Överträdelseförfarande

Ett överträdelseförfarande är ett förfarande inom Europeiska unionen som Europeiska kommissionen inleder när den anser att en medlemsstat inte uppfyller sina skyldigheter enligt unionens fördrag. Överträdelseförfaranden är kommissionens främsta verktyg för att se till att medlemsstaterna genomför och tillämpar unionsrätten på ett korrekt sätt. Samtliga medlemsstater har förbundit sig att vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att de skyldigheter som följer av unionsrätten fullgörs. Övervakningen av medlemsstaternas genomförande och tillämpning av unionsrätten är en av kommissionens huvuduppgifter. Vid överträdelse av stabilitets- och tillväxtpaktens bestämmelser om budgetdisciplin används dock ett annat förfarande – förfarandet vid alltför stora underskott.

Kommissionen kan inleda ett överträdelseförfarande antingen på eget initiativ eller efter att ha mottagit ett klagomål från allmänheten. Innan ett formellt överträdelseförfarande inleds försöker kommissionen att lösa problemet i dialog med den berörda medlemsstaten genom ett så kallat EU pilot-förfarande. Pilotförfarandet innebär att kommissionen skickar en rad frågor till de nationella myndigheterna, som har tio veckor på sig att svara. Därefter har kommissionen ytterligare tio veckor på sig att bedöma om de nationella myndigheternas svar är tillfredsställande. Mer än 70 procent av alla klagomål löser sig under EU pilot-förfarandet genom dialog mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten. Om kommissionen anser att medlemsstaten inte uppfyller sina skyldigheter kan den dock gå vidare med ett formellt överträdelseförfarande.

Det formella överträdelseförfarandet inleds med att kommissionen översänder en formell underrättelse till de nationella myndigheterna om att den inte anser att medlemsstaten uppfyller sina skyldigheter. De nationella myndigheterna har därefter två månader på sig att yttra sig. Baserat på de nationella myndigheternas svar beslutar kommissionen genom ett motiverat yttrande om medlemsstatens åtgärder ska anses vara tillräckliga eller inte. Medlemsstaten har sedan två månader på sig att uppfylla de eventuella krav som kommissionen ställer. Om medlemsstaten underlåter sig att göra detta, kan kommissionen väcka talan om fördragsbrott vid EU-domstolen. Över 90 procent av alla ursprungliga klagomål löser sig dock innan de når domstolen. Domstolen undersöker om medlemsstaten i fråga har brutit mot fördragen och meddelar sin dom i genomsnitt efter två år. Om en medlemsstat fortfarande inte vidtar lämpliga åtgärder, kan domstolen, efter att kommissionen har väckt talan på nytt, utdöma ett standardbelopp eller vite. I ärenden som rör en medlemsstat som inte har meddelat kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att införliva ett direktiv som antagits i enlighet med ett lagstiftningsförfarande, kan domstolen på begäran av kommissionen utdöma ett standardbelopp eller vite redan i första domen.

Även en medlemsstat kan väcka talan om fördragsbrott mot en annan medlemsstat. I sådana fall har kommissionen tre månader på sig att yttra sig över frågan innan den tas upp i domstol.

Se även 
 Artikel 7-förfarande
 Förfarandet vid alltför stora underskott
 Generella villkorlighetsordningen för skydd av unionsbudgeten
 Mekanismen för samarbete och kontroll
 Ramen för rättsstatsprincipen

Referenser 

Europeisk unionsrätt
Europeiska kommissionen
Europeiska unionens domstol