlands Järnvägs AB 1920. Han var ordförande i styrelsen för Linköpings gymnasium för flickor.

Källor

Carl Henrik Ramsay på gravar.se

Linköpings borgmästare
Personer från Trästena socken
Födda 1859
Avlidna 1940
Män
Sumbanäshornsfågel

Sumbanäshornsfågel (Rhyticeros everetti) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende och läten 
Sumbanäshornsfågeln är en medelstor (70 cm) mörk näshornsfågel. Hanen är svartaktig förutom mörkt rostfärgad hjässa och nacke samt ljusare beige strupe. Den stora näbben är gulaktig med sågtandad kask och rött vid näbbroten. Honan är helt svart. Bland lätena hörs hårda kluckande ljud, korta "erm-err" och kacklande "kokokokoko".

Utbredning och status 
Fågeln återfinns enbart på ön Sumba i Små Sundaöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Sumbanäshornsfågeln har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1000–2000 vuxna individer. Den tros också minska kraftigt i antal till följd av habitatförlust, framför allt nerhuggning av boträd. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som starkt hotad (EN).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alfred Hart Everett (1848-1898), engelsk administratör i Sarawak 1872-1890, naturforskare och samlare av specimen i Filippinerna och Ostindien.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Sumba
Vretensborg

Vretensborg (även Vreten eller Vretenborg) var ett 1600-tals torp under Västberga gård som låg i dagens stadsdel Västberga, södra Stockholm. Idag påminner Vretensborgsvägen och kvarteret Vreten om den forna gården.

Torpet kallades Wrettan (1689), Wretensborg (1725) och Wret-Torp (1770) och låg norr om Västberga gård, strax söder om Södertäljevägen, ungefär där Vretensborgsvägen möter Västberga allé. På 1934 års karta över Stockholm med omgivningar är torpet fortfarande inritat. Det försvann i samband med stadsplaneringen för Västberga industriområde 1943.

Se även
 Stensborg, ett 1700-tals torp under Västberga.

Referenser

Ej längre existerande byggnader i Söderort
Västberga
Katrineholms KK

Katrineholms KK (KKK) är en kanotklubb i Katrineholm i Sverige bildad 24 februari 1939. Katrineholms KK är en av Sveriges största kanotklubbar med flera framgångar i VM och OS.

Externa länkar
Officiell webbplats 

Kanotsportklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1939
Sportklubbar i Katrineholm