kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vampyrtal

Vampyrtal är inom matematiken ett sammansatt positivt heltal som kan skrivas som produkten av två tal, vilka tillsammans innehåller samma siffror samma antal gånger som det ursprungliga talet. De två talen kallas huggtänder och de behöver båda innehålla samma antal siffror och talen får inte heller båda sluta med 0.

Vampyrtal definierades av Clifford A. Pickover 1994 i ett inlägg till Usenet-gruppen sci.math, och publicerades senare i kapitel 30 i hans bok Keys to Infinity.

De första vampyrtalen är: 

1260, 1395, 1435, 1530, 1827, 2187, 6880, 102510, 104260, 105210, 105264, 105750, 108135, 110758, 115672, 116725, 117067, 118440, 120600, 123354, 124483, 125248, 125433, 125460, 125500, 126027, 126846, 129640, …

Definition och exempel 
Ett tal är ett vampyrtal om det är ett positivt heltal x vilket består av ett jämnt antal siffror och har faktoriseringen x=yz, där längd(y) = längd(z) = längd(x)/2 och där multimängden av siffrorna i x är lika med multimängden av siffrorna i y och z.

Exempel på vampyrtal: 

1827 = 21 × 87
371893 = 383 × 971
3085816248 = 68088 × 45321

Flera uppsättningar huggtänder 
Ett vampyrtal kan ha flera distinkta par huggtänder.

Det första med två par huggtänder:

125460 = 204 × 615 = 246 × 510

Det första med tre par huggtänder:

13078260 = 1620 × 8073 = 1863 × 7020 = 2070 × 6318

Det första med fyra par huggtänder:  

16758243290880 = 1982736 × 8452080 = 2123856 × 7890480 = 2751840 × 6089832 = 2817360 × 5948208

Det första med fem par huggtänder:  

24959017348650 = 2947050 × 8469153 = 2949705 × 8461530 = 4125870 × 6049395 = 4129587 × 6043950 = 4230765 × 5899410

Varianter 
Vampyrprimtal, definierades av Carlos Rivera 2002, de är vampyrtal vars huggtänder är dess primtalsfaktorer. Det minsta vampyrprimtalet är:

117067 = 167 × 701

Det minsta vampyrprimtalet i kvadrat är:

2459319153459529 = (49591523)2

Pseudovampyrtal liknar vampyrtal förutom att huggtänderna hos ett pseudovampyrtal inte behöver vara lika långa. De första pseudovampyrtalen är: 

126, 153, 688, 1206, 1255, 1260, 1395, 1435, 1503, 1530, 1827, 2187, 3159, 3784, 6880, 10251, 10255, 10426, … 

Dubbelvampyrtal är ett vampyrtal vars huggtänder också är vampyrtal.

Källor

Externa länkar
 Sweigart, Al. Vampire Numbers Visualized
 

Heltalsmängder
Bas-beroende heltalsmängder
Taras Stepanenko

Taras Mykolajovytj Stepanenko (ukrainska: Тарас Миколайович Степаненко), född 8 augusti 1989 i Velyka Novosilka, är en ukrainsk fotbollsspelare som spelar för Sjachtar Donetsk.

Meriter 
Sjachtar Donetsk
 Premjer-liha: 2011, 2012, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019
 Ukrainska cupen: 2011, 2012, 2013, 2016, 2017, 2018, 2019
 Ukrainska supercupen: 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017

Externa länkar 
Profile at FFU Official Site (Ukr)

Ukrainska fotbollsspelare
Ukrainska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FK Metalurh Zaporizjzja
Spelare i FK Sjachtar Donetsk
Spelare i Premjer-Liha
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Ukrainska idrottare under 2000-talet
Födda 1989
Levande personer
Män
Världsmästerskapen i simsport 1982

Världsmästerskapen i simsport 1982 var de fjärde världsmästerskapen i simsport och arrangerades i Guayaquil, Ecuador mellan 29 juli och 8 augusti 1982. Tävlingar i simning, simhopp, vattenpolo och konstsim hölls.

Medaljfördelning

Resultat

Konstsim

Simhopp

Herrar

Damer

Simning

Herrar

Damer

Vattenpolo

Referenser
Per Wikström (simmare)

Per "Pelle" Wikström, född 29 juni 1961 i Borlänge, är en svensk före detta simmare som deltog vid olympiska sommarspelen 1980. 

Wikström ingick i det svenska lag som tog VM-brons på 4x100 meter frisim vid världsmästerskapen i simsport 1982. Han är far till de svenska simmarna Christoffer och Sebastian Wikström.

Referenser 

Svenska simmare
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Levande personer
Män
Födda 1961
Personer från Borlänge
Simmare i Borlänge SS
Växelsats

En växelsats är en samling delar till ett vapen för att byta kaliber. Växelsatser är vanliga inom sportskytte för att med samma vapen kunna tävla i olika grenar med olika kalibrar, eller för att kunna använda billigare ammunition i lägre kaliber till träning men med samma vapen som man sedan tävlar i. En växelsats till en pistol består oftast av pipa, mantel, och rekylfjäder. För att kunna använda pistolen med växelsatsen krävs också magasin för den aktuella kalibern.  Växelsatser finns också för många gevär, i Sverige vanligen bestående av pipa och slutstycke men även låda och pipa för vapen som t.ex AR15.
Arvid Liander

Arvid Elias Liander, född 17 april 1894 i Bollnäs församling, Gävleborgs län, död 14 mars 1961 i Söderhamn, var en svensk präst och skolledare.

Efter studentexamen i Sundsvall 1913 blev Liander filosofie kandidat i Uppsala 1915, teologie kandidat 1921, avlade praktisk teologisk examen samma år och prästexamen i Västerås 1922. Han gjorde provår vid Norra Latin i Stockholm 1921–1922, blev e.o. lektor vid Landskrona folkskoleseminarium 1922, i Söderhamn 1923, adjunkt i Askersund 1926, i Motala 1930 och var rektor vid samrealskolan i Nederkalix 1930–1935. Han blev förtidspensionerad på grund av synskada.

Liander var vikarierande folkskoleinspektör i Hälsinglands södra inspektionsområde tidvis 1927–1931, innehade prästerligt förordnande inom Västerås stift, var ordförande och föreståndare för Kalixortens föreläsningsanstalt 1931 och rektor för Nederkalix kommunala skola för yrkesundervisning 1931. Han var föreläsare hos Folkbildningsförbundet från 1927 och hos Centralförbundet för nykterhetsundervisning från 1945. Han var styrelseledamot i Söderhamns kyrkobrödrakår 1945, i Söderhamns arbetarinstitut 1947 och vice ordförande i Stiftelsen för Hälsinge flygflottiljs soldathem 1948.

Liander författade bland annat Hälsingland (1930, åttonde upplagan 1955), En bok om Bollnäs (1939) och Ulrika Eleonora i Söderhamn (1952). Han var medarbetare i bland annat "Hälsingerunor", "Julhälsning till Ärkestiftets församlingar" och "Jorden runt" samt skrev artiklar i dagspressen.

Källor
Vem är vem, Norrlandsdelen, 1950, sid. 228.

Noter

Svenska skolledare under 1900-talet
Präster i Svenska kyrkan
Svenska folkbildare
Svenska fackboksförfattare
Personer i Söderhamns historia
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska präster under 1900-talet
Födda 1894
Avlidna 1961
Män
Personer från Bollnäs
Aranäshjälmen

Aranäshjälmen, även kallad Torgils Knutssons järnhatt, är en tunnhjälm som upptäcktes av den svenske arkeologen Bror Schnittger vid en utgrävning av medeltidsborgen Aranäs år 1916. Stridshjälmen är daterad till ca år 1300 och finns numera utställd på Historiska museet i Stockholm.

Upptäckt 
1916 fick arkeologerna Bror Schnittger och Hanna Rydh i uppdrag att gräva ut ruinerna efter den medeltida borgen Aranäs i Västergötland. Undersökningarna inleddes kort därefter och redan under första arbetsåret gjorde man ett uppseendeväckande fynd. Under processen att gräva ett provschakt inför en undersökning av resterna efter ringmuren, upptäcktes en medeltida ryttarhjälm i relativt gott skick. Efter en behandling med smält paraffin kunde hjälmen dateras till åren mellan 1200-talets slut och 1300-talets början.

Utseende 
Aranäshjälmen är en s.k. tunnhjälm, en hjälmtyp som var mycket vanlig i Europa omkring år 1300. Hjälmen är helt gjord i järn utan märkbara utsmyckningar av ädelmetaller och består av tre delar. Den undre delen är uppgjord av två metallstycken, sammanbundna med åtta nitnaglar medan över- och underdelen är hopsatta med 11-17 nitnaglar. Återstående nitnaglar på hjälmens insida antyder att de har hållit fast en läderrem vid vilken hjälmens stoppning varit fastsydd. På överdelen av hjälmen finns åtta mindre hål (fyra på varje sida), vilka troligtvis varit avsedda för monteringen av hjälmduken.

Skick 
Aranäshjälmen bär synliga spår av eld och rost och dess vänstra sida är något tillplattad (se 3D-modellen). Brännskadorna på hjälmen kan rimligtvis förklaras av den brand som utbröt på borgen år 1305. Hettan från elden gjorde sannolikt också att järnet mjuknade, varför hjälmen plattades till under trycket från rasmassorna.

Fyndets betydelse 
Upptäckten av Aranäshjälmen har fått stor betydelse för forskningen kring medeltidens krigföring, mycket på grund av att fynd av välbevarade stridshjälmar från 1200- och 1300-talen är ytterst sällsynta. Aranäshjälmen var även den första medeltida tunnhjälmen att upptäckas i Norden.

Referenser

Tryckta källor 

 Bror Schnittger (1920). "Hjälmen från Arnäs. Med en översikt över den medeltida hjälmens förutsättningar och utveckling intill 1400.". Fornvännen (15): sid. 1-22.
 Törnquist, Leif (2007). Svenska borgar och fästningar. Falkenberg: Medströms bokförlag. 
 Lihammer, Anna (2011) Arkeologiska upptäckter i Sverige

Webbkällor 

"Arns hjälm | Historiska Museet" (på sv-SE). historiska.se. Läst 31 augusti 2019.

Noter 

fornfynd i Sverige
Fornfynd från medeltiden
Föremål på Statens historiska museum
Enskilda hjälmar

Externa länkar 

 3D-modell av Aranäshjälmen
Roger Kihlblom

Sten Roger Kihlblom, född 20 september 1973 i Huddinge församling i Stockholms län, är en svensk skådespelare, sedan 00-talet verksam som bildingenjör.

Biografi 
Kihlblom blev i unga år engagerad vid Vår Teater i Huddinge. Han spelade den bråkige Börje "Coma" Stenström i TV-serien Storstad (1990–1991), men har också medverkat i TV-serierna Klassliv  (1989) och Tre kronor (1995). 

Han arbetade vid Spartacus/SF 1994–1996, vid Grundy UFA TV Produktions GmbH 1996–1999, vid Jarowskij 1999–2005 och vid Kihlbloms ljus och bild AB 1996–2010 samt sedan 2010 vid Grundljus, där han arbetar som ljussättare och bildingenjör för television.

Han har bland annat arbetat med OS Invigning i Peking 2008, Idol samt Allsång på Skansen i flera år. Han har även arbetat som bildingenjör på Eurovision Song Contest 2016 och OS i Rio 2016.

Familj 
Åren 2008–2013 var han gift med Lina Axelsson Kihlblom (född 1970) med vilken han har två adopterade döttrar, födda 2007 och 2008. Han är sonsons son till Arnold Kihlblom.

Filmografi i urval

Roller

 – Börje "Coma" Stenström

Andra funktioner

Källor

Externa länkar
Roger Kihlblom på Internet Movie Database (internationell filmdatabas på engelska)

Svenska skådespelare
Personer från Huddinge kommun
Födda 1973
Levande personer
Män
Kihlblom

Kihlblom är ett svenskt efternamn och kan avse någon av följande:
 Arnold Kihlblom (1863–1908)
 Erik Kihlblom (1901–1973)
 Lina Axelsson Kihlblom (1970–)
 Roger Kihlblom (1973–)

Efternamn
Skåne Music Award

Skåne Music Award är ett svenskt musikpris, instiftat 2015, utdelat årligen till musikperson med anknytning till Skåne. Det föregicks av Sir George Martin Music Award, instiftat 2010.

Skåne Music Award
Skåne Music Award utdelas till framstående musikperson/personer av Musik i Syd och Musikhögskolan i Malmö och sponsras av Swedbank. Prissumman är på 100 000 kronor och utdelningen sker i samband med en årlig musikgala i september på Palladium i Malmö.

Sir George Martin Music Award
Priset är för Musik i Syd och Musikhögskolan en ersättning för det föregående Sir George Martin Music Award. Detta pris skapades 2010 på initiativ av förre bankdirektören och Beatles-kännaren Staffan Olander i samverkan med den brittiske musikpersonligheten Sir George Martin, sedan denne 2010 utnämndes till hedersdoktor i musik vid Lunds universitet och Musikhögskolan i Malmö. Priset på 100 000 kronor utdelades av samma institutioner årligen i maj på Palladium i George Martins närvaro och sponsrades av Sparbanken Öresund. Även detta pris utdelades till personer med tydlig skånsk anknytning och som ansågs ha verkat i hans anda som producent, kompositör, arrangör, dirigent eller musiker. 

Då George Martin av praktiska och åldersmässiga skäl inte längre kunde närvara vid utdelningarna, ansåg de utdelande musikinstitutionerna att anknytningen till huvudpersonen försvagades och valde att i stället skapa det nya priset på samma grunder.

Pristagare
Sir George Martin Music Award
2011 – Christoffer Lundquist
2012 – Nils Landgren
2013 – Pernilla Andersson
2014 – Ale Möller

Skåne Music Award
2015 – Nina Persson
2016 - Göran Söllscher

Referenser

Sydsvenskan 24 september 2015, "Nina Persson hyllas vid gala i Malmö i kväll"
Musikhögskolan i Malmö, "Skåne Music Award"
Sir George Martin Music Awards webbplats

Svenska musikpriser
Priser och utmärkelser instiftade 2015
Kultur i Skåne
Lunds universitet
San Salvatore in Primicerio

San Salvatore in Primicerio, även benämnd San Trifone och Santi Trifone e Camillo, var en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt Frälsaren. Kyrkan var belägen i rione Ponte, i hörnet av dagens Vicolo dei Tre Archi och Vicolo di San Trifone. Kyrkan tillhörde initialt församlingen San Lorenzo in Damaso men blev senare en egen församlingskyrka. ”Primicerio” antyder att kyrkan grundades av en primicerius, det vill säga en hög kyrklig dignitär, möjligen ordföranden för det påvliga kansliet.

Kyrkans historia
Kyrkan konsekrerades år 1113 av Leo Marsicanus (1046–1115), biskop av Ostia. I en förteckning från 1492 benämns kyrkan San Salvatorello på grund av sin lilla skala. I Pius V:s katalog kallas den San Salvatore alla Volpe; Vicolo della Volpe existerar fortfarande i närheten. År 1604 förlänades kyrkan åt Confraternita dei Santi Trifone e Camillo, ett brödraskap hängivet tillbedjan av den heliga Eukaristin. Detta brödraskap hade tidigare innehaft kyrkan San Trifone in Posterula, som kom att rivas 1746. San Salvatore in Primicerio kom därefter att bli känd som Santi Trifone e Camillo och San Trifone a Piazza Fiammetta, ett torg (piazza) som ännu finns kvar.

År 1676 restaurerades kyrkan, då den under en tid hade tillåtits att förfalla. Kyrkan, som hade ett skepp, hade ett högaltare och två sidoaltaren. 

Kyrkan San Salvatore in Primicerio revs 1934 för att ge plats åt ett bostadskomplex. Portalen från kyrkan har bevarats och finns vid Vicolo di San Trifone 1. Ovanför ingången står det:

EC(CLESI)A PAR(ROCHIALIS) S(ANCTISSIMI) SALVATORIS PRIMICERII

I Pio Sodalizio dei Picenis säte vid den närbelägna kyrkan San Salvatore in Lauro bevaras en fresk från San Salvatore in Primicerio, Den välsignande Frälsaren, som attribueras till Melozzo da Forlì. Här bevaras även ett flertal gravstenar från den rivna kyrkan.

Bilder

Kommentarer

Referenser

Noter

Tryckta källor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Ponte)
Religiösa byggnader invigda under 1100-talet
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Rione Ponte
Romersk-katolska kyrkobyggnader rivna under 1900-talet
Kyrkobyggnader helgade åt Frälsaren
372 Palma

372 Palma eller A893 QB är en av de största asteroiderna i asteroidbältet. Den upptäcktes 19 augusti 1893 av A. Charlois i Nice. Asteroiden har förmodligen fått sitt namn efter huvudstaden på Mallorca. Den är en av 34 planeter upptäckta av Charlois vars namn bestämts av Astronomisches Rechen-Institut.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av A Charlois
Astronomiska upptäckter 1893
Palma de Mallorca
293 Brasilia

293 Brasilia eller A909 HB är en större asteroid i asteroidbältet. Den upptäcktes 20 maj 1890 av A. Charlois i Nice. Asteroiden har fått sitt namn efter landet Brasilien. Den före detta kejsaren Peter II av Brasilien hade flytt till Frankrike efter militärkuppen 1889 och kan ha legat bakom namnvalet, då han var känd som en beskyddare av astronomin.

Den tillhör och har givit namn åt asteroidgruppen Brasilia.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Brasilia-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av A Charlois
Astronomiska upptäckter 1890
Brasilien
914 Palisana

914 Palisana eller 1919 FN är en större asteroid i asteroidbältet. Den upptäcktes 4 juli 1919 av Max Wolf i Heidelberg. Asteroiden har fått sitt namn efter den berömde österrikiska astronomen Johann Palisa.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av MF Wolf
Astronomiska upptäckter 1919
Primer (sprängteknik)

Primer är en för initiering av sprängladdningen till exempel i en spränggranat avsedd mindre sprängladdning av relativt lätt initierat ämne, såsom pressad trotyl eller pentyl. Primer används främst för krutsorter okänsliga för sprängkapsel såsom ANFO.

Primern som ersätter eller kompletterar tändhatten och anbringas i direkt kontakt med sprängladdningen och omsluts inte av en stålhylsa som en detonator. En primer initieras i sin tur av en sprängkapsel eller sprängpatron.

Källor 
 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000 (uppslagsord tändpatron)

Sprängning
José Maria Heredia

José Maria Heredia kan syfta på:

* José María Heredia y Campuzano (1803–1839), kubansk poet
 José-Maria de Heredia (1842–1905), fransk författare
Fortfarande

"Fortfarande" är en svensk poplåt från 1987 skriven av Lars Vemdahl. Den spelades in av Lalla Hansson och utgör öppningsspåret på hans femte studioalbum Hejdlöst (1987). Den släpptes också som singel samma år. B-sida var låten "Nere i city", en cover på J.J. Cales "Downtown L.A." med svensk text av Hansson. "Nere i city" finns även med på Hejdlöst. "Fortfarande" medtogs senare på Hanssons samlingsalbum Lalla Hanssons bästa (1989) och Fabulous Forty (2006).

Låtlista 
 Sida A
 "Fortfarande" (Lars Vemdahl) – 5:17

 Sida B
 "Nere i city" ("Downtown L.A.", J.J. Cale, svensk text: Lalla Hansson) – 3:11

Referenser 

Svenska poplåtar
Svenskspråkiga sånger
Sånger 1987
Musiksinglar 1987
Ouédo

Ouédo är ett arrondissement i kommunen Abomey-Calavi i Benin. Den hade 10 067 invånare år 2002.

Referenser

Benins arrondissement
Teuchern

Teuchern är en småstad (kommun) i distriktet Burgenlandkreis i förbundslandet Sachsen-Anhalt i Tyskland. Staden ombildades den 1 januari 2011 när staden Teuchern gick samman med sju tidigare kommuner Deuben, Gröben, Gröbitz, Krauschwitz, Nessa, Prittitz och Trebnitz.

Orter 
 Deuben
 Gröben
 Krauschwitz
 Nessa
 Prittitz
 Teuchern
 Trebnitz

Historia 
Huvudorten Teuchern grundades av slaver. Orten nämns 976 för första gången i en urkund som undertecknades av kejsare Otto II. 1135 fick Teuchern rättigheter att hålla marknader. Dessa behörigheter bekräftades 1480 och uppgraderades till stadsrättigheter. Utanför staden hade ett adelssläkte (von Teuchern) sitt slott. Under 1800-talet etablerades dagbrott i regionen vad som gynnade stadens utveckling. De två världskrigen var svåra tider för stadens invånare men byggnaderna fick bara lindriga skador. Därför flyttade efter andra världskriget tyskar till Teuchern som drevs bort från sina hem i Ostpreussen eller i andra regioner som tidigare tillhörde Tyskland.

Sevärdheter 
Urval av sevärdheter i kommunen:
 Herrgårdarna (ofta betecknad som slott) i Teuchern, Gröbitz och Bonau
 Olika museer för gruvdrift (dagbrott) och jordbruk samt hembygdsgårdar
 Rådhuset i Teuchern
 Reinhard Keisers födelseplats

Referenser 

Kommuner och städer i Burgenlandkreis
Pentti Lammio

Pentti Johannes Lammio, född 24 oktober 1919 i Tammerfors, död 25 juli 1999 i Kulju, Lembois, var en finländsk skridskoåkare.
Lammio blev olympisk bronsmedaljör på 10 000 meter vid vinterspelen 1948 i Sankt Moritz.

Källor 

Finländska skridskoåkare
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Finland
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1948
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1952
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Födda 1919
Avlidna 1999
Män
Idrottare från Tammerfors
Selma Grieme

Selma Grieme (gift Heldenmaier), född 4 april 1910 i Bremen; död 27 september 1999 i Bremen, var en tysk friidrottare med hoppgrenar som huvudgren. Grieme var en pionjär inom damidrott; hon var världsrekordhållare i Femkamp och blev flerfaldig guldmedaljör vid den fjärde damolympiaden 1934.

Biografi
Selma Grieme föddes 1910 i Bremen i norra Tyskland. När hon började med friidrott tävlade i kortdistanslöpning och häcklöpning men även i höjdhopp, längdhopp, kulstötning och spjutkastning. 1917 gick hon med i idrottsföreningen "Bremen 1860" (från början kallad ATSV Bremen och senare Sportfreunde Bremen) som hon tävlade för under hela sin aktiva tid förutom en period för "Dresdner SC" och "TuS Sulingen". 1926 tog hon sin första tävlingsseger i löpning vid lokala tävlingar i Bremen.

1928 blev hon tysk mästare i femkamp (kulstötning, längdhopp, 100 meter, höjdhopp och spjutkastning) vid tävlingar i Berlin 14-15 juli, slutresultatet var även (inofficiell) världsrekordnotering. Under samma tävling blev hon även tysk mästare i längdhopp

1930 blev hon tysk mästare i längdhopp och slutade på 2:a plats i femkamp vid tävlingar i Lennep 2-3 augusti, tidigare samma år förbättrade hon världsrekordet i femkamp.

Grieme deltog i den tredje damolympiaden 6–8 september 1930 i Prag, under idrottsspelen vann hon bronsmedalj i längdhopp, under samma tävling kom hon på en 4:e plats i trekamp (löpning 100 meter, höjdhopp och spjutkastning).

1931 blev hon tysk mästare i höjdhopp vid tävlingar i Magdeburg, under samma tävling slutade hon på en 5:e plats i femkamp. Vid en landskamp i Hannover 23 augusti satte hon europarekord i längdhopp med 5,91 meter. 1932 blev hon åter tysk mästare i längdhopp.

1933 blev hon åter tysk mästare i längdhopp vid tävlingar i Weimar 20 augusti 1934 försvarade hon sin titel i höjdhopp vid tävlingar i Nürnberg.

Grieme deltog även i den fjärde damolympiaden 9–11 augusti 1934 i London, under idrottsspelen vann hon guldmedalj i höjdhopp. Hon vann även guldmedalj med stafettlaget (med Käthe Krauß, Margarete Kuhlmann och Marie Dollinger) på 4 x 100 meter.

Senare gifte hon sig och drog sig tillbaka från tävlingslivet. Grieme dog 1999 och ligger begravd på Riensberger Friedhof i stadsdelen Schwachhausen i östra Bremen.

Referenser

Externa länkar
 Bild Selma Grieme höjdhopp 1931
 Bild Selma Grieme höjdhopp Damolympiaden 1934

Idrottare från Bremen
Tyska idrottare under 1900-talet
Tyska friidrottare
Tyska kortdistanslöpare
Tyska höjdhoppare
Tyska längdhoppare
Tyska mångkampare
Världsrekord
Födda 1910
Avlidna 1999
Kvinnor