kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Livia Raimondi

Livia Raimondi, född Malfatti, död efter 1814 i Florens, var en italiensk ballerina, mätress till Leopold II (tysk-romersk kejsare). 

Raimondis far arbetade som tjänare i Albano Laziale. Hon framträdde på scen som ballerina i Pisa, men beskrivs som mer vacker än begåvad inom balett, och möttes av burop. Hon och hennes far sökte då audiens hos Leopold, som vid den tiden var storhertig i Toscana, och bad om hjälp mot publikens burop. Leopold gjorde henne då till sin mätress och tog henne med sig då han återvände till sin huvudstad Florens. 

Relationen varade från 1786 till 1790. Hon levde i ett litet palazzo vid piazza San Marco i Florens som Leopold enligt traditionen lät uppföra åt henne. I själva verket uppfördes byggnaden 1775-78, men det kallades Palazzina della Livia efter henne, och har kommit att associeras med henne (nuvarande officersklubb). Leopold besökte henne sent på kvällen, då hans formella plikter var över. Raimondi var inte Leopolds enda älskarinna, men hon tillhörde de mer kända tillsammans med Lady Anna Gore Cowper. Paret fick också ett barn: Luigi von Grunn eller Ludwig von Grünn (1788-1814). Leopolds maka, Maria Ludovika av Spanien, visade inget öppet missnöje: hon brukade säga till sina barn att de måste hälsa artigt på varje barn som hälsade till dem ute på gatan, då det skulle kunna vara deras syskon. 

1790 efterträdde Leopold sin bror som kejsare i Österrike och bosatte sig i Wien. Han sände efter Raimundi och hennes son, men då de anlände fann hon att han hade ersatt henne med en skådespelerska från Böhmen. Hon bad om tillstånd att återvända till Toscana, men hann inte få det före Leopolds död 1792. Hans son och efterträdare, Frans, berövade henne då vårdnaden av hennes son och lovade henne en pension på villkor att hon och hennes familj levde utanför Österrikes gränser. Hon återvände därefter till Florens, där hon så småningom gifte sig. Vid sin sons död i lungsot 1814 hävdade hon framgångsrikt arvet efter honom.

Källor
 https://web.archive.org/web/20140720082531/http://theflorentine.net/articles/article-view.asp?issuetocId=9114
 http://www.habsburger.net/en/chapter/be-fruitful-and-multiply
 Michael Levey: Florence: A Portrait
 Lecturer in Modern History Nigel Aston, Nigel Aston, Christianity and Revolutionary Europe, 1750-1830
 Karl Vocelka, Die Familien Habsburg und Habsburg-Lothringen: Politik, Kultur, Mentalität
 Eric Cochrane, Florence in the Forgotten Centuries, 1527-1800: A History of Florence and

Kvinnor
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Mätresser
Italienska ballerinor
Italienska balettdansare under 1700-talet
Lista över insjöar i Sverige med namn som slutar med -ungen

-ungen är efterled i namnet på följande 46 insjöar i Sverige som har Wikipedia-artikel:

Lilla Alljungen, sjö i Karlskrona kommun och Blekinge 
Olljungen, sjö i Karlskrona kommun och Blekinge 
Stora Alljungen, sjö i Karlskrona kommun och Blekinge 
Fungen, sjö i Eksjö kommun och Småland 
Nedra Näckungen, sjö i Ydre kommun och Östergötland 
Övra Näckungen, sjö i Ydre kommun och Östergötland 
Lilla Hällungen, sjö i Stenungsunds kommun och Bohuslän 
Gullungen, sjö i Färgelanda kommun och Dalsland 
Kolungen, sjö i Melleruds kommun och Dalsland 
Lilla Kolungen, sjö i Melleruds kommun och Dalsland 
Djupungen, sjö i Nyköpings kommun och Södermanland 
Magelungen, sjö i Huddinge kommun och Södermanland 
Stora Gåslungen, sjö i Fagersta kommun och Västmanland 
Ungen, sjö i Norbergs kommun och Västmanland 
Rudungen, sjö i Norrtälje kommun och Uppland 
Aplungen (Frykeruds socken, Värmland), sjö i Kils kommun och Värmland 
Aplungen (Västra Ämterviks socken, Värmland), sjö i Sunne kommun och Värmland 
Botungen, sjö i Säffle kommun och Värmland 
Lill-Lungen, sjö i Storfors kommun och Värmland 
Lilla Salungen, sjö i Arvika kommun och Värmland 
Lungen, sjö i Filipstads kommun och Värmland 
Norra Aplungen, sjö i Sunne kommun och Värmland 
Stor-Lungen, sjö i Storfors kommun och Värmland 
Stora Salungen, sjö i Arvika kommun och Värmland 
Vadjungen, sjö i Eda kommun och Värmland 
Vålungen, sjö i Säffle kommun och Värmland 
Römungen (no Østre Rømungen), sjö i Rømskogs kommun (Norge) och i Årjängs kommun, Värmland 
Amungen (Husby socken, Dalarna), sjö i Hedemora kommun och Dalarna 
Amungen, sjö i Falu kommun och Dalarna 
Balungen, sjö i Falu kommun och Dalarna 
Skattungen, sjö i Orsa kommun och Dalarna 
Iljungen, sjö i Bollnäs kommun och Hälsingland 
Lill-Malungen, sjö i Nordanstigs kommun och Hälsingland 
Lill-Öjungen, sjö i Ovanåkers kommun och Hälsingland 
Lilla Öjungen, sjö i Bollnäs kommun och Hälsingland 
Malungen, Hälsingland, sjö i Ljusdals kommun och Hälsingland 
Nöungen, sjö i Ljusdals kommun och Hälsingland 
Ranungen, sjö i Ljusdals kommun och Hälsingland 
Stora Öjungen, sjö i Bollnäs kommun och Hälsingland 
Storöjungen, sjö i Ovanåkers kommun och Hälsingland 
Ullungen, sjö i Ovanåkers kommun och Hälsingland 
Västra Hävlungen, sjö i Hudiksvalls kommun och Hälsingland 
Öjungen, Bollnäs kommun, sjö i Bollnäs kommun och Hälsingland 
Östra Hävlungen, sjö i Hudiksvalls kommun och Hälsingland 
Brehungen, sjö i Bräcke kommun och Jämtland 
Malungen, Medelpad, sjö i Sundsvalls kommun, Medelpad och i Nordanstigs kommun,  Hälsingland 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Susanne Nordling

Susanne Nordling är politiker och landstingsråd i Stockholms läns landsting för Miljöpartiet de gröna. Hon har tidigare varit gruppledare i Solna kommun.

Källor

Noter  
 

Kvinnor
Svenska miljöpartister
Svenska landstingsråd
Levande personer
Födelseår saknas
Anton Wahledow

Anton Wahledow, född 28 april 1862 i Ramdala, Blekinge län, död 24 juni 1923 i Kalmar, var en svensk ornamentbildhuggare, tecknare och målare.

Han var son till virkeshandlaren Carl Jonsson och Karin Karlsdotter och gift med Maria Pettersson. Wahledow utexaminerades från Slöjdseminariet i Kalmar 1884 och arbetade därefter ett år på Selma Giöbels ateljé i Stockholm. Han studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1886–1887 och var från 1888 verksam med möbelritning, träskulpturer och annan konstslöjd i en egen ateljé i Kalmar. Han anställdes 1896 som lärare i frihandsteckning och träskulptur vid Kalmar läns tekniska yrkesskola där han kom att utöva ett stort inflytande på yngre konstadepter bland eleverna. Wahledow arbetade i jugend-traditionen. Som tecknare utgav han i tryckt form teckningssamlingarna Kalmar under ett årtusende och Bornholm under ett årtusende. Han medverkade i Sveriges allmänna konstförenings utställningar i Kalmar och en konstutställning på Kalmar slott 1910. 

Han är gravsatt på Södra Kyrkogården i Kalmar.

Verk i urval
Dopfunt i Gräsgårds kyrka på Öland
En brödrabägare i ek, skänkt till frimurarlogen St. Johanneslogen Zorobabel og Fredrik til det Kronede Haap i Köpenhamn.  Bägaren är gjord av bordläggningen till det danska linjeskeppet Enigheden som sjönk i Kalmarsund 1679

Wahledow är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum.

Bibliografi
Kalmar under ett årtusende
Borgholm under ett årtusende

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 547, Allhems Förlag, Malmö.

Referenser

Födda 1862
Avlidna 1923
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Män
Personer från Ramdala socken
Svenska bildhuggare
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Gravsatta på Södra kyrkogården i Kalmar
Slaget vid Jarosław

Slaget vid Jarosław ägde rum den 15 mars 1656 under Karl X Gustavs polska krig. Polsk-litauiska trupper under befäl av Stefan Czarniecki besegrade de svenska trupperna under befäl av kung Karl X Gustav.

Referenser

Externa länkar 
Leszek Podhorodecki: Rapier i koncerz. Warszawa: 1985. .
Tadeusz M. Nowak, Jan Wimmer: Historia oręża polskiego 963-1795. Warszawa: Wiedza Powszechna, 1981. .

1656 i Polen
Jarosław
Jarosław
Jarosław
Jarosław
Oscar Aleman

Oscar Aleman eller Oscar Alemán kan avse:

* Oscar Aleman (1879–1939), svensk läkare
 Oscar Alemán (1909–1980), argentinsk jazzmusiker
Slaget vid Kcynia

Slaget vid Kcynia ägde rum den 1 juni 1656 under Karl X Gustavs polska krig. De svenska trupperna, under befäl av kung Karl X Gustav och Adolf Johan av Pfalz-Zweibrücken, besegrade Stefan Czarnieckis polsk-litauiska trupper.

Referenser

Externa källor 
 Miroslaw Nagielski, Warszawa 1656, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1990, 
 Leszek Podhorodecki, Rapier i koncerz, Warszawa 1985, 

1656 i Polen
Kcynia
Kcynia
Kcynia
Kcynia
Nya Intima teatern

Nya Intima teatern (även Intima teatern, Nya revyteatern och Centralteatern), var belägen vid Vattugatan 11 i Stockholm. 

Byggnaden var från 1920 biograf under namnet Royal. 1925 blev det en revyscen under namnet Nya revyteatern. Sedan följde tätt växlande teaterverksamheter och namn och 1929 ledde Signe Åsmalm Centralteatern med Sandro Malmquist som konstnärlig rådgivare. Redan 1930 omdanades teatern och leddes av Ingeborg Mattsson, nu under namnet Nya Intima teatern. I november 1933 spelades den sista föreställningen och verksamheten övergick åter till att bli biograf, under namnet Svarta katten.

Uppsättningar

Nya Intima teatern

Källor

Ej längre existerande teatrar i Stockholm
Nöjeslokaler i Stockholm
Nedlagda biografer i Stockholm
Baskisk pelota

Baskisk pelota (pelota från latinets pila som på svenska betyder "boll") är en variant av bollsporten pelota. Sporten styrs av det internationella förbundet Federación Internacional de Pelota Vasca (förkortas FIPV).

Baskisk pelota spelas i flera olika varianter, med olika regler och redskap, samt olika typer av spelplaner. Spelläge (spanska: modalidad) är benämningen på vilken typ av spelplan man spelar på. Specialitet (spanska: especialidad) är benämningen på vilka regler som används, samt vilka redskap som används, om man inte spelar barhänt.
Rullskridskosport

Rullskridskosport är benämningen på de sporter som utövas på rullskridskor, inlines, rullskidor eller skateboard. Sportens högsta förbund är Fédération Internationale de Roller Sports (FIRS).
Belägringen av Wismar

Belägringen av Wismar ägde rum mellan den 11 juni 1715 till april 1716 under det stora nordiska kriget. En preussisk-dansk armé, som bestod av 10 000 danska-, 4 000 preussiska- och 4 000 hannoverska soldater under befäl av den danska generalen Frantz Joachim von Dewitz, belägrade den svenska staden och intog den. Wismar var på den tiden Europas största fästning, med 700 kanoner, 18 bastioner, 9 raveliner och två citadeller, och hotades flera gånger tidigare innan de allierades ankomst år 1715.

Referenser

Noter

Litteratur 
 Hermann Voges: Beiträge zur Geschichte des Feldzuges von 1715 gegen Karl XII. von Schweden. Phil. Diss. Stettin 1904.
 Walter Westphal: Von Bornhöved bis zur Erstürmung der Düppeler Schanzen.

Externa länkar 
 Hansastad blev svensk fästning

Wismar
Wismar
Wismar
Wismar
Wismar
Krigsåret 1715
Krigsåret 1716
William Dahl

Kjell Gustaf William Dahl, född 3 februari 1883 i Laholm, död 9 september 1919 i Axtell, Nebraska, var en amerikansk präst.

Dahl var son till vice rektorn i Laholm, senare kyrkoherden i Osby Samuel Dahl, sonson till Gustav Leonard Dahl, samt bror till Viking Dahl. Han var elev vid Osby folkhögskola och därefter vid Malmö högre allmänna läroverk 1897–1900. Han anställdes därefter vid Björneborgs pappersbruk och reste 1902 till USA för praktik. Där blev han så intresserad av Augustanasynoden att han slog om och från 1903 började studera teologi vid Augustana College. År 1907 blev han prästvigd och placerades samma år i White Rock, South Dakota som pastor för de tre församlingarna Saint Joseph, Valla och Bethany. Dahl var därefter biträdande superintendent vid Immanuel Deaconess Institute 1909–1912 och pastor vid Bethphageförsamlingen i Axtell 1912–1916. Han var initiativtagare till Bethphage inre missionsförening 1913 och från samma år superintendent för densamma.

Källor 

Amerikanska präster
Födda 1883
Avlidna 1919
Män
Alumner från Augustana College (Illinois)
Slaget vid Nisko

Slaget vid Nisko ägde rum den 28 mars 1656 under Karl X Gustavs polska krig. Slaget slutade med en svensk seger.

Referenser

Externa länkar 
 Miroslaw Nagielski, Warszawa 1656, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1990, 
 Leszek Podhorodecki, Rapier i koncerz, Warszawa 1985, 

1656 i Polen
Nisko
Nisko
Nisko
Nisko
Emil Selenka

Emil Selenka, född 27 februari 1842 i Braunschweig, död 20 februari 1902 i München, var en tysk zoolog. Han var son till Johannes Selenka. 
 
Selenka blev professor i zoologi och jämförande anatomi vid Leidens universitet 1868 och överflyttade till Erlangens universitet 1874 och till Münchens universitet 1896. Han företog en forskningsresa till Brasilien 1877 samt till Ceylon och Sundaöarna 1892.
 
Selenkas viktigaste arbeten behandlar tagghudingarnas och ryggradsdjurens embryologi. Han författade Zoologische Studien (två delar, 1878–81) och Studien über Entwicklungsgeschichte der Tiere (14 delar, 1898–1906). Tillsammans med Isidor Rosenthal och Max Reess uppsatte han 1881 "Biologisches Zentralblatt".

Källor 
 
 

Tyska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Leidens universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer verksamma vid Münchens universitet
Zoologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Braunschweig
Födda 1842
Avlidna 1902
Män
Ugglan
Berthold Benecke

Berthold Adolph Benecke, född 27 februari 1843 i Elbing, död 27 februari 1886 i Königsberg, var en tysk iktyolog.

Benecke blev 1877 extra ordinarie professor i topografisk anatomi vid Königsbergs universitet. Han var från 1885 medlem av kommissionen för utforskande av de Tyskland berörande haven och verkade med kraft för fiskodling och fiskerinäringens höjande i hemlandet.

Bibliografi (i urval)
Fische, Fischerei und Fischzucht in Ost- und Westpreussen (1880–81)
Die Teichwirtschaft (1885; tredje upplagan 1894)
Handbuch der Fischzucht und Fischerei (tillsammans med Max von dem Borne och E. Dallmer, 1886)

Referenser

Noter

Källor

Neue Deutsche Biographie: Benecke, Berthold Adolph

Tyska iktyologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Elbing
Födda 1843
Avlidna 1886
Män
Ugglan
Alumner från universitetet i Königsberg
Stadsmuseets neonskyltsinventering

Stadsmuseets neonskyltsinventering var en inventering av neonskyltar i Stockholms kommun utförd av Stadsmuseet i Stockholm år 1998. Initiativtagare till inventeringen var Stadsljusgruppen.

Inventeringen

På sommaren och hösten 1998 inventerade teknikhistorikern Jan Garnert och byggnadsantikvarie Johan Rittsél under ledning av Mona Sundin, antikvarie på Stadsmuseet i Stockholm, neonskyltar i Stockholm. Initiativet till inventeringen togs av Stadsljusgruppen. I inventeringen ingick sex affärsstråk i Stockholms innerstad (Sveavägen, Odengatan, Karlavägen, Kungsgatan, Fleminggatan och Götgatan), dessutom undersöktes skyltar i  centrumanläggningar i 13 av Stockholms förorter.  Utöver det  inventerades även utvalda neonskyltar som har blivit välkända inslag i Stockholms stadsbild. 

Tidsgränsen för skyltarnas ålder sattes vid 1970-talets mitt, det innebär att samtliga skyltar inom berörda områden äldre än 1975 inventerades.  Äldre skyltar som renoverades efter 1975 togs också med i inventeringen. Skyltarna dokumenterades med fotografier och i ett formulär antecknades text, figur, rörlighet, färg, material och ljuskälla, placering på fasad, skick, ålder och uppsättningsår samt renoveringsåtgärder. Skyltarnas positioner markerades på kartor med sex olika färger som anger deras ålder.

Totalt inventerades 240 skyltar, de äldsta (sex stycken) var från 1930-talet. Bland dem fanns skylten "STÄMPLAR" för Stockholms stämpelfabrik som var en av många reklamskyltar på Esselte-huset, Vasagatan 14-18 (se Esseltehusets skyltar). Den renoverades så sent som 1995 av Focus Neon, men är numera nertagen och förvaras av Stadsmuseet. En av 1930-talets inventerade skyltar som ännu (2019 finns kvar är Sörman-skylten för herrekiperingsaffären Georg Sörman vid Sankt Eriksgatan 41 på Kungsholmen. Den tillverkades av Grahams Neon, monterades 1937 respektive 1939 och fick hedersomnämnande för Årets skylt 1998. En annan klassiker är Frövi Skor-skylten från 1930-talet (sedan 2004 på Stora Nygatan 41), också den tillverkad av Graham Neon.

Skyltexempel
Exempel på skyltar som ingick i Stadsmuseets neonskyltsinventering 1998.

Se även
Ljusskyltar i Stockholm
Tävlingen "Lysande skylt"
Stockholms skyltpris
Stadsmuseets Norrmalmsinventering

Källor
 Digitala Stadsmuseet: Neonskylts-inventering 1998.

Vidare läsning

Kulturhistoria
Reklam
Stockholm under 1900-talet
Ljusskyltar i Stockholm
Kärnås sumpskog

Kärnås sumpskog är ett naturreservat i Ulricehamns kommun i Västra Götalands län.

Reservatet ligger nordöst om Ulricehamns tätort, väster om sjön Jogen, cirka 3 km nordost om Knätte kyrka. Det är skyddat sedan 2004 och omfattar 17 hektar.

Skogen består mest av gran, en del mycket gamla träd. Det finns gott om gammal ved i form av torrakor och lågor. Längs ett bäckdrag finns inslag av al och björk. 

Floran i sumpskogen utgörs till viss del av blåsippa, dvärghäxört, skärmstarr, korallrot, spindelblomster, ögonpyrola och repestarr. De två senare är ovanliga. Nära bäcken förekommer kalkkammossa och guldspärrmossa. Bland förekommande fåglar kan spillkråka, stjärtmes och järpe nämnas.

Området förvaltas av Västkuststiftelsen.

Referenser

Källor
Kärnås sumpskog, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Noter

Naturreservat i Ulricehamns kommun
Naturskyddsområden bildade 2004
Sidor om naturreservat i Västra Götalands län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Zhengding

Zhengding, även romaniserat Chengting, är ett härad som lyder under Shijiazhuang i Hebei-provinsen i norra Kina.

Centralorten har en välbevarad stadsmur och en rad äldre tempel är belägna i häradet.

Zhengding är också känt då Kinas president Xi Jinping var partisekreterare i orten i början på 80-talet.

Källor

Stadsmurar i Kina
WP:Projekt Kina
Luancheng

Luancheng, även romaniserat Lwancheng, är ett härad som lyder under Shijiazhuang i Hebei-provinsen i norra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Xingtang

Xingtang, även romaniserat Singtang, är ett härad som lyder under Shijiazhuang i Hebei-provinsen i norra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Lingshou

Lingshou, även romaniserat Lingshow, är ett härad som lyder under Shijiazhuang i Hebei-provinsen i norra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Gaoyi

Gaoyi, även romaniserat Kaoyi, är ett härad som lyder under Shijiazhuang i Hebei-provinsen i norra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Murilo Mendes

Murilo Mendes, född den 13 maj 1901 i Juiz de Fora, Brasilien, död den 13 augusti 1975 i Lissabon, Portugal, var en brasiliansk surrealistisk diktare.

Biografi
Mendes föddes i den brasilianska delstaten Minas Gerais, men flyttade till Niterói för att avsluta sin studier, och bosatte sig därefter i Rio de Janeiro. 

Två händelser i hans liv inspirerade honom till att bli en poet, nämligen iakttagelsen av Halleys komet 1910, samt ett framträdande av den polsk-ryske dansaren Wacław Niżyński som han bevittnade 1917.

Mellan 1924 och 1929, publicerade Mendes sina första dikter i de modernistiska tidskrifterna Antropofagia och Verde. Hans första diktsamling, helt enkelt kallad Poemas, publicerades år 1930 och vann Graça Aranha-priset. Hans andra diktsamling, Bumba-Meu-Poeta, släpptes kort därefter, och 1933 publicerade han Historia do Brasil.

Sedan 1920-talet var Mendes mycket nära vän med den modernistiske konstnären Ismael Nery. Denne dog 1934 och lämnade Mendes förvirrad och ledsen, vilket tillsammans med hans nyfunna romersk-katolska tro påverkade skrivandet av hans bok Tempo e Eternidade, skriven tillsammans med Jorge de Lima och publicerad 1935.

Fram till 1935 arbetade han som telegrafist och bokhållare. År 1936 blev han skolinspektör. Från 1953 och framåt reste Mendes runt i Europa och bosatte sig i Italien 1957, där han blev lärare i brasiliansk litteratur vid Sapienza-universitetet i Rom, och senare vid universitetet i Pisa. Vid den här tiden, började hans verk översättas och publiceras i Portugal, Spanien och Italien.

Efter att ha flyttat till Portugal, fick Mendes Premio Internacional de Poesia Etna-Taormina 1972, och efter ett kort besök i Brasilien, återvände han till Europa och publicerade sin sista bok, Retratos-Relampago, 1973. 

Mendes är representerad på svenska i antologin Fem brasilianska poeter (1961).

Verk (urval) 
 Poemas (1930)
 A poesia em Panico (1937)
 O visionario (1941)
 As Metarmorfoses (1944)
 Poesie Liberdade (1947)

Källor

Bra Böckers lexikon, 1977

Externa länkar 
 Böcker av och om Murilo Mendes på svenska bibliotek. Libris

Födda 1901
Avlidna 1975
Män
Brasilianska författare
Portugisiskspråkiga författare
Personer från Juiz de Fora
Slaget vid Sehested

Slaget vid Sehested ägde rum den 10 december 1813 under det Sjätte koalitionskriget, som stod mellan danska och allierade trupper vid staden Sehested i Holstein. Slaget slutade med dansk seger men framgången hade ingen större inverkan på krigets utgång.

Referenser

Noter

Litteratur 
 Smith, Digby: The Greenhill Napoleonic Wars Databook. Greenhill Books, 1998.
 Fiebig, Eva S.: Die napoleonischen Kriege 1792-1814715, in: Nordelbische Militärgeschichte. Heere und Kriege in Schleswig, Holstein, Lauenburg, Eutin und Lübeck, 1623-1863/67, hg. von Eva S. Fiebig u. Jan Schlürmann, Husum: 2010, s. 433-494. 
 Fiebig, Eva S.: Der Kosakenwinter – Die Besetzung der Herzogtümer durch die Nordarmee 1813/14, in: Der Kieler Frieden 1814, hrsg. von Sonja Kinzler, Neumünster/Hamburg 2013, s. 58-73.
 K. Wachholz: Kriegsgeschichte Schleswig-Holstein. K. Wachholz, 1935; s. 81–83.

Sehested
Sehested
Sehested
Sehested
Sehested
Sehested
Sehested
Krigsåret 1813
1813 i Europa
Odenplans bilskolas skylt

Odenplans bilskolas skylt är en neonskylt för bilskolan Odenplans trafikskola, belägen i hörnet Karlbergsvägen 18 och Upplandsgatan 57 i Stockholm. Skylten är från 1950- respektive 1960-talet och har blivit ett välkänt inslag i stadsbilden vid Odenplan.

Beskrivning
Skylten återfinns på det rundade hörnet av fastigheten Blåklinten 1 som uppfördes 1901-1903 och ritades av arkitekterna  Erik Boström (planer) och Oscar Holm (fasader). Sedan 1954 har här en bilskola sina lokaler som öppnades av Olle Rembjer. Skolans nuvarande namn är Odenplans trafikskola som ägs och drivs av Lars Rembjer och Eva Rembjer-Hildemar. 

Skylten består av flera delar. Underst står texten ”BILSKOLA” i fristående versaler och rödlysande neonrör samt vertikala och horisontella linjer i röd neon. Däröver texten ”Odenplans” i skrivstil och med gullysande neonrör. ”S:et” har dragits ut och bildar en understrykning  under ordet. Skyltarrangemanget kom upp vid två tillfällen. Den undre är från mitten av 1950-talet och den övre från 1960-talets början och ersatte då en lodrätt skylt med texten ”Odenplans”. Tillverkare var Morneon. Skylten ingick i Stadsmuseets neonskyltsinventering  från 1998.

Referenser

Externa länkar

Ljusskyltar i Stockholm
Reklam
Vasastan
Steeler

Steeler eller Steelers kan syfta på:

Idrott 
 Pittsburgh Steelers – ett lag inom amerikansk fotboll
 Pohang Steelers – ett sydkoreanskt fotbollslag

Musik 
 Steeler (amerikanskt band) – en amerikansk hårdrocksgrupp
 Steeler (1983) – ett självbetitlat studioalbum av denna grupp
 Steeler (tyskt band) – en tysk hårdrocksgrupp
 Steeler (1984) – ett självbetitlat studioalbum av denna grupp
 Steeler (sång av Judas Priest) –  en sång av Judas Priest från deras album British Steel