kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kruonis pumpkraftverk

Kruonis pumpkraftverk är ett vattenkraftverk som ligger nära samhället Kruonis i Kaunas län i Litauen. Anläggningen är ett pumpkraftverk i floden Njemen, där vattenmassor utbyts mellan två vattenreservoarer. Pumpkraftverket är konstruerat för att ha en installerad kapacitet på 1600 MW, men för närvarande är bara fyra generatorer om vardera 225 MW i drift. Det finns planer på att bygga ett femte aggregat.

Anläggningens fyra aggregat togs i drift mellan 1992 och 1998.

Anläggningen är en typ av reservkraftverk som under en kortare tid kan leverera elkraft när elbehovet är högt. Kraftverket fungerar då som ett vanligt vattenkraftverk, där vattenmassor går från den övre reservoaren till lägre. Med en helt fylld övre reservoar kan anläggningen generera 900 MW under cirka 12 timmar.

Under perioder med lågt elbehov och lågt elpris så pumpas vatten från den lägre till den högre reservoaren.

Kraftverket i Kruonis är den enda pumplagringsstationen i Baltikum. Kraftverket är anslutet till en 330 kV huvudkraftledning som går från Elektrėnai med Elektrėnai kraftverk i nordost, till den större staden Kaunas i sydväst.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Kruonis PSP – officiell hemsida.

Vattenkraftverk i Litauen
Njemens avrinningsområde
Pumpkraftverk
Pierre Welander

Raymond Pierre Louis Sinerce Welander, född 25 december 1925 i Nice, död 21 april 1996 i Seattle, var en svensk-amerikansk fysiker och oceanograf.

Welander växte upp i Stockholm, blev filosofie doktor vid Stockholms högskola 1954 på avhandlingen A Theoretical Study of the Temperature Jump Phenomenon och docent i teoretisk fysik med mekanik där samma år. Efter att ha bedrivit forskning där under Carl-Gustaf Rossby blev han biträdande professor i oceanografi vid Göteborgs universitet 1969 (t.f. 1966) och professor i oceanografi vid University of Washington i Seattle 1975. Han invaldes som ledamot av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg 1966. Han tilldelades Rossbypriset 1991.

Bibliografi
Theoretical Forms for the Vertical Exchange Coefficients in a Stratified Fluid with Application to Lakes and Seas (1968)
Instability by Heat Diffusion in a Stably Stratified Fluid (1969)
An Ideal Fluid Model of the Oceanic Thermocline (1969)
Analytical Modelling of the Oceanic Circulation (197?)  
Lateral Friction in the Oceans as an Effect of Potential Vorticity Mixing (1973)

Referenser

Svenska oceanografer
Amerikanska oceanografer
Amerikanska professorer
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Födda 1925
Avlidna 1996
Män
Lundvall

Lundvall är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på något olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Lundvall 1 509
 Lundwall 123
Tillsammans blir detta 1 632 personer.

Personer med efternamnet Lundvall eller Lundwall

 Adèle Lundvall (1918–2003), skådespelare
 Agnes Lundvall (1868–1952), gift Clementsson, skådespelare
 Bengt Lundvall (1915–2010), amiral
 Björn Lundvall, flera personer 
 Björn Lundvall (jurist) (1877–1960), ämbetsman
 Björn Lundvall (ingenjör) (1920–1980), företagsledare
 Carl Axel Lundvall (1840–1909), kompositör
 Carl Johan Lundvall  (1775–1858), latinsk skald och vältalare
 Emy Wange-Lundvall (1882–1972), psykiater
 Halvar Lundvall (1883–1933), psykiater
 Lars Lundwall  (1920–2010), arkitekt
 Lars-Eric Lundvall (1934–2020), ishockeyspelare
 Olga Lundvall (1862–1948), gift Adamsen, skådespelare
 Sam J. Lundwall (född 1941), science fiction-författare
 Sune Lundwall (1901–1964), jazzmusiker och kapellmästare

Källor

Svenska efternamn
Tunander från Dalarna

För den västgötska släkten med småländska spridningar, se Thunander från Västergötland
Tunander från Dalarna är en svensk släkt med rötter i Stora Tuna församling i Dalarna. Hemmansägaren Göranhans Anders Görsson och hans hustru Anna Jansdotter i Grefbo, som båda var födda i Stora Tuna, hade söner som antog namnet Tunander.

Stamtavla över kända medlemmar
Göranhans Anders Görsson (1841–1919), hemmansägare, Grefbo, Stora Tuna
Elias Tunander (1883–1969), folkskollärare
Ingemar Tunander (1916–1997), museiman och författare, gift med 1) Gunvor Lilja och 2) 1957 Britt Tunander (född 1921), författare och journalist
Petra Tunander (1945–1967)
Jelena Rundqvist (född 1967), skådespelare
Ola Tunander (född 1948), professor
Pontus Tunander (1957–2011), författare, målare och konservator

Källor
Sveriges befolkning 1890, CD-ROM, Version 1.02, Sveriges Släktforskarförbund/SVAR (2003).
Sveriges befolkning 1900, CD-ROM, Version 1.02, Sveriges Släktforskarförbund/SVAR (2006).

Släkter från Dalarna
Tunander

För släktartiklar, se Tunander från Dalarna och Thunander från Västergötland
Tunander och Thunander är ett svenskt efternamn som enligt SCB bärs av följande antal den 31 december 2013:
Tunander: 83
Thunander: 134

Tillsammans blir detta 217.

Alfabetisk lista över kända personer med namnet
Britt Tunander (född 1921), författare och journalist
Gunnar Thunander (1883–1967), skolman
Ingemar Tunander (1916–1997), museiman och författare
Karl Thunander (1847–1926), kyrkoherde i Öja församling, Södermanland, prost
Karl Axel Thunander (1930–2001), musikdirektör
 Nils Tunander (1625–1679), teolog
Ola Tunander (född 1948), professor
Pontus Tunander (1957–2011), författare, målare och konservator
Rudolf Thunander (1921–2003), lärare, historiker och författare
Tina Thunander (född 1955), journalist och författare

Källor

Efternamn
Centrum för Arbetarhistoria

Centrum för Arbetarhistoria (CfA) är en ideell förening, bildad 2000, vars syfte är att samla, sprida och utveckla kunskapen om arbetets och arbetarnas historia i vid bemärkelse. 

Bland medlemmarna i föreningen märks främst ett stort antal arbetarrörelseanknutna organisationer på lokal, regional och central nivå. CfA har genom avtal ett nära samarbete med Lunds universitet och dess historiska institution. Samarbetet gäller dels olika utåtriktade projekt, t.ex. utställningar och forskningscirklar, dels forskning.Personalen är anställd av Lunds universitet. Ett vetenskapligt råd utsett av Lunds universitet bistår forskningen vid CfA. Föreningen har säte i Skåne och lokaler i Landskrona.

Externa länkar
föreningens webbplats
Föreningar i Sverige
Sigurd Björkstén

Sigurd Ragnar Björkstén, född 12 augusti 1897, död 1968, var en finländsk folkrättsjurist och kyrkoadjunkt.

Björkstén blev juris kandidat 1922 och juris doktor med avhandlingen Das Wassergebiet Finnlands in völkerrechtlicher Hinsicht 1925. Han var från 1931 professor i mellanfolklig rätt vid Helsingfors universitet, från 1940 innehade han en svenskspråkig professur i offentlig rätt. Bland Björksténs skrifter märks Statsrådet i Finland från konstitutionell synpunkt (1929).

Han flyttade till Sverige och blev teologie kandidat 1951 och var från 1954 kyrkoadjunkt i Landskrona. Han var far till Hacke Björksten.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Noter 

Finländska professorer i juridik
Svenska präster under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1968
Män
Svensk uppslagsbok
For the Islands I Sing

For the Islands I Sing är en självbiografi av den skotske författaren och poeten George Mackay Brown. Den publicerades av det brittiska förlaget John Murray 1997, året efter George Mackay Browns död. Titeln kommer från den första versen i den första dikten i författarens första diktsamling The Storm från 1954 som lyder:

Källor

Självbiografier
Skotsk litteratur
Facklitteratur 1997
Rikard Grip

Rikard Gustav Edvin Grip, född 17 april 1981 i Tierps församling i Uppsala län, är en svensk idrottsledare. Han var förbundskapten för svenska landslaget i längdskidor mellan 2010 och 2019. Efter sina ledaruppdrag åt längdskidlandslaget började han våren 2020 som generalsekreterare för skidskytteförbundet.

Grip började åka skidor i Månkarbo IF. Han gick sedan skidgymnasiet i Järpen. Han blev som bäst fyra i junior-SM 1998 men har sedan varit verksam som tränare och ledare inom längdåkning, bland annat som tränare för svenska damlandslaget i längdåkning.

Grip blev utsedd till Årets ledare vid Svenska idrottsgalan 2015.
Han är sedan 2014 gift med Jenny Hansson, tidigare längdskidåkare.

Referenser

Noter

Källor 
Med svenska flaggor på kinderna, tidningen Fönstret (ABF), utan datum. Läst 2015-05-11.
 Mannen bakom det svenska OS-undret, Arbetarbladet 2014-04-06. Läst 2015-05-11.

män
Födda 1981
Levande personer
Svenska längdåkare
Svenska idrottsledare
Svenska längdskidtränare
Personer från Tierp
Katherine Dreier

Katherine Sophie Dreier, född 10 september 1877 i New York, död 29 mars 1952 i Milford, var en amerikansk konstnär och mecenat.

Katherine Dreier växte upp som ett av fem syskon i en välbärgad familj, dotter till affärsmannen Theodor Dreier och Dorthea Dreier. Familjen var socialt aktiv och Katherine Dreier var från unga år engagerad i sociala och välgörenhetsprojekt. Omkring 1900 grundade hennes mor German House for Recreation of Women and Children, där Katherine Dreier var kassör och volontär mellan 1900 och 1909. 

Hon studerade konst på Brooklyn Art School 1895–1897. År 1900 utbildade hon sig tillsammans med sin syster Dorothea på Pratt Institute i New York. Därefter begav hon till Europa 1902 och reste runt för att se de stora mästarna under två år tillsammans med sin syster. Efter sin återkomst studerade hon för Walter Shirlaw. Under några månader 1907 studerade hon i Paris för Raphaël Collin och under en period 1912 för Gustaf Britsch.

När hon bodde i London 1911 mötte hon och blev fästmö till den amerikanske målaren Edward Trumbull. De gifte sig i Brooklyn i augusti 1911. Det visade sig dock att han redan hade fru och barn, varför äktenskapet annullerades.

Hon skapade en altarmålning i kapellet på Saint Paul's School i Garden City, New York 1905. Hon ställde ut i Europa och USA. Hennes första utställning i USA var på MacBeth Gallery i New York. En annan var 1913 års International Exhibition of Modern Art, där hon ställde ut Blue Bowl och The Avenue, Holland. Där mötte hon Marcel Duchamp och såg hans verk Nude Descending a Staircase. Vasilij Kandinskij och Duchamp utövade båda inflytande över hennes arbete, vilket märks i hennes Abstract Portrait of Marcel Duchamp från 1918, som markerar hennes övergång till modern konst.

Hon var en medgrundare av Society of Independent Artists i kretsen runt Walter Arensberg samt Société Anonyme i New York tillsammans med Man Ray och Marcel Duchamp.

Bibliografi
 Western Art in the New Era, 1923

Källor

Externa länkar
Om Katherine S. Dreier Papers och Société Anonyme Archive på Yale Universitys webbplats 

Amerikanska målare
Födda 1877
Avlidna 1952
Kvinnor
Personer från Brooklyn
Nordlig spökuggla

Nordlig spökuggla (Ninox japonica) är en östasiatisk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Nordlig spökuggla är en medelstor (29–33 cm), "utdragen" uggla med höklikt utseende. Olikt många andra ugglor saknar den både örontofsar och ett tydligt inramat ansikte. Det relativt lilla och rundade, gråbruna huvudet samt den långa bandade stjärten ger den ett karakteristiskt utseende. Näbben är gråsvart, de stora ögonen gulorange och benen bruna med gula tår.

Nominatformen (se nedan) är huvudsakligen mörkt chokladbrun på huvud och ovansida, undertill vitaktig med kraftiga längsgående bruna streck. Ovanför näbben och mellan ögonen syns en vit fläck. Den är även vit på undergump och på hakan. Populationen på Ryukyuöarna är ännu mörkare, med mörkare ansikte och ännu kraftigare streckad undersida.

Läten 
Lätet består av upprepade serier med djupa hoanden i par som pågår under lång tid: "hoho hoho hoho...". På Ryukyuöarna är tonerna mer jämnt utspridda: "ho ho ho ho...".

Utbredning och systematik 
Nordlig spökuggla delas här in i två underarter med följande utbredning:
 Ninox japonica florensis – sydöstra Sibirien, nordöstra Kina (sydöstra Heilongjiang till Hebei) och Nordkorea; flyttar vintertid så långt söderut som till Stora och Små Sundaöarna
 Ninox japonica japonica –  östra Kina, centrala och södra Korea, Japan, Ryukyuöarna, Taiwan och ön Lanyu utanför sydöstra Taiwan; stannfågel på Taiwan och Lanyu, resten flyttar vintertid till Sydostasien söderut till Stora och Små Sundaöarna

Underarten florensis inkluderas ofta i nominatformen.. Ofta urskiljs populationen i Ryukyuöarna samt på Taiwan och Lanyu som den egna underarten totogo, men studier visar att dessa står nära japonica. Arten har tillfälligt påträffats i USA (Alaska).

Artstatus 
Tidigare fördes arten till brun spökuggla (Ninox scutulata, då även inkluderande chokladspökuggla och dunkelspökuggla), men urskiljs numera allmänt som egen art på grund av tydligt avvikande läten och något avvikande utseende.

Levnadssätt 
Den nordliga spökugglan påträffas i trädgårdar, parker och skog från låglänta områden till 1500 meters höjd. Den lever huvudsakligen av ryggradslösa djur, framför allt skalbaggar och fjärilar. På Taiwan börjar hanarna ropa i januari och februari, fåglarna bildar par i februari och mars och äggläggning sker från mitten av mars och under april.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig till ovanlig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Chokladspökuggla

Chokladspökuggla (Ninox randi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende 
Chokladspökugglan är en medelstor (27–33 cm) spökuggla, till utseendet mest lik den allopatriska arten brun spökuggla. Ovansidan är mörkt chokladbrun med ljusa fläckar på skapularerna. Undersidan är vitaktig med kraftiga kastanjebruna längsstreckning. Stjärten har fyra tydliga mörka band. Ögat är bjärt gult, näbben kraftig, likaså de gulorangefärgade benen. Den förekommer i samma utbredningsområde som fyra andra spökugglearter, men är störst av dem alla, saknar olikt luzonspökugglan fläckar på vingtäckarna och är kraftigare streckad under än vare sig mindoro-, mindanao- och cebuspökugglan.

Läte 
Sången består av en serie mörka ljud som i engelsk litteratur återges som "whoop". Tonerna faller något i tonhöjd och levereras två och två i intervaller om 0,3–0,6 sekunder.

Levnadssätt 
Arten hittas i både ursprunglig låglänt regnskog, i ungskog och i mangroveskogar, vanligen under 1 000 meters höjd. Den tenderar att undvika bebyggelse och odlade områden. Födan är dåligt känd, men tros som andra spökugglor leva på insekter, även om storleken samt de kraftiga benen och den likaledes kraftiga näbben tyder på att den även tar ryggradsdjur. Ungfåglar har rapporterats i juni, i övrigt saknas information om dess häckningsbiologi. Den antas häcka i trädhål likt andra spökugglor.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i Filippinerna söderut till Suluarkipelagen samt i Talaudarkipelagen i nordöstligaste Indonesien . Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare fördes arten till brun spökuggla (Ninox scutulata), men erkänns numera allmänt som egen art efter studier.

Status och hot 
Arten har ett relativt stort utbredningsområde och rapporteras vara vanlig till ovanlig. Den tros dock minska i antal till följd av skogsavverkning, med uppemot hela 30 % under tre generationer, i chokladspökugglans fall endast 12 år. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den kanadensiske ornitologen Austin Loomer Rand (1905-1982).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
11th Hussars

11th Hussars (Prince Albert's Own) var ett kavalleriregemente i Brittiska armén. Det sattes upp 1715 som ett dragonregemente och tjänstgjorde till 1969 då det slogs samman med 10th Royal Hussars (Prince of Wales's Own) för att bilda Royal Hussars (Prince of Wales's Own).

Personer förknippade med förbandet 
 James Brudenell, 7:e earl av Cardigan 
 Prins Michael av Kent
 Antony Beevor

Externa länkar 

Brittiska arméförband under andra världskriget
Naken kvinna som går nerför en trappa, nr 2

Naken kvinna som går nerför en trappa, nr 2 (Franska: Nu descendant un escalier n° 2) är en målning av Marcel Duchamp, som ställdes ut första gången 1912. 

Naken kvinna som går nerför en trappa, nr 2 är en oljemålning på duk, 147 cm hög och 89,2 cm bred, som synes avbilda en figur som rör sig, i ockra och bruna färgtoner. Figurens urskiljbara kroppsdelar bildas av intrasslade konformade och cylindriska formelement, vilka är fästade samman på ett sätt som antyder en rytm och att figuren är i rörelse. Svarta linjer ger konturer till kroppen, samtidigt som de understryker den rörliga figurens dynamik. Rörelsen verkar vara en rotation motsols från det övre vänstra hörnet till det under högra hörnet. I det undre vänstar hörnet har Marcel Duchamp placerat titeln "NU DESCENDANT UN ESCALIER" i tryckbokstäver. Om figuren representerar en människa eller inte ges inga ledtrådar, eftersom inga antydningar finns om faktorer som ålder, kön eller individuella egenskaper.

Målningen kombinerar element från både kubism och futurism. I kompositionen avbildar Duchamp rörelse genom en serie bilder lagda över varandra, liknande strobografisk rörelsefotografi. Duchamp bekräftade influens av tidens experimentella rörelsefotografi av Eadweard Muybridge, till exempel dennes Woman Walking Downstairs från en serie bilder 1887.

Marcel Duchamp sände in målningen till den 28:e utställningen Salon des Indépendants i Paris i mars-maj 1912 för att visas med andra kubistiska målningar. Där finns den i katalogen, men den hängdes inte upp.  Hängningskommittén gjorde invändningar och krävde en annan titel på konstverket, varför Duchamp drog tillbaka målningen. Den ställdes dock ut tillsammans med kubistgruppen på Galeries J. Dalmaus Exposicio d'art cubista i Barcelona i Spanien i april-maj 1912, och senare samma år - under sin ursprungliga titel - på Salon de la Section d'Or på Galerie de la Boétie i oktober 1912 och också på Salon d'Automne 1912.  

Efter detta sände Duchamp målningen till 1913 år Armory Show i New York, där den amerikanska publiken. som var van vid naturavbildande konst, chockerades. Målningen visades i utställningens "Kubism-rum". New York Times konstkritiker Julian Street skrev att konstverket liknade "en explosion i en skifferfabrik" och satirtecknare häcklade målningen.

Målningen såldes på Armory Show och såldes 1919 vidare till Louise och Walter Arensberg. Dessa donerade den senare till Philadelphia Museum of Art.

Källor

Noter

Externa länkar
 Bild av Naken kvinna som går nerför en trappa, nr 2 på Philadelphia Museum of Arts webbplats]

Målningar på Philadelphia Museum of Art
Målningar 1912
Konstverk av Marcel Duchamp
Gaetano Previati

Gaetano Previati, född 31 augusti 1852 i Ferrara, död 21 juni 1920, var en italiensk målare.

Källor

Noter

Italienska målare under 1800-talet
Födda 1852
Avlidna 1920
Män
Ugglan
Italienska målare under 1900-talet
Personer från Ferrara
John Pickering (lingvist)

John Pickering, född den 7 februari 1777, död den 5 maj 1846, var en nordamerikansk språkman, son till Timothy Pickering. 

Pickering var verksam såväl på indianspråkens som de orientaliska, klassiska och germanska språkens område. Han utgav Vocabulary of americanisms (1816).

Källor 

 
 

Amerikanska lingvister
Amerikanska forskare under 1800-talet
Födda 1777
Avlidna 1846
Män
Ugglan
Regina Schöpf

Regina Schöpf, född 16 september 1935 i Seefeld in Tirol, död 30 oktober 2008, var en österrikisk alpin skidåkare. 

Schöpf blev olympisk silvermedaljör i slalom vid vinterspelen 1956 i Cortina.

Källor 

Österrikiska alpina skidåkare
Österrikiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1956
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1956
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Österrike
Födda 1935
Avlidna 2008
Kvinnor
Markaskogen

Markaskogen är ett naturreservat i Örebro kommun ligger nära Östra Mark. I förslaget till beslut heter det: "Området ska präglas av variationsrika barr- och lövskogar av naturskogskaraktär samt näringsrika och näringsfattiga våtmarker. I den norra delen ska det finnas ett omväxlande våtmarkslandskap med småvatten, lövpartier och betesmarker. Skötseln ska inriktas på att öka de biologiska värdena genom slåtter, bete och lämpliga vattennivåer i våtmarkerna. Målet är att snabba på utvecklingen av flerskiktade skogsbestånd med stort inslag av grova träd och död ved. Den rika förekomsten av kulturlämningar ska synliggöras." Och vidare: "Markaskogen och Markakärret (f.d. Markasjön) är sedan länge kända för sin rika flora och fauna.

Referenser
Om naturreservatet Länsstyrelsen Örebro län

Noter

Externa länkar 

Naturreservat i Örebro kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
Madona distrikt

Madona distrikt (lettiska: Madonas rajons) var till 2009 ett administrativt distrikt i Lettland, beläget i den östra delen av landet, ca 150 kilometer från huvudstaden Riga. I Madona finns landets högsta punkt, Gaiziņkalns på 312 meter över havet. Distriktet angränsade bl.a. till distrikten Gulbene i norr, Ogre i väster och Jēkabpils i söder.

De största städerna är Madona med 9 394 invånare och Cesvaine med 3 356 invånare. Distriktet angränsar även till Lettlands största sjö Lubāns.

Referenser 

Lettlands distrikt
Powiat goleniowski

Powiat goleniowski är ett distrikt (polska: powiat) i Västpommerns vojvodskap i Polen. Huvudort är staden Goleniów. Distriktet har omkring 80 000 invånare (år 2009).

Administrativ indelning i kommuner 
Distriktet indelas i sex kommuner, varav fyra är stads- och landskommuner och två är landskommuner. Invånarantal 2008 anges inom parentes.

Stads- och landskommuner 
 Goleniów (33 700)
 Maszewo (8 370)
 Nowogard (24 599)
 Stepnica (4 770)

Landskommuner 
 Osina (2 876)
 Przybiernów (5 189)

Källor

Externa länkar 

goleniowski, powiat
Lubāns

Lubāns (lettiska: Lubāns, Lubānas ezers eller Lubāna ezers) är Lettlands största sjö. 

Sjön ligger i den östra delen av landet. Sjön är grund och har flera mindre åar och bäckar som tillflöde. Utflödet går via Aiviekstefloden till floden Daugava.

Efter att närområdet skadades efter vårfloden 1926 byggdes flera dammar och diken för att förhindra liknande händelser. Höjdskillnaden varierar mellan 90 och 93 meter över havet. Detta gör att sjöns yta varierar mellan 25 och 100 km2.

Referenser 
 
 

Insjöar i Lettland
Aiviekstes avrinningsområde
Häggmansberget

Häggmansberget ligger vid Kamlunge Västanfors i Töre socken i Kalix kommun

På berget finns ett fort som  ingick i Kalixlinjens försvar, där pansarskeppet HMS Gustav V's  två  15,2 cm-pjäser finns kvar i ett batteri.

Referenser
http://www.viltfarmen.se/files/8258.pdf

Berg i Kalix kommun
Sveriges militärhistoria
Byggnader och anläggningar i Kalix kommun
Militära anläggningar under andra världskriget
()
Balvi distrikt

Balvi distrikt (lettiska: Balvu rajons) var till 2009 ett administrativt distrikt i Lettland, beläget i den östra delen av landet, ca 220 kilometer från huvudstaden Riga. Distriktet angränsar med distrikten Alūksne i norr, Madona och Gulbene i väster och Rēzekne i söder.

Den största staden är Balvi med 7 997 invånare och Cesvaine med 3 356 invånare.

Referenser 

Lettlands distrikt