Lista över frankiska drottningar

Denna lista handlar om Frankerrikets drottningar fram till 987. För de franska drottningarna från och med 987, se lista över Frankrikes regentgemåler.
Det här är en lista över frankiska drottningar. Listan innehåller de personer som var drottningar i Frankerriket, i egenskap av gemål till kungen, från det att riket uppstod ur spillrorna av det romerska riket på 400-talet, till slutet av 900-talet, då capetingerna tog över styret och kungarna istället blev kungar av Frankrike och deras gemåler därmed Frankrikes drottningar.

Eftersom den frankiska lagen alltid krävde att regenten skulle vara manlig har det aldrig funnits någon regerande frankisk drottning, även om vissa kvinnor har styrt som förmyndarregenter. Liksom med de frankiska kungarna är det lite problematiskt att göra en uppställning över de frankiska drottningarna, eftersom riket, enligt gammal germansk sed, ofta delades mellan en härskares söner vid hans död men så småningom förenades och drottningarna följde sina gemålers riken. En annan försvårande omständighet är bruket av polygami i det frankiska samhället, vilket ibland gör det osäkert vem som har varit konkubin, älskarinna, mäträss eller lagvigd hustru. De flesta av de tidiga merovingiska drottningarna är dessutom bara namn – nästan ingenting är med säkerhet känt om dem.

Listan följer listan över de frankiska kungarna i så stor utsträckning som möjligt och listar deras gemåler, från Chlodios första hustru Basina av Thüringen på 400-talet, till Ludvig Lättingens hustru Adelaide av Anjou i slutet av 900-talet. Liksom listan över regenterna följs den av lista över Frankrikes regentgemåler från och med 987. Liksom kungarnas titel ”Frankernas konung” försvann gradvis under 1100- och 1200-talen gjorde drottningarnas ”Frankernas drottning” detsamma under samma period. Även om den sista som bar denna titel var Ludvig den heliges drottning Margareta av Provence och den användes sista gången 1237 går listan alltså bara fram till 900-talets slut.

De saliska frankernas drottningar

Merovingerna 

Klodvig I enade alla frankiska småkungadömen och det mesta av det romerska Gallien under sitt styre. Han erövrade Soissons från den romerske generalen Syagrius och det visigotiska kungariket Toulouse. Så småningom tog han säte i Paris, som tillsammans med Soissons, Reims, Metz och Orléans blev huvudresidens för den merovingiska kungaätten.

Efter Klodvigs död delades riket mellan hans fyra söner och deras gemåler blev drottningar över de olika delarna.

Vid de olika kungarnas död togs deras riken så småningom över av deras bröder vilket ledde till att Chlothar I 558 var den ende kvarvarande regenten och då åter blev kung över alla franker. Hans gemål Arnegunda blev därmed drottning över dem.

Efter Chlothar I:s död delades riket på nytt mellan hans fyra söner. Huvudsätena för de fyra rikena blev åter Soissons, Paris, Orléans och Reims. Sedan Paris härskare Charibert I snart hade dött kom Parisriket att skifta hand mellan de olika övriga härskarna, innan det helt övertogs av Soissons. De återstående tre rikena blev så småningom de tre rikena Neustrien i väster (Soissons), Burgund i mitten (Orléans) och Austrasien i öster (Reims).

{| style="text-align:center; width:99%" class="wikitable"
! NamnSvenska · Modern franska
! Bild
! Gift med
! Födelse
! Giftermål
! Blev regentgemål
! Upphörde att vara regentgemål
! Död
! Källor
|-
! colspan=9 | Soissons (så småningom Neustrien)
|-
| AudoveraAudovère
| 
| rowspan=2 | Chilperik I
| Omkring 530
| Okänt
| Okänt
| Före 567
| Omkring 580 i Le Mans (mördad)
| 
|-
| FredegundFrédégonde
| 
| Omkring 545 i Montdidier i Somme
| Okänt
| Okänt
| September 584makens död
| 8 december 597 i Paris
|
|-
| AdaltrudisHaldetrud
| 
| Chlothar II
| Okänt
| colspan=2 | Tidigast omkring 598
| colspan=2 | Troligtvis före 613, möjligtvis 602(?)
| 
|-
| colspan=9 | Den 10 oktober 613 var regenterna över alla de andra frankiska rikena döda och besegrade och Chlothar II hade tagit över dem. Därmed blev hans båda följande gemåler drottningar över hela Frankerriket.
|-
! colspan=9 | Paris
|-
| IngobergaIngeberge
| 
| rowspan=4 | Charibert I
| Omkring 519
| colspan=2 | Okänt
| Troligtvis före 565bortjagad från hovet på grund av en skandal
| Omkring 589 i Tours
| 
|-
| MerofledisMéroflède
| 
| Okäntsyster till Marcoveifa
| colspan=2 | Okänt (möjligen endast älskarinna)
| colspan=2 | Okänt
| 
|-
| MarcoveifaMarcowefa
| 
| Okäntsyster till Merofledis
| colspan=2 | Okänt (möjligen endast älskarinna)
| colspan=2 | Okänt
| 
|-
| TheodechildisThéodechilde
| 
| Okänt
| colspan=2 | 566
| 567makens död
| Okänt
| 
|-
| colspan=9 | Efter Charibert I:s död övertogs Parisriket i olika omgångar av regenterna i de andra, omkringliggande rikena och Theodechildis blev änka. I mars 596 togs det slutligen över av Chlothar II, som 613 blev kung över hela Frankerriket.
|-
! colspan=9 | Orléans (så småningom Burgund)
|-
| VenerandaVénérande
| 
| rowspan=3 | Gunthchramn
| Okänt
| colspan=2 | Okäntmöjligen endast älskarinna
| Okänt
| Okänt
| 
|-
| MarkatrudisMarcatrude
| 
| Okänt
| colspan=2 | Okänt
| 565när maken lät upplösa äktenskapet
| Okänt
| 
|-
| AustregildaAustregilde
| 
| Okänt
| colspan=2 | Okänt
| colspan=2 | 580
| 
|-
| colspan=9 | Vid Austregildas död gifte Guntchramn inte om sig och vid hans död 592 övertogs hans rike (som då även innefattade Paris) av hans brorson Childebert II av Reims. Vid dennes död 596 tog Chlothar II av Soissons över Paris-delen, medan Orléans-riket återigen fick sin egen regent i Theoderik II.
|-
| ErmenbergaErmenberge
| 
| Theoderik II
| Okäntdotter till visigoternas kung Witterik
| colspan=2 | Möjligen 606
| colspan=2 | Okänt
| 
|-
| colspan=9 | Året innan Theoderik II:s död (612) avled Theodebert II av Reims och Theoderik II tog då även över det riket. Om Ermenberga då fortfarande var vid liv blev hon därmed även drottning av Reims, men vid Theoderik II avled året därpå (613) blev hon i så fall änka. Eftersom han efterträddes av sin son Sigibert II, som då endast var 11 år gammal och blev mördad senare samma år var han aldrig gift och Orléans och Reims fick ingen ny drottning. Vid hans död togs hans riken över av Chlothar II, som då redan hade tagit över Paris och därmed återigen enade hela Frankerriket.
|-
! colspan=9 | Reims (så småningom Austrasien)
|-
| BrunhildeBrunehaut
| 
| Sigibert I
| Omkring 547 i Spaniendotter till den visigotiske kungen Athanagild och hans drottning Gosuinda
| colspan=2 | Våren 566 i Metz
| December 575makens död
| 613avrättad i Renève
| 
|-
| FaileubaFaileube| 
| Childebert II
| Okänt
| colspan=2 | Okänt
| colspan=2 | Mars 596förgiftad tillsammans med maken| 
|-
| BilihildisBilichilde| 
| rowspan=2 | Theodebert II
| Okänt
| Okänt
| Efter mars 596
| colspan=2 | 610mördad| 
|-
| TichildisThéodechilde| 
| Okänt
| colspan=2 | Tidigast 610
| 612makens död| 613
| 
|-
| colspan=9 | Vid Theodebert II:s död 612 blev Tichildis änka, men avled året därpå. Riket övertogs av kungarna av Orléans, men den 10 oktober 613 enade Chlothar II hela Frankerriket kortvarigt.
|-
! NamnSvenska · Modern franska
! Bild
! Gift med
! Födelse
! Giftermål
! Blev regentgemål
! Upphörde att vara regentgemål
! Död
! Källor
|}

Chlothar II tog så småningom över alla de tre övriga rikena och vid Sigibert II:s död 613 var han den ende återstående härskaren. Därmed blev han då kung över alla franker och hans andra gemål Bertrudis blev därigenom (eller ett tag därefter) alla frankers drottning. Redan 623 delades riket emellertid ånyo, då han utnämnde sin son Dagobert I till kung av Austrasien som tack för detta rikes hjälp vid hans enande av Frankerriket. Hans gemål Gomatrudis blev därmed drottning av Austrasien, men Chlothar II behöll dock titeln som kung över alla franker, vilket gjorde att hans gemåler behöll motsvarande kvinnliga titel.

623 blev Dagobert I kung av Austrasien och hans gemål Gomatrudis blev därmed drottning över området. Vid hans faders död 629 övertog han styret över resten av Frankerriket. Samtidigt utnämnde han dock sin bror Charibert II till kung av Akvitanien och hans gemål Fulberta blev drottning där. Efter sonen Chilperiks död 632 enades riket på nytt under Dagoberts styre.

Vid Chlothar II:s död 629 blev Dagobert I kung över hela riket, men utnämnde direkt sin bror Charibert II till kung av Akvitanien. Denne efterträddes 632 av sin son Chilperik, som dock dog redan samma år. Då blev Dagobert på nytt kung över hela riket. Deras gemåler följde dem naturligtvis som drottningar.

Charibert II efterträddes vid sin död 8 april 632 som kung av Akvitanien av sin son Chilperik. Denne var dock född samma år, så han var högst några månader gammal vid trontillträdet och blev dessutom mördad på Dagobert I:s order senare samma år. Eftersom han inte ens blev ett år gammal var han aldrig gift. Vid hans död blev hans farbror Dagobert I återigen kung över hela Frankerriket till dess att han 634 delade riket på nytt.

634 utnämnde Dagobert I sin son Sigibert III till kung av Austrasien. Själv var han fortsatt kung av Neustrien och Burgund till sin död 639. Delningen fortsatte sedan i ytterligare 40 år, innan riket på nytt enades 679. Mellan Nantechildis och Wulfegundis hade Dagobert I ytterligare en kvinna vid namn Ragentrudis, men hon var bara hans älskarinna och aldrig drottning, eftersom de inte var gifta.

Theoderik III erkändes 679 som kung över alla franker. Därefter förblev riket enat fram till 715, då det tillfälligt delades;  Chilperik II tog över tronen efter sin far Dagobert III, samtidigt som Chlothar IV utropade sig till kung av Austrasien.

Theoderik III:s tre efterträdare (Klodvig IV, Childebert III och Dagobert III) var alla kungar över hela Frankerriket, men ingen av dem var gifta, så efter Chrotildis död hade riket ingen drottning. Vid Dagobert III:s död 31 december 715 delades riket mellan Chilperik II, som fick Neustrien och Burgund, och Chlothar IV, som fick Austrasien. Inte heller dessa hade några gemåler, så när Chlothar IV avled 719 och Chilperik II på nytt enade riket stod det fortfarande utan drottning. Efterföljaren Theoderik IV var också ogift och efter hans regeringstid (721–737) följde dessutom sex år då riket stod utan kung. Den siste merovingiske kungen var Childerik III, som regerade 743–751, också han ogift. I november 751 blev han avsatt av Pippin den lille, som blev den förste karolingiske kungen.

 Karolingerna 
Karolingerna var ursprungligen maior domus'' (rikshovmästare) under merovingerna, men kom till makten då Childerik III avsattes och Pippin den lille kröntes till kung av påven Zacharias i mars 752. Vid Pippins död 768 delades riket mellan hans båda söner Karloman och Karl.

Vid Pippin den lilles död 768 delades riket mellan hans söner Karloman och Karl. Karloman avled dock redan 771, varvid Karl tog över hans delar och därmed åter enade riket.

Vid Karloman I:s död 771 övertogs hans del av riket av brodern Karl den store, som därmed ånyo enade det. Det förblev sedan enat fram till 843, då det delades i tre delar genom fördraget i Verdun. 800 kröntes Karl den store också till romersk kejsare av påven. Med denna handling ville man försöka återupprätta det romerska riket, men efter delningen 843 var det den östra delen, som titeln kom att kvarstå i och så småningom utvecklas till att bli tysk-romersk kejsare över det tysk-romerska riket. Den västra delen kom sedermera att bli Frankrike, medan den mittersta så småningom delades mellan dem.

Ludvig den fromme lät genomföra många delningar av sitt kejsardöme under sin livstid. Den sista delningen, genomförd i Worms 838, gjorde Karl den skallige till tronarvinge i väst, inklusive Akvitanien, och Lothar till tronarvinge i öst, inklusive Italien, men exklusive Bayern, som lämnades till Ludvig den tyske. Efter kejsarens död 840 utbröt dock ett inbördeskrig i riket, vilket varade i tre år. Det frankiska kungariket delades sedan genom fördraget i Verdun 843. Lothar fick behålla sin kejsartitel och sitt kungadöme i Italien samt fick överta det nyskapade kungariket Mellanfrankiska riket, en landkorridor från Italien till Nordsjön, vilket inkluderade Nederländerna, Rhenlandet (inklusive Aachen), Burgund och Provence. Karl bekräftades i Akvitanien, där Pippin I:s son Pippin II var motkonung mot honom, och erhöll Västfrankiska riket (nuvarande Frankrike), landområdena väster om Lothars rike. Ludvig den tyske bekräftades i Bayern och erhöll Östfrankiska riket (nuvarande Tyskland), landområdena öster om Lothars rike. Kejsartiteln kom att växla mellan de olika rikena innan den i mitten av 900-talet stannade i det Östfrankiska riket, som sedermera blev Tysk-romerska riket.

Efter Ludvig barnets död 911 var Västfrankiska riket det enda kvarvarande riket, som styrdes av frankiska kungar, fortfarande av den karolingiska ätten (även om Odo, Robert I och Rudolf var av den konkurrerande robertingska ätten). Karolingerna förblev på tronen fram till 987, då Hugo Capet blev den förste kungen av den capetingska ätten och den förste kungen av Frankrike. Dessa regenters gemåler var likaså de sista frankiska drottningarna och Hugo Capets gemål Adelheid av Akvitanien blev den första drottningen av Frankrike.

Efter Ludvig lättingens död utsågs hans farbror Karl av nedre Lothringen till regent, men kyrkan framförde istället Hugo Capet som kandidat, då denne både var av kungligt blod och hade visat sig vara en skicklig militär. Därmed tog Hugo över tronen som den förste Capetingern och den förste kungen av Frankrike. I och med detta blev hans gemål Adelheid av Akvitanien den första drottningen av Frankrike.

Se även 
Lista över Frankrikes regentgemåler
Lista över frankiska kungar
Frankrikes historia

Frankiska drottningar
 
Frankerriket