kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven Björnsson

Den här sidan handlar om geografen, för sidan om riksdagmannen, se Sven Björnsson i Blixtorp.

Sven Fritiof Björnsson, född 20 juni 1905 i Jämshögs församling, Blekinge län, död 24 december 1950, var en svensk geograf.

Efter studentexamen i Kristianstad 1926 blev Björnsson filosofie magister i Lund 1932, filosofie licentiat 1935 och filosofie doktor 1937. Han blev docent i geografi vid Lunds universitet 1937 och lektor vid högre allmänna läroverket i Linköping 1947. Han var av Sydsvenska geografiska sällskapet utsedd ledamot av Svenska nationalkommittén för geografi.  

Bland Björnssons arbeten märks Sommen-Åsundenområdet. En geomorfologisk studie (doktorsavhandling, 1937) och Blekinge. En studie av det blekingska kulturlandskapet (1946). Han skrev även artiklar i bland annat Svensk Geografisk Årsbok.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Noter 

Svenska geografer
Svenska lektorer
Födda 1905
Avlidna 1950
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Jämshögs socken
Sichuanuggla

Sichuanuggla (Strix davidi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar, endemisk för Kina. Den behandlas ofta som underart till slagugglan (S. uralensis).

Kännetecken

Utseende 
Sichuanugglan är en rätt stor (58 cm) och mörk uggla, med blek ansiktsskiva, ibland med mörkare koncentriska circlar. Huvudet (som saknar örontofsar) och ryggen är brun med vitaktiga och mörka, mindre tydliga teckningar. Centrala stjärtfjädrarna är ett brett bandade, endast fint marmorerade. Undersidan är gråvit och kraftigt mörkstreckad. Ögonen är mörka, näbben blekgul och benen är helt befjädrade. Den är mycket lik slagugglan, men är mindre rostfärgad än slagugglans närmaste underart fuscescens samt har annorlunda teckning på stjärten.

Läten 
Lätena består av ett lång, darrande hoande, ett skällande "khau-khau" och hårda "ke-wick". Spellätet är mycket lik slagugglans.

Utbredning och systematik 
Sichuanugglan återfinns i bergstrakter i centrala Kina, i sydöstra Qinghai och Sichuan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare betraktades sichuanuggla som en underart till slaguggla och vissa gör det fortfarande. De båda tongivande internationella taxonomiska auktoriteterna Clements m.fl. och IOC urskiljer den dock som egen art, sedan 2022 även svenska BirdLife Sveriges taxonomiska kommitté baserat på markant mörkare och skarpare definierad fjäderdräkt samt lätesskillnader.

Levnadssätt 
Sichuanugglan hittas i barr- och blandskog med tilliggande öppna områden i bergstrakter från 4000 till 5000 meters höjd. Den lever huvudsakligen av små däggdjur, framför allt pipharar. Fågeln häckar i stora trädhål och övergivna bon från större fåglar, men har även häckat i holk. Den lägger två till tre ägg som endast honan ruvar.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner den ej som egen art, varför dess hotstatus inte bedömts. Arten har dock ett mycket begränsat område vari den hotas av omfattande skogsavverkning. Den beskrivs som sällsynt. I CITES kategoriseras sichuanugglan i appendix II, vilket innebär att arten anses starkt hotad och den internationella handeln är reglerad, ofta med vissa populationer från vissa länder och till namngivna köpare.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar franska munken och naturforskaren Armand David.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Hjälparen (räddningsbåt)

Hjälparen är en roddlivräddningsbåt, som tjänstgjort inom Sjöräddningssällskapet.

Hjälparen är 9,4 meter lång och klinkbyggd med tolv bordgångar. Den är öppen och hade plats för tio roddare och en styrman. Längs relingen finns flytfendrar i kork och den har också tretton flyttankar. Skrovet är blåmålat med vit botten. Den flyttades på land till lämplig strand av en hästdragen grå transportvagn.

Livräddningsbåten fanns på den 1907 nyupprättade räddningsstationen i Galtabäck söder om Varberg. Den byggdes 1907 på Löfholmsvarvet i Stockholm och hade finansierats av en grupp av förmögna damer i Stockholm för att fira kung Oskar II:s och drottning Sophias guldbröllop 1907.

Hjälparen var en av de första privata räddningsbåtarna i Sverige i Sjöräddningssällskapets regi. Den första var den samma år levererade Anna Wallenberg, som sattes in på den nyetablerade räddningsstationen i Stafsinge, också på Hallandskusten, vilken 1903 hade drabbats av en serie förlisningar under höststormarna.

Hjälparen ersattes vid räddningsstationen i Galtabäck 1939 av Axel Broström, som också hon var en odäckad båt, men som hade en motor på 50 hästkrafter. 
Hjälparen donerades 1944 av Sjöräddningssällskapet till Sjöhistoriska museet i Stockholm och visas sedan 2019 på museets båtmagasin på Rindö.På museet finns också en modell av båten med räddningsmanskap.

Hjälparen (II)
Namnet Hjälparen har också burits av en nyare räddningsbåt, vilken byggdes på Djurgårdsvarvet 1954, och senare byggts om på Djupviksvarvet 1973. Detta fartyg med stålskrov och överbyggnad av aluminium är 17,82 meter långt, 4,90 meter brett och har ett djupgående på 1,80 meter.  Dess deplacement är 28 ton och hon är på 35 bruttoregisterton (10 nettoregisterton).

Bildgalleri

Källor
Beskrivning av Hjälparen
Modell av livräddningsbåten Hjälparen

Noter

Externa länkar
Bilder av Hjälparen i Galtabäcks hamn
Bild av Hjälparen
Tidigare svenska räddningsfartyg
Hot Night Crash

"Hot Night Crash" är en rocklåt komponerad av Maria Andersson och Josephine Forsman med text av Andersson. Låten spelades in av Sahara Hotnights 2004 och utgör andra spår på gruppens tredje studioalbum Kiss & Tell. Den utkom även som första singel från detta album den 12 maj 2004.

Som B-sida valdes den tidigare outgivna låten "Model A", komponerad av Andersson och Forsman med text av Andersson. Singeln producerades av Johan Gustavsson och Pelle Gunnerfeldt och spelades in i Gunnerfeldts Studio Gröndahl, belägen i Stockholmsförorten Gröndal. Den mixades i Cello Studios i Los Angeles av Doug Boehm och Rob Schnapf. "Hot Night Crash" mastrades av Ted Jensen i Sterling Sound i New York och "Model A" av Håkan Åkesson i Cutting Room i Stockholm. År 2004 utgavs också en promotionsingel i USA.

"Hot Night Crash" tog sig in på Tracks där den låg fem veckor mellan den 22 maj och 19 juni 2004. Första veckan nådde den plats fem, vilken också blev dess högsta placering.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Maria Andersson och Josephine Forsman med text av Andersson.
 "Hot Night Crash" – 2:41
 "Model A"

Promotionsingel 
 "Hot Night Crash" (albumversion) – 2:41
 "Hot Night Crash" (Suggested Callout Hook) – 0:10

På promotionsingeln inkluderas också första spåret i MP3-format.

Referenser

Externa länkar 
 "Hot Night Crash" på Youtube

Svenska rocklåtar
Musiksinglar 2004
Engelskspråkiga sånger
Tracks 2004
Nostra aetate

Nostra aetate () utgör ett dokument med "Deklaration om kyrkans relation till icke-kristna religioner", framtaget vid Andra Vatikankonciliet. Dokumentet antogs med röstetalet 2 221 mot 88 av de samlade biskoparna och promulgerades den 28 oktober 1965 av påve Paulus VI.

Sammanfattning av slutversionen av Nostra aetate 

 Introduktion
 Hinduer, buddhister och andra religioner
 Muslimer
 Judar
 Konklusion

Deklarationen inleds med att beskriva enheten i alla folks ursprung och åskådningen att samtliga återgår på Gud, varför deras slutgiltiga mål är ett och detsamma. Den beskriver de eviga frågorna som pockat på människans uppmärksamhet sedan begynnelsen, och hur olika religiösa traditioner har försökt besvara dem.

Därefter redogörs för vad hinduer, buddhister och anhängare av andra religioner har föreslagit för sådana filosofiska frågeställningar. Här noteras att Katolska kyrkan godtar vissa sanningars förekomst bland andra religioner, i de fall de återspeglar katolsk lära och möjliggör för själar att ledas till Jesus Kristus.

Deklarationens tredje del fortsätter genom att beskriva hur katolska kyrkan betraktar muslimer med respekt och fortsätter sedan att beskriva vad vissa saker inom islam har gemensamt med kristendom och katolicism: tillbedjan av Gud, skapare av himmel och jord, barmhärtig, allsmäktig, som har talat till människorna; muslimernas respekt för Abraham och Maria, den stora respekt de har för Jesus, som de ser som profet, inte som Guds Son. Synoden vädjar till alla katoliker och muslimer att glömma tidigare konflikter och arbeta tillsammans för ömsesidig förståelse och respekt.

I del fyra redogörs för den gemenskap folken har i "det nya förbundet": de (kristna) med Abrahams folk (judarna). Texten intygar att – även om judiska auktoriteter och de som följde dem framkallade Jesu död – skulden inte kan läggas på de judar som levde då, och att inte heller judar i vår tid kan hållas skyldiga; "judarna ska inte framstå som avvisade eller bannlysta av Gud". Deklarationen tar även avstånd från all antisemitism, oavsett tidpunkt eller avsändare.

Den femte delen förkunnar människan som skapad till Guds avbild, och att det är en motsättning mot kyrkans lära att diskriminera, uttrycka hat eller trakassera en person eller ett folk på grundval av egenskaper som hudfärg, etnicitet, religionstillhörighet, levnadsvillkor och så vidare.

Källor 

Andra Vatikankonciliets dokument
Eliza Cook

Eliza Cook, född den 24 december 1818 i Southwark, död den 23 september 1889 i Wimbledon, var en engelsk skald.

Eliza Cook offentliggjorde 1838 ett band dikter under titeln Melaia and other poems, vilka liksom hennes senare utkomna Poems (1846–53) förskaffade henne stor popularitet. Hon ägde en varm känsla och melodiskt språk, men var ej i högre mening originell. Åren 1849–1854 redigerade hon en tidning, ur vilken hon 1860 utgav en samling utdrag under titeln Jottings from my journal. Senare verk är diktsamlingen New echoes and other poems (1864) samt ett band aforismer, Diamond dust (1865). Hennes Poetical works utkom 
1869 (ny upplaga 1870). Sedan 1864 uppbar hon en årlig statspension av 100 pund sterling.

Källor 

 
 

Engelska poeter
Engelskspråkiga poeter
Brittiska författare under 1800-talet
Författare från London
Födda 1818
Avlidna 1889
Kvinnor
Frithiof Nordström

Frithiof Georg Daniel Nordström, född den 29 augusti 1882 i Stockholm, död den 12 november 1971 i Stockholm, var en svensk tandläkare och entomolog. Han var son till Daniel Nordström och bror till Ester Blenda Nordström.

Biografi
Nordström avlade studentexamen som privatist i Hudiksvall och odontologie kandidatexamen vid Tandläkarinstitutet i Stockholm 1906. Efter praktik inom käkkirurgi bedrev han sedan en egen tandläkarpraktik i Stockholm 1906–1952.

Entomologi
Vid sidan av sin yrkeskarriär hade Nordström, redan sedan ungdomsåren, ett stort intresse för insekter, som snart kom att inriktas på de stora fjärilarna i Norden. Han var inom detta område en flitig medarbetare till Entomologisk tidskrift.  Dessutom bearbetade han storfjärilarna i det material som hemfördes av de sv expeditionerna till Kamtjatka (publ 1927, 1929) och nordöstra Kina (1934).

Nordtröm bidrog mycket verksamt till utforskandet av Nordens fjärilsfauna och gav bland annat ut Svenska Fjärilar (1935–1941, tillsammans med Einar Wahlgren och Albert Tullgren) och Våra fjärilar (1934–1943).

År 1920 började Nordström att registrera svenska fynd av storfjärilar. Målet blev så småningom att ge ut en atlas över de omkring tusen arterna. Under medverkan av specialister från grannländerna publicerades tre delar, De fennoskandiska dagfjärilarnas utbredning (1955), De fennoskandiska svärmarnas och spinnarnas utbredning (1961) och De fennoskandiska och danska nattflynas utbredning (1969). Den fjärde och avslutande delen om mätarna utgavs aldrig.

Under flera årtionden var Nordström en centralgestalt inom svensk lepidopterologi. Han var en mycket god fältentomolog och besökte många trakter i Sverige och bidrog också med att genom larvuppfödning utforska de olika arternas biologi, vilket finns dokumenterat i noggrant förda dagböcker.

Nordströms insatser inom entomologin gavs erkännande via hans promovering till filosofie hedersdoktor vid Uppsala universitet 1942.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1978

Noter

Externa länkar
LIBRIS

Svenska tandläkare under 1900-talet
Lepidopterister
Svenska entomologer
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Zoologer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Stockholm
Födda 1882
Avlidna 1971
Män
Dei Verbum

Dei Verbum var ett dokument som promulgerades av påve Paulus VI den 18 november 1965, efter godkännande av de samlade biskoparna med röstantalet 2 344 mot 6. Det är ett av de principiella dokumenten antagna vid Andra Vatikankonciliet; till och med deras grund, enligt en av konciliets ledande personer, biskop Christopher Butler. Frasen "Dei Verbum" är latin för "Guds ord" och kommer från dokumentets första textrad, enligt praxis för viktiga katolska dokument.

Externa länkar
 Dei Verbum, dokumentet på engelska

Andra Vatikankonciliets dokument
Löfholmsvarvet

Löfholmsvarvet var ett fartygsvarv på Lövholmen i nuvarande stadsdelen Liljeholmen i Stockholm, som var i drift 1893-1945.

Historik
Varvet grundades 1893 av smeden Johannes Alinder (1845–1922) och Gustaf Fredrik Pettersson (1850-?) som firman Alinder & Pettersson. Det fanns också från 1890-talet en flytdocka av trä, vilken möjligen hade konstruerats av Fredrik Lilliehöök. År 1897 bildades Aktiebolaget Löfholmsvarfvet med trävaruhandlaren Erik Ohlsson (1853–1907) som huvudägare.

Varvets fartyg (urval)

År 1907 byggdes livräddningsbåten Hjälparen till Sveriges Allmänna Sjöfartsförenings Lifräddningskommitté, vilken tjänade för Sjöräddningssällskapet på räddningsstationen i Galtabäck söder om Varberg till 1939 och idag ingår i Sjöhistoriska museets samlingar. Under 1910-talet var varvet en betydande byggare av yachter. Varvet byggde många farkoster som konstruerats av Albert Andersson, bland andra den 15,7 meter långa skärgårdskryssaren Mejt II till  Anders Zorn 1911. En annan var Petterssonbåten Viking V 1911–1912 för konstruktören Carl Gustaf Pettersson själv. År 1914 byggdes på spekulation det första lastångfartyget på varvet, S/S Löfholmsvarfvet, som sedan såldes till ett partsrederi med Sven Salén som delägare och döptes om till S/S Robur. Det var dennes första fartyg.

Löfholmsvarvet genomgick ägandeförändringar och rekonstruktioner under 1920-talet. Under första häften av 1930-talet fick varvet ombyggnadsuppdrag för det av Olof Wallenius 1934 grundade Rederi AB Soya. Ett av varvets nybyggen var också då , som byggdes 1936 för samma rederi som produkttanker, ritad av varvets tekniske chef Arne Sannegren (1910–2002). Löfholmsvarvet levererade också den 17 meter långa och 5,8 meter breda motorfärjan Fårösund II 1937 för Gotlands norra härads vägstyrelse, vilken från 1966 seglade för Marinen som . Hon byggdes om till kabelfartyg 1976 och är fortfarande (2014) i drift. Varvets sista nybygge, en lotsbåt, levererades 1942.

Avveckling
Varvet i Lövholmen lades ned i samband med metallstrejken 1945. Löfholmsvarvet hade på 1930-talet på grund av utrymmesbrist i Lövholmen startat en filial, Nya Varvet, på Gåshaga i Lidingö. Det hade senare som självständigt företag namnet Lidingö Nya Warv & Werkstäder och senare Lidingöverken. Detta lades ned 1960. Viken på Lövholmen där varvet var beläget fylldes igen. På området anlades sedermera Stora Vikas cementdepå (numera Cementa, Liljeholmen).

Källor
Jan Larsson: Löfholmsvarvet i Hägerstens hembygdsförening:s årsbok 2014, Hägerstensbygden 2014:4, Industrier i Hägersten II, ISSN 0284-9372

Noter

Externa länkar

Ej längre existerande företag
Företag i Stockholms kommun
Gröndal
Liljeholmen
Nedlagda svenska skeppsvarv
Industriföretag i Stockholm
Sjöfart i Stockholm
Företag bildade 1893
Företag upplösta 1945
Luis Gálvez de Montalvo

Luis Gálvez de Montalvo, född omkring 1549 i provinsen Málaga, död omkring 1591 på Sicilien, var en spansk skald.

Montalvo stod i vänskapsförhållande till Cervantes och Lope de Vega, som berömmande omtalar honom i sina arbeten, och var på sin tid mycket populär såväl för herderomaner (exempelvis El Pastor de Filida, omväxlande vers och prosa, 1582, 1590 och 1600) som för elegant lyrik. Montalvo översatte bland annat Luigi Tansillos Le lacrime di San Petro (1587) och Tassos Gerusalemme liberata.

Källor 

 

Spanska poeter
Spanskspråkiga poeter
Poeter under 1500-talet
Spanska författare under 1500-talet
Personer från provinsen Málaga
Födda 1549
Avlidna 1591
Män
Ugglan
Piet Paaltjens

François Haverschmidt, född den 14 februari 1835 i Leeuwarden, död den 19 januari 1894 i Schiedam, var en holländsk författare under pseudonymen Piet Paaltjens.

Haverschmidt blev 1864 reformert predikant i Schiedam. Hans studentdikter, Snikken en grimlachjes, poëzie uit den studententijd van Piet Paaltjens (1867; 8:e upplagan 1904) var på sin tid mycket populära. Hans biografi skrevs av Jan ten Brink och publicerades i "Elsevier’s geilustreerd maandschrift" (1894).

Källor

Noter

Externa länkar

Nederländska reformerta präster
Nederländska poeter
Nederländskspråkiga poeter
Präster under 1800-talet
Poeter under 1800-talet
Nederländska författare under 1800-talet
Födda 1835
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Louis Havet

Pierre Antoine Louis Havet, född den 6 januari 1849, död den 26 januari 1925 i Paris, var en fransk klassisk filolog. Han var son till Ernest Havet.

Havet efterträdde 1885 sin far som professor vid Collège de France. Han invaldes 1893 i Institutet och var verksam som textutgivare och metrisk forskare (Cours élémentaire de métrique grecque et latine, 1886; 3:e upplagan 1893).

Källor 

 
 
 

Franska klassiska filologer
Latinister
Franska professorer
Personer verksamma vid Collège de France
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Födda 1849
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Ernest Havet

Eugène Auguste Ernest Havet, född den 11 april 1813 i Paris, död där den 21 december 1889, var en fransk lärd. Han var far till Louis och Julien Havet.  

Havet var 1855–85 professor i latinsk vältalighet vid Collège de France. Han skrev bland annat Le christianisme et ses origines (4 band, 1872–84), som starkt framhöll hellenismens inflytande på kristendomen. Havet utgav Pascals "Pensées" (1852; flera upplagor) i autentisk text med kommentarer. Han invaldes i Académie des sciences morales et politiques 1880.

Källor 
 

Franska klassiska filologer
Franska kyrkohistoriker
Alumner från École normale supérieure
Kommendörer av Hederslegionen
Franska professorer
Personer verksamma vid Collège de France
Ledamöter av Académie des sciences morales et politiques
Filologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Julien Havet

Julien-Pierre-Eugène Havet, född den 4 april 1853 i Vitry-sur-Seine, död den 19 augusti 1893 à Saint-Cloud, var en fransk historiker. Han var son till Ernest Havet.

Havet, som var biträdande konservator vid Nationalbiblioteket, utgav flera historiska och litteraturhistoriska arbeten. I hans Œuvres (2 band, 1896) märks särskilt hans undersökningar om merovingerna.

Källor 
  

Franska historiker
Franska litteraturvetare
Alumner från Paris universitet
Litteraturvetare under 1800-talet
Historiker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Val-de-Marne
Födda 1853
Avlidna 1893
Män
Ugglan
NGC 1644

NGC 1644 är en klotformig stjärnhop i Stora magellanska molnet i stjärnbilden Svärdfisken. Den upptäcktes den 2 november 1834 av John Herschel.

Källor

Klotformiga stjärnhopar
Stjärnbilden Svärdfisken
1644
84-SC30
Astronomiska upptäckter 1834
Stora magellanska molnet
NGC 1652

NGC 1652 är en öppen stjärnhop i Stora magellanska molnet i stjärnbilden Svärdfisken. Den upptäcktes år 1834 av John Herschel.

Källor

Öppna stjärnhopar
Stjärnbilden Svärdfisken
1652
55-SC32
Astronomiska upptäckter 1834
Stora magellanska molnet
Wen

Wen kan bland annat syfta på:

Wen, Jiaozuo, ett härad i Henan-provinsen i norra Kina;
Wen, Longnan, ett härad i Gansu-provinsen i nordvästra Kina;
Wen, ett kinesiskt släktnamn;
Wen (auktor).

WP:Projekt Kina
Giuliana Minuzzo

Giuliana Minuzzo, född 26 november 1931 i Marostica i Veneto, död 11 november 2020 i Aosta i Valle d'Aosta, var en italiensk alpin skidåkare. 

Minuzzo blev olympisk bronsmedaljör i störtlopp vid vinterspelen 1952 i Oslo och i storslalom vid vinterspelen 1960 i Squaw Valley.

Källor 

Italienska alpina skidåkare
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1952
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1956
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1960
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Italien
Födda 1931
Avlidna 2020
Kvinnor
NGC 419

NGC 419 är en klotformig stjärnhop i Lilla magellanska molnet i stjärnbilden Tukanen. Den upptäcktes den 2 september 1826 av James Dunlop.

Källor

NGC 0419
NGC 0419
0419
29-SC33
NGC 0419
NGC 0419
Sällskapet Damernas Concordia i Örebro

Sällskapet Damernas Concordia i Örebro är ett litterärt sällskap för kvinnor i Örebro. Sällskapet bildades 1896 av kvinnor vars äkta män tillhörde Sällskapet Concordia, ett litterärt sällskap för enbart män som bildats 1862.

Historik
Initiativtagare till bildandet av sällskapet var fru Stina Swartling, friherrinnan Emelie Montgomery-Cederhielm, fru Hilma Helling, fru Jenny Kristina Lené och fru Edla Lindman. Damernas Concordia blev snart helt fristående från Sällskapet Concordia och damer utan kontakt med Sällskapet Concordia valdes in som medlemmar. Den första tiden i sällskapets historia träffades man i hemmen, drack thé och idkade högläsning under det att man handarbetade. Från omkring 1917 medverkade medlemmarna med föredrag – oftast i litterära ämnen. Sällskapet växte och hemmiljön blev för trång varför man istället fick hyra lokal för sällskapets sammankomster vid Margareta Hushållsskola på Järntorget i Örebro.

Damernas Concordia idag

Damernas Concordia träffades före 1961 var fjortonde dag på fredagar. Numera träffas medlemmarna på torsdagarna en gång i månaden från september till maj. Alltsedan 1971 är sällskapets hemvist Margareta Festvåning som är sprungen ur Margareta Hushållsskola och ligger på Drottninggatan mitt i centrala Örebro.

Sällskapet leds av en styrelse på sju personer. Ordförande väljs på ett år och resten av styrelsen väljs på två år. Nya medlemmar väljs numer in två gånger per år (tidigare en gång per år). Antalet medlemmar var 113 år 2014. Ordförande för Damernas Concordia i Örebro sedan 2016 är Gunilla Hammarland.

Motsvarande föreningar för damer på andra håll i landet med likartade program är Damsällskapet Concordia i Uppsala. Detta sällskap bildades 1919 av två örebrokvinnor som flyttat till Uppsala, saknat Damernas Concordia i Örebro, och därför beslutat att starta ett likartat sällskap i Uppsala. Sällskapet Nya Idun i Stockholm bildades 1885. I Malmö finns Malmö Damsällskap som bildades 1903. I Göteborg finns Sällskapet Gnistan som är ett sällskap som bildades 1878 för enbart män, men i vilket kvinnor kan väljas in sedan 1981.

Referenser
Damernas Concordia i Örebro, Örebro 2003.

Kulturföreningar
Kvinnoorganisationer i Sverige
Kultur i Örebro
Organisationer bildade 1896
1896 i Sverige
5381 Sekhmet

5381 Sekhmet (provisorisk beteckning: 1991 JY) är en jordnära Aten-asteroid som upptäcktes 14 maj 1991 vid Palomarobservatoriet av astronomen Carolyn S. Shoemaker. Asteroiden fick i mars 1995 sitt namn efter gudinnan Sekhmet inom egyptisk mytologi.

Måne
8 maj 2003 upptäckte M. C. Nolan, E. S. Howell, A. S. Rivkin och C. D. Neish från Arecibo-observatoriet en måne. Den har uppmätts till 300 meter i diameter. Månens omloppsbana beskriver en halv storaxel på 1,5 kilometer och den gör ett varv runt Sekhmet på 12,5 timmar. Månen roterar runt sin egen axel på mellan 8 och 12 timmar.

Källor

Externa länkar

Aten-asteroider
Asteroidmånar
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av CS Shoemaker
Astronomiska upptäckter 1991
NGC 420

NGC 420 är en linsformad galax i stjärnbilden Fiskarna. Den upptäcktes den 12 september 1784 av William Herschel.

Källor

NGC 0420
NGC 0420
0420
00752
004320
+05-03-083
NGC 0420
NGC 0420