kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Van den Borren

Charles Van den Borren, född 17 november 1874, död 14 januari 1966, var en belgisk musikforskare.

Van den Borren studerade först juridik och verkade som advokat. Från 1905 ägnade han sig åt musikvetenskap och blev 1919 bibliotekarie vid konservatoriet i Bryssel. Från 1927 var han professor i musikhistoria vid statsuniversitetet i Liège. Van den Borren utgav ett flertal viktiga arbeten, bland annat Les origines de la musique de clavier en Angleterre (1912), Orlande de Lassus (1920), Guillaume Dufay (1925), Polyphonia sacra (1932), Inventaire des manuscrits de musique polyphonique qui se trouvent en Belgique (1933-1934) och Études sur le XV:e siècle musical (1941). I samband med hans 70-årsdag 1945 utgavs en festskrift med bibliografi över Van den Borrens publikationer.

Externa länkar 
 Charles Van den Borren - Yad Vashem

Källor
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Belgiska musikologer
Musikhistoriker
Belgiska professorer
Professorer i musikvetenskap
Personer verksamma vid universitetet i Liège
Musikologer under 1900-talet
Belgiska forskare under 1900-talet
Födda 1874
Avlidna 1966
Män
Svensk uppslagsbok
Ljusbent stubbstjärt

Ljusbent stubbstjärt (Hemitesia pallidipes) är en liten asiatisk fågel i familjen cettisångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Ljusbent stubbstjärt är en liten (11 centimeter) fågel med kort stjärt, dock längre än övriga stubbstjärtar. Ovansidan är rödbrun, undersidan vit men flanker och bröstsidor olivbruna. Huvudet är pregnant tecknat med ett gulbrunt ögonbrynsstreck och mörkbrunt ögonstreck. Sången är mycket ljudlig och explosiv: zip... zip-tschuk-o-tschuk.

Utbredning och systematik 
Ljusbent stubbstjärt delas in i tre underarter med följande utbredning.
 pallidipes – förberg i Himalaya till norra Myanmar
 laurentei – södra Kina, övervintrar till nordvästra Thailand, norra Laos och norra Vietnam
 osmastoni – på Andamanöarna

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Cettia, men genetiska studier visar att den är släkt med stubbstjärtarna, närmast afrikanska albertinestubbstjärt (Hemitesia neumanni). Följaktligen har den flyttats till Hemitesia.

Familjetillhörighet 
Ljusbent stubbstjärt placerades tidigare i den stora familjen sångare (Sylviidae). DNA-studier har dock visat att arterna i familjen inte är varandras närmaste släktingar och har därför delats upp i ett antal mindre familjer. Ljusbent stubbstjärt med släktingar förs idag till familjen cettisångare (Cettiidae eller Scotocercidae) som är nära släkt med den likaledes utbrytna familjen lövsångare (Phylloscopidae) men också med familjen stjärtmesar (Aegithalidae). Även de två afrikanska hyliorna, numera urskilda i egna familjen Hyliidae, anses höra till gruppen.

Levnadssätt
Ljusbent stubbstjärt är en mycket skygg och svårsedd fågel som är svår att upptäcka till och med under häckningstid. Den håller sig nära marken och flyger inte ens en meter ovan mark. Arten påträffas i högt gräs och buskage i skogskanter, vanligtvis i anslutning till Themeda-gräsmarker. Dess habitat varierar; i Thailand är den känd från gräs- och buskmarker från förberg upp till 1800 meters höjd, medan den i Kina ses i skogslandskap upp till 1525 meter. Fågeln häckar från maj till juli.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som relativt vanlig, lokalt mycket vanlig.

Namn 
Arten kallades tidigare ljusbent cettia på svenska men har bytt namn till stubbstjärt efter genetiska studier (se ovan).

Referenser

Externa länkar

 Bilder på flickr
 Läten och utbredningskarta på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i orientaliska regionen
Pierre Letourneur

Pierre-Prime-Félicien Letourneur, född 9 juni 1736 i Valognes, död 24 januari 1788 i Paris, var en fransk vitterhetsidkare. 

Letourneur översatte Young, Shakespeare ("Théâtre de Shakspeare", 1776–1782; 2:a upplagan, förbättrad av Guizot, 1824), med ett 
mot den fransk-klassiska dramatiken riktat förord, som ådrog honom ett anfall av Voltaire, Richardson m.fl. engelska författare.

Källor 
 

Franska författare under 1700-talet
Personer från Valognes
Födda 1736
Avlidna 1788
Män
Ugglan
Gulbukig cettia

Gulbukig cettia (Abroscopus superciliaris) är en mycket liten asiatisk fågel i familjen cettisångare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Gulbukig sångare är med en kroppslängd på endast nio centimeter mycket liten, slank fågel med rätt kraftig näbb. Den är som namnet avslöjar gul på buken, men vit på strupe och bröst. På huvudet syns en gråaktig hjässa och ett vitt ögonbrynsstreck. Den saknar både vingband och vitt i stjärten.

Läte 
Sången är en haltande sextonig ramsa av mycket ljusa genomträngande toner.

Utbredning och systematik 
Gulbukig cettia har en vid utbredning i södra och sydöstra Asien. Den delas upp i tio underarter med följande utbredning:
 Abroscopus superciliaris flaviventris – centrala Nepal till Sikkim, Bhutan, nordöstra Indien och Bangladesh
 Abroscopus superciliaris superciliaris – södra Kina (Yunnan) till Myanmar, västra Thailand och nordvästra Laos
 Abroscopus superciliaris drasticus – nordöstra Indien (Arunachal Pradesh) till norra Myanmar, övervintrar till sydvästra Thailand
 Abroscopus superciliaris smythiesi – Myanmar (mellersta Irrawaddy-dalen från Pakokkuu till Prome)
 Abroscopus superciliaris euthymus – norra och centrala Vietnam
 Abroscopus superciliaris bambusarum – södra Thailand (Kra-näset till Phangnga)
 Abroscopus superciliaris sakaiorum – Malackahalvön (södra Thailand till Negeri Sembilan)
 Abroscopus superciliaris papilio – på Sumatra
 Abroscopus superciliaris schwaneri – på Borneo
 Abroscopus superciliaris vordemani – på Java

Underarten schwaneri på Borneo har avvikande sång och rekommenderas ytterligare studier medan populationen på norra delen av ön skiljer sig kraftigt i läten, från både andra underarter och fåglar på resten av Borneo, och tros utgöra en egen art.

Släktskap 
De tre arterna i Abroscopus ansågs tidigare vara nära släkt med bambusångarna i Seicercus. DNA-studier visar dock att de inte alls är nära släkt. Istället är Abroscopus-arterna en del av cettisångarna.

Levnadssätt 
Gulbukig cettia påträffas i undervegetation i skog i låga bergstrakter, framför allt i bambu utmed vattendrag. Den lever nästan uteslutande av mycket små ryggradslösa djur som myggor och små spindlar. Fågeln häckar från början av april till juni i nordöstra Indien, från slutet av mars i norra Borneo. Boet, en kompakt liten skål, byggs av båda föräldrar. Arten är huvudsakligen stannfågel, men rör sig till lägre nivåer vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt ganska vanlig till ovanlig.

Namn 
Arten har tidigare kallats gulbukad sångare men blev tilldelad ett nytt namn efter genetiska studier som visade att den stod nära cettiorna.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i orientaliska regionen
Nicolai Ulfsten

Nicolai Ulfsten, ursprungligen Nilsen, född den 29 december 1853 i Bergen, död den 24 december 1885 i Oslo, var en norsk målare.

Ulfsten blev 1874 elev till Hans Gude i Karlsruhe och hämtade senare sina motiv från de låga kusterna på Lister och  Jaederen. 1879 företog han en resa till Egypten, varifrån han också medförde en del motiv. I Oskar II:s samling fanns en tavla av honom, Mörtfiskare vid Stavanger, och i drottning Sofias en med motiv från Lister, och drottning Viktoria ägde en med motiv från Jaederen.

Källor

Externa länkar 
 

Norska landskapsmålare
Norska målare under 1800-talet
Konstnärer från Bergen
Födda 1853
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Svartkindad cettia

Svartkindad cettia (Abroscopus schisticeps) är en asiatisk fågel i familjen cettisångare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svartkindad cettia är en mycket liten fågel, endast nio centimeter lång. Den har svart ansiktsmask, gult ögonbrynsstreck och gul strupe samt grå hjässa. Ovansidan är grön, undersidan ljus.

Utbredning och systematik 
Svartkindad cettia delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Abroscopus schisticeps flaviventris – centrala Nepal till Sikkim och nordöstra Indien (Darjeeling)
 Abroscopus schisticeps superciliaris – sydöstra Tibet till nordöstra Indien och Myanmar (Chin Hills och Mt. Victoria)
 Abroscopus schisticeps drasticus – södra Kina (Sichuan och Yunnan) till östra Myanmar och norra Vietnam

Släktskap 
De tre arterna i Abroscopus ansågs tidigare vara nära släkt med bambusångarna i Seicercus. DNA-studier visar dock att de inte alls är nära släkt. Istället är Abroscopus-arterna en del av cettisångarna.

Levnadssätt 
Svartkindad cettia förekommer i fuktiga subtropiska städsegröna lövskogar med mosstäckta träd, raviner och tät undervegetation. Den lever nästan uteslutande av mycket små ryggradslösa djur som den söker efter huvudsakligen i trädkronorna, framför allt längs klängväxter. Häckningsbiologin är dåligt känd. Den häckar från början av april till juni i nordöstra Indien. Arten är en stannfågel men tros röra sig höjdledes under året.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde med stabil populationsutveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Arten har tidigare kallats svartkindad bambusångare men blev tilldelad ett nytt namn efter genetiska studier som visade att den stod nära cettiorna.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i orientaliska regionen
Rostkindad cettia

Rostkindad cettia (Abroscopus albogularis) är en asiatisk fågel i familjen cettisångare inom ordningen tättingar.

Utseende och levnadssätt 
Rostkindad cettia är en mycket liten fågel med en kroppslängd på endast åtta centimeter. Den har rostfärgad ansikte och svart inslag på strupen. Bröstet är gult och buken vit, liksom övergumpen. Den saknar vingband och vita inslag i stjärten (vanligt hos liknande arter). Arten påträffas i stånd med bambu.

Utbredning och systematik 
Rostkindad cettia delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Abroscopus albigularis albigularis – Nepal till Sikkim, nordöstra Inden, Bangladesh, Yunnan och västra Myanmar
 Abroscopus albigularis fulvifacies – södra Kina till norra Laos och norra Vietnam samt Hainan
 Abroscopus albigularis hugonis – nordvästra Thailand

Släktskap 
De tre arterna i Abroscopus ansågs tidigare vara nära släkt med bambusångarna i Seicercus. DNA-studier visar dock att de inte alls är nära släkt. Istället är Abroscopus-arterna en del av cettisångarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågeln kallades tidigare rödkindad bambusångare när den ansågs stå nära bambusångarna i Seicercus.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i orientaliska regionen
Giuseppe Francesco Borri

Giuseppe Francesco Borri (även Borro eller den latinska formen Burrhus), född 4 maj 1627 i Milano, död 20 augusti 1695 i Rom, var en italiensk alkemist.

Borri uppfostrades i ett jesuitseminarium men fick fly för inkvisitionen då han ville stifta en ny sekt, dömdes som kättare och brändes in effigie 1661. Efter att ha flackat omkring i olika länder bosatte han sig i Amsterdam, där han sysslade med läkekonst och alkemi, kom sedan i drottning Kristinas tjänst men flydde 1667 till Danmark efter att ha bedragit henne på mycket pengar. Borri, som hade stor förmåga att imponera på dem han kom i beröring med, steg högt i gunst hos Fredrik III, arbetade i Köpenhamn som alkemist först på det gamla laboratoriet i Rosenborg Have men byggde sedan själv en "filosofisk ugn". Efter kungens död flydde Borri från Danmark, greps och fördes till Rom, där han dömdes till livstids fängelse.

Källor 
 

Alkemister
Födda 1627
Avlidna 1695
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Milano
Bondkyrko hembygdsförening

Bondkyrko hembygdsförening är en hembygdsförening som är verksam i den tidigare Bondkyrko socken, idag en del av Uppsala. Föreningen grundades 1953 och har drygt 350 medlemmar.

Verksamhet
Alla verksamheter har som mål att bevara Stabby prästgård (en gång bostad för Nathan Söderblom) och göra den tillgänglig för så många som möjligt. Föreningen verkar också för att miljön närmast intill prästgårdstomten ska hanteras pietetsfullt.

I Stabby prästgård drivs flera verksamheter: programverksamhet cirka tio gånger per år med föredrag, bakning av uppländskt knäckebröd i den vedeldade ugnen i arrendatorsbostadens kök, gökotta, gudstjänst med mera och café på söndagar. Vid ett par tillfällen varje år samlas föreningsmedlemmar och utför enklare reparations- och underhållsarbeten på byggnaderna och i trädgården. Tillsammans med föreningen Gröna Sköna Stabby, Eriksskolan och andra aktörer ordnas varje år Stabbydagen med en mängd olika aktiviteter.

Historik
Efter anhållan 1953 hos Helga Trefaldighets församling och Börje församlingars pastorat fick föreningen överta Stabby prästgårds arrendatorsbostad som blev föreningens hemvist. År 1971 blev föreningen registrerad som förening.

Prästgården ligger i Uppsalas västra utkant. År 2009 köpte hembygdsföreningen hela prästgården av Svenska kyrkan. Syftet var och är att bevara den gamla gården och slå vakt om dess historia, byggnadsmässigt och personhistoriskt, samt genom olika arrangemang göra den öppen och tillgänglig.

På Stabbygården finns sedan 1957 en rustkammare för dragonen. Den härrör från Vårdsätra gård, där den var belägen i ett magasin tills att den donerades till Bondkyrko hembygdsförening.

En av dagens (2013) mer aktiva medlemmar i hembygdsföreningen är Helena Harnesk, under 40 års tid verksam vid Upplandsmuseet.

Referenser

Externa länkar
Bondkyrko Hembygdsförening om Stabby prästgård
Svenska hembygdsföreningar
Persgärde naturreservat

Persgärde är ett naturreservat i Hällaryds socken i Karlshamns kommun i Blekinge.

Reservatet är skyddat sedan 1996 och omfattar 58 hektar. Området är beläget norr om Hällaryd och bildar tillsammans med naturreservaten Östra Kvallåkra och Kvallåkra ett stort sammanhängande naturskyddat naturskogsområde.

Naturreservatet är uppdelat i två skiften på ömse sidor om länsväg 631. Den södra delen vid Norra Öllesjön är sommartid betad. Den norra delen som når upp till Svartsjön består till stor del av äldre bok- och ekdominerad ädellövskog. Där finns gamla träd, högstubbar och lågor som bidrar till biologisk mångfald. Reservatet innefattar även en liten del av den lilla sjön Svartagyl.

Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000.

Källor
Persgärde, Länsstyrelsen i Blekinge län

Naturreservat i Karlshamns kommun
Natura 2000-områden i Blekinge län
Naturskyddsområden bildade 1996
Yushan, Ma'anshan

Yushan är ett stadsdistrikt och säte för stadsfullmäktige i Ma'anshan i Anhui-provinsen i östra Kina.

WP:Projekt Kina
Huashan

Huashan är ett stadsdistrikt i Ma'anshans stad på prefekturnivå  i Anhui-provinsen i östra Kina. Det ligger omkring 110 kilometer öster om provinshuvudstaden Hefei. Sedan 10 september 2012 inkluderar det det upplösta stadsdistriktet Jinjiazhuang (金家庄区, pinyin Jīnjiāzhuāng Qū).

Källor

WP:Projekt Kina
Bowang

Bowang är ett stadsdistrikt i Ma'anshan i Anhui-provinsen i östra Kina.

WP:Projekt Kina
Dangtu

Dangtu, tidigare romaniserat Tangtu, är ett härad som lyder under Ma'anshans stad på prefekturnivå i Anhui-provinsen i östra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Luckhuggning

Luckhuggning är en föryngringsmetod inom trakthyggesbruk som innebär att det slutavverkningsmogna beståndet avverkas i etapper under 15–40 år. Vid första avverkningen öppnas ett antal runda eller ovala luckor i beståndet. I takt med att föryngring infinner sig i luckorna utvidgas dessa tills hela det gamla beståndet avverkats.

Kanthuggning är en variant på samma tema och innebär att långsträckta, 5–30 m breda och parallella bälten avverkas igenom beståndet. Dessa breddas sedan åt ena eller båda hållen, tills hela beståndet avverkats. Jämfört med luckhuggning ger kanthuggning en mer strikt form och placering av ”luckorna” vilket gör att man får bättre kontroll över föryngringsprocessen.

Både luck- och kanthuggning betraktas ibland som exempel på hyggesfritt skogsbruk. Ingen av metoderna har egentligen förekommit i svenskt skogsbruk sedan 1940-talet annat än i försöks- eller demonstrationssyfte.

Skogsbruk
Christian Monsen

Christian Martin Monsen, född 18 juni 1815 i Larvik, död 25 maj 1852 i Trondheim, var en norsk författare. 

Monsen studerade först farmakologi, men ägnade sig i stället åt författarskap och journalistik. Hans diktsamling Alpeblomster (1846) röjer stark påverkan av Henrik Wergeland, som han biograferade i Portrætter af mærkelige nordmænd (I, 1845). Monsens Samlede digte utkom 1854 (andra upplagan 1872). Han utgav en mycket läst översättning av Esaias Tegnérs "Fritjofs saga" (1843; femte upplagan 1884). Monsens postuma patriotiska skådespel Gudbrandsdølerne (1857), byggt på traditionerna om överste Sinclair och "skottertåget" 1612, är ett av försöken att skapa ett nationellt norskt drama.

Källor

Norsk biografisk leksikon: Christian Monsen

Noter

Norska journalister
Norska författare under 1800-talet
Personer från Larviks kommun
Födda 1815
Avlidna 1852
Män
Ugglan
Mindanaocettia

Mindanaocettia (Phyllergates heterolaemus) är en fågel i familjen cettisångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Mindanaocettian är en liten, långnäbbad och långstjärtad tätting. Den har olivgrön ovansida, gul buk, rostfärgat huvud och ljusbeige på strupe och bröst. Ungfågeln har hela huvudet olivgrönt. Den liknar i både form och beteende skräddarfåglar (Orthotomus), men skiljer sig genom den gula buken och det rostfärgade huvudet. Sången består av mycket korta och vål åtskilda fraser med rätt långa pipiga toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter på Mindanao i södra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa behandlar mindanaocettian som underart till bergcettia.

Familjetillhörighet 
Mindanaocettia och bergcettia (P. cucullatus) placerades tidigare bland skräddarfåglarna i släktet Orthotomus i familjen cistikolor men genetiska studier visar att de trots påfallande likheter överraskande nog inte alls är nära släkt med dem utan istället med cettior i släktena Horornis, Tickellia och Abroscopus.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindanao
Blai Mallarach

Blai Mallarach Güell, född 21 augusti 1987 i Olot, Girona, är en spansk vattenpolospelare. Han ingick i Spaniens landslag vid olympiska sommarspelen 2012. 

Mallarach spelade åtta matcher och gjorde åtta mål i herrarnas turnering i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2012.

Mallarach tog VM-silver för Spanien i samband med världsmästerskapen i simsport 2009 i Rom.

Referenser 

Spanska vattenpolospelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Spanien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2012
Spanska idrottare under 2000-talet
Personer från provinsen Girona
Födda 1987
Levande personer
Män
Lisa Vanderpump

Lisa Jane Vanderpump, född 15 september 1960 i London, är en brittisk restaurangägare, filantrop, författare, skådespelerska och TV-personlighet. Hon är kanske mest känd för sin medverkan i TV-serierna The Real Housewives of Beverly Hills, Vanderpump Rules och som kändisdansare i Dancing with the Stars under dess sextonde säsong. Vanderpump och hennes make Ken Todd har ägt 26 olika restauranger, barer och klubbar i London och Los Angeles, bland annat The Shadow Lounge, Bar Soho, SUR och Villa Blanca. Hon gjorde skådespelardebut i filmen A Touch of Class året 1973, och var också med i kultskräckfilmen Killer's Moon år 1978. Hon har även skådespelat i TV-serier som Baywatch Night och Silk Stalkings.  

Vanderpump deltog i 80-talsmusikvideorna "Poison Arrow" med bandet ABC och "(What) In The Name of Love" med duon Naked Eyes. Hon var också med i Lady Gagas musikvideo till låten "G.U.Y" i mars 2014.

Referenser

Noter 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1960
Amerikanska filantroper
Amerikanska TV-personligheter
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Vespadelus

Vespadelus är ett släkte av fladdermöss i familjen läderlappar (Vespertilionidae). Taxonet listades tidigare som undersläkte till Eptesicus eller till Pipistrellus och godkänns sedan 1990-talet som släkte.

I släktet listas 9 arter som förekommer i den australiska regionen.
 Vespadelus baverstocki, Australien.
 Vespadelus caurinus, norra Australien och mindre öar i området.
 Vespadelus darlingtoni, sydöstra Australien, Tasmanien och andra öar.
 Vespadelus douglasorum, nordvästra Australien.
 Vespadelus finlaysoni, Australien.
 Vespadelus pumilus, östra Australien.
 Vespadelus regulus, södra Australien, Tasmanien.
 Vespadelus troughtoni, östra Australien.
 Vespadelus vulturnus, sydöstra Australien, Tasmanien.

Referenser 

Läderlappar
Vespertilionidae
Slovenien i Eurovision Song Contest 2015

Slovenien deltog i Eurovision Song Contest 2015 i Wien, Österrike.

Bakgrund 
Det slovenska programföretaget Radiotelevizija Slovenija (RTVSLO) bekräftade den 10 oktober 2014 att Slovenien skulle delta i Eurovision Song Contest 2015. RTVSLO tillkännagav i oktober 2014 att det slovenska tävlingsbidraget skulle utses vid den nationella finalen EMA 2015.

Format 
Åtta låtar tävlade i en TV-show där vinnaren utsågs under två röstningsomgångar. I den första omgången valde en jury bestående av tre experter ut två finalister av de åtta tävlande låtarna, dessa två gick sedan vidare till en superfinal. Varje medlem av expertjuryn gav mellan 1 och 5 poäng till varje låt. Vinnare blev de två låtarna som fick den högsta totala poängen när juryns röster räknades ihop. Om flera fick samma poäng skulle de vinna som fått flest toppoäng, om fortfarande flera fått samma poäng skulle varje jurymedlem utse sin favoritlåt. I superfinalen utsågs vinnaren enbart genom telefonröstning.

Final 
Bidragen med guld-bakgrund tog sig till superfinalen.

Superfinal

Under Eurovision 
Slovenien deltog i den andra semifinalen den 21 maj. De kom till final, och kom där på 14:e plats.

Källor 

Länder i Eurovision Song Contest 2015
2015 i Slovenien
Christian Cappelen

Christian Cappelen, född 26 januari 1845 i Drammen, död 11 maj 1916 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk organist och tonsättare. Han ansågs på sin tid vara Norges främste organist efter Ludvig Mathias Lindeman.

Cappelen studerade musik i Leipzig 1860–1863 och anställdes 1868 som organist i sin födelsestad. Han utnämndes 1887 till organist vid Vår Frelsers kirke i Kristiania och blev 1890 lärare i kyrk- och mässång vid praktisk-teologiska seminariet. Han komponerade i Felix Mendelssohns stil bland annat motetter, piano- och orgelsaker.

Källor

Norska klassiska kompositörer
Norska domkyrkoorganister
Norska musikpedagoger
Norska musiker under 1800-talet
Norska musiker under 1900-talet
Personer från Drammen
Födda 1845
Avlidna 1916
Män
Ugglan
Zalavas

Zalavas (polska Zułowo) är en by i Litauen, vid gränsen till Vitryssland, belägen i Polen fram till år 1939.

År 1867 föddes Józef Piłsudski nära denna by på familjen Piłsudskis herrgård. Herrgården revs år 1939 kort efter att sovjetiska soldater anlänt.

Orter i Vilnius län