kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carin Wall

Carin Elisabet Wall, född 29 augusti 1949 i Linköpings församling, Östergötlands län, är en svensk diplomat.

Biografi
Wall har tjänstgjort vid ambassaderna i Bogotá, Paris och Abidjan, på Utrikesdepartementets (UD) dåvarande enhet för internationellt utvecklingssamarbete och 2006–2010 som Stockholmsbaserat sändebud för ett antal stater i Västafrika (Burkina Faso, Elfenbenskusten, Sierra Leone och Liberia). Hon var ambassadör i Bamako 2010–2013 och i Alger 2013–2016. Hon var tidigare journalist.

Hon är gift med Björn Karlberg (född 1948), tidigare direktör för garanti- och skadeenheten på Statens bostadskreditnämnd.

Referenser

Kvinnor
Födda 1949
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Sveriges ambassadörer i Burkina Faso
Sveriges ambassadörer i Elfenbenskusten
Sveriges ambassadörer i Sierra Leone
Sveriges ambassadörer i Liberia
Sveriges ambassadörer i Mali
Sveriges ambassadörer i Algeriet
Personer från Linköping
Ella and Oscar

Ella and Oscar från 1976 är ett musikalbum av Ella Fitzgerald och Oscar Peterson. På albumets andra halva medverkar också basisten Ray Brown.

Låtlista
Mean to Me (Fred Ahlert/Roy Turk) – 3:30
How Long Has This Been Going On? (George Gershwin/Ira Gershwin) – 4:59
When Your Lover Has Gone (Einar Aaron Swan) – 4:58
More Than You Know (Vincent Youmans/Billy Rose/Edward Eliscu) – 4:38
There's a Lull In My Life (Mack Gordon/Harry Revel) – 5:00
Midnight Sun (Johnny Mercer/Lionel Hampton/Francis Burke) – 3:41
I Hear Music (Burton Lane/Frank Loesser) – 5:11
Street of Dreams (Victor Young/Sam M Lewis) – 4:08
April in Paris (Vernon Duke/E.Y. Harburg) – 8:39

Medverkande
Ella Fitzgerald – sång
Oscar Peterson – piano
Ray Brown – bas (spår 6–9)

Källor

Musikalbum 1976
Amerikanska jazzalbum
Album av Ella Fitzgerald
Llanito

Llanito, även kallat Yanito, är en sorts blandspråk talat på Gibraltar med inslag av andalusisk spanska och engelska. Det finns olika teorier om termens ursprung. Ordet kan komma från det genuesiska personnamnet ”Gianni” (sedan Gibraltar blev brittiskt 1704 har det skett en viss invandring från trakten kring Genua i Italien) eller från engelskans ”Johnny”. Språket är i grunden en talspråklig variant eller dialekt av spanska med inslag av engelska ord och engelsk syntax. Även lånord från andra språk förekommer, bland andra italienska, arabiska och hebreiska.

Utmärkande för llanito är kodväxling mellan spanskan och engelskan. Det kan ske både mellan och inuti meningar, inte minst är det vanligt att engelska substantiv infogas i spanska meningar. Det officiella språket på Gibraltar är engelska men alla Gibraltarbor kan tala såväl engelska, oftast med brittiskt uttal, som spanska med andalusiskt uttal. Llanito är främst ett vardagsspråk, ett talat språk. Det är ovanligt med text skriven på språket. 

Llanito/yanito har även kommit att en fungera som en sorts markör för att visa på en särskild ”gibratarsk” identitet som varken är engelsk eller spansk. Llanitos/yanitos kan därmed även beteckna befolkningen på Gibraltar.

Referenser och noter 
 Encyclopedia of language & linguistics. "Vol. 5, [Gibraltar]" (2. ed.). Amsterdam: Elsevier. 2006. sid. 78-80. Libris länk
 Encyclopedia of language & linguistics. "Vol. 13 [Yanito]". Amsterdam: Elsevier. 2006. sid. 724-725. Libris länk
 Forsgård, Nils Erik (2020). ”Den djupa betydelsen av 'Oh'”. Fokus (2020:34): sid. 50.
 Lambert, David (2005). ”'As Solid as the Rock'? Place, Belonging and the Local Appropriation of Imperial Discourse in Gibraltar”. Transactions of the Institute of British Geographers Vol. 30 (2005:2): sid. 206–220.

Språk i Storbritannien
Kultur i Gibraltar
Spanska
Iberoromanska språk
Interlingvistik
Bosse Hedberg

Bo "Bosse" William Hedberg, född 27 maj 1952 i Karlstad, är en svensk diplomat.

Biografi
Hedberg är jur.kand. från Lunds universitet och har arbetat inom utrikestjänsten sedan 1982. Han tjänstgjorde först vid generalkonsulatet i New York och vid ambassaden i Tunis. Hedberg har tjänstgjort vid representationen vid Europarådet i Strasbourg och varit chef för Utrikesdepartementets (UD) enhet för folkrätt, mänskliga rättigheter och traktaträtt. Han var ambassadör i Sarajevo 2008-2013 och ambassadör i Reykjavik 2013-2017.

Hedberg är ledamot av svenska Folkrättsdelegationen. Hedberg är gift med Christina Hedberg (född Norlin). De har två söner.

Referenser

Externa länkar
Bosse Hedbergs CV

Män
Födda 1952
Levande personer
Sveriges ambassadörer i Bosnien och Hercegovina
Sveriges ambassadörer i Island
Alumner från Lunds universitet
Personer från Karlstad
Svenska diplomater under 2000-talet
Ferdinand Hahnzog

Ferdinand Hahnzog, född 19 mars 1897 i Hanau, död 28 januari 1969 i Dörnigheim, var en tysk överstelöjtnant i Gendarmeriet. Under andra världskriget var han kommendör för Gendarmeriet i distriktet Lublin i Generalguvernementet.

Efter andra världskriget var Hahnzog anställd vid polisen i Arnsberg.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Födda 1897
Avlidna 1969
Män
Personer från Hanau
Ordnungspolizei
Generalguvernementet
Förintelsen i Polen
Hertha

Hertha kan syfta på:

 Hertha (namn) – ett namn
 Hertha (roman) – en roman av  Fredrika Bremer från 1856.
 Hertha (tidskrift) – en tidskrift grundad 1914 av Fredrika Bremerförbundet
 Hertha, Svensk-dansk nyårs-gåva – en poetisk kalender av Bernhard Cronholm utgiven 1835 och 1840-42
 135 Hertha – en asteroid
 Hertha BSC Berlin – fotbollsklubb i Berlin Tyskland
Giant Mine

Giant Mine var en stor guldgruva vid Ingraham Trail i närheten av Yellowknife i Northwest Territories i Kanada.

Guldförande malm upptäcktes på platsen redan 1935, men dess omfattning blev inte känd förrän 1944, varefter en inmutningsboom inledes i Yellowknife. Giant Mine påbörjade brytning 1948 och lades ned 2004. Produktionen av guld över åren uppgick till 220.000 kilogram. Gruvan hade över åren många ägare, inklusive Falconbridge (1948-86 genom dotterbolaget Giant Yellowknife Mines Limited), Pamour of Australia (1986-90 genom dotterbolaget Giant Yellowknife Mines Limited), Royal Oak Mines (1990–99) och Miramar Mining Corporation (1999–2004). Efter det att  Royal Oak Mines gått i konkurs 1999, tog den kanadensiska regeringens Department of Indian Affairs and Northern Development över ansvaret för att rena gruvområdet.

Miljöarv
50 års gruvbrytning har skapat en mycket stort miljöbelastning, ett problem som gruvans tidigare ägare överlämnat till myndigheterna i Northwest Territories och den federala regeringen att lösa. Det största problemet är gruvans deposition av sammanlagt 237.000 ton arseniktrioxid (vit arsenik), ett gift som först gick ut med rökgaser genom skorstenar, men som sedan början av 1950-talet lagrats i puderform i underjordiska utrymmen. Arseniktrioxid bildades när den guldförande arsenikkismalmen upphettades for att friställa guld. Arseniktrioxid är lättlöslig, smak- och luktlös samt dödlig vid en dos av mindre än en ärtas storlek.

Gruvans miljöarv på ett 950 hektar stort område inkluderar åtta öppna gruvor, fyra slamdammar, 325.000  kubikmeter förorenad mark och ungefär 100 byggnader, bland annat en rostningsanläggning som är kraftigt förgiftad med arsenik och asbest. 

Arseniktrioxiden förvaras i 15 underjordiska kamrar, vilka ursprungligen låg i permafrost, men vilka genom öppnande av nya gruvhål tinats upp. År 2006 hotade en underjordsflod at skölja ut gift i Great Slave Lake. Regeringens förslag att lösa problemet är att återfrysa dessa kamrar med en teknik som liknar den som används vid ishockeyarenor.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Giant Mine på engelskspråkiga Wikipedia.
Giant headache i Economist 27 september 2014, sidan 45

Noter

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Northwest Territories
Guldgruvor
Gruvor i Kanada
Miljöproblem
Fatta eld (roman)

Fatta eld (originaltitel: Catching Fire) är en roman från 2009 och andra delen i romantrilogin Hungerspelen av Suzanne Collins. Den bygger den vidare på berättelsen om Katniss Everdeen och det postapokalyptiska landet Panem. Efter händelserna i den föregående boken har ett uppror mot huvudstaden inletts, och Katniss och Peeta Mellark tvingas återvända till arenan i en specialupplaga av hungerspelen.

Boken utgavs första gången den 1 september 2009 av Scholastic och har senare släppts som e-bok och ljudbok. Fatta eld möttes av övervägande positiv kritik där recensenterna hyllade Collins prosa, bokens slut och utvecklingen av rollfiguren Katniss. Enligt kritikerna är överlevnad, auktoritarianism, uppror och ömsesidigt beroende kontra självständighet centrala teman i boken.

Referenser 

Hungerspelen
Amerikanska romaner
Skönlitteratur 2009
Science fiction-böcker
Nordamerika i skönlitteratur
Engelskspråkig skönlitteratur
Äventyrsromaner
Dystopisk litteratur
Åke Mattas

Åke Carl-Anders Mattas, född 14 januari 1920 i Mänttä, Finland, död 22 december 1962 i Helsingfors, var en finländsk målare. Han var far till skulptören Kajsa Mattas.

Biografi
Mattas var son till en ingenjör i pappersbranschen och kom vid tre års ålder till Säffle i Värmland där fadern deltog i uppförandet av Billeruds pappersbruk vid egendomen Billerud i Säffle. Efter en liknande vistelse ett par år senare i Grekland kom han 1928 till Uleåborg där han gick i skola och tillbringade större delen av sin barndom och ungdom. Han tog examen på svenska gymnasiet i Uleåborg 1938. Hans studier därefter vid Centralskolan för konst i Helsingfors avbröts av militärtjänstgöring under andra världskriget.

Våren 1945 började Mattas studier vid Finlands konstakademi, men avbröt sina studier 1946 då han gifte sig med Ulla Ahola. Han dog av alkoholmissbruk vid 42 års ålder.

Konstnärlig verksamhet
Mattas expressionistiska konst omfattar främst figurativa motiv, porträtt och naketmålningar.

År 1947 Mattas deltog i sin första utställning, de finländska konstnärernas årliga utställning på Konsthallen, med sitt verk Sarah och den förlorade sonen. Han deltog i mer än tio gemensamma utställningar, och han fick också ett erkännande för sin originella konst. 

Under vintern 1948 gjorde han väggmålningar i en skolsal i sitt gamla gymnasium i Uleåborg, av vilka de största är en allegori över Uleåborgs fyra bränder.

Källor

Uppslagsverk
 
Bra Böckers lexikon, 1977.

Noter

Födda 1920
Avlidna 1962
Män
Finländska målare
Tendinopati

Tendinopati är en generell beteckning för smärtalstrande sjukdomar i senor (tenalgi) som gör det svårt att röra sig, exempelvis att hoppa eller springa, och är typiskt förknippat med överbelastning eller degenerativa processer av senan. Blir vanligare vid ökande ålder. Diagnosen är vanligtvis baserad på en klinisk bedömning. 

Tendinopati är tämligen vanligt i hälsenan och knäskålssenan, men alla senor kan drabbas. Orsaken är ofta mångfaktorell, det vill säga att många faktorer gemensamt bidragit till tillståndet. En återkommande orsak är överbelastning av senan ifråga, det vill säga att tillståndet beror på degeneration. Teorin bakom tillståndet bygger på en obalans mellan belastning och återhämtning. Mikrotrauma, som uppstår i vävnaden i samband med belastningen, repareras ej. Inflammation har föreslagits vara en orsak, antingen ensam eller tillsammans med degeneration.  I majoriteten av senor, drabbade av tendinopati, finns tecken till kronisk inflammation inkluderande inflammatoriska celler eller ökad mängd inflammatoriska markörer, men detta är ett komplext område och det är svårt att dra säkra slutsatser. Expertkonsensus på området är att inflammation inte är en dominerande orsak, i alla fall inte vid hälsenetendinopati. Den tidigare benämningen tendinit bör förkastas då den antyder att tillståndet är av inflammatorisk genes, vilket studier visat inte är en dominerande komponent.

Tendinopati är förknippat med elitidrott och de skador som kan uppkomma. Vid studier på elitidrottare (hälsena) beskriver 60-80% att besväret kommit på i samband med att de ökat sin träningsdos eller träningsintensitet för mycket eller för snabbt. Dock förekommer tendinopati i stor utsträckning också bland personer som endast motionerar eller som inte tränar nämnvärt.. Normalt åldrande och skador leder till sämre blodflöde, vilket kan ge lokal hypoxi och sämre förhållanden för cellerna i senan. 

Tendinopati kan med andra ord bero på tendinos, som kan ses med exempelvis ultraljud som kärlförändringar i senan som gör ont, med fler blodkärl, celldöd (apoptos), och att kollagenet i senan inte är fördelat som normalt. Tendinos beror med andra ord på degeneration. Tendinit å andra sidan är en diagnos sedan undersökningar fastställt att inflammation föreligger i senan.

Se även
 Bursit
 Entesopatier (entesalgi)
 Myalgi, skelettsmärta (bensmärta), artralgi
 Tendinit

Referenser
 https://web.archive.org/web/20141013233228/http://www.medfak.umu.se/digitalAssets/38/38412_forskn.dag09_forsgren.pdf
 Sharma, Pankaj, and Nicola Maffulli. "Tendon injury and tendinopathy: healing and repair." The Journal of Bone & Joint Surgery 87.1 (2005): 187–202.

Noter

Idrottsskador
Bindvävssjukdomar
Muskuloskeletala inflammationer
Smärta
Arbetsskador
Nina Kain

Nina Charlotte Kain, född 3 mars 1973 i Fosie församling i Malmö kommun, är en svensk politiker (sverigedemokrat), som var ordinarie riksdagsledamot 2014–2018 för Västra Götalands läns södra valkrets.

Kain utsågs till ny ordinarie riksdagsledamot från och med 30 september 2014 sedan Kristina Winberg avsagt sig uppdraget som riksdagsledamot. Därefter förblev Kain riksdagsledamot till mandatperiodens slut i september 2018. I riksdagen var hon suppleant i trafikutskottet och utbildningsutskottet.

I april 2018 uppmärksammades Kain för att hon dittills under mandatperioden som riksdagsledamot uteblivit från 80 procent av riksdagens voteringar.

Kain är bosatt i Vellinge.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Sverigedemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Malmö
Födda 1973
Levande personer
Kvinnor
Island i olympiska vinterspelen 1960

Island deltog med fyra deltagare vid de olympiska vinterspelen 1960 i Squaw Valley. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1960 på Island
Nationer i olympiska vinterspelen 1960
1960
Frankrike i olympiska vinterspelen 1964

Frankrike deltog med 24 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1964 i Innsbruck. Totalt vann de tre guldmedaljer och fyra silvermedaljer.

Medaljer

Guld
 François Bonlieu - Alpin skidåkning, storslalom.
 Marielle Goitschel - Alpin skidåkning, storslalom.
 Christine Goitschel - Alpin skidåkning, slalom.

Silver
 Léo Lacroix - Alpin skidåkning, störtlopp.
 Marielle Goitschel - Alpin skidåkning, slalom.
 Christine Goitschel - Alpin skidåkning, storslalom.
 Alain Calmat - Konståkning.

Källor 
 

1964 i Frankrike
Nationer i olympiska vinterspelen 1964
1964
Azadeh Rojhan

Azadeh Rojhan, tidigare Rojhan Gustafsson, född 6 februari 1986 i Iran, är en svensk politiker (socialdemokrat).

Rojhan  föddes i Iran och kom till Sverige 1991 då hennes familj flyttade till Gävle. Efter en mellanlandning i Uppsala flyttade familjen till Upplands Väsby 2001. Hon har suttit i kommunfullmäktige och kommunstyrelsen i Upplands Väsby.

Politik och studier 
Rojhan har studerat orientalistikprogrammet vid Uppsala universitet och har arbetat som 1:e ombudsman för Stockholms läns SSU-distrikt. Rojhan har varit ordförande för Socialdemokraterna i Upplands Väsby och blev riksdagsledamot riksdagsvalet 2014 först som ersättare för Mikael Damberg och sedan 2022 på ett personligt mandat. I riksdagen har hon främst varit verksam som ledamot i Kulturutskottet men även som en del av den svenska delegationen till Europarådets parlamentariska församling, från 2015 som suppleant och sedan 2022 som ordinarie ledamot.

Referenser 
Om Azadeh Rojhan Gustafsson på Sveriges Televisions webbplats

Noter

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Hangar Bicocca

Hangar Bicocca är en privat konsthall för samtida konst i Milano i Italien.

Stiftelsen Hangar Bicocca - Spazio per l'Arte Contemporanea grundades 2004 av Pirellikoncernen för att främja samtida konst. Konsthallen öppnade 2012 i tidigare fabriksbyggnader, som använts av Ansaldobreda i ett industriområde i nordöstra Milano. Konsthallen disponerar 15.000 kvadratmeter, varav för tillfälliga utställningar 9.500 respektive 2.500 kvadratmeter i två utställningslokaler.

Breda Elettromeccanica e Lokomotive tillverkade i industriområdet Bicocca framför allt ångdrivna och elektriska järnvägslok och -vagnar, ångmaskiner och jordbruksmaskiner. Konsthallen är framför allt inrymd i den 30 meter höga byggnaden La Navate, som byggdes 1963-65 för tillverkning av transformatorer. Breda-företaget köptes under 1980-talet av Anseldo-gruppen. Från 1986 började ett stadsförnyelseprogram i området med byggande av bland annat universitetsinstitutioner, bostäder och Teatro Degli Arcimboldi, parallellt med ombyggnader av tidigare Pirelli-fabriksbyggnader. Efter att produktionen sedan länge lagts ned, köpte Pirelli fabriksbyggnaderna för att renovera dem till en konsthall.

Permanent utställning
I Hangar Bicocca finns i en långsträckt hall en hög installation, The Seven Heavenly Palaces från 2004. Denna har skapats av Anselm Kiefer för denna plats och består av sju torn i armerad betong, med en höjd på mellan 14 och 18 meter och var av ett av tornet med en vikt av ungefär 90 ton.  Godscontainrar har använts som formar för tornens hörn. Namnet kommer från den hebreiska boken Sefer Hechalot (Palatsboken), vilken skildrar den symboliska andliga vägen för att nalkas Gud. En föregångare till installationen är Anselm Kiefers La Ribotte-projekt i Barjac i södra Frankrike med dess byggnadskonstruktioner, bland annat övergivna betongtorn i det öppna landskapet.

På den 1.600 kvadratmeter stora gården framför ingången till Hangar Bicocca finns också sedan 2010 installationen La Sequenza av Fausto Melotti (1901-86). Verket gjordes 1981 till en retrospektiv utställning i Florens och är sju meter högt, tjugotre meter långt och elva meter djupt.

Källor
Hangar Bicocca, el arte según Pirelli på cavallino.com.mx 23 oktober 2013, läst 2014-10-07

Att läsa vidare
Gianluca Winkler: Come nasce un'instituzione. Il caso HangarBicocca, Allemandi 2012,

Externa länkar
HangarBicoccas webbplats

Konstmuseer och konsthallar i Italien
Museer i Milano
Museer invigda 2012
Fernanda Vasconcellos

Fernanda de Vasconcellos Galvez, född 14 september 1984 i São Paulo, är en brasiliansk skådespelare. Hon har mottagit ett antal priser för sina olika rolltolkningar i främst brasiliansk TV.

Filmografi (urval) 
 2006: Páginas da Vida
 2012: Kärlek och svek
 2013: Sangue Bom

Källor 

Brasilianska skådespelare
Levande personer
Födda 1984
Kvinnor
Personer från São Paulo
Sovjetiska mästerskapsserien i ishockey 1990/1991

Sovjetiska mästerskapsserien i ishockey 1990/1991 var den 45:e säsongen av Sovjetiska mästerskapsserien i ishockey. 15 lag deltog i ligan och Dynamo Moskva blev mästare.

Grundserien
I grundserien spelades först 28 omgångar. Därefter spelade de tio bästa lagen ytterligare 18 omgångar om mästartiteln, medan de fem sämst placerade lagen spelade i nedflyttningsserien. Laget som vann andra rundan av serien utsågs till mästare. Slutställningen ses nedan.

Första rundan

Andra rundan

Källor 

Ishockeysäsongen 1990/1991
1990 i Sovjetunionen
1991 i Sovjetunionen
Ishockey i Sovjetunionen
Hans Christian Knudsen

Hans Christian Knudsen, född den 4 mars 1763, död den 4 mars 1816, var en dansk skådespelare.

Knudsen var först i murarlära och kom därefter i tjänst hos arvprinsen Fredrik, men fick genom dennes bemedling (1786) tillstånd att uppträda på kungliga teatern. Där vann han genast från början stort bifall och blev en av teaterns yppersta konstnärer, i synnerhet i komiska roller och som sångare. Före slaget på Köpenhamns redd den 2 april 1801 bidrog han som "fædrelandets frivillige sanger" till att väcka mod och stridslust, och efter slaget drog han omkring i landet för att ordna minnesfester. Ett lika livligt intresse och stort moraliskt mod visade Knudsen under Köpenhamns bombardemang 1807 och ledde därefter stora insamlingar dels till krigets förande, dels till de sårade och till de fallnas efterlevande, dels till de danska krigsfångarna i England.

Källor 
 

Danska scenskådespelare
Danska skådespelare under 1700-talet
Danska skådespelare under 1800-talet
Födda 1763
Avlidna 1816
Män
Ugglan
Danska sångare under 1700-talet
Hans Carl Knudtzon

Hans Carl Knudtzon, född den 29 januari 1751 i Bredsted (Slesvig), död den 16 december 1823 i Trondhjem, var en norsk affärsman. Han var bror till Nicolai Henrik Knudtzons farfar.

Knudtzon utövade omfattande verksamhet, då under krigsåren och den dyra tiden i århundradets början stora krav ställdes på hans offervillighet och administrativa skicklighet. Han representerade Trondhjem i det utomordentliga stortinget 1814 och var medlem av den hyllningsdeputation, som i december samma år avgick till Stockholm. I socialt hänseende representerade han en stadskultur, starkt påverkad av britternas andliga odling och liberalism.

Källor 

 

Norska Stortingsledamöter
Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Norska politiker under 1800-talet
Näringslivspersoner från Trondheim
Födda 1751
Avlidna 1823
Män
Ugglan
Politiker från Trondheim
F12 Fajak

F12 Fajak är en segelbåt i glasfiber byggd på IW-varvet i Henån. Konstruktör var Torsten Gustavsson. Båten är delvis öppen, med en kapp i fören.

De första exemplaren hade enkelskrov som senare ersattes med dubbla skrov med distansmaterial emellan. De allra tidigaste båtarna hade ihålig sänkköl som kunde fyllas med blytackor. Sänkkölen ersattes efter en tid med uppfällbart centerbord med en påbultad blybarlast längst ned. I början var detta centerbord av galvaniserad plåt, men på de senare båtarna (de med dubbelskrov) gjordes centerbordet av aluminium med påbultad blybarlast.

Masten är placerad på rufftaket, och var till en början partialrigg. Senare exemplar har en masthead-rigg.

Referenser

Kölbåtar
Nicolai Henrik Knudtzon

Nicolai Henrik Knudtzon, född den 26 januari 1816 i Kristiansund, död där den 28 januari 1895, var en norsk affärsman. Han var brorsons son till Hans Carl Knudtzon.

Knudtzon, som var den tredje i sin släkt med samma namn, har kallats "Norges största affärsgeni i 19:e århundradet". Han trädde 1837 i spetsen för den av farfadern grundade, av fadern utvidgade affären, som han själv drev upp till en av landets främsta, särskilt för export av klippfisk, och med hans handelsrörelse som centrum blev Kristiansund en av landets mest betydande exporthamnar.

Källor 

 

Personer inom Norges näringsliv under 1800-talet
Personer från Kristiansunds kommun
Födda 1816
Avlidna 1895
Män
Ugglan
John Wick

John Wick är en amerikansk action-thrillerfilm från 2014, regisserad av David Leitch och Chad Stahelski. Huvudrollerna spelas av Keanu Reeves, Michael Nyqvist, Alfie Allen, Adrianne Palicki, Bridget Moynahan, Ian McShane och Willem Dafoe. 

Filmen hade premiär i USA den 24 oktober och i Sverige den 31 oktober 2014.

Handling 
John Wick är en före detta lönnmördare. Ett ryskt maffiagäng lett av Iosef Tarasov bryter sig in i Johns hus och dödar hunden som han fått av sin bortgångna fru. John ger sig ut på en jakt efter dessa män för att hämnas.

Rollista (i urval) 
 Keanu Reeves – John Wick
 Michael Nyqvist – Viggo Tarasov
 Alfie Allen – Iosef Tarasov
 Willem Dafoe – Marcus
 Dean Winters – Avi
 Adrianne Palicki – Ms. Perkins
 Bridget Moynahan – Helen Wick
 John Leguizamo – Aureilo
 Ian McShane – Winston
 Lance Reddick – Charon
 Daniel Bernhardt – Kirill
 Bridget Regan – Addy
 Keith Jardine – Kuzma
 Thomas Sadoski – Jimmy
 David Patrick Kelly – Charlie
 Clarke Peters – Harry
 Kevin Nash – Francis
 Scott Tixier – Violinist

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2014
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska actionthrillerfilmer
Regidebutfilmer
IMAX-filmer
Filmer från Lions Gate Entertainment
Filmer från Warner Bros.
New York på film
USA på film
Fiktiva figurer introducerade 2014
Filmmusik av Tyler Bates
Filmer i regi av David Leitch
Filmer i regi av Chad Stahelski