kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fläckhake

För fågelarten Modulatrix stictigula, se prickhake.

Fläckhake (Arcanator orostruthus) är en av tre afrikanska arter i den lilla fågelfamiljen fläckhakar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Fläckhaken är en 17 centimeter lång medelstor skogslevnade trastlik tätting. Undersidan är olivbrun medan den blekare fläckiga undersidan är citrongul. Den smala näbben är blek vid basen och den är rostfärgad på de yttre stjärtfjädrarna. Liknande grönbulbyler i släktet Phyllastrephus är mer trädlevande och enfärgade undertill, medan närbesläktade prickhaken (Modulatrix stictigula) är fläckig endast på strupen och är kastanjefärgad.

Utbredning och systematik 
Fläckhake placeras som enda art i släktet Arcanator. Den förekommer mycket lokalt i östra Afrika och delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Arcanator orostruthus armani – Usambarabergen (nordöstra Tanzania)
 Arcanator orostruthus sanjei – Udzungwabergen (nordöstra Tanzania)
 Arcanator orostruthus orostruthus – norra Moçambique (berget Namuli)

Familjetillhörighet 
Länge betraktades denna och dess närbesläktade arter prickhake (Modulatrix stictigula) och kakameg (Kakamega poliothorax) som medlemmar av familjen timalior (Timaliidae), därav det tidigare svenska trivialnamnet skogstimalia. Studier visar dock att dessa arter tillsammans sockerfåglarna (Promeropidae) istället utgör en egen utvecklingslinje som är systergrupp till familjer som ärlor, astrilder, finkar och fältsparvar.  Tidigare inkluderades de därför i familjen sockerfåglar, men urskiljs numera oftast som en egen familj, först med det vetenskapliga namnet Arcanatoridae, men Modulatricidae har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Fläckhaken bebor fuktiga bergsskogar på medelhög nivå, mestadels 1 300–1 700 meter över havet, även om den även observerats vid 1.200 meter. Den föredrar sluten skog med tät undervegetation av vild ingefära och sly. Den födosöker i små gläntor och utmed vattendrag i lövmassan efter insekter.

Status och hot 
Denna art har ett litet och fragmenteriskt utbredningsområde. Dess habitat minskar antingen redan nu eller kommer att minska i omfång och kvalitet, vilket fragmenteriserar dess utbredning än mer. Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer därför dess hotstatus som nära hotad (NT). Världspopulationen uppskattas till mellan 1 000 och 2 500 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fläckhakar
Fåglar i etiopiska regionen
Orientblomsterpickare

Orientblomsterpickare (Dicaeum ignipectus) är en asiatisk tätting i familjen blomsterpickare med vid utbredning från Himalaya till Filippinerna och Sumatra.

Kännetecken

Utseende 
Orientblomsterpickaren är en mycket liten (7-9 cm) fågel med för familjen karakteristiskt kort stjärt och kort, något böjd näbb. Hanen är metalliskt blå eller grön ovan och beigefärgad under med rött bröst och därunder ett längsgående svart sträck längs med bukens mitt. Huvud- och bröstsidan är svartaktig. Honan är olivgrön ovan med oangebeige strupe och bröst. Ungfågeln har mattare ovansida och gråare undersida.

Populationerna skiljer sig något åt och orientblomsterpickaren delas därför in i flera arter av vissa auktoriteter (se nedan). Fåglar på Sumatra (beccarii) saknar det röda på bröstet och är gråsvart istället på örontäckare och bukstrecket. Vidare är honan snarare grönaktig än beige under. De i Kambodja (cambodianum) har heller inget rött bröst, med grönsvart huvudsida, ljust mustaschstreck, olivtonade flanker och längre näbb. Filippinska fåglar (luzoniense-gruppen) har istället mer utbrett rött på bröstet samt är något större.

Läten 
Sången är en ljus och gäll serie: "tissit tissit tissit tissit" eller "titty-titty-titty-titty". Bland lätena hörs vassa "dik" eller "chip".

Utbredning och systematik 
Orientblomsterpickaren delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 ignipectus-gruppen
 Dicaeum ignipectus ignipectus – västra Himalaya (Kashmir) till sydcentrala Kina, Myanmar och Indokina
 Dicaeum ignipectus dolichorhynchum – bergstrakter på thailändska halvön och Malackahalvön
 Dicaeum ignipectus cambodianum – bergstrakter i östra Thailand och Kambodja
 Dicaeum ignipectus formosum – bergsskogar på Taiwan
 luzoniense-gruppen
 Dicaeum ignipectus luzoniense – bergsskogar på norra Luzon (norra Filippinerna)
 Dicaeum ignipectus bonga – Samar (centrala Filippinerna)
 Dicaeum ignipectus apo – bergstrakter på Negros och Mindanao (södra Filippinerna)
 Dicaeum ignipectus beccarii – bergsskogar på Sumatra

Sedan 2016 delar Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN upp orientblomsterpickaren i fyra arter:
 "eldstrupig blomsterpickare" (Dicaeum luzoniense, inklusive bonga och apo)
 "sumatrablomsterpickare" (Dicaeum beccarii)
 "kambodjablomsterpickare" (Dicaeum cambodianum)
 orientblomsterpickare i begränsad mening

Levnadssätt 
Orientblomsterpickaren hittas i städsegrön lövskog och ungskog på mellan 450 och 2565 meters höjd. Den ses vanligen i trädtopparna på jakt efter frukt och nektar, framför allt från mistlar som Scurrula rhododendricolus och fikon. I Sydostasien häckar den mellan mars och augusti. Den bygger ett pendelformat bo som hängs från en gren, tre till nio meter ovan mark, vari den lägger två till tre ägg.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, alla som livskraftiga med stabila populationsutvecklingar.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Blomsterpickare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Nordiska hus

Nordiska hus (danska: Enestående nordiske huse) var en dansk TV-serie om modernistisk svensk och dansk arkitektur, med utgångspunkt i Gunnar Asplunds verk. I seriens sex avsnitt beskrevs vardera ett skandinaviskt enfamiljshus, vilket hade byggts mellan 1930 och 1960. Programledare var Eva Harlou, med biträde av Michael Sheridan.

Serien producerades 2012 och visades för första gången i Danmark 2013 och i Sverige 2015.

Förevisade hus
Avsnitt 1: Stennäs sommarhus, Gunnar Asplunds eget fritidshus i Sorunda
Avsnitt 2: Varminghuset i Gentofte norr om Köpenhamn av Eva och Nils Koppel
Avsnitt 3: Villa Tesdorpf i Skövde av Ralph Erskine
Avsnitt 4: Villa Prenker i Kungsör av Bruno Mathsson 
Avsnitt 5: Halldor Gunnløgssons eget bostadshus vid Strandvejen i Rungsted, norr om Köpenhamn 
Avsnitt 6: Villa Exner, Inger och Johannes Exners egna bostadshus i Skodsborg, norr om Köpenhamn

Externa länkar
Arkitektens förlags webbplats

Danska TV-program
Arkitektur i Sverige
Arkitektur i Danmark
Afrikansk bergsökenfink

Afrikansk bergsökenfink (Rhodopechys alienus) är en nordafrikansk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar , mycket nära släkt med asiatisk bergsökenfink (R. sanguineus). Dessa två behandlas ofta som en och samma art, bergsökenfink (R. sanguineus).

Utseende 
Afrikansk bergsökenfink är liksom sin nära släkting asiatisk bergsökenfink en storhövdad bergslevande fink med kraftig gul näbb och kort stjärt men långa vingar, med en kroppslängd på 13–15 centimeter. Karakteristiskt för båda arterna är skärvita ljusa vingfält, skär övergump och svart hjässa. I övrigt är den brun på huvudet, bröst- och kroppssidor och rygg, och vit på buken. Afrikansk bergsökenfink skiljer sig från dito asiatisk genom att vara något större, ha mindre kontrast mellan bruna kroppssidor och vit buk, ljus strupe, grå istället för brun nacke, rödbrun övergump istället för skär samt ofläckade kroppssidor och rygg.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer enbart i Marocko och Algeriet. Tidigare behandlades den som underart till R. sanguineus och vissa gör det fortfarande, bland andra internationella taxonomiska auktoriteten Clements et al samt Birdlife Sverige, och den har då det svenska trivialnamnet bergsökenfink. Den urskiljs dock allt oftare som egen art baserat på studier som visat på konstanta skillnader i både morfologi och läten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Citronsiska

Citronsiska (Carduelis citrinella) är en liten fink som förekommer i bergstrakter i sydvästra Europa. IUCN kategoriserar den som livskraftig. Tidigare inkluderades även korsikansk siska (C. corsicana) i citronsiskan, men den urskiljs numera som egen art.

Utseende och läten 
Citronsiskan är en liten, 12 centimeter lång fink med spetsig näbb. Den relativt långa stjärten ger en slankare profil än grönsiskan. Fjäderdräkten kännetecknas av dubbla gulgröna vingband men olikt grönsiska mörk stjärt. Hanen är gulgrön i ansiktet samt på undersida och övergump. Nacke och halssida är askgrå och ryggen olivgrå. Honan är mattare och gråare med grått även på bröstet. Korsikansk siska, tidigare behandlad som underart, är mycket lik men har brun, streckad rygg, gult på undersidan och i ansiktet istället för gulgrönt samt gråa övre stjärttäckare, ej olivgröna.

Den relativt korta och pauserade sången påminner om steglits med gråsiskelika surrande inslag. Locklätet är ett enstavigt "teh" som upprepas i flykten. Korsikanska siskan har lite spädare och nästan darrande lockläte, medan sången är längre, inte olik gärdsmyg.

Utbredning och systematik 
Citronsiskan förekommer i barrskogar i bergstrakter i södra Europa från Spanien till Alperna, och häckar som nordligast i Schwarzwald i Tyskland. Arten är en stannfågel som mycket sällan ses utanför utbredningsområdet, med en handfull fynd i Belgien och endast två i Storbritannien, 2008 och 2015. 17 maj 1995 ringmärktes en citronsiska i finska Kyrkslätt, men det bedömdes osäkert om den nått landet på naturlig väg. Dock gjordes ett återfynd av en grönsiska på samma lokal strax innan som ringmärkts strax norr om Rom i Italien.

Tidigare betraktades korsikansk siska (Carduelis corsicana) och citronsiska som samma art och vissa gör det fortfarande.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades citronsiskan tillsammans med till exempel gulhämpling i släktet Serinus. DNA-studier visar dock att citronsiskan står mycket nära steglitsen (C. carduelis) och bör därför placeras i släktet Carduelis.

Levnadssätt 
Till skillnad från dess mycket nära släkting korsikansk siska är citronsiskan bunden till barrskog och alpängar i bergstrakter. Den hittas från 700 meters höjd upp till trädgränsen. Fågeln är mestadels trädlevande men söker föda även på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 250 000 och 283 000 par.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Giuseppe Porta

Giuseppe Porta, kallad il Salviatino efter läraren Francesco Salviati, född 20 maj 1520 i Castelnuovo di Garfagnana, död i mars eller april 1575 i Venedig, var en italiensk målare och träsnidare. 
 
Porta utbildades i Rom, Florens, Bologna och Venedig. I sistnämnda stad verkade han åter mot slutet av sitt liv under tizianskt inflytande och skapade dekorativa arbeten för Dogepalatset, San Marcobiblioteket och olika kyrkor, bland andra Santa Maria Gloriosa dei Frari och San Francesco della Vigna. I Padua, där han var verksam 1541–1552, utförde han i Palazzo Selvatico scener ur Johannes Döparens liv. Verk av Porta kan ses i Venedigs akademi, galleriet i Dresden (Kristus begråten av änglar, Den heliga Katarinas trolovning) och Stockholms Nationalmuseum (Danaë och guldregnet).

Källor

Noter

Externa länkar 

Italienska historiemålare
Italienska målare under 1500-talet
Personer från provinsen Lucca
Födda 1520
Avlidna 1575
Män
Salmonsens
Midsommardalen

Midsommardalen är en prosabok av Harry Martinson utgiven 1938. Den var den andra av tre böcker som kallas för naturessäer och som består av en blandning av naturskildringar, filosofiska resonemang och tids- och civilisationskritik. Den föregicks av Svärmare och harkrank (1937) och följdes av Det enkla och det svåra (1939).

Mottagande
Midsommardalen utkom bara ett halvår efter Svärmare och harkrank i april 1938. Den fick ett mer positivt mottagande än föregångaren, även om också den nya boken föranledde påpekanden om ett konstlat språk, bland annat av Anders Österling i Stockholms-Tidningen. I Arbetarbladet kallade Elmer Diktonius, som annars var sträng i sin kritik av Martinson, Midsommardalen för "en tjusig bok, en av Martinsons bästa".  Hagar Olsson i Hufvudstadsbladet tyckte att "Ju djupare man läser sig in i det martinsonska teckentyderiet, desto mer trolsk ter sig livsdagern omkring en. Ens egen syn blir levande, ens vanejag ruskar av sig sina utnyttjade och förtorkade föreställningar."  Margit Abenius i Bonniers Litterära Magasin jämförde Martinson med Carl von Linné och beskrev boken som "ett koncentrat av intelligens och poesi, som man gång på gång måste lägga ifrån sig för att blunda och tänka."  Mycket negativ var däremot Knut Hagberg i Nya Dagligt Allehanda, som ansåg att Martinsons språk gång på gång uppvisade en glidning "från det konstfulla till det konstiga, från det poetiska till det preciösa". Han erkände att Martinsons naturskildringar som bäst kan "få en drömlik, fantastisk skönhet. Men i Midsommardalen är den ofta bara lösa ordramsor, utan mening och utan åskådlighet."

Källa
Harry Martinson, Naturessäer med efterord av Bengt Emil Johnson, Bonniers 2000 

Verk av Harry Martinson
Litteratur 1938
Lorenzo Baldassarri

Lorenzo Baldassarri, född 6 november 1996 i San Severino Marche är en italiensk roadracingförare. Han tävlar sedan 2014 i Moto2-klassen i världsmästerskapen i Grand Prix Roadracing.

Tävlingskarriär 
Baldassarri började tävla i roadracingklassen minibike 2004 och fortsatte upp genom klasserna i Italien och Spanien. 2011 vann han Red Bull MotoGP Rookies Cup och kom 2012 på åttondeplats i öppna spanska mästerskapen i Moto3. Han gjorde VM-debut säsongen 2013 i Moto3-klassen vid Qatars Grand Prix. Han körde en FTR Honda för Gresini Racing den säsongen, men tog inga poäng. Eftersom Baldassarri är 183 cm lång och därmed något storvuxen för Moto3, flyttade Gresini upp honom i Moto2-klassen till Roadracing-VM 2014. Han kom på 25:e plats i VM. Roadracing-VM 2015 bytte Baldassarri team till Forward Racing och kom nia i VM. Han tog sin första pallplats med tredjeplatsen i Australien. Baldassarri fortsatte hos Forward säsongen 2016 och tog sin första Grand Prix-seger den 11 september 2016 då han vann San Marinos Grand Prix på Misanobanan. Han kom åtta i VM 2016. Baldassarri fortsatte hos Forward i Moto2 2017. Säsongen förstördes av skador, bland annat den vådliga kraschen på TT Circuit Assen. Till säsongen 2018 bytte han team till Pons Racing. Han vann Spaniens Grand Prix och slutade femma i VM. Baldassarri fortsatte hos Pons 2019. Baldassarri vann tre av de fyra första deltävlingarna och ledde VM, men sedan vände resultaten nedåt och det blev inga fler pallplatser. Baldassarri slutade på sjunde plats i VM. Han fortsätter hos Pons Racing 2020.

VM-säsonger

Framskjutna placeringar 
Uppdaterad till 2020-03-09.

Källor 
  Arkivlänk

Födda 1996
Levande personer
Italienska roadracingförare
Moto2-förare
Moto3-förare
Män
Personer från Marche
Henrik Hurtig

Henrik Hurtig, född 21 juni 1989 i Eslöv, är en svensk handbollsspelare som inledde sin karriär i Eslövs HF. År 2012 gick han till OV Helsingborg.

födda 1989
svenska handbollsspelare
Levande personer
Personer från Eslöv
Män
Herrarnas turnering i vattenpolo vid världsmästerskapen i simsport 1994

Herrarnas turnering i vattenpolo vid världsmästerskapen i simsport 1994 spelades mellan 2 september och 10 september 1994 i Rom, Italien.

Italien tog guld i denna turnering som var den sjunde VM-turneringen i vattenpolo för herrar.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Mellanrunda

Om placering 1-8

Grupp E

Grupp F

Om placering 9-16

Grupp G

Grupp H

Placeringsspel

Om placering 5-8

Om placering 9-12

Om placering 13-16

Slutspel

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Slutplaceringar

Referenser 

1994
Vattenpolo i Italien
Världsmästerskapen i simsport 1994
Det enkla och det svåra

Det enkla och det svåra är en prosabok av Harry Martinson utgiven 1939. Den var den tredje boken efter Svärmare och harkrank (1937) och Midsommardalen (1938) med vad som kallas för naturessäer och som innehåller en blandning av naturskildringar, filosofiska resonemang och tids- och civilationskritik. Originalutgåvan av boken är illustrerad med författarens egna teckningar.

Mottagande
Det enkla och det svåra utkom den 22 mars 1939 och fick ett övervägande positivt mottagande av kritikerna. Georg Svensson i Bonniers Litterära Magasin skrev: "En sådan känslighet för naturens stumma språk och förmåga att återge det har ingen annan utanför sagornas figurer som förstå vad fåglarna kvittra och löven susa. Svårare är det att följa honom när han lägger ut texten och filosoferar (...) I 'Det enkla och det svåra' är Martinson som naturskildrare i sin högsta form (...) som litterär skildrare av svensk natur är Martinson ouppnådd då det gäller att fasthålla och överföra den direkta naturupplevelsen. Och vi skola sent skåda hans like."

Källa
Harry Martinson, Naturessäer med efterord av Bengt Emil Johnson, Bonniers 2000 

Verk av Harry Martinson
Litteratur 1939
Sanda, Nacka kommun

Sanda är ett tidigare dagsverkstorp beläget öster om Sandsjön i nuvarande Nacka kommun. Sandatorpets boningshus är idag en sommarstuga som byggdes i mitten på 1800-talet och låg under godset Erstavik. Sandasjön har sitt namn efter torpet Sanda.

Historik

Sanda som namn är känt sedan 1501 och en Per Henricksson från Sanda nämns redan i Stockholms stads tänkeböcker från år 1505. I Sandabäckens bördiga dalgång etablerade sig flera torp som lydde under Erstavik. Sanda är således en gammal bosättning och en av de äldsta torpplatserna inom Erstavik. Närmaste granne i väster är torpet Mellanberg. Än idag präglas naturen av den öppna dalgången där Sanda och Mellanberg ligger. Sandabäcken avvattnar Sandasjön till Erstaviken och bäckens vattenkraft nyttjades även att driva Erstaviks såg- och skvaltkvarn, som enligt jordeboken från 1736 låg vid Sandatorpet.  

Sandas första torpare omnämns 1706. Han dog 1710 i pesten tillsammans med son och piga. Vid en torpsyn 1775-76 beskrivs Sanda enligt följande: ”boningshus med stuga och kontor, en förstuga samt vind, stugan är 5,35 x 5 meter och har tak av näver och virke”. Huset ansågs vara välbehållen, det fanns flera uthus men inget ”hemlighus” (utedass). Enligt syneprotokollet borde den bristen rättas till. Sanda saknade även trädgård. 

Vid en ny syn 1842 hade ursprungsstugan ersatts av en större huvudbyggnad med måtten 16 x 4,5 meter. Huset brann ner 1846 och ett nytt, mindre uppfördes av gammalt timmer, och täcktes med taktegel. Det är dagens Sanda, ett fritidshus som hyrs ut av Erstavik.

Mordet på Sanda
Enligt en skröna blev sågmästarens hustru på Sanda kär i båtmannen Tupp från närbelägna Tuppstugan och hon började grubbla över hur hon skulle kunna bli av med sin make. Hon smidde planer på att mörda honom med arsenik och till sin hjälp och förtrogna hade hon pigan. Men sågmästaren var stor och kraftig och klarade arsenikdoserna i maten, varpå den allt otåligare hustrun sade till slut åt pigan att lägga en ordentlig dos arsenik i ärtmjölspannkakan. Sågmästaren dog och misstankar riktades mot hustrun och pigan. Efter en utredning ställdes båda kvinnor inför rätten i Södra stadshuset och dömdes till ”att halshuggas och å båle brännas.”

Se även
 Sandakällan

Referenser

Externa länkar

Erstavik
Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Du store Gud? Hur religionen förgiftar allt

Du store Gud? Hur religionen förgiftar allt (originaltitel: God is Not Great: How Religion Poisons Everything) är en  bok av författaren och journalisten Christopher Hitchens där han kritiserar religion.

I boken hävdar Hitchens att organiserad religion är "våldsam, irrationell, intolerant samt bunden med rasism, tribalism, trångsynthet, investerad i okunnighet, fientlig mot fri forskning, föraktfull mot kvinnor och förtryckande mot barn" samt sekteristiskt, och att det därför "borde ha en hel del på sitt samvete." Hitchens stöder sin position med en blandning av personliga berättelser, dokumenterade historiska anekdoter och kritisk analys av religiösa texter. Hans kommentar är främst inriktad på de abrahamitiska religionerna, men berör också andra religioner, såsom hinduism och buddhism. Boken utgavs 2007 på engelska och släpptes 2008 på svenska på Fri Tanke förlag. Den publicerades av Atlantic Books i Storbritannien som God Is Not Great: The Case Against Religion.

Källor

Litteratur 2007
Religionskritisk litteratur
Religionsåret 2007
Lista över påskägg i Google

Google har lagt till många påskägg i sökmotorn i syfte att kunna underhålla och roa användare.

Sökmotorn 
 Att söka efter Askew kommer göra att sidan lutar snett åt höger. 
 Att söka efter Do A Barrel Roll kommer får sidan att rotera ett varv. 
 Google Gravity är en modifierad version av Googles startsida skapad av Mr Doob, som får allting som finns på startsidan att "falla" till underkanten av skärmen. 
 Att söka efter roll a die kommer att få en ruta med en bild av en sexsidig tärning att dyka upp ovanför sökresultaten. Man kan sedan klicka på en knapp med texten "roll it" vilket får sidan att uppdateras och tärningen visar ett slumpmässigt tal mellan ett och sex. 
 Att söka efter the answer to life, the universe and everything (översatt till svenska: Svaret till livet, universum och allting) kommer få en miniräknare som visar talet 42 att dyka upp på skärmen. Detta påskägg är baserat på historian ur boken Liftarens guide till galaxen.
 Att söka efter Zerg Rush kommer att skapa en armé där "soldaterna" motsvaras av O-bokstäver ur ordet "Google", som attackerar sökresultaten. Man kan besegra dessa "bokstavs-soldater" genom att klicka på dem.

Youtube 
 Att söka efter do the harlem shake kommer att spela upp harlem shake-låten och få sökresultaten börja att "dansa".
 Att söka efter use the force luke kommer att få sökresultaten att börja sväva. Detta påskägg är baserat på Luke Skywalker från Star Wars-filmerna

Referenser

Noter 

Påskägg i Google
Brock McGinn

Brock McGinn, född 2 februari 1994, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som är kontrakterad till NHL-organisationen Carolina Hurricanes och spelar för deras primära samarbetspartner Charlotte Checkers i American Hockey League (AHL). Han har tidigare spelat på lägre nivå för Guelph Storm i Ontario Hockey League (OHL).

McGinn draftades i andra rundan i 2012 års draft av Carolina Hurricanes som 47:e spelare totalt.

Han är bror till ishockeyspelarna Jamie McGinn (Buffalo Sabres) och Tye McGinn (Tampa Bay Lightning/Syracuse Crunch).

Statistik

Referenser

Externa länkar
Brock McGinn, Hurricanes – Stats – NHL.com
Brock McGinn NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Brock McGinn (b.1994) hockey statistics and profile at hockeydb.com
Brock McGinn – Player profile at The Hockey News

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i Charlotte Checkers (2010–)
Spelare i Guelph Storm
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Ontario
Personer från Centre Wellington, Ontario
Levande personer
Födda 1994
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 2012
Spelare valda av Carolina Hurricanes i NHL Entry Draft