kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Königswinter

Königswinter är en stad i västra Tyskland, tillhörande Rhein-Sieg-Kreis, Regierungsbezirk Köln i förbundslandet Nordrhein-Westfalen. Staden ligger på östra sidan av Rhen söder om staden Bonn, vid foten av Siebengebirge. Königswinters stadskommun har totalt cirka  invånare.

Administrativ indelning 
Köigswinter är uppdelat i nio Stadtteile och 81 Ortsteile.

Stadtteile

Stieldorf, Königswinter, Niederdollendorf, Oberdollendorf, Heisterbacherrott, Ittenbach, Oberpleis, Eudenbach och Thomasberg.

Ortsteile

Altstadt, Bellinghausen, Bellinghauserhof, Bellinghauserhohn, Bennerscheid, Berghausen, Bönschenhof, Bockeroth, Boseroth, Dahlhausen, Düferoth, Döttscheid, Eisbach, Elsfeld, Eudenbach, Eudenberg, Faulenbitze, Frankenforst, Freckwinkel, Friedrichshöhe, Frohnhardt, Gratzfeld, Gräfenhohn, Hartenberg, Hasenboseroth, Heiderhof, Heisterbach, Heisterbacherrott, Herresbach, Höhnchen, Höhnerhof, Hühnerberg, Hünscheiderhof, Hüscheid, Ittenbach, Jüngsfeld, Kappesbungert, Kellersboseroth, Kippenhohn, Kochenbach, Komp, Kotthausen, Lahr, Margarethenhöhe, Niederbuchholz, Niederdollendorf, Niederscheuren, Nonnenberg, Oberbuchholz, Oberdollendorf, Oberpleis, Oberscheuren, Oelinghoven, Perlenhardt, Pleiserhohn, Pützstück, Quirrenbach, Rauschendorf, Rostingen, Ruttscheid, Rübhausen, Römlinghoven, Sand, Sandscheid, Sassenberg, Schnepperroth, Schwirzpohl, Siefen, Sonderbusch, Sonnenbergerhof, Stieldorf, Stieldorferhohn, Thelenbitze, Thomasberg, Uthweiler, Vinxel, Wahlfeld, Wahlfelderhof, Waschpohl, Weiler och Willmeroth.

Källor 

Kommuner och städer i Rhein-Sieg-Kreis
Orter vid Rhen
Helen Westley

Helen Westley, född 28 mars 1875 i Brooklyn, New York, död 12 december 1942 i Middlebush, New Jersey, var en amerikansk skådespelare. Till hennes kändare roller hör Marilla i 1934 års filmversion av Anne på Grönkulla. Hon gjorde totalt 38 filmroller. Hon uppträdde regelbundet på Broadway där hon skådespelade från 1915 fram till 1939.

Filmografi

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 

  

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från New York
Personer från Brooklyn
Födda 1875
Avlidna 1942
Kvinnor
Mary Ingalls

Mary Amelia Ingalls, född 10 januari 1865 nära Pepin i Wisconsin, död 20 oktober 1928 i Keystone, South Dakota, var förebild till en av personerna i Lilla huset på prärien-böckerna.

Biografi 
Ingalls föddes nära staden Pepin i Wisconsin som första barnet till makarna Caroline och Charles Ingalls, samt äldre syster till författaren Laura Ingalls Wilder, som är bäst känd för böckerna om det Lilla huset på prärien. Vid fjorton års ålder drabbades Mary av vad man då trodde var scharlakansfeber vilket resulterade i att hon blev blind. Studier år 2013 kom fram till att Mary snarare drabbades av meningoencefalit.

Mary Ingalls bodde tillsammans med sina föräldrar i De Smet fram till deras död, efter det bodde hon med sin syster Grace och sedan med sin andra syster, Carrie. Hon gifte sig aldrig. Ingalls avled vid 63 års ålder av lunginflammation samt i sviterna av en stroke. Hon är begravd på De Smet Cemetery tillsammans med sina föräldrar och syskon.

Mary Ingalls porträtteras i både Lilla huset på prärien-böckerna och i olika filmatiseringar av böckerna, mest känd är Melissa Sue Andersons gestaltning i TV-serien Lilla huset på prärien. I serien gifte sig Mary Ingalls dock och bildade egen familj till skillnad från i verkligheten.

Referenser 

Amerikaner
Personer från Pepin County
Födda 1865
Avlidna 1928
Kvinnor
Familjen Ingalls
Janet Blair

Janet Blair, född 23 april 1921 i Altoona, Pennsylvania, död 19 februari 2007 i Santa Monica, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och sångare. Under 1940-talet spelade hon in film i Hollywood och gjorde större roller i filmerna Pass för den blonda! (1942) och I kväll och varje kväll (1945). Från 1950 turnerade hon med musikalen South Pacific i tre år. Hon spelade huvudrollen Nellie Forbush i över 1200 framträdanden.

Filmografi 

 (gästroll)

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Pennsylvania
Personer från Altoona, Pennsylvania
Födda 1921
Avlidna 2007
Kvinnor
Niobkarbid

Niobkarbid (NbC och Nb2C) är ett extremt hårt keramiskt material, vilket är eldfast och har högt korrosionsmotstånd.

Användningsområden
Niobkarbid används ofta som tillsats i mikrolegerade stål, eftersom det har extremt låg löslighet i austenit; en av den lägsta av alla metall-karbider. Tillsatsen av NbC ger en utskiljningshärdning i korngränser, vilket förhindrar korntillväxt. Detta ger fördelen att stålet blir hårt och svårdeformerat. 

En annan tillämpning är som korntillväxtshämmare i hårdmetall, ofta i kombination med andra karbider, för att öka materialets hårdhet.

Framställning
Niobkarbid framställs vanligen i två steg: reduktion av nioboxid och karburering med sot.

Fysikaliska egenskaper
Niobkarbid har en elasticitetsmodul på 452 GPa, en skjuvmodul på 182 GPa, och ett Poisson's ratio på 0.227.

Referenser

Karbider
Brian Aherne

Brian Aherne, född 2 maj 1902 i King's Norton i Worcestershire, död 10 februari 1986 i Venice, Florida i USA, var en brittisk skådespelare. Aherne började sin skådespelarbana på 1910-talet vid olika teatrar i England. Han kom till USA 1930 och debuterade på Broadway 1931. Han medverkade där i 13 föreställningar fram till 1960. Han filmdebuterade 1924, och gjorde sin sista filmroll 1967.

Aherne har en stjärna på Hollywood Walk of Fame vid adressen 1752 Vine Street.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 
 
 
 

 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Personer från Worcestershire
Födda 1902
Avlidna 1986
Män
Allyn Joslyn

Allyn Joslyn, född 21 juli 1901 i Milford, Pennsylvania, död 21 januari 1981 i Woodland Hills, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Han debuterade på Broadway 1918, och medverkade i ett 20-tal uppsättningar där fram till 1952. Joslyn filmdebuterade 1937 och medverkade i 75 film och TV-produktioner.

Filmografi

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Pennsylvania
Personer från Pike County, Pennsylvania
Födda 1901
Avlidna 1981
Män
Parneviks

Parneviks är en svensk TV-serie från 2015 som sänds på TV3 där golfaren Jesper Parnevik och hans familj tar emot kända gäster i familjens hus. Programmet vann Kristallen 2015 i kategorin årets realityprogram. Den fjärde säsongen av serien var den första utan gäster, istället får man följa enbart familjen. Fjärde och sista säsongen sändes 2018.

Gäster

Säsong 1

Säsong 2

Säsong 3

Referenser

Svenska TV-serier från 2010-talet
Kristallenvinnare 2015
TV-seriestarter 2015
TV-program i TV3
Reality-program
TV-serieavslutningar 2018
Under samma tak (svensk TV-serie)

Under samma tak är en svensk TV-serie från 2015 som sänds på SVT1. I serien ska fem personer från den yngre generationen och fem personer från den äldre generationen samsas "under samma tak".

Referenser

Svenska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2015
Sara Eriksson Dikanda

Sara Anne Eriksson Dikanda, född Eriksson 23 januari 1974 i Luleå, är en svensk tidigare brottare i 63-kilosklassen.

Eriksson Dikanda växte upp i Töre, norr om Luleå, och flyttade 1990 till Klippan för att gå vid brottargymnasiet. Hon har tävlat för Örgryte IS Göteborg och har vunnit VM-guld 1995 och 1996. Vidare har hon vunnit sju SM-guld 1996-2002 och förutom EM- och VM-guld 1996 har hon även flera EM- och VM-medaljer. Den sista medaljen tog hon 2002, då hon tog EM-guld.

Hon har valts in Göteborgsidrottens Hall of Fame, som första kvinnliga brottare och den fjärde inom brottningen. 2015 deltog hon i TV-programmet Mästarnas mästare. Hon är även invald i .

Mellan 2017 och 2022 var Eriksson Dikanda förbundskapten för Sveriges damlandslag i brottning.

Hon är gift med Pierre Dikanda som också är före detta svensk mästare i brottning.

Källor

Externa länkar
Sara Eriksson Dikanda på SOK

Levande personer
Födda 1974
Kvinnor
Svenska brottare
Europamästare i brottning
Världsmästare i brottning
Svenska mästare i brottning
Idrottare från Luleå
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Sverige
Brottare i Örgryte IS
Emilius Bangert

Emilius Ferdinand Casper Bangert, född 19 augusti 1883 i Köpenhamn, död 19 augusti 1962 i Roskilde, var en dansk musiker. 

Bangert blev student 1902, studerade musik under Carl Nielsen, studerade även orgelspel, i vilket han bland annat sökte vägledning i Paris under Eugène Gigout. På det Anckerska legatet gjorde han 1913 en studieresa till Tyskland och Italien. Han blev domkantor i Roskilde 1919. 

Bangert komponerade en violinsonat (c-moll), en stråkkvartett (D-dur), en symfoni (E-dur), en konsertouvertyr och flera häften sånger. Tillsammans med Carl Nielsen komponerade han musiken till skådespelet Willemoes (Folketeatret) samt kantat till Århusutställningen 1909.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1883
Avlidna 1962
Män
Salmonsens
Monica (bilmärke)

Monica var ett franskt bilmärke, som tillverkades i 38 exemplar 1973–1975. De första exemplaren var tillverkade i London och hade aluminiumkarosser. Senare flyttades tillverkningen till Balbigny i Frankrike.

Monica var uppkallad efter Monique, hustru till Jean Tastevin, som var chef för Compagnie Franchaise des Produits Métallurigques, en fabrik för tillverkning av järnvägsvagnar. Bilen utvecklades ur en prototyp som tillverkats i England av Deep Sanderson och som avsedd för Aston Martin V8-motorn på 2,8 liter med dubbla överliggande kamaxlar.

Tastevin var intresserad av att få tillverka en lyxbil och kontaktade 1967 Chris Lawrence eftersom motorn visats på Racing Car Show i London. Meningen var att Lawrence skulle förse Tastevin med motorn för en bil som skulle konstrueras i Frankrike, men Lawrence fick snart uppdraget att konstruera hela bilen. Lawrence dammade av sin 4-dörrars Deep Sanderson konstruktion som varit avsedd för 3-liters versionen av Aston Martin V8-motorn.

Lawrence byggde sex prototyper med fackverksram av rör. Aston Martin-motorn och 5-stegad ZF-låda, med Tastevin ändrade sig och ville istället använda en Chrysler V8-motor med Torqueflite automatlåda. De första bilarna tillverkades av Lawrence i London med karosser av aluminium (de serietillverkade bilarna fick karosser av stålplåt) med tillverkningen flyttades sedan till Balbigny.

Bilen visades på Paris-salongen 1972 men den slutliga versionen var inte klar förrän till Internationella bilsalongen i Genève. 1973 påbörjades tillverkningen och bilen var då utrustad med 5,9 liters Chrysler V8-motor på 310 hk. En eller två vagnar i veckan tillverkades av denna Monica 590 och priset var nära 14 000 brittiska pund.

Oljekrisen 1973 gjorde att marknaden för denna typ av bil var liten och sedan man tillverkat 38 bilar gav Tastevin upp.

Ej längre existerande franska biltillverkare
Saattut

Saattut (Tidigare stavning: Sâtut eller Satut) är en grönländsk bygd med cirka 218 invånare (2015) i Qaasuitsup kommun, cirka 24 kilometer nordost om Uummannaq. Fiske är den viktigaste näringen i Saattut, som ligger på en ö med samma namn. Det finns helikopterförbindelse till Uummannaq året om.

Referenser 

Orter på Grönland
Qaasuitsup
846 Lipperta

846 Lipperta är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 26 november 1916 av den svenske astronomen Walter Gyllenberg. Asteroidens preliminära beteckning var 1916 AT. Asteroiden fick senare namn efter den tyske köpmannen Eduard Lippert.

Lippertas senaste periheliepassage skedde den 12 september 2021. Beräkningar av asteroidens rotationstid tyder på en så pass lång rotationstid som 1641 (± 30 procent) timmar.

Lipperta räknas till Themis-familjen, en familj som lånat sitt namn från prototypen 24 Themis. Kännetecknande för Themis-asteroiderna är följande banelement:
 Halva storaxeln är 3,08 – 3,24 AU
 Excentriciteten är 0,09 – 0,22
 Banans inklination är mindre än 3°

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av W Gyllenberg
Astronomiska upptäckter 1916
Vi är bäst ändå

Vi är bäst ändå är en svensk dokumentärfilm från 2014 av Andreas Bjunér. Filmen var nominerad och Official Selection i OffsideFest i Barcelona 2015, 11mm-festival i Berlin 2015 samt Cinefoot-festival i Rio de Janeiro, São Paulo och Belo Horizonte 2015. Den har även visats vid festivaler i Grekland, Danmark och Schweiz.

Handling 
Filmen handlar om Hammarbysupportrarna Kajsa och Magnus och deras sista tid på klubbens tidigare hemmaarena Söderstadion under 2013. Vid tidpunkten genomlider Hammarby även en tung period fotbollsmässigt och befinner sig sedan flera år tillbaka i den svenska andradivisionen Superettan. För Kajsa och Magnus innebär detta i kombination med att Hammarby tvingas bort från sin älskade arena för att dela hemmaplan med bittra rivalen Djurgården på nya supermoderna Tele 2 Arena en tid av stor oro.

Referenser 
imdb
http://www.sf.se/filmer/Vi-ar-bast-anda
http://www.dn.se/arkiv/sport/han-gjorde-en-film-om-flytten-fran-soderstadion
http://arbetet.se/2015/03/27/vagen-sanningen-och-bollen

Svenska filmer 2014
Svenska dokumentärfilmer
Fotbollsfilmer
Greg Squires

Greg Squires, född 6 juli 1988 i White Plains, New York, USA, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som tidigare har spelat för bland annat SC Bietigheim-Bissingen och IK Oskarshamn. Från säsongen 2015/2016 spelar Squires i Örebro HK.

Klubbar
  Stockton Thunder (2011/2012)
  Starbulls Rosenheim (2012/2013)
  SC Bietigheim-Bissingen (2013/2014)
  IK Oskarshamn (2014/2015)
  Örebro HK (2015/2016–)

Källor 

Amerikanska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Örebro HK
Spelare i IK Oskarshamn
Spelare i SC Bietigheim-Bissingen
Spelare i Starbulls Rosenheim
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från delstaten New York
Personer från White Plains, New York
Födda 1988
Levande personer
Män
Lady Frances Carfax försvinnande

Lady Frances Carfax försvinnande (engelska: The Disappearance of Lady Frances Carfax) är en av Sir Arthur Conan Doyles 56 noveller om detektiven Sherlock Holmes. Novellen publicerades första gången 1911 och återfinns i novellsamlingen His Last Bow. Novellen utmärker sig då Doktor Watson till stor del sköter fältarbetet medan Holmes är kvar i London.

Filmatisering 
Novellen har filmatiserats med Jeremy Brett i huvudrollen.

Externa länkar

Noter 

Noveller om Sherlock Holmes
Skönlitteratur 1911
Engelskspråkig skönlitteratur
Kupé (hästvagn)

Kupé  är en fyrhjulig hästvagn som har en fast kur med glasfönster och bekväm plats för två personer samt med kuskbock framför kuren.

Ända till mitten av 1600-talet hade kusken sin plats på vänstra hästen och framhjulen löpte inte under vagnskorgen. Mot slutet av sin regering började Ludvig XIV begagna sig av en rikt smyckad, tvåsitsig täckvagn (carosse-coupé) med glasfönster, kuskbock, vändbart underrede och träfjädrar. Något senare infördes från Tyskland så kallade berlinare som hängde på S-fjädrar. Såväl dessa som alla andra denna tids vagnar hade den olägenheten att vagnskorgen hängde mycket högt över underredet så att de åkande endast med tillhjälp av ett högt fotsteg kunde komma upp i vagnen. Den modernare kupévagnen gjordes däremot mycket låg.

Källor 

Hästfordon
Kupé (tåg)

Kupé är en avskild avdelning i en järnvägsvagn. En kupé i personvagnar är en avdelning för ett mindre antal resenärer som reser åtskilda från övriga passagerare. Det finns olika typer av kupéer, som sittkupé, liggkupé, sovkupé och konferenskupé. En postkupé är en järnvägsvagn eller del därav, som tas i anspråk för transport av post.

Referenser 

Järnvägsvagnar
Camillo Carlsen

Camillo Alphonzo Johannes Peter Carlsen, född 19 januari 1876, död 4 oktober 1948, var en dansk musiker. 

Carlsen genomgick 1893–95 Det Kongelige Danske Musikkonservatorium, blev 1900 organist och kantor vid Kristkirken i Köpenhamn och 1911 domorganist i Roskilde. År 1909 företog han på det Anckerska legatet en studieresa till Österrike och Tyskland. 

Från Carlsens hand föreligger tre stråkkvartetter och en pianokvintett, symfonisk svit för orgel samt flera orgelkompositioner, Davids 80:e psalm, flera andliga sånger och psalmmelodier, romanser och sångkvartetter samt piano- och violinstycken.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska organister
Klassiska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1948
Män
Salmonsens
Västergötlands runinskrifter 180

Vg 180 är en vikingatida runsten av mörk finkornig gnejs, vid Kölaby kyrka Kölaby socken och Ulricehamns kommun i Västergötland. Den påträffades 1919 i åkern strax norr om Kölarby kyrkogård. Den delades vid fyndtillfället, och ena delen tuktades så att runinskriften förstördes, och användes i byggandet av en källare i byn Stommen strax öster om kyrkan. Den andra delen står på kyrkogården. Den är 130 cm hög och 60 cm bred och 20 cm tjock. Runhöjden är 10 cm. Fragmentet i källaren är 126 cm långt och 65 cm brett.

Inskriften 

Namnet "kartuki" är antagligen ett sammansatt mansnamn, som inte förekommer på några andra kända runstenar. Förleden har binamnskaraktär och antas ha samband med fornisländskans. "kárr" "krushårig", som också finns som "Kari" på Sö 217. Betydelsen skulle alltså ha varit "den krushårige Toke". Det är mycket vanligt i nordisk namngivning att man på detta sätt fogar ett särskilt karaktäristikum till ett namn. "Toke" var ett mycket vanligt namn i området.

Källor 

 
Västergötlands runinskrifter
Fornminnen i Ulricehamns kommun
Niels Kristian Madsen-Stensgaard

Niels Kristian Madsen-Steensgaard, född 26 oktober 1850 i Bellinge vid Odense, död 3 mars 1927 i Skotterup, var en dansk musiker. 

Madsen-Steensgaard studerade på Jelling seminarium och kom senare till Köpenhamn, där han studerade musik under Jørgen Malling, Johan Christian Gebauer och Gottfred Matthison-Hansen. Han anställdes som lärare vid Frederiksbergs kommunala skolor och var 1880–1903 organist i kyrkan i arbetarbostadsområdet De Classenske Boliger. 

Madsen-Steensgaard verkade särskilt för sången, komponerade flera melodier och utgav en rad sångböcker för skolan, en samling kyrkomusik, en liten lärobok i musikteori, liksom han redigerade "Tidsskrift for Kirke-, Skole- og Folkesang" (1880–84).

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska lärare
Danska organister
Klassiska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Personer från Odense
Födda 1850
Avlidna 1927
Män
Salmonsens
Ur kackerlackors levnad

Ur kackerlackors levnad är en roman av den svenska författaren Inger Alfvén, utgiven 1984 på Albert Bonniers Förlag.

Boken utspelar sig på en båt i franska Västindien mellan fyra svenska huvudpersoner. Henrik har förverkligat sin dröm om frihet och bor tillsammans med hustrun Eva, som tidigare var balettdansös, och deras tre söner på en gammal båt vid ön Guadeloupe. Till dem kommer på besök från Sverige barndomsvännen Torsten, läkare i Stockholm och hans flickvän Marianne, zoolog och specialist på kackerlackor.

Henriks tropiska paradis är dock inte den idyll han beskrivit i sina brev. Under fjorton semesterdagar utvecklas och förvandlas förhållandet mellan vännerna och växer till en kamp på liv och död.

Nordamerika i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Svenska romaner
Skönlitteratur 1984
Sven Wäsström

Sven Erland Emanuel Wäsström , född 13 april 1912 i Österlövsta församling, Uppsala län, död 14 december 2001 i Domkyrkoförsamlingen i Uppsala, var en svensk ämbetsman.

Sven Wäsström var son till kyrkoherden Erland Wäsström och Doris Norelius. Han tog en fil. kand-examen i slaviska språk, statskunskap, historia och nationalekonomi.

Sommaren 1940 började han arbeta på Försvarsstabens kryptoavdelning, som var föregångare till Försvarets Radioanstalt. Han blev gruppchef 1942 på FRA och byråchef 1972. Efter sin pensionering 1978 forskade han och skrev om svensk signalspaning. Han upptäckte bland annat dokumentation om vad som troligen var världens första kryptomaskin, Fredrik Gripenstiernas kryptomaskin, vilken hade konstruerats 1786 åt Gustav III.

Bibliografi
Sven Wäsström: Schweden als Arena der Nachrichtendienste i Rudolf L. Bindschedler, Wilhelm Carlgren och Sten Carlsson: Schwedische und schweizerische Neutralität im Zweiten Weltkrieg 1985,

Källor 
Dödsfall: Sven Wäsström i Dagens Nyheter den 21 februari 2002

Externa länkar
Sveriges Televisions Operation Stella Polaris, kort intervju med Sven Wäsström, från 32 minuter in i filmen

Noter

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer inom militär underrättelseverksamhet
Kryptering under andra världskriget
Födda 1912
Avlidna 2001
Män
Personer från Österlövsta socken
Wilhelm Herman Barth

Wilhelm Herman Barth, född 27 april 1813 i Köpenhamn, död där 1 augusti 1896, var en dansk musiker.
 
Barth blev organist vid reformerta kyrkan 1852, vid Sankt Petri Kirke 1869 och klockare vid Sankt Jakobs Kirke 1878. Han gjorde sig främst känd som musikteoretisk författare och skrev Læren om enkelt Kontrapunkt (1868), Harmonilære (1869), Hundrede Eksempler til Udarbejdelse (1870) och Modulationslære (1884). Av hans kompositioner märks två häften orgelstycken i fugerad stil, två konsertouvertyrer, en stråkkvartett samt lovsång för solo, kör och orkester.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska musikteoretiker
Danska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1813
Avlidna 1896
Män
Salmonsens
Niels Peter Jensen

Niels Peter Jensen, född 23 juli 1802 i Köpenhamn, död där 19 oktober 1846, var en dansk musiker. 

Jensen, som från barnaåren var blind, fick sin utbildning hos Friedrich Kuhlau och August Wilhelm Hartmann. Han blev en framstående flöjtist samt organist vid Sankt Petri Kirke och åtnjöt högt anseende som musiker; han var bland annat Johan Peter Emilius Hartmanns lärare i instrumentation. Till Det Kongelige Teater komponerade han sångstycket Robinson (1834) och musik till Adam Oehlenschlägers Væringerne i Miklagård. Dessutom komponerade han olika tillfällighetskantater, pianostycken samt en rad kompositioner for flöjt, vilka delvis utkom i tryck.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska flöjtister
Klassiska flöjtister
Danska organister
Klassiska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1802
avlidna 1846
Män
Salmonsens
Truppfana

Truppfana är en fana, en dekorerad duk fäst på en stång, avsedd att bäras som militärt fälttecken.

Fanor har länge använts av militären som signal- och identifikationsmedel och i många länder, däribland Sverige, har militären fortfarande fanor för ceremoniellt bruk.

Truppfanor internationellt

Sverige

På 1500-talet kallades rytteriets truppförband i Sverige för "fana", exempelvis Upplandsfanan, medan fotfolkets förband benämndes "fänika" och de utgjorde både den administrativa och taktiska enheten. Deras förebild var motsvarande tyska förband vid Gustav Vasas värvade krigsfolk.

Kavalleriet i sedermera bemärkelse använder traditionellt inte fanor utan standar. Dragonerna, ursprungligen ett beridet infanteri, för dock så kallad dragonfana.

Standar 
Inom artilleriet används standar av fältartilleriet och luftvärnet, medan fästningsartilleriet för fana.

Besläktade ord
fänika , som under medeltiden var en större grupp fotfolk, som följde en fana. Förbandet motsvarade i storlek ungefär dagens bataljon.
fänrik (ty. Fähnrich) var redan under medeltidens senare del benämning på den officer vid både fanan och fänikan som bar fanan. Senare övergick uppgiften att föra standaret vid ett kavallerikompani till sekundkornetten som var benämningen på den yngste officeren (kornett betecknade ursprungligen det standar som fördes vid varje kavallerikompani).
fanjunkare, en underofficersgrad inom armén. Inom flottan är motsvarande grad flaggunderofficer. Ordet fanjunkare kommer från Fahnenjunker som förekommer inom det tyska försvaret, där det är en underofficersgrad för en soldat under officersutbildning. Graden innebar ursprungligen rätt för en Junker  att bära fanan.

Se även
Fana
Fanvakt

Militära insignier
Vexillologi
Militär organisation