kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Lundstedt

Nils Lundstedt, född 10 november 1768, död 1 januari 1817, var en svensk ämbetsman.

Lundstedt var kanslist i Krigskollegium, tullinspektör och kunglig sekreterare i Stockholm 1789-1805.
Han var amatörviolinist och invaldes som ledamot nummer 159 i Kungliga Musikaliska Akademien den 20 maj 1795.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1768
Avlidna 1817
Män
Jonas Svenson

Jonas Svenson, född 10 november 1764, död 12 mars 1841, var en svensk ämbetsman.

Svenson var bokhållare vid Riksgäldskontoret och sedermera tullförvaltare i Stockholm. Han var amatörviolinist och invaldes som ledamot nummer 160 i Kungliga Musikaliska Akademien den 20 maj 1795.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1764
Avlidna 1841
Män
Hans Selling

Hans Selling, född 8 juli 1764, död 8 juli 1844, var en svensk ämbetsman.

Selling var revisor vid Kungliga Allmänna magasins-direktionen år 1800. Han var amatörviolinist och medlem av Harmoniska Sällskapet i Stockholm samt invaldes som ledamot nummer 167 i Kungliga Musikaliska Akademien 1795.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1764
Avlidna 1844
Män
Jorden skälver

Jorden skälver (italienska: La terra trema: Episodio del mare) är en italiensk dokumentärdramafilm från 1948 regisserad av Luchino Visconti.

Filmen började som ett projekt att filmatisera boken Familjen Malavoglia av Giovanni Verga. När Visconti kom till staden Aci Trezza i Sicilien insåg han att omgivningen inte förändrats nämnvärt sedan 1880-talet när boken utspelar sig. Visconti valde att använda amatörskådespelare från trakten.

Filmen nominerades till Guldlejonet på filmfestivalen i Venedig.

Externa länkar 
 
 

Filmer 1948
Italienska dramafilmer
Filmer i regi av Luchino Visconti
Italienskspråkiga filmer
Pinnskruv

En pinnskruv liknar en skruv med skillnaden att den inte har något huvud (enbart en pinne varav namnet). Pinnskruven är antingen helt gängad eller också kan den vara gängad från båda sidorna och då slät på mitten. Man använder sig av minst två muttrar för att stänga inne eller låsa ett material. 

Skruven används ofta till sammanfogning av plåtar och kan enkelt lossas från en eller båda sidor.

I dagligt tal kallas ofta pinnskruven, felaktigt, för; pinnbult.
Förbandsteknik
Zacharias Abelin

Zacharias Abelin, född 7 november 1774 i Karlskrona stadsförsamling, Blekinge län, död 5 april 1849 i Linköpings församling, Östergötlands län, var en svensk borgmästare i Linköping.

Abelin gifte sig 1811 med Henrietta Carolina Lodin, dotter till doktor Johan Gustaf Lodin och Engla Carolina Wendtland.

Referenser 

Linköpings borgmästare
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1774
Avlidna 1849
Män
Ämbetsmän från Karlskrona
Drakensbergskvätta

Drakensbergskvätta (Campicoloides bifasciatus) är en fågel i familjen flugsnappare. Den förekommer huvudsakligen i västra Sydafrika.

Utseende och läte 
Drakensbergskvättan har hos hanen en slående dräkt, med ockrafärgad undersida och svart på ansikte, stripe och vingar åtskilt från den fläckade ryggen av ett tydligt ljust streck. Honan är mer oansenlig, med diffust streckad undersida, beigefärgad övergump och mörk stjärt. Ung svartbröstad stenskvätta kan likna hona drakensbergskvätta, men har ostreckad undersida och vit övergump. Sången är behaglig och inkluderar härmningar av andra arter, ofta inledd med distinkta raspiga klickande ljud och "tjack".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydafrika (från Limpopo söderut till KwaZulu-Natal, Östra Kapprovinsen, västra Swaziland och Lesotho. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Systematiken kring drakensbergskvättan har varit omdebatterad. Traditionellt har den betraktats som en udda buskskvätta och hade därför tidigare trivialnamnet ockrabuskskvätta. Alternativt har den placerats med stenskvättorna i släktet Oenanthe. Flera genetiska studier visar dock att den snarare är en avlägsen och unik släkting till klipp-, termit- och stenskvättor och bör därför placeras i ett eget släkte Campicoloides. På grund av detta har arten nu fått ett nytt trivialnamn på svenska.

Levnadssätt 
Drakensbergskvättan hittas i par eller smågrupper i klippiga gräsmarker med stora stenbumlingar och spridda buskar och träd, upp till 2000 meters höjd. Den ses ofta sitta synligt på stenar eller buskar, varifrån den gör utfall i både luften och ner på marken för att fånga insekter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Drakensbergen är en bergskedja i östra Sydafrika och Lesotho.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Den oskyldige

Den oskyldige (italienska: L'innocente) är en italiensk dramafilm från 1976 regisserad av Luchino Visconti.

Filmen är baserad på romanen med samma namn av Gabriele D’Annunzio. Den handlar om den chauvinistiske sicilianske aristokraten Tullio Hermil (spelad av Giancarlo Giannini) vid 1800-talets slut. Han är otrogen mot sin fru Giuliana (spelad av Laura Antonelli) med sin älskarinna Teresa Raffo (spelad av Jennifer O'Neill). Filmen blev Viscontis sista och regisserades "med ena foten i graven".

Externa länkar 
 
 

Filmer 1976
Italienska dramafilmer
Filmer i regi av Luchino Visconti
Italienskspråkiga filmer
Rostbrynad flugsnappare

För malajflugsnappare, se Cyornis turcosus.

Rostbrynad flugsnappare (Anthipes solitaris) är en fågel i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Rostbrynad flugsnappare har ett unikt utseende med gnistrande vit strupe och kraftig rostorange ton på ögonbryn och panna. Jämfört med närbesläktade arten vitstrupig flugsnappare saknar den grått i ansiktet och svart kant på vita strupen. Sången består av en tunn och ljus serie visslingar. För att vara flugsnappare är den ljudlig och hörs ofta, med olika hårda skallrande, tjippande och tjickande läten men även höga och tunna toner.

Utbredning och systematik 
Rostbrynad flugsnappare delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Anthipes solitaris submoniliger – förekommer i bergstrakter från sydöstra Myanmar till södra Thailand och södra Vietnam
 Anthipes solitaris malayana – förekommer i bergstrakter på Malackahalvön
 Anthipes solitaris solitaris – förekommer i bergstrakter på Sumatra

Släktestillhörighet 
Arten fördes tidigare till släktet Ficedula, men flera genetiska studier visar att den tillsammans med vitstrupig flugsnappare (A. monileger) är närmare släkt med blåflugsnappare i Cyornis.

Levnadssätt 
Arten bebor bergsbelägna skogsområden där den födosöker nära marken i lågt liggande vegetation. Den fångar både födan i flykten och plockar från bladverket.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som ovanlig till lokalt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Anthipes

Anthipes är ett litet fågelsläkte med två arter i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar, båda med utbredning i Sydostasien, vitstrupig flugsnappare (Anthipes monileger) och rostbrynad flugsnappare (Anthipes solitaris). Arterna ansågs tidigare tillhöra flugsnapparsläktet Ficedula, men flera genetiska studier visar att de är närmare släkt med blåflugsnappare i Cyornis.

Noter

Flugsnappare
Fågelsläkten
Conradine Barner Aagaard

Conradine Barner Aagaard, född 1836 i Slagelse, död 1920, var en dansk författare.

Conradine Barner var dotter till överstelöjtnant V.T. Barner och Hertha Adelaide Herbst. Hon skrev under pseudonymen Annitta Carell åtta populärromaner under 1870-talet. Förutom den biedermeier-romantiska debuten Armbåndet (1870) omfattar hennes författarskap även historiska romaner och noveller. Hon gifte sig 1880 med adjunkten O.H.C.J. Aagaard.

Bibliografi 
Armbåndet (1870)
Plejesøstrene (1871)
Slottet Chantily (1874)
Jonskirken (1874)
I Landflygtighed (1875)
Tante Ulrike (1876)
Det forsvundne Manuskript (1877)
I Thyringen (1878)
Charlotte Amalie (1878)
Karen Munk (1888)

Källor 

Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Danska författare under 1800-talet
Personer från Slagelse
Födda 1836
Avlidna 1920
Kvinnor
Carew (efternamn)

Carew är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Ashley Carew (född 1985), engelsk fotbollsspelare
 Elizabeth Carew (1500–1546), engelsk hovdam, utpekad som älskarinna till Henrik VIII
 John Carew (född 1979), norsk fotbollsspelare
 John Edward Carew (1785–1868), engelsk bildhuggare
 Mary Carew (1913–2002), amerikansk friidrottare
 Thomas Carew (1595–1640), engelsk poet

Engelska efternamn
Tarsiger

Tarsiger är ett litet fågelsläkte i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Arterna i släktet kallas näktergalar eller blåstjärtar. Tidigare betraktades de tillhöra trastarna i Turdidae. Tidvis har de placerats bland näktergalarna i Luscinia, men genetiska studier visar att släktet är distinkt och närmast släkt med Myiomela och Calliope.

Arter 
Enligt Clements et al. 2021.
 Tajgablåstjärt (Tarsiger cyanurus)
 Himalayablåstjärt (Tarsiger rufilatus)
 Rhododendronnäktergal (Tarsiger hyperythrus)
 Vitbrynad näktergal (Tarsiger indicus)
 Guldnäktergal (Tarsiger chrysaeus)
 Taiwannäktergal (Tarsiger johnstoniae)

Noter

Flugsnappare
Fågelsläkten
John Edward Carew

John Edward Carew, född 1785 på Irland, död den 1 december 1868, var en brittisk skulptör.

John Edward Carew, som var elev till den äldre Westmacott, vann ett namn särskilt genom marmorstatyn Arethusa (1840), Falkjägaren och minnesmärket över skådespelaren Kean som Hamlet (betraktande Yoricks skalle) i Westminster Abbey. En del av hans verk finns på lord Egremonts slott Petworth. Han var sysselsatt med beställningar från denne rike välgörare under lång tid, 1823–1837.

Källor 

 

Brittiska skulptörer
Engelska konstnärer
Skulptörer under 1800-talet
Brittiska konstnärer under 1800-talet
Födda 1785
Avlidna 1868
Män
Salmonsens
Thomas Carew

Thomas Carew, född 1595, död den 22 mars 1640, var en engelsk lyrisk diktare.

Carew studerade i Oxford. Efter några års kringflackande tillvaro knöts han till den engelska beskickningen först i Venedig, senare i Turin och Paris. Han stod Karl I:s hov nära och hörde till den krets av unga skönandar, som samlade sig omkring Ben Jonson. Hans poesi består huvudsakligen av tillfälles- och kärleksdikter samt sonetter till Celia. De är starkt påverkade av John Donne, till vars ära han skrev en elegi. Han skrev också ett maskspel, Coëlum Britannicum (1634). Hans dikter, Poems, utkom året efter hans död och blev senare utgivna av Hazlitt, Collected Works (1870).

Referenser

Noter

Källor 
  

Engelska poeter
Engelskspråkiga poeter
Engelska författare under 1600-talet
Födda 1595
Avlidna 1640
Män
Salmonsens
Skogsstentrast

Skogsstentrast (Monticola sharpei) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Skogsstentrasten är en medelstor (16 cm) knubbig trastliknande fågel. Hanne är gråblå på huvudet och ner till övre delen av bröstet samt på manteln. Vingarna är mörkare och resten av undersidan är orange. Stjärten är mörkbrun i mitten och på spetsen, med rostorange längst in på sidorna och på övergumpen. Honan är mellanbrun ovan och undertill ljusare med vitaktig hake och beigefärgad streckning kring övre delen av bröstet. Stjärtteckningen liknar hanens. Fåglar i västra delen av utbredningsområdet är ljusare och de i öst mörkare. Sången består av varierade visslingar som är lätta att härma. 

Liknande dynstentrasten är lite ljusare och överlappar endast lite eller inte alls i utbredningsområde. Hona skogsstentrast liknar även hona madagaskarshama men är mindre och saknar vitt i vingen.

Utbredning och systematik  
Skogsstentrasten förekommer på Madagaskar. Den delas vanligen upp i två underarter med följande utbredning:
 Monticola sharpei sharpei – förekommer i fuktskogar på öst-centrala Madagaskar
 Monticola sharpei bensoni – förekommer i klippiga bergstrakter på syd-centrala Madagaskar

Vissa urskiljer bensoni som den egna arten "bensonstentrast". Fram tills nyligen behandlades amberstentrasten (M. erythronotus) som en del av skogsstentrasten, men urskildes 2022 som egen art av tongivande Clements et al och 2023 av International Ornithological Congress.

Släktestillhörighet 
Skogsstentrast placerades tillsammans med dynstentrast och amberstentrast tidigare i släktet Pseudocossyphus, men genetiska studier visar att de är en del av Monticola.

Familjetillhörighet 
Stentrastarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, rödstjärtar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de trots namnet är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Skogsstentrasten hittas i bergsbelägen regnskog, men också mycket lokalt i torra och klippiga trakter på västra delen av ön. Den sitter ofta stilla under långa perioder, antingen inne i skog på medelhög höjd eller i torrare landskap på klippblock.

Status 
Skogsstentrasten har ett rätt begränsat utbredningsområde och beståndet tros minska i antal. Den betraktas dock inte som hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Den beskrivs som ovanlig till ganska vanlig, dock lokalt förekommande och svår att få syn på.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Richard Bowdler Sharpe (1847-1909), brittisk ornitolog vid British Museum of Natural History 1872-1909.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Baksmällan del III

Baksmällan del III (originaltitel: The Hangover Part III) är en amerikansk komedifilm från 2013. Filmen var regisserad av Todd Phillips och producerad av Todd Phillips och Daniel Goldberg. Det var bestämt att Baksmällan del III skulle bli den sista filmen i Baksmällan-trilogin. Filmen är en uppföljare till filmerna Baksmällan (2009) och Baksmällan del II (2011).

Handling 
Två år senare efter det galna äventyret i Bangkok rymmer Chow från fängelset efter att ha blivit gripen i förra filmen. Samtidigt i Amerika har Alan Garner köpt en giraff som står i ett släp. Av misstag dör giraffen eftersom Alan kör under en bro som giraffen inte kunde ducka sin huvud under. Alans pappa Sid blir väldigt sur för Alan inte kan reda upp sina egna misstag och att hans föräldrar alltid gör sådant åt honom. Sid dör senare av en hjärtattack och blir begravd.

Alan har slutat att ta sina mediciner och Phil, Stu och Doug börjar prata om hur de kan förbättra Alan. De bestämmer sig att få Alan till Arizona. Alan går med på det men bara om hela gänget följer med.

På vägen dit blir det inte som de tänkt. De blir stoppade av en lastbil och blir sedan kidnappade av ett gäng män med grisansiktsmasker som för dem till ett annat ställe i närheten. De möter sedan Marshall som berättar att han en gång stal 42 miljoner dollar. Han hade två bilar med 21 miljoner i varje och en av bilarna blev stoppad av Chow som sedan dödade förarna och stal de 21 miljonerna. Marshall har också upptäckt att Alan och Chow skickat brev till varandra i hemlighet vilket får Marshall att bestämma sig att de blir tvungna att hitta Chow och få med honom levande till Marshall annars dödar de Doug. Marshall kidnappar Doug och resten av gänget får 3 dagar på sig att föra Chow till honom.

Rollista 
 Phil Wenneck – Bradley Cooper
 Stuart "Stu" Price – Ed Helms
 Alan Garner – Zach Galifianakis
 Doug Billings – Justin Bartha
 Leslie Chow – Ken Jeong
 Sid Garner – Jeffrey Tambor
 Tracy Billings – Sasha Barrese
 Marshall – John Goodman
 Jade – Heather Graham
 Black Doug – Mike Epps
 Cassie – Melissa McCarthy
 Stephanie Wenneck – Gillian Wigman 
 Lauren Price – Jamie Chung

Källor 

Amerikanska filmer 2013
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Todd Phillips
Engelskspråkiga filmer
Jean Dessès

Jean Dessès, född 6 augusti 1904 i Alexandria, död 2 augusti 1970 i Aten, var en egyptisk-grekisk modeskapare. Dessès var en av de ledande modekreatörerna under 1940-, 1950- och 1960-talen och fann inspiration i den romerska och egyptiska antikens klädedräkter. Han är särskilt ihågkommen för sina aftonklänningar i chiffong och muslin.

Dessès studerade först juridik, men övergav denna bana 1925 och anställdes som designer vid Maison Jane i Paris. 1937 öppnade han sitt eget modehus, först på Avenue George V, därefter på Avenue Matignon. Efter andra världskriget reste Dessès över hela världen och inhämtade inspiration för sitt modeskapande. Han kreerade draperade aftonklänningar i chiffong, broderade klänningar samt etuiklänningar med åtsmitande jackor.

För sin vårkollektion 1950 skapade Dessès bland annat en balklänning i taft, satin och tyll i färgerna beige, grått och mauve.

Två av Dessès assistenter var Valentino och Guy Laroche.

1963 drog sig Dessès tillbaka till Grekland där han hade en liten boutique. Han avled sju år senare.

Källor
Ann Poulson: Dessès, Jean (1904–1970), fashion designer
Motsvarande artikel på engelskspråkiga wikipedia

Noter

Modeskapare
Män
Födda 1904
Avlidna 1970
Personer från Alexandria
Bad Johnson

Bad Johnson är en amerikansk komedifilm från 2014. Filmen regisserade av Huck Botko.

Handling 
Rich Johnson är en sexmissbrukare som förstör alla hans förhållanden på grund av hans otrohet. En kväll så önskar han att hans penis kunde lämna honom ifred, och nästa dag så vaknar har upp och upptäcker att hans penis är borta.

Rollista 
 Rich Johnson - Cam Gigandet
 Richs penis - Nick Thune
 Lindsay Young - Katherine Cunningham
 Josh Nelson - Kevin Miller
 Jaime - Jamie Chung

Källor 
Artikeln är helt och delvis översatt från Engelska Wikipedia

Amerikanska filmer 2014
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Selje kloster

Selje kloster var ett benediktinerkloster på ön Selja i Stads kommun i Vestland fylke. Klostret ligger rakt söder om Stadlandet, på västsidan av ön, rakt ut mot Sildagapet och Stadhavet.

Ön Selja ligger 15 minuter med båt från Selje. Ön är  och består av ljung, myr och lite skog. Högsta punkten är Varden, 201 meter över havet. Etableringen av biskopssäte på ön år 1068 och senare uppförandet av et benediktinerkloster blir sedd i sammanhang med Sunniva-legenden.

Källor

Externa länkar 
 Selje kloster på katolsk.no
 Sunniva-legenden på nowp

Kyrko- och klosterruiner i Norge
Tidigare kloster i Norge
Norge under medeltiden
Kulturminnen i Norge
Stads kommun
Benediktinkloster
Robert Lach

Robert Lach, född 29 januari 1874 i Wien, död 11 september 1958 i Salzburg, var en österrikisk musikolog och tonsättare. 

Lach var ursprungligen jurist, men övergick till musikvetenskapen, inom vilken han var lärjunge till Richard Wallaschek och Guido Adler. Efter olika mindre studier under en flerårig vistelse (av hälsoskäl) i södern, utgav Lach det uppseendeväckande verket Studien zur Entwicklungsgeschichte der ornamentalen Melopōie (1913). Han var föreståndare för musikavdelningen i Wiens bibliotek och framträdde även både som poet och tonsättare. Bland hans kompositioner märks körverk, teatermusik, en symfoni och kammarmusik.

Källor

Österrikiska musikologer
Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska musiker under 1900-talet
Personer från Wien
Födda 1874
Avlidna 1958
Män
Salmonsens
Charlotte Haid Bondergaard

Charlotte Haid Bondergaard, född 7 december 1967 i Insjön i Dalarna , är en svensk dressyrryttare, ridinstruktör och hästtränare som tävlar på elitnivå för Insjöns ridklubb. Hon är barnbarnsbarn till Clas Ohlson.

Biografi 
Charlotte Haid Bondergaard är utbildad ridinstruktör från Ridskolan Strömsholm och fick sin dressyrskolning på Grönwoldhofs dressyrskola i Tyskland. Hon ingår i svenska dressyrlandslagets A trupp. Haid Bondergaard är gift med dressyrryttaren Rasmus Haid Bondergaard som hon driver dressyrstallet Norrehee Dressage Stable på Fulltofta gård tillsammans med. Makarna Haid Bondergaard deltog i Sveriges televisions dokumentärserie Ryttareliten som sändes 2014.

Topphästar 
 Triviant (Valack född 2000) Brunt Holländskt varmblod, e:Olivi u:Diant ue:Saluut
 Roberto Des Frettes (Valack född 2005) Brun Lusitano, e:Carinho des Noes u:Idole des Frettes ue:Boulou des Frettes

Tidigare 
 Lydianus (Valack född 1997) Brun Holsteinare, e:Lorentini I u:Agneta II ue:Caribo Avlivad 2014, i samband med operation på grund av kolik.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Norrehee Dressage Stable

Svenska dressyrryttare
Svenska idrottare under 2000-talet
Personer från Åls socken
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Botnia-Atlanticaprogrammet

Botnia-Atlanticaprogrammet är ett av EU:s Interreg-program, och finansierar gränsöverskridande projektverksamhet i de regioner som projektet omfattar. Dessa är de tre finska landskapen Mellersta Österbotten, Österbotten och Södra Österbotten, Västerbottens och Västernorrlands län samt Nordanstigs kommun i Gävleborgs län i Sverige, samt Nordland fylke i Norge. 

Programmet ger stöd till projekt som handlar om innovation, näringsliv, miljö eller transport. Stödmottagare kan till exempel vara universitet, högskolor, forskningsinstitutioner, näringslivets organisationer, offentliga verksamheter, offentliga myndigheter, organisationer för naturskydd, myndigheter och offentliga aktörer.

Den tidigare programperioden (Interreg IV) varade 2007–2013, och är nu ersatt av ett program för perioden 2014-2020 (Interreg V).

Externa länkar 
Programmets webbplats

Källor 

Europeiska samarbetsregioner
Interreg Sverige-Norge

Interreg Sverige-Norge 2021-2027 är ett av EU:s gränsregionala Interreg-program, och finansierar gränsöverskridande projektverksamhet i de regioner som projektet omfattar. Projektet finansieras med EU-medel, och eftersom Norge inte är medlem i EU så bidrar norska staten med en egen andel. Interreg Sverige-Norge hade 2022 en budget på 104 milj. euro, varav EU står för 47 milj. euro, Norge för 16 milj. euro och resten står deltagande län och andra för.

Projekten ska omfatta ett av de åtta specifika målen i en av följande prioriteringar:
 En smartare gränsregion
 En grönare gränsregion
 En mer social gränsregion
 En starkare gränsregion

Programgeografi 
Området omfattar 108 norska och 61 svenska kommuner med sammanlagt 2,49 miljoner invånare. 

Programmet delas in i två delområden:

Nordens Gröna Bälte består av Jämtlands län, Västernorrlands län i Sverige samt Trøndelag fylke i Norge.

Centrala Skandinavien består av följande län i Sverige:  Värmland, Dalarna och delar av Västra Götaland. I Norge ingår Innlandet fylkeskommune och delar av Viken fylkeskommune.

Se även 
 Interreg Öresund-Kattegat-Skagerrak
 Interreg Aurora

Referenser

Noter

Övriga källor

Externa länkar 
Programmets webbplats

Europeiska samarbetsregioner