kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
2,6-Diklorbensonitril

2,6-Diklorbensonitril (DCBN) är en herbicid. Det kan döda såväl enhjärtbladiga som tvåhjärtbladiga växter, men är bara svagt giftigt för människor.

Ämnet är något flyktigt med ångtrycket 0,088 Pa vid 20 °C och svagt lösligt i organiska lösningsmedel.

DCBN kan genom hydrolys nedbrytas till 2,6-diklorbensamid (BAM), som, om det når grundvattnet, kan göra detta otjänligt som dricksvatten. Användning av DCBN har därför numera förbjudits i Sverige.

Enligt "Kortfattat om BAM" är BAM en nedbrytningsprodukt av diklobenil (2,6-diklorbensonitril) som ingår i
totalbekämpningsmedlet Totex strö (förbjudet sedan 1989) och även i Casoran, Prefix och
Sanafoam vaporooter (förbjudna 1990, respektive 1985).

Källor

Artikelursprung

Herbicider
Nitriler
Klororganiska föreningar
Aromater
Rosa Moln

Rosa Moln är en svensk dramafilm i regi av Alexis Almström. Filmen är producerad på New Stories AB. I huvudrollerna ses Albin Grenholm i rollen som Greipr och Hedda Stiernstedt i rollen som Lea.

Handling 
Den unge alkoholisten Greipr som kommer ut från en rehabilitering med en nytänd optimism. Under sin rehab har han lärt känna Lea, en ensamstående mamma som befinner sig i tvist med socialtjänsten om vårdnaden av sin dotter. Greipr gör nu allt för att hjälpa Lea och tillsammans börjar de drömma om ett bättre liv, men allt går inte enligt planerna

Rollista 
 Albin Grenholm - Greipr
 Hedda Stiernstedt – Lea
 Isabel Reboia - Maria
 Anastasia Leppist - Anna
 Lo Kauppi - Leas mamma
 Viktor Friberg - Annas farfar

Om filmen 
Rosa Moln är Almströms långfilmsdebut och startade som en examensproduktion vid Stockholms Dramatiska Högskola 2015. Filmens manus skrevs av Marioan Hosseini och Alexis Almström. Filmen är producerad av Stefan H. Lindén och Erik Lundqvist för Stockholms dramatiska högskola i samproduktion med Ljud-Bild Media AB, Singularity Film, New Stories AB, Europa Sound, Europa Foley, Filmlance International och Attraktiva Oskarshamn med stöd av Stockholms dramatiska högskola, Reaktor Sydost, Oskarshamns kommun och Gnesta kommun.

Filmen har fotats av Pia Lehto och är inspelad  i Stockholm, Gnesta och Oskarshamn.

Filmen hade 2018 världspremiär på Carl International Film Festival och hade tv-premiär den 7 december på SVT2 och i SVT Play.

Externa länkar

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 2018
Mirabel

Mirabel kan syfta på:

Geografi

Frankrike 

  Mirabel-et-Blacons – en kommun i departementet Drôme, 
 Mirabel-aux-Baronnies – en kommun i departementet Drôme, 
 Mirabel, Tarn-et-Garonne, 
 Mirabel, Ardèche, Département de l'Ardèche, 
 Saint-Jean-Mirabel – en kommun i departementet Lot,

Kanada 

 Mirabel, Québec, ort, Laurentides,

Spanien 

 Mirabel (kommun), Extremadura, Provincia de Cáceres, 
 Mirabel (kommunhuvudort), Extremadura, Provincia de Cáceres, 

Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade Spanienförgreningar
Chacosparv

Chacosparv (Rhynchospiza strigiceps) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Chacosparven är en liten sparv med kastanjebruna och grå strimmor på huvudet och svaga mustaschstreck i svart och vitt. Arten är lik yungassparven (och behandlades tidigare som en och samma art, se nedan), men är mindre med mindre svart mellan ögat och näbben, brunare vingar och avvikande läte. Sången består av en rätt snabb serie behagliga visslingar som upprepas.

Utbredning och systematik 
Chacosparven förekommer i Sydamerika från nordöstra Argentina till sydvästra Paraguay (Presidente Hayes). Yungassparven (Rhynchospiza dabbenei) behandlades fram tills nyligen som underart till strigiceps, då med det svenska namnet kastanjestrimmig sparv. Sedan 2021 urskiljer tongivande International Ornithological Congress (IOC) och eBird/Clements dabbenei som egen art.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Aimophila, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Chacosparven hittas i låglänta områden och förberg. Den bebor öppna och gräsrika miljöer med spridda träd och lågväxta buskage.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Bahamatrupial

Bahamatrupial (Icterus northropi) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Bahamatrupialen är en 20-22 cm lång medlem av familjen med jämförelsevis slank och nedåtböjd näbb. Hanen är svart på huvud och framkropp, med brun eller grönaktig anstrykning på ryggen. Den är gul på undersidan från nedre delen av bröstet till undre stjärttäckarna, likaså gul på nedre delen av ryggen, övergumpen och övre stjärttäckarna. Större täckarna, vingpennorna och stjärtpennorna har vita spetsar och kanter.

Honan liknar hanen men är mattare och ljusare på ryggen, medan ungfågeln är olivgrön eller olivgrön ovan och gröngul på undersida och övergump. Näbben är svart, dock blågrå på inre delen av undre näbbhalvan. Ögonirisen är mörkbrun och benen blågrå. Bland lätena hörs ett hårt "keek" eller "check".

Utbredning och systematik 
Bahamatrupialen förekommer i Bahamas på öarna Andros, Great Abaco och Little Abaco. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare betraktades bahamatrupial, puertoricotrupial, kubatrupial och hispaniolatrupial som en och samma art, I. dominicensis.

Status 
Trots att bahamatrupialens bestånd är större än man tidigare trott är den ändå mycket liten och minskar i antal till följd av predation från invasiva arter och boparasitism. Den hotas också av orkaner och stigande havsnivåer som kan orsaka översvämningar och därigenom förstöra viktiga tallskogsmiljöer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 2 400 och 8 400 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Isaiah Northrop (1861-1891), amerikansk zoolog och samlare av specimen i Bahamas 1890.

Referenser

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bahamas
Jordbävningen i Nepal–Bihar 1934

Jordbävningen i Nepal–Bihar 1934 inträffade den 15 januari 1934 i Nepal och Bihar i Indien. Magnituden var 8,2, cirka 10 600 personer omkom.

Källor 

1934 i Nepal
1934 i Indien
Jordbävningar under 1900-talet
Jordbävningar i Nepal
Jordbävningar i Indien
Naturkatastrofer 1934
Bihar
Norrköpings Boxningsklubb Akilles

Norrköpings Boxningsklubb Akilles, bildades 1996 genom en sammanslagning av Norrköpings BK och BK Akilles. BK Akilles grundades 1929 och föreningen har genom åren fostrat boxare som Stig Waltersson, Andreas Gustavsson och Maja Strömberg.

Verksamheten bedrivs fortfarande och föreningen har runt 100 aktiva medlemmar.

Externa länkar
föreningen webbplats
Boxningsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Norrköpings kommun
Sportklubbar bildade 1996
Nils Wahlgren

Nils August Wahlgren, född 18 maj 1896 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 5 november 1987 i Uppsala domkyrkoförsamling i Uppsala län, var en svensk jurist.

Nils Wahlgren tillhörde släkten Wahlgren från Småland. Hans föräldrar var Carl Wahlgren, landskamrerare i Stockholm, och Anna, ogift Mellgren. Brodern Ivar Wahlgren var den förste i släkten som gav sig in på skådespelarbanan och blev far till Hans Wahlgren samt farfar till Niclas, Pernilla och Linus Wahlgren.

Efter studentexamen läste Nils Wahlgren liksom sin far juridik, blev juris kandidat i Stockholm 1923, stadsnotare Göteborg 1926 och var drätseldirektör i Uppsala 1932–1961. Han blev ordförande i Skandinaviska banken i Uppsala 1960, verkställande direktör och styrelseledamot i AB Centralbadet Uppsala 1943, var likvidator i Uppsala-Enköpings järnvägs AB i likvidation 1943–1952 och mantalsskrivningsombudman 1962. Han var riddare av Vasaorden (RVO) och hade Uppsala stads förtjänstmedalj.

Nils Wahlgren var från 1929 till sin död gift med Anna-Karin Cavalli-Wahlgren (1907–1999), dotter till stadskamreraren, vice häradshövdingen Arvid Cavalli och Märta Catani. De fick två barn: Nils-Henrik (född 1933) och Micaela (född 1943). Makarna Wahlgren är begravda på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor

Svenska jurister under 1900-talet
Riddare av Vasaorden
Jurister från Stockholm
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1896
Avlidna 1987
Män
Cynomops

Cynomops är ett fladdermussläkte i familjen veckläppade fladdermöss (Molossidae). Taxonet listades ursprungligen som undersläkte till Molossops. Den nya taxonomin fastslogs främst med hjälp av molekylärgenetisk data.

Wilson & Reeder (2005) samt IUCN listar följande arter till släktet.
 Cynomops abrasus, från gränsområdet Panama/Colombia till norra Argentina.
 Cynomops greenhalli, norra Sydamerika, utbredningsområdets södra gräns går från centrala Ecuador till Amazonflodens delta.
 Cynomops mexicanus, västra Mexiko till Costa Rica.
 Cynomops paranus, från gränsområdet Panama/Colombia till norra Argentina.
 Cynomops planirostris, från centrala Panama till norra Argentina.

Arterna lever i skogar och vistas ofta nära vattenansamlingar som floder eller insjöar. En grupp av upp till 75 individer vilar i buskar eller i byggnader. De börjar sin jakt kort efter solnedgången.

Mindre arter som Cynomops planirostris väger 11 till 14 g och större arter som Cynomops abrasus blir cirka 55 g tunga. Honor föder en unge per kull.

Referenser 

Veckläppade fladdermöss
Molossidae
Höftsmärta

Höftsmärta är smärta som kan lokaliseras till området vid höftleden, och syftar vanligen på muskuloskeletala problem. Problem med höften kan dock ibland kännas i låret eller knät istället, eller i sätet eller ljumskarna. Ofta beror höftsmärta på problem med skelett eller bindväv i höften. Men också smärta vid knä-, lår- eller ryggproblem kan stråla mot höften som en refererad smärta.

Höften belastas normalt så fort man använder benen, vilket sker genom användning av senor och muskler på signaler från nervsystemet. Brosk förhindrar att benen gnider mot varandra. Såväl skelett och brosk som senor och muskler och nerver kan orsaka smärta i höften. Med ökande ålder finns en ökad risk att höften drabbats av förslitningsskada, och sjukdomar som artrit, benskörhet, bursit, synovit, med mera. Skador mot höften kan ge exempelvis höftfraktur, höftluxation, muskelsträckning, tendinit och bursit. Nerver kan komma i kläm, och ge smärta, som fallet är med exempelvis ischias. Skelettsjukdomar med höftsmärta innefattar skelettcancer, rakit, för barn Legg-Calvé-Perthes sjukdom, osteomyelit, med mera. Om höftsmärtan sitter inuti höften eller ljumsken är det mer troligt att det är själva höftleden som är problemet. Om smärtan istället sitter på utsidan av höften är det mera sannolikt att smärtan beror på höftens muskler, ligament, senor eller annan bindväv.

Risken för förslitningsskador och överbelastning ökar av övervikt, dåliga skor, dålig kroppshållning, och att träna utan uppvärmning.

Se även
 Skelettsmärta, artralgi, myalgi
 Förslitningsskada, idrottsskada, arbetsskada

Noter

Smärta
Höften
Idrottsskador
Arbetsskador
Harry Ivarson

Harry Ivarson, född 7 september 1892 i Chicago, Illinois, USA, död 1967, var en norsk filmregissör och manusförfattare.

Biografi 
Harry Ivarson var son till skådespelarna William Ivarson och Anna Ivarson. De fick förutom Harry barnen Wictor (1893) och Borghild (1895). År 1910 bodde familjen i Årstad.

Ivarson studerade film både i USA och Tyskland. Han debuterade 1924 med Til sæters som han både regisserade och skrev manus till. Denna följdes av Fager er lien (1925), Simen Mustrøens besynderlige opplevelser (1926), Eleganta svindlare (1927) och Den glade enke i Trangvik (1927), som blev hans sista stumfilm. Under 1930-talet övergick han till talfilm och regisserade, tillsammans med Per Aabel,  Jeppe på bjerget (1933). År 1943 regisserade han sin sista film, dokumentären Bergen.

Filmografi

Regi

Manus

Referenser 

Norska filmregissörer
Norska manusförfattare
Personer från Chicago
Födda 1892
Avlidna 1967
Män
Sigrun Svenningsen

Sigrun Svenningsen, född 23 juni 1902 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 24 februari 1971, var en norsk skådespelare. Hon var gift med Per Kvist.

Svenningsen medverkade endast i två stumfilmer. Hon debuterade 1924 i Harry Ivarsons Til sæters, där hon spelade den större rollen som Sigrid. År 1927  medverkade hon i Ivarsons Den glade enke i Trangvik.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1902
Avlidna 1971
Kvinnor
Skådespelare från Oslo
August Nilsson (ingenjör)

August Leander Nilsson, född 28 februari 1880 i Transtrand, död 31 augusti 1971 i Södertälje, var en svensk ingenjör och teknisk chef på Scania-Vabis 1921–1946.

August Nilsson tog ingenjörsexamen vid Borås tekniska skola 1903 och arbetade sedan i Berlin med bland annat tågmotorer. 1907–1909 studerade han vid Technische Hochschule Darmstadt. Han arbetade sedan för DeLaval i USA innan han 1913 rekryterades till Scania-Vabis. 1915 utsågs han till chef för ritkontoret och 1921 till överingenjör och teknisk chef.  Nilsson utvecklade bland annat motorer och tog patent på en förgasare.
Ett viktigt steg för utvecklingen av bussar togs när Scania-Vabis vd Gunnar Lindmark och August Nilsson åkte till USA 1929 och besökte Twin-Coach Company i Ohio. Scania fick licens för att tillverka så kallade bulldoggbussar.

Källor

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Transtrands socken
Födda 1880
Avlidna 1971
Män
Riddare av Vasaorden
Leopold Ludvig av Veldenz

Leopold Ludvig , född 1 februari 1625, död 29 september 1694, var hertig av Veldenz från 1634 till 1694.

Biografi
Leopold Ludvig föddes i Lauterecken år 1625 som den yngste sonen till Georg Gustav, greve av Veldenz och hans andra fru Maria Elisabet av Pfalz-Zweibrücken (7 november 1581 - 18 augusti 1637), dotter till hertig Johan I av Pfalz-Zweibrücken.

Efter sin fars död år 1634 efterträdde Leopold honom eftersom hans äldre bröder redan var döda. Under det trettioåriga kriget och senare även under det pfalziska tronföljdskriget ockuperades hans land av svenska, spanska och franska soldater. Leopold Ludvig dog i Strasbourg år 1694 och begravdes i Lützelstein (beläget i nuvarande Frankrike och kallas La Petite-Pierre). Eftersom han inte hade några söner ärvdes hans titlar av grenen Pfalz-Kleeburg.

Äktenskap
Leopold Ludvig gifte sig med Agatha Christina, yngsta dotter till Filip Wolfgang av Hanau-Lichtenberg den 4 juli 1648 och fick med henne följande barn:
namnlös dotter (1649)
Anna Sofia (20 maj 1650 – 12 juni 1706)
Gustav Filip (17 juli 1651 – 24 augusti 1679)
Elisabet Johanna (22 februari 1653 – 5 februari 1718)
Christina (29 mars 1654 – 18 februari 1655)
Christina Lovisa (11 november 1655 – 14 april 1656)
Christian Ludvig (5 oktober 1656 – 15 april 1658)
Dorothea (16 januari 1658 – 17 augusti 1723)
Leopold Ludvig (14 mars 1659 – 17 mars 1660)
Karl Georg (27 maj 1660 – 3 juli 1686)
Agatha Eleonora (29 juni 1662 – 1 januari 1664)
August Leopold (22 december 1663 – 9 september 1689)

Referenser

Huset Wittelsbach
Födda 1625
Avlidna 1694
Män
Daniel Toijer

Johan Daniel Toijer, född 6 december 1890 i Örebro, död  14 maj 1979 i Vallentuna, var en svensk historiker och skolman. Han ingick 1922 äktenskap med Maia Löfberg (död 1942) och 1944 med Elisabet Löfberg. Han var far till Ying Toijer-Nilsson.

Efter studentexamen i Linköping 1910 blev Toijer filosofie kandidat 1914, filosofie magister 1916, filosofie licentiat 1922 och filosofie doktor 1930. Han var lärare vid Örebro missionsskola 1910–11 och 1914–16, vid Uppsala läns folkhögskola 1917–18, vid Betelseminariet 1919–20 och 1926–29, vid Osby högre samskola 1920–22, rektor vid Svenska skolan i Kina 1922–25, tjänstgjorde vid Landsarkivet i Uppsala 1926, var lärare vid Palmgrenska samskolan i Stockholm 1926–29, lektor i modersmål och historia vid högre allmänna läroverket i Visby 1929–32, i samma ämnen i Kristinehamn från 1932 och tillika bibliotekarie vid läroverket samma år.

Toijer var ledamot av Visby domkapitel 1929–32, av kyrkorådet i Kristinehamn från 1933, av kyrkofullmäktige från 1934, av styrelsen för föreläsningsföreningen 1934–42, av folkskolestyrelsen och lönenämnden 1936–38, ordförande i stadsbibliotekets styrelse från 1936 och i kommunala flickskolans styrelse från 1938.

Utöver nedanstående skrifter utgav Toijer även Peter Björkmans Beskrifning öfver Wermland med inledning och kommentar (2, 1945). Han skrev även artiklar i tidningar och tidskrifter rörande Kinas politik, kultur och historia samt recensioner.

Bibliografi
Sverige och Sigismund 1598–1600 (akademisk avhandling, 1930)
Sveriges riksdag: från Engelbrekt till våra dagar (1935)
Kristinehamns sparbank 1843–1943 (1942)
Kristinehamns och Varnums församlingars kyrkor (1, 1948; 2, 1950)
Johannes Andersson, Anders Lignell, Peter Fjellstedt: en studie över väckelserörelser i sydvästra Värmland och södra Dalarna under 1850-talet (1957)
Gustafsvik: historien om ett Värmlandsgods och dess ägare (1958)
Georg Adlersparres brev till sin hustru (med inledning och kommentar av Daniel Toijer, 1960)
Diarium Gyllenianum eller Petrus Magni Gyllenii dagbok 1622–1667 (utgiven och kommenterad av C.J. Gardberg och Daniel Toijer, 1962) 
Brinkman och Adlersparre: en brevväxling från Karl Johans-tiden (inledning och kommentar av Daniel Toijer, 1962)
Ett sekel: Kristinehamns stadsfullmäktige 1865–1965 (1965)
Anders Fryxell och hans historieverk (1967)
Studier i värmländsk personhistoria (1975)

Källor
Vem är vem?. Svealandsdelen (1947), sid. 788f.

Svenska historiker under 1900-talet
Svenska lektorer
Svenska skolledare under 1900-talet
Lärare från Örebro
Födda 1890
Avlidna 1979
Män
Forskare från Örebro
Grönstreckad sparv

Grönstreckad sparv (Arremon virenticeps) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Grönstreckad sparv är en rätt stor (cirka 20 cm), satt och långstjärtad sparv med olivgrön ovansida och en tydlig vit strupe. På huvudet syns breda svarta längsgående hjässband, ett brett svart ansiktsmask och ett brett olivgrönt ögonbrynsstreck som gett arten sitt namn. På bröst och flanker är den grå, medan buken är vit. Den är rätt lik kastanjekronad sparv (Arremon brunneinucha), men denna har just kastanjefärgad hjässa och svart nedre kant på den vita strupen. De överlappar inte heller i utbredningsområde.

Utbredning och systematik 
Grönstreckad sparv förekommer i bergstrakter i västra Mexiko och behandlas antingen som monotypisk eller delas upp i två underarter med följande utbredning:
 Arremon virenticeps verecundus – förekommer i södra Sinaloa, norra Nayarit och södra Durango
 Arremon virenticeps virenticeps – förekommer från Jalisco och Colima till Morelos och västra Puebla

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen placerades arten i släktet Buarremon, men efter genetiska studier inkluderas det numera i Arremon. Längre tillbaka listades den i släktet Atlapetes.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Grönstreckad sparv hittas i undervegetation i bergsbelägna tall- och ekskogar på mellan 1800 och 3500 meters höjd, ofta i skuggiga kanjoner och snåriga blombankar. Arten är svår att få syn på när den födosöker på eller nära marken, vanligen i par. Födan är dåligt känd, men tros bestå av både vegetabilier och insekter. Maginnehåll från en invidid bestod av skalbaggar.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde, men den tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att anses vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Cynomops mexicanus

Cynomops mexicanus är en fladdermus i familjen veckläppade fladdermöss (Molossidae) som förekommer i Centralamerika. Populationen listades fram till 2002 som underart till Cynomops greenhalli.

Arten är 94 till 148 mm lång inklusive en cirka 30 mm lång svans. Den väger 11 till 19 g. Pälsen har på ovansidan en mörkbrun till rödbrun färg och undersidan är gråbrun. Hos Cynomops mexicanus är nosen, öronen, fötterna, svansen och vingarna mörkbruna till svarta. Liksom andra arter av samma släkte har den en strimma av päls på flygmembranens undersida som täcker underarmarna. Andra kännetecken som återfinns i hela släktet är en bred nos, avsaknaden av invikningar i läpparna, samt öron som har större avstånd från varandra.

Denna fladdermus har flera från varandra skilda populationer. Utbredningsområdet sträcker sig från västra Mexiko till Costa Rica. Arten vistas främst i städsegröna eller lövfällande skogar. Den lever i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet.

Individerna vilar i trädens håligheter, i buskar och i byggnader. Vid viloplatsen bildas kolonier med 50 till 75 medlemmar. De börjar sin jakt på insekter kort efter solnedgången och flyger därför ofta över vattenställen.

Referenser 

Veckläppade fladdermöss
Molossidae
Däggdjur i neotropiska regionen