kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Afghansnöfink

Afghansnöfink (Pyrgilauda theresae) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar, Afghanistans enda endemiska fågelart.

Kännetecken

Utseende 
Afghansnöfinken är en 13,5-15 cm lång snöfink med skillnad i utseende mellan könen. Hanen är gråbrun med vitt inslag i vingen, en svart ansiktsmask och en tudelad svart fläck på halsen. Honan är mer beigebrun med svagare och mer grå ansiktsmask samt mindre vitt i vingen. På manteln syns korta, mörka streck och på stjärten ett vitt band utom på de två mittersta stjärtpennorna. Flykten är tung och rak.

Läten 
Varningslätet är ett vasst ”tsi”. I flykten hörs mjuka ”quaak” och påstridiga ”zig-zig”.

Utbredning och levnadsmiljö 
Afghansnöfinken är endemisk för Afghanistan och förekommer enbart i norra delen av Hindukush, känd från bergspassen Shibar, Deh Sabz och Unai samt några andra områden mellan 67° och 69° O. Den hittas i bergstrakter på mellan 2575 meters höjd i steniga bergssluttningar och på bergsplatåer. Vintertid sprider den sig till lägre nivåer samt något norrut in i Badghisprovinsen och södra Turkmenistan.

Levnadssätt 
Afghansnöfinken lever mestadels av små frön från växter som Carex pachystylis, Convolvulus divaricatus, och Thuspeinantha persica men även av insekter som myror och vivlar. Vintertid formar den stora flockar med dussintals eller hundratals individer, ibland med andra snöfinkar, stensparvar och lärkor.

Häckning 
Afghansnöfinken häckar i hålor i marken utgrävda av gnagare som sislar och murmeldjur, framför allt gul sisel. Den fodrar boet med fjädrar samt hår från dromedarer, getter och gnagare.

Systematik 
Afghansnöfinken behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Den har liksom övriga arter i Pyrgilauda tidvis placerats i Montifringilla.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sparsamt förekommande till lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Theresa Rachel Clay (1911-1995), brittisk parasitolog, expert på framför allt fågellöss.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Mongolsnöfink

Mongolsnöfink (Montifringilla davidiana) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Mongolsnöfinken är en relativt liten snöfink (12-15 cm) med svart panna och strupe samt sandbrun hjässa och nacke. Den har vidare en vit vingfläck på handtäckarna samt streckad mantel.

Läte 
Arten är relativt tystlåten, men flockar avger ett konstant lågmält kvittrande.

Utbredning och systematik 
Mongolsnöfink delas upp i två underarter med följande utbredning:
 M. d. davidiana – förekommer från Inre Mongoliet till västra Kina (Gansu och Qinghai)
 M. d. potanini – förekommer från sydöstra Altajbergen till Yttre Mongoliet och nordöstra Kina

Vissa delar upp släktet Montifringilla, varvid mongolsnöfinken placeras i Pyrgilauda.

Levnadssätt 
Arten förekommer i höglänt (1.000-3.000 meters höjd) halvöken, steniga slätter och klippig platå med kort, torrt gräs. Den häckar mellan maj och juli eller början av augusti i enstaka par eller i lösa kolonier. Den är mestadels stannfågel, men vissa kan röra sig till lägre nivåer efter häckning, till och med norr om utbredningsområdet. Artens födoval är bristfälligt studerad, men intar små frön från gräs och alpina växter samt insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till generellt fåtalig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jean Pierre Armand David (1826-1900), fransk missionär och naturforskare verksam i Kina 1858-1874.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Rödhalsad snöfink

Rödhalsad snöfink (Pyrgilauda ruficollis) är en asiatisk fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i Tibet och västra Kina. Vintertid flyttar delar av populationen till Indien. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läten 
Rödhalsad snöfink är en 13–15 centimeter lång distinkt sparvfink med liten och spetsig näbb. Likt blek snöfink (Montifringilla blanfordi) har den kanelfärgad nacke och halssidor. Den har dock en rostfärgad fläck på örontäckarnas bakkant, ett svart mustaschstreck, vit strupe och två tydliga vingband. Lätet är ett mjukt "duuid" eller "doooid".

Utbredning och systematik 
Rödhalsad snöfink förekommer i höga bergstrakter huvudsakligen i Kina och delas upp i två underarter med följande utbredning:
 ruficollis – förekommer från västra Tibet till Sikkim, Kokonor och södra delen av bergen Nan Shan
 isabellina – förekommer i västra Kina (från södra Xinjiang till nordvästra Qinghai); flyttar till Indien

Den har liksom övriga arter i Pyrgilauda tidvis placerats i Montifringilla.

Levnadssätt 
Rödhalsad fröfink påträffas i högbelägen halvöken och på gräsplatåer på mellan 3 800 och 5 000 meters höjd. Den födosöker på marken, ibland i spillning från boskap, på jakt efter frön och insekter. Den springer ofta och kan gräva med både näbb och ben. Fågeln häckar i maj och juni i enstaka par eller i små grupper. Efter häckningen rör den sig nomadiskt, vintertid till lägre regioner.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt mycket vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
8540 Ardeberg

8540 Ardeberg är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 17 mars 1993 i samband med projektet UESAC. Den fick den preliminära beteckningen 1993 FK80 och  namngavs senare efter den svenske professorn Arne Ardeberg, som verkade vid Lunds observatorium och också en tid som föreståndare för det Europeiska sydobservatoriet (ESO).

Ardebergs senaste periheliepassage skedde den 28 februari 2019.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av UESAC
Astronomiska upptäckter 1993
Blek snöfink

Blek snöfink (Montifringilla blanfordi) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar som huvudsakligen förekommer i bergstrakter i västra Kina. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende 
Blek snöfink är en 15 centimeter lång ostreckad sparvfink. Nacke och halssidor är kanelfärgade, strupen är svart och en tunn svart strimma delar det vita ögonbrynsstrecket itu. Till skillnad från liknande rödhalsad snöfink (Montifringilla ruficollis) saknar den vingband.

Läten 
Den snabba och kvittriga sången avges från marken eller i sångflykt.

Utbredning och systematik 
Blek snöfink delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Montifringilla blanfordi ventorum – förekommer i bergstrakter i västcentrala Kina (från sydöstra Xinjiang till västra Qinghai)
 Montifringilla blanfordi barbata – förekommer i bergstrakter i västra Kina (från nordöstra Qinghai till Nan Shan-bergen)
 Montifringilla blanfordi blanfordi – förekommer i bergstrakter från Tibet till Sikkim och västra Kina; flyttar till Indien

Vissa delar upp släktet Montifringilla, varvid blek snöfink placeras i Pyrgilauda.

Levnadssätt 
Blek snöfink hittas i mycket höglänta områden på mellan 4000 och 5500 meters höjd, på torra sandslätter och i steniga miljöer intill grässtäpp och bebyggelse. Den springer fram på marken i par eller småflockar och gräver med benen och näbben efter frön och insekter. Vintertid ses den födosöka intill hus och boplatser. Fågeln sällskapar också ofta med pipharar och sorkar i vars hålor de häckar i maj och början av juni, ofta i lösa kolonier.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Thomas Blanford (1832-1905), engelsk geolog, zoolog och samlare av specimen i bland annat Indien.

Referenser

Externa länkar

 och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Paris Berelc

Paris Berelc, född 29 december 1998 i Milwaukee i Wisconsin, är en amerikansk skådespelerska och modell, mest känd för sin roll som Skylar Storm i Disney XD-serierna Supersjukhuset och Lab Rats: Elitstyrkan. Hon spelar även rollen som Alexa Mendoza i Netflixserien Alexa & Katie.

Filmografi

Filmer
Building a Nation
102
Invisible sister
Tall Girl
Hubie Halloween

TV 
Health Corner
Supersjukhuset
Just Kidding
Lab Rats: Elitstyrkan
Alexa & Katie
Group Chat with Jayden & Brent

Referenser

kvinnor
Födda 1998
Levande personer
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Wisconsin
Personer från Milwaukee
Backsparv

Backsparv (Gymnoris superciliaris) är en afrikansk fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Backsparven är en 15 cm lång sparvfink som lätt känns igen på grund av sitt breda, gräddvita ögonbrynsstreck. Likt övriga arter i släktet har den en liten gul fläck nedanför den ljusa strupen, men den kan endast ses under ideala förhållanden. Jämfört med liknande vitbrynad sparvvävare är den mindre, har mindre kontrasterande fjäderdräkt och saknar vit övergump. Lätet är ett högljutt, sparvlikt tjirpande.

Utbredning och systematik 
Backsparven förekommer sydligast av de fyra arterna i släktet Gymnoris. Den delas upp i fyra underarter med följande utbredning:
 rufitergum – förekommer från södra Demokratiska republiken Kongo till sydvästra Tanzania, norra Malawi, Zambia, Angola och nordvästra Botswana
 flavigula – förekommer i södra Zambia, Zimbabwe, västra Moçambique, östra Botswana och norra Sydafrika
 bororensis – förekommer från Tanzania, södra Malawi, norra Moçambique till nordöstra KwaZulu-Natal och östra Swaziland
 superciliaris – förekommer i Sydafrika (från Östra Kapprovinsen till KwaZulu-Natal)

Släktestillhörighet 
Tidigare inkluderades släktet Gymnoris i Petronia, men DNA-studier visar dock att arterna i Gymnoris är systergrupp till sparvfinkarna i Passer, medan stensparven (Petronia petronia) står närmare snöfinkarna i Montifringilla.

Levnadssätt 
Backsparven hittas i torrt skogslandskap, på savann och i flodnära buskmarker. Den lever av frön, insekter och nektar som den födosöker efter på marken, men oftare högre upp i träd. Fågeln häckar mellan augusti och november i Demokratiska republiken Kongo, Zambia, Zimbabwe och norra Sydafrika (Limpopo), oktober–november i Moçambique och oktober–januari i östra Sydafrika. Arten är stannfågel, även om vissa individer kan röra sig lokalt utanför häckningstid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller lokalt vanlig.

Namn 
Fågeln har tidigare kallats backsparv, men blev tilldelat ett nytt svenskt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté 2022 med motiveringen att "de genetisk inte står nära stensparv (Petronia). De är heller inte särskilt bundna till steniga eller klippiga miljöer."

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Leonard Forslund

Leonard Forslund,  född 1959 i Landskrona, är en svensk-dansk målare och konceptkonstnär. Han utbildade sig vid Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1982-1888 och är sedan 1982 bosatt i Danmark.

Han är medlem av konstnärssammanslutningen Grønningen. Han fick Eckersbergmedaljen 2009.

Offentliga verk (i urval) 
Bad - en scenografisk parallelhistorie, 1998-99, 13 objekt i Musholm Bugt Feriecenter, Musholmvej 100 i Korsør
Atlas och Intarsia, väggskulptur i akrylplast respektive intarsia i trädörr, 2003, Medborgarhuset i Eslöv
8 episodiske indicier, väggmålningar med mera, 2005, Institut for samfundsvidenskabelige Institutter, Campusvej 55 i Odense
Den store mosaik, utsmyckning av kulturhuset Mosaikken i Kjellerup i Silkeborgs kommun, 2007

Forslund är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum och Norrköpings konstmuseum.

Referenser

Externa länkar 
Leonard Forslunds webbplats

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Danska målare
Födda 1959
Konstnärer från Landskrona
Levande personer
Män
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
San Biagio

San Biagio är en kyrkobyggnad i närheten av Montepulciano, helgad åt den helige Blasius. Kyrkan ritades av Antonio da Sangallo den äldre, som fann inspiration i Santa Maria delle Carceri i Prato. San Biagio uppfördes mellan 1518 och 1567.

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Toscana
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Italien
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1567
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Blasius
Ferris Wheel on Fire

Ferris Wheel on Fire är den andra EP:n av det amerikanska indierockbandet Neutral Milk Hotel, utgiven 2011 som en del av bandets Walking Wall of Words-samlingspaket.

Låtlista 
 "Oh Sister" - 3:36
 "Ferris Wheel on Fire" - 3:46
 "Home" - 2:04
 "April 8th" - 2:32
 "I Will Bury You In Time" - 2:12
 "Engine" - 2:55
 "A Baby For Pree/Glow Into You" - 2:46
 "My Dreamgirl Don't Exist" - 3:51

Medverkande 
 Jeff Mangum - gitarr, sång, albumdesign, kollage på albumets baksida
 Robert Schneider - melodica
 Julian Koster - singing saw
 Craig Morris - ljudtekniker
 Veronica Trow - produktion (exec.)
 Marke Ohe - albumdesign, kollage på albumets baksida

Referenser 

EP-skivor 2011
Folkrockalbum
Upplands runinskrifter 647

U 647 är en vikingatida runsten i Övergrans kyrka, Övergrans socken och Håbo kommun i Uppland. 
Runsten av gnejs (biotitgnejs) med dimensionerna 1.56 m i höjd, 0.82 m bred och 0.3 m i tjocklek. Runhöjd är 5 - 9 cm. Stenen har legat som tröskelsten till vapenhuset och återfanns år 1962.

Inskriften 

Stenen har rektangulär form och ger därför intryck av en liggande gravhäll, men i inskriften står det att stenen har varit rest, och ett stort stycke i ena ändan (stenens fotända) saknar ristning.

Källor 

 
Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Håbo kommun
PAK TA

PAK TA är nästa generations militära transportplan som Ryssland planerar att bygga. Planet beräknas kunna ta laster på upp till 200 ton, till exempel stridsvagnar och soldater. Målet är att snabbt kunna flytta militär utrustning och personal till ett visst område varsomhelst på jorden inom några timmar. Med ett antal av dessa plan så kan man till exempel förflytta upp till 400 Armata stridsvagnar samtidigt. Planet ska kunna flyga i upp till 2000 km/h och till 2024 beräknas 80 plan vara byggda.

Källor

Transportflygplan
Rysk militär utrustning
Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania

Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania (på svenska ibland kallat Bibel- och Traktatsällskapet Vakttornet, Sällskapet Vakttornet, eller informellt, Sällskapet) är en organisation, med säte i Warwick (New York). Det är den centrala organisation som företräder Jehovas vittnen i hela världen och styr och administrerar deras verksamhet och utarbetar deras religiösa trossatser. De utger all Jehovas vittnens litteratur, däribland tidskrifterna Vakttornet och Vakna!.

Historik
Sällskapet grundades ursprungligen 1881 i Pittsburgh, Pennsylvania som Zion's Watch Tower Tract Society med syfte att distribuera religiösa traktat. Deras viktigaste publikation var Zion's Watch Tower and Herald of Christs Presence (numera Vakttornet), som startats 1879 av Charles Taze Russell, grundare till den grupp som kallade sig Bibelforskarna. Russell var vid grundandet sällskapets sekreterare och William Henry Conley dess president. 1884 inregistrerades organisationen i Allegheny, Pennsylvania, med Russell som president. 1896 bytte man namn till Watch Tower Bible and Tract Society. 1909 flyttade man till Brooklyn.

Efter Russells död 1916 tog Joseph Franklin Rutherford över ledarskapet 1917. Efter detta lämnade en del av bibelforskarna organisationen för att de inte accepterade Rutherfords styre. 1931 beslutade Rutherford att anhängarna skulle kallas "Jehovas vittnen". Under Rutherford började sällskapet betrakta sig som en teokratisk organisation.  Sedan 1976 styrs sällskapet och alla Jehovas vittnens församlingar av den styrande kretsen. Jehovas vittnen identifierar den styrande kretsen som "den trogne och omdömesgille slaven" som Jesus skulle använda i de sista dagarna för att ge sitt tjänstefolk [andlig] "mat i rätt tid" (Matteus 24:45).

Presidenter
William Henley Conley 1881-1884
Charles Taze Russell 1884-1916
Joseph Franklin Rutherford 1917-1942
Nathan Homer Knorr 1942-1977
Frederick William Franz 1977-1992
Milton George Henschel 1992-2000
Don Alden Adams 2000-2016
 Robert Ciranko 2016-

Se även 
 Jehovas vittnen i Sverige

Referenser

Noter

Övriga källor 

Jehovas vittnen: Förkunnare av Guds kungarike, Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania, 1994
 Vad är Watch Tower Bible and Tract Society?

Jehovas vittnen
Religiösa organisationer bildade 1881
Uemura Shōen

Uemura Shōen, 上村 松園, född 23 april 1875, död 27 augusti 1949, var pseudonymen för den japanska konstnären Uemura Tsune. Hon var verksam under perioderna Meiji, Taishō och Shōwa och blev främst känd för sina bijinga-målningar av vackra kvinnor i den traditionella nihonga-stilen. Uemura Shōen utförde även historiemålningar.

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Japanska porträttmålare
Japanska historiemålare
Japanska målare under 1800-talet
Japanska målare under 1900-talet
Personer från Kyoto
Födda 1875
Avlidna 1949
Kvinnor
Tianyuan

Tianyuan är ett stadsdistrikt och säte för stadsfullmäktige i Zhuzhou i Hunan-provinsen i södra Kina.

WP:Projekt Kina
Hetang, Zhuzhou

Hetang är ett stadsdistrikt i Zhuzhou i Hunan-provinsen i södra Kina.

WP:Projekt Kina
Lusong

Lusong är ett stadsdistrikt i Zhuzhou i Hunan-provinsen i södra Kina.

WP:Projekt Kina
Shifeng

Shifeng är ett stadsdistrikt i Zhuzhou i Hunan-provinsen i södra Kina.

WP:Projekt Kina
Zhuzhou, Zhuzhou

Zhuzhou, tidigare romaniserat Chuchow, är ett härad som lyder under Zhuzhous stad på prefekturnivå i Hunan-provinsen i södra Kina.

Källor 

WP:Projekt Kina
Malabarskogstörnskata

Malabarskogstörnskata (Tephrodornis sylvicola) är en tätting i familjen vangor som enbart förekommer i sydvästra Indien.

Utseende 
Malabarskogstörnskata är en stor (16,5–18,5 cm) och mörk fågel i släktet, med en bred och mörk ansiktsmask, vit övergump, mörk stjärt och avsaknad av ögonbrynsstreck. Ovansidan är gråbrun med brunare vingpennor. Den är mycket lik större skogstörnskata, men har större ansiktsmask.

Utbredning och systematik 
Malabarskogstörnskatan återfinns i sydvästra Indien (västra Ghats från Narbadafloden till Kerala. Den behandlades tidigare som underart till större skogstörnskata (Tephrodornis virgatus).

Familjetillhörighet 
Släktet har länge flyttats runt mellan olika familjer. Fram tills nyligen placerades arterna istället i familjen skogstörnskator (Tephrodornithidae) med filentomor och släktet Hemipus. Studier visar dock att denna grupp är nära släkt med vangorna och flyttas nu allmänt dit.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Ceylonskogstörnskata

Ceylonskogstörnskata (Tephrodornis affinis) är en tätting i familjen vangor.

Utseende och läte 
Ceylonskogstörnskatan är en 13–14 cm lång, gråbrun fågel med ett vitt ögonbrynsstreck och vitkantad svartaktig stjärt. Den är mycket lik vitbrynad skogstörnskata, och tidigare behandlad som underart av denna, men har kortare stjärt, hos hanen ljust öga, mindre tydligt ögonbrynsstreck men istället ett vitaktigt mustaschstreck och vitt på övergumpen istället för vanligtvis grått. Sången beskrivs i engelsk litteratur som en behaglig, ljudlig serie, "fit-fwít-fwít-fwít-fwéét-fwéét".

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns på Sri Lanka. Tidigare behandlades ceylonskogstörnskata som underart till vitbrynad skogstörnskata (Tephrodornis pondicerianus).

Familjetillhörighet 
Släktet har länge flyttats runt mellan olika familjer. Fram tills nyligen placerades arterna istället i familjen skogstörnskator (Tephrodornithidae) med filentomor och släktet Hemipus. Studier visar dock att denna grupp är nära släkt med vangorna och flyttas nu allmänt dit.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sri Lanka
Manusgråfågel

Manusgråfågel (Coracina ingens) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns på Amiralitetsöarna, Manus och Los Negros. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Amiralitetsöarna
Michael Paliotta

Michael Paliotta, född 16 april 1993, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som tillhör NHL-organisationen Columbus Blue Jackets och spelar för deras primära samarbetspartner Lake Erie Monsters i American Hockey League (AHL). Han har tidigare spelat på NHL-nivå för Chicago Blackhawks och på lägre nivåer för Vermont Catamounts (University of Vermont) i National Collegiate Athletic Association (NCAA) och USNTDP Juniors i United States Hockey League (USHL).

Paliotta draftades i tredje rundan i 2011 års draft av Chicago Blackhawks som 70:e spelare totalt.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Michael Paliotta, Blackhawks – Stats – NHL.com
Michael Paliotta NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Michael Paliotta hockey statistics and profile at hockeydb.com
Michael Paliotta – Player profile at The Hockey News

Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare med anknytning till USA Hockey National Team Development Program
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Connecticut
Personer från Fairfield County, Connecticut
Födda 1993
Levande personer
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 2011
Spelare i Team USA (USHL)
Alumner från University of Vermont
Ishockeyspelare i Vermont Catamounts (herrar)
Spelare valda av Chicago Blackhawks i NHL Entry Draft