kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Supersjukhuset

Supersjukhuset (eng. Mighty Med) är en amerikansk TV-serie skapad av Jim Bernstein och Andy Schwartz som visas på Disney XD.

Handling 
De två kompisarna Kaz och Oliver älskar serietidningar om superhjältar. En dag hittar de ett hemligt sjukhus för superhjältar. Eftersom de vet så mycket om superhjältar så får de jobb där. Alla superhjältar kallar de som inte är superhjältar för "normisar". En superhjälte som ofta är med i programmet är en flicka som heter Skylar Storm.

Huvudkaraktärer
Bradley Steven Perry - Kaz 
Jake Short - Oliver 
Paris Berelc - Skylar Storm
Devan Leos - Alan Diaz
Augie Isaac - Gus

Återkommande karaktärer 
Cozi Zuehlsdorff - Jordan
Brooke Sorenson - Stephanie

Supersjukhusets personal 
Carlos Lacámara - Dr. Horace Diaz
Karan Soni - Benny
Dirk Ellis - Lizard Man
Jeremy Howard - Phillip 
Angela Martinez - The Newscaster
Oliver Muirhead - Ambrose

Superhjältar
Jilon VanOver - Tecton 
Carly Hollas - Solar Flare II
skådespelaren okänd- Incognito
Brett Johnson - Blue Tornado
Jeffrey James Lippold - The Crusher 
Napoleon Ryan som en människa, Troy Brenna som ett monster - Brain Matter
Chris Elwood - Titanio 
Tiphani Abney - Mesmera
skådespelaren okänd - Citadel 
Dwight David Howard - The Great Defender
Bradley Dodds - Captain Atomic
skådespelaren okänd - Mr. Quick
Erica Arrias - Owl Girl
Carlos Lacámara - Timeline
Mike O'Hearn - Gray Granite 
Mike Bradecich - NeoCortex
skådespelaren okänd - Surge  
skådespelaren okänd - Absolute Zero
skådespelaren okänd - Snowstorm 
Debby Ryan -Remix 
skådespelaren okänd - Spotlight
skådespelaren okänd - Alley Cat 
Windell D. Middlebrooks - Agent Blaylock 
Mike Beaver - Optimo
Ben Giroux - Dark Warrior
skådespelaren okänd - Valkira
skådespelaren okänd - Gamma Girl
Amicus - Röst Matt Nolan
skådespelaren okänd - Harold
skådespelaren okänd - Bubble Man
Hapax the Elder - Devan Leos
skådespelaren okänd - Dynamo 
skådespelaren okänd - Human Blade
skådespelaren okänd - Scarlet Ace
Bethany Levy - Queen Hornet
skådespelaren okänd - Replikate
skådespelaren okänd - Gravitas
skådespelaren okänd - Lady Spectrum 
skådespelaren okänd - Skipper
skådespelaren okänd - Arachnia
Gianna LePera - Spark

Referenser

Noter 

Disney på TV
TV-seriestarter 2013
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Henri Petri

Henri Wilhelm Petri, född 5 april 1856 i Zeist vid Utrecht, död 7 april 1914, var en nederländsk violinist.

Petri, som var lärjunge till Joseph Joachim, framträdde som violinist och dirigent i London, och verkade därefter som konsertmästare i Sondershausen, Hannover, Leipzig och Dresden samtidig med att han företog konsertresor runt om i Europa.

Källor

Nederländska violinister
Nederländska dirigenter
Violinister under 1800-talet
Violinister under 1900-talet
Nederländska musiker under 1800-talet
Nederländska musiker under 1900-talet
Personer från Zeist
Födda 1856
Avlidna 1914
Män
Salmonsens
Häljarums naturreservat

Häljarum är ett naturreservat i Karlskrona kommun i Blekinge län.

Reservatet är skyddat sedan 2004 och omfattar 1,7 hektar. Det är beläget vid Jämjö i östra Blekinge och består av ett litet nedlagt sandtag med ovanlig flora.

Det milda torra klimatet i ett område med öppen sand och närhet till ytvatten har skapat speciella förutsättningar för många växter. 
Mest känt för området är dess rika förekomst av huvudtåg. Bland andra intressanta växter kan nämnas knutört, grusnejlika, strandlummer, rundmynta, tätört, dvärglin, blåhallon och klockljung. På grussluttningarna har elva olika arter av björnbär noterats. I naturreservatet finns flera sällsynta djurarter såsom mullvadssyrsa, sandödla och hasselsnok.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Häljarum
Svensk Botanisk Tidskrift 99:5 (2005)

Naturreservat i Karlskrona kommun
Naturskyddsområden bildade 2004
Frun (Skivvärlden)

Frun är en fiktiv gud skapad av Terry Pratchett.

Kuriosa

Frun har smaragdgröna ögon och är servitris på baren Sista Chansen. Hon har ett annat namn, men uttalar man det riskerar man att träffas av blixten. Hon är med i Spännande tider där hon spelar spelet Framtiden För Nationer På Fallrepet mot Ödet. Ödet och Frun är gamla fiender. Hon tycker inte om att folk dyrkar henne. Det är oklart huruvida hon faktiskt är en gudinna, och gudarna för ständig debatt om det faktumet.

Se även

Skivvärlden, en bokserie
Skivvärlden, en värld
Ödet (Skivvärlden)

Källor

Fiktiva gudomar
Litterära figurer av Terry Pratchett
Gyasi Zardes

Gyasi A. Zardes, född 2 september 1991, är en amerikansk fotbollsspelare som spelar för Austin FC i Major League Soccer. Han representerar även USA:s landslag.

Klubbkarriär
Den 20 januari 2018 värvades Zardes av Columbus Crew i en övergång där Ola Kamara gick i motsatt riktning till Los Angeles Galaxy.

Den 12 december 2022 värvades Zardes av Austin FC, där han skrev på ett treårskontrakt.

Landslagskarriär
Zardes debuterade för USA:s landslag den 29 januari 2015 i en 3–2-vinst över Chile, där han i den 68:e minuten byttes in mot Clint Dempsey.

Källor

Noter

Amerikanska fotbollsspelare
Amerikanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Los Angeles Galaxy
Spelare i Columbus Crew
Spelare i Colorado Rapids
Spelare i Austin FC
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Concacaf Gold Cup 2015
Spelare i Copa América Centenario
Spelare i Concacaf Gold Cup 2017
Spelare i Concacaf Gold Cup 2019
Spelare i Concacaf Gold Cup 2021
Personer från Hawthorne, Kalifornien
Idrottare från Kalifornien
Födda 1991
Levande personer
Män
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Tuna gård (Ekerö kommun)

Tuna gård var en tidigare utgård under godset Edeby i Skå socken på Färingsö, Ekerö kommun. Marken och byggnaderna ägdes sedan 1940 av Stockholms stad, som sålde egendomen år 2007 till en privatperson.

Forntid
Området var bebodd redan på yngre järnåldern, som flera större gårdsgravfält och storhögar vittnar om. Strax öster om Tuna gård märks forntida boplatser, gårdsgravfält, fossila åkrar och rester efter gamla byvägar. De historiska lämningarna tyder på att en stormansgård av betydelse låg vid Tuna under yngre järnåldern och tidig medeltid. Enligt Stockholms läns museum  var det möjligtvis kung Kol, som under 1180-talet hade sitt säte här.

Historik

På 1300-talets mitt omnämns  Tuna villa tunum parochia ska (hus i Tuna Skå socken) och 1450 talas om en Anders Toordson i thunom.

År 1857 förvärvade snusfabrikanten Knut Ljunglöf (även kallad snus-kungen) egendomen tillsammans med godset Edeby, som då var ett av Färingsöns största lantbruk. Manbyggnaden byggdes om 1902 och fick då sin nuvarande villakaraktär. Gårdens stora ekonomibyggnader härrör från början av 1900-talet, de syns från långt håll och sätter sin prägel på slättlandskapet. Byggnaderna ligger grupperade i en stor fyrkant och bildar en innergård. Strax intill ligger Tuna Domargården med sju mindre byggnader. Även Domargården låg under Edeby.

Sedan 1915 sambrukades Tuna med Skå-Ekeby gård. Knut Ljunglöf avled 1920 och egendomen ärvdes av hans son grosshandlaren Robert Ljunglöf. År 1940 förvärvades godsets mark och byggnader av Stockholms stad för att här kunna anlägga en ny storflygplats som alternativ till Bromma flygplats (se Skå-Edeby flygfält) och på Skå-Ekeby gård inrättades 1947 Barnbyn Skå. Sedan 1950 har jordbruket på Tuna varit utarrenderat till samma arrendatorsfamilj. Barnbyn Skå lades ner år 2005.

Nyare historik
I enlighet med ett inriktningsbeslut i Stockholms fastighetsnämnd från mars 2007 om att sälja stadens jordbruk i andra kommuner beslöts att Tuna gård i Ekerö kommun skulle avyttras, samtidigt såldes även intilliggande Skå-Edeby herrgård och mark. Tunas jordbruk  omfattar cirka 65 hektar åkermark, arrendatorsbostad med flygelbyggnad samt fyra stora ekonomibyggnader bestående av ladugård, loge och annat. Köpeskillingen utgjorde 15,3 miljoner kronor. Köparen drev tidigare en golfanläggning på Årstafältet och har för avsikt att låta anlägga en golfbana. Tidpunkten är inte fastställd.

Se även
 Tunagravfältet

Referenser

Externa länkar
 

Byggnader och anläggningar i Ekerö kommun
Páramosiska

Páramosiska (Spinus spinescens) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i norra Sydamerika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Páramosiskan är en gulaktig fink med mattare gul färg än många andra siskor i sitt utbredningsområde. Hanen har svart hjässa och lysande gula vingfläckar. Honan liknar hanen i syd, men saknar den svarta hjässan i norr.

Utbredning och systematik 
Páramosiska förekommer i bergstrakter i nordvästra Sydamerika. Den delas upp i två underarter med följande utbredning:
 Spinus spinescens spinescens – förekommer i Anderna från Colombia till Venezuela och nordvästligaste Ecuador
 Spinus spinescens nigricauda – förekommer i tempererade centrala och västra Anderna i norra Colombia

Släktestillhörighet 
Páramosiskan placerades tidigare i det stora släktet Carduelis, men genetiska studier visar att det är kraftigt parafyletiskt och att typarten steglitsen snarare är närmare släkt med vissa arter i Serinus. Numera bryts därför páramosiska liksom övriga amerikanska siskor samt den europeiska och asiatiska grönsiskan ut ur Carduelis och placeras tillsammans med den asiatiska himalayasiskan (tidigare i Serinus) istället till släktet Spinus.

Levnadssätt 
Páramosiskan förekommer i bergstrakter från 1800 till 3700 meters höjd, ofta i blandflockar med kapuschongsiska. Den hittas i skogsbryn, buskmarker och páramo.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Början av namnet kommer från vegetationstypen Páramo.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Svarthuvad siska

Svarthuvad siska (Spinus notatus) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i Centralamerika. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Siskor i släktet Spinus är relativt små finkar med spetsiga näbbar och gula vingband (hos en art röda). De flesta är också huvudsakligen gul- och olivfärgade med svart hjässa eller huva hos hanen. I det avseendet är svarthuvad siska typisk, en 11–11,5 cm lång fågel med svart huva hos hanen ner till strupen och övre delen av bröstet. Ovansidan är ljust olivgröna, vingarna mestadels svarta med gult vingband liksom ett gult band utmed handpennornas bas. Även stjärten är mestadels svart, dock gul längst in. Undersidan är gul. Honan är mattare i färgerna än hanen. 

I sitt utbredningsområde är den enda svarthuvade och mestadels gula siskan. Småsiskan har gul strupe och en mindre vit (ej gul) fläck på vingen. Förutom i nordvästra Mexiko är hane småsiska också svart ovan, ej olivgrön.

Läte 
Sången beskrivs som en varierad och snabb, ofta utdragen serie med upprepade fraser och enstaka mer udda nasala och metalliska toner. Bland lätena hörs nasala "teu" likt småsiska, utdragna "tseeu", torra "jeh-jeht" och nasala "ti-chie".

Utbredning och systematik 
Svarthuvad siska delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Spinus notatus notatus – förekommer i ek-tallskogar från östra Mexiko (San Luis Potosí) till norra Guatemala
 Spinus notatus forreri – förekommer i ek-tallregionen i västra Mexiko från (södra Sonora och Chihuahua till Guerrero
 Spinus notatus oleaceus – förekommer i barrskogar från Belize till Honduras och norra Nicaragua

Släktestillhörighet 
Svarthuvad siska placerades tidigare i det stora släktet Carduelis, men genetiska studier visar att det är kraftigt parafyletiskt och att typarten steglitsen snarare är närmare släkt med vissa arter i Serinus. Numera bryts därför svarthuvad siska liksom övriga amerikanska siskor samt den europeiska och asiatiska grönsiskan ut ur Carduelis och placeras tillsammans med den asiatiska himalayasiskan (tidigare i Serinus) istället till släktet Spinus.

Levnadssätt 
Svarthuvad siska är stannfågel i bergsbelägna barr- och ekskogar samt molnskogars nedre del, på mellan 600 och 3000 meters höjd. Den ses i smågrupper kring fröbärande växter. Boet har inte beskrivits i detalj, men rapporteras vara likt tallsiskans, det vill säga en skål av kvistar, gräs och rötter placerad i ett träd. Däri lägger den två ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Mordet på Oksana Makar

Mordet på Oksana Makar skedde den 8 mars 2012 i staden Mykolajiv i Ukraina. 

Oksana Makar (född 11 juni 1993) utsattes för en gruppvåldtäkt av tre förövare. I syfte att dölja sitt brott försökte de även döda henne och bränna upp hennes kropp. Trots allt lyckades hon överleva. På morgonen den 9 mars 2012 hittades Oksana av en förbipasserande och hon fördes till sjukhus med svåra brännskador. Trots intensivvård avled Makar den 29 mars 2012.

Oksana Makar kunde uppge gärningsmännens namn inför utredningsledaren och den 10 mars greps samtliga tre. Dock släpptes två av dem fria några timmar senare men greps återigen efter högljudda protester. Den 14 mars beordrade Ukrainas dåvarande president Viktor Janukovytj landets riksåklagare att säkerställa en fullständig och objektiv brottsutredning.

Den 27 november 2012 dömdes Jevhen Krasnoshchok (23) till livstids fängelse, Maxim Prysyazhniuk (24) till 15 års fängelse och Artem Pogosian (22) till 14 års fängelse.

Referenser

Noter 

Brott 2012
2012 i Ukraina
Brott i Ukraina
Våldtäkter i Ukraina
Ökenfink

Ökenfink (Rhodospiza obsoleta) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den hittas i bergstrakter från Turkiet till Pakistan och norra Kina.

Kännetecken

Utseende 
Ökenfinken är en sandfärgad fink med en kroppslängd på 13-14 centimeter. Den har ett karakteristiskt vingmönster med vitkantade svarta spetsar på handpennorna samt ett stort vitt och rosa skärt fält. Stjärten är svart centralt med vita kanter. Hanen har svart tygel, näbb och smalt vitkantade tertialer, medan dessa hos honan är gråbruna.

Läten 
Fågeln har tre olika typer av lockläten: ett puttrigt drrr'r, ett krökt rosenfinkliknande tvoi samt ett sjungande dveyyt, likt vinterhämpling och stensparv. Den lågmälda sången är en hackig ramsa med invävda summertoner.

Utbredning och systematik 
Ökenfinken förekommer lokalt i bergstrakter från sydöstra Turkiet  till norra Kina och norra Pakistan. Den är delvis flyttfågel som vintertid även ses i Libanon, Irak (där den möjligen häckar i norra delen) och oregelbundet i nordöstra Egypten. Tillfälligt har den påträffats i Armenien, Azerbajdzjan, Kuwait och Qatar. Den har även påträffats ett par gånger på Cypern.

Släktskap 
Ökenfinken placeras som ensam art i släktet Rhodospiza. Tidigare ansågs den vara en nära släkting till bergsökenfinken i Rhodopechys, men DNA-studier visar att den snarare står nära grönfinkarna numera i släktet Chloris samt guldvingefinkarna i Rhynchostruthus.

Levnadssätt 
Ökenfinken lever trots namnet inte i ren öken, utan mer i flackt och torrt landskap med bevattnade odlingar och oaser. Den uppträder ofta i flock och sitter till skillnad från liknande ökentrumpetaren gärna i träd, även om den födosöker på marken. Fågeln häckar även i ett träd, eller i en buske.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde, en stor population och den globala populationstrenden är stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Julius Thornberg

Julius Carl Ferdinand Thornberg, född 13 augusti 1883 i Helsingør, död 7 september 1945 i Köpenhamn, var en dansk violinist. 

Thornberg tillbringade flera år i utlandet på studie- och konsertresor och blev 1910 konsertmästare vid Berlinfilharmonikerna. Denna tjänst lämnade han under första världskriget och blev medlem av Det Kongelige Kapel, där han tidigare hade varit anställd (1901–05) och där han blev konsertmästare 1930. Dessutom framträdde han ofta som konsertmusiker.

Källor

Julius Carl Ferdinand Thornberg på gravsted.dk

Danska violinister
Danska musiker under 1900-talet
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Personer från Helsingör
Födda 1883
Avlidna 1945
Män
Salmonsens
Fläckvingad rosenfink

Fläckvingad rosenfink (Carpodacus rodopeplus) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Fläckvingad rosenfink är en medelstor till stor (15–17 cm) rosenfink med kraftig näbb och något kluven stjärt. Hanen har rosa ögonbrynsstreck och undersida, brunröd ovansida och skära spetsar på vingtäckare och tertialer. Honan har tydligt beige ögonbrynsstreck, beige tertialspetsar och gulbrun undersida med kraftig streckning på strupe och bröst. Jämfört med hona brun rosenfink är ögonbrynsstrecket tydligare, med blekare och mer streckad strupe, mörka örontäckare och tydligare vingband.

Närbesläktade yunnanrosenfinken (som tidigare behandlades som en underart) skiljer sig genom mindre näbb, tydligt ljusare övergump, långa svarta streck på ovansidan och hos hanen samt hos hanen överlag tydligt blekare ljusrosa.

Läte 
Arten är mestadels tyst och sången är inte dokumenterad. Ibland hörs ett vittljudande "chirp".

Utbredning och systematik 
Fläckvingad rosenfink förekommer i Himalaya, från norra Uttarakhand i norra Indien till Nepal och södra Xizang i sydvästra Kina. Tidigare betraktades yunnanrosenfink (C. verreauxii) som underart till fläckvingad rosenfink, men den urskiljs nu oftast som egen art baserat på både genetiska och utseendemässiga skillader. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fläckvingad rosenfink häckar i rhododendronsnår ovan trädgränsen på mellan 3000 och 4600 meters höjd. Vintertid söker den sig till lägre regioner och hittas i undervegetation i skog. Födan är dåligt känd, men tros mestadels bestå av frön och nypon. Den födosöker på marken och i buskar, men kan ofta ses sitta synlig i en busktopp. Även häckningsbiologin råder det kunskapsbrist kring, men tros häcka i juli och augusti.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Tibetrosenfink

Tibetrosenfink (Carpodacus roborowskii) är en asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer enbart i mycket högt belägna bergstrakter på över 4500 meters höjd i västcentrala Kina. Beståndet anses vara livskraftigt.

Kännetecken

Utseende 
Tibetrosenfinken är en stor (17–18 cm), lång rosenfink med rundat huvud samt tunn och spetsig gul näbb. Hanen har mörkt karmosinrött ansikte som sträcker sig ner mot strupen, grå ovansida med skär anstrykning, blekrosa övergump och lavendelrosa undersida, blekare på undre stjärttäckarna. Honan är övervägande gråbrun och mörkstreckad (bortsett från övergump och övre stjärttäckare), undertill mer beigevit med tunnare streck. Flykten är snabb och elegant påminnande om grandala.

Läten 
Fågeln är mestadels tystlåten, en har en kort och klagande vissling som ofta avges som en längre drill.

Utbredning och systematik 
Tibetrosenfinken förekommer i bergstrakter i västcentrala Kina (centrala Qinghai). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Tibetrosenfinken beskrevs ursprungligen som en art i släktet Leucosticte (alpfinkar), och var en period därefter placerad som ensam art i släktet Kozlowia. DNA-studier visar dock att den är en del av Carpodacus, närmast släkt med den mycket dåligt kända arten kunlunrosenfink och dessa båda i sin tur systergrupp med de likaledes bergslevande arterna större rosenfink och himalayarosenfink.

Levnadssätt 
Tibetrosenfinken lever högt uppe på Tibetanska högplatån där den hittas i höglänt, ödsligt och klippigt stäpplandskap samt på stäppartade alpängar på mellan 4500 och 5400 meters höjd, något lägre vintertid. Förutom grå alpfink (Leucosticte brandti) är detta är en miljö som alla andra fåglar undviker. Den ses ensam eller i par, tillfälligt i större familjegrupper, födosökande efter frön och växtdelar på den mycket sparsamt bevuxna marken. Ett bo som hittats i Qinghai var placerat i en klippskreva bland klippblock på en stenig sluttning på 4650 meters höjd och innehöll fem ägg i slutet av juli.

Tibetrosenfink och människan

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Den beskrivs dock som sällsynt och dåligt känd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Vsevolod Ivanovitj Roborovskij (1856–1910), rysk upptäcktsresande i Centralasien. Fram tills nyligen kallades den även roborovskijrosenfink på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Blek rosenfink

För fågelarten Carpodacus rhodochlamys, se rosaryggig rosenfink.

Blek rosenfink (Carpodacus stoliczkae) är en nyligen urskiljd centralasiatisk fågelart i familjen finkar inom ordningen tättingar, tidigare behandlad som en del av sinairosenfinken.

Kännetecken

Utseende 
Blek rosenfink är en rätt liten (15 cm) och som namnet avslöjar blek rosenfink. Hanen har rosafärgade örontäckare och panna, kantat av silvervitt. Strupe och bröst är lysande rosa övergående i vitt mot undergumpen. Övergumpen är rosaaktig medan resten av ovansidan är sandbrun till gråbrun med bara en svag nyans av rosa på manteln. Honan är blekt sand- till gråbrun med mycket svaga streck på huvud och bröst.

Arten är mycket lik sinairosenfinken som den tidigare behandlades som en del av, men är större och har längre stjärt. Hanen saknar rosa nyans på ovansidan och är mindre rosaröd undertill, medan honan saknar mörka streck på ovansidan.

Läten 
Sången är inte fullständigt beskriven, men kan möjligen endast bestå av enbart några få tjirpande sparvlikande toner. Bland lätena hörs förutom sparvlika även metalliska men behagliga, fallande, klingande toner och oharmoniska "tzeeep" eller "tsrik" påminnande om trädpiplärka eller en fältsparv.

Utbredning och systematik 
Blek rosenfink delas upp i tre underarter med följande utbredning: 
 Carpodacus stoliczkae salimalii – förekommer i nordöstra Afghanistan
 Carpodacus stoliczkae stoliczkae – förekommer i sydvästra Kina (sydvästra Xinjiang)
 Carpodacus stoliczkae beicki – förekommer från västra Kina (från Sining Ho-regionen i nordöstra Qinghai till nordvästra Gansu)

Blek rosenfink betraktades tidigare som underart till sinairosenfink (C. synoicus), men skiljer sig tydligt genetiskt och utseendemässigt.

Levnadssätt 
Blek rosenfink förekommer i arida och steniga bergssluttningar eller klippavsatser med ringa växtlighet upp till 3300 meters höjd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sparsam eller lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Ferdinand Stoliczka (1838-1874), tjeckisk zoolog, geolog, paleontolog och samlare av specimen i Himalaya 1864-1866. Notera att arten rosaryggig rosenfink (Carpodacus rhodochlamys) tidigare kallades blek rosenfink på svenska.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen