kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frida Schytte

Frida Schytte, född 31 mars 1871 i Köpenhamn, död 29 april 1948 i Ohlstadt, Oberbayern, var en dansk violinist.

Schytte var lärjunge till Ferdinand Stockmarr och Valdemar Tofte, kom 1888 in på Pariskonservatoriet, där hon fullföljde sin utbildning under Joseph Massart och Henri Berthelier och vid avgångsprov 1890 vann första pris med utmärkelse. Hon uppträdde första gången i Köpenhamn 1889 och konserterade från 1891 under artistnamnet Frida Scotta i de stora musikstäderna i Tyskland, Österrike, Storbritannien och Ryssland. Schytte tilldelades medaljen Litteris et Artibus 1897. Samma år ingick hon äktenskap med den tyske målaren Friedrich August von Kaulbach och bosatte sig i München.

Källor

Dansk Biografisk Leksikon: Frida Schytte
Dagens Nyheter, 3 mars 1897, sid. 2

Danska violinister
Violinister under 1800-talet
Violinister under 1900-talet
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Musiker från Köpenhamn
Födda 1871
Avlidna 1948
Kvinnor
Royal Arctic Line

Royal Arctic Line A/S är ett rederi som ägs av det grönländska  Självstyret, och som driver linjetrafiken mellan Grönlands städer, samt mellan Grönland och resten av världen. Passagerartrafiken drivs genom dotterbolaget Arctic Umiaq Line, som är samägt med Air Greenland. För trafiken mellan Grönland och Danmark fungerar hamnen i Ålborg som dansk knutpunkt.

Källor

Grönländska företag
Rederier
Valdemar Tofte

Lars Valdemar Tofte, född 21 oktober 1832 i Köpenhamn, död där 28 maj 1907, var en dansk violinist.

Tofte studerade 1853–56 under Louis Spohr och Joseph Joachim, debuterade 1856 som solist i Musikforeningen, var 1863–93 anställd som förste violinist i Det Kongelige Kapel och 1866–1904 musikpedagog vid Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i Köpenhamn. Vid sin avgång från kapellet utnämndes han till professor. Både som solist och som kammarmusiker (i kvartett med Christian Schiørring, Vilhelm Holm och Franz Neruda) intog han framstående plats i danskt konsertliv, men ännu större betydelse hade han som lärare för den efter honom följande generationen av danska violinister.

Källor

Danska violinister
Klassiska violinister
Danska musikpedagoger
Danska professorer
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Violinister under 1800-talet
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1832
Avlidna 1907
Män
Salmonsens
Södermanlands runinskrifter 112

Sö 112 är en vikingatida runsten av gråsten (granit) i Kolunda, Stenkvista socken och Eskilstuna kommun i Södermanland. 
Den är 205 cm hög, 85 cm bred och 15 cm tjock. Runhöjden är 9-13 cm. Ristningen vetter mot väster. Intill denna sten finns även runsten Sö 113. Runstenarna har flyttats cirka 50 meter norrut till en plats vid den gamla vägbanan.

Inskriften 
{{Runskriftsöversättning
|translitterering      = : u(i)[k]tirfʀ : auk : tiarfʀ : raisþu : stain : þans[i :] at : þurkil : faþur : sin þrutaʀ <[þi]akn> ·{{anmärkning|Text inom taggar "'< >" avser upplöst chiffer (lönnrunor).}}
|translittref          = 
|translittrefname      = rtdb
|fornspråk             = runsvenska
|normalisering         = Vigdiarfʀ ok Diarfʀ ræisþu stæin þannsi at Þorkel, faður sinn, þrottaʀ þiagn.
|normaliseringsref     = 
|normaliseringsrefname = rtdb
|nuspråk               = nusvenska
|översättning          =Vigdärv och Djärv reste denna sten efter Torkel, sin fader, en kraftkarl.
|översättningsref      = 
|översättningsrefname  = sri1
}}
Det sista ordet þiakn är ristat med lönnrunor, "huvudstavar" med ättstreck och nummerstreck. . Uttrycket þrutaʀ þiakn'', som Brate översatte med "en kraftkarl", finns även i Sö 90, Sö 151, Sö 158, Sö 170, Sö 367 och Sö Fv1948;295 men innebörden i ordet är inte helt klar, se vidare Tegn.

Anmärkningar

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Eskilstuna kommun
Christian Schiørring

Christen Christian Frederik Schiørring, född 10 februari 1837 i Århus, död 20 december 1893 i Köpenhamn, var en dansk violinist.

Schiørring blev 1857 medlem av Det Kongelige Kapel och tilldelades 1870 solistplatsen, som han innehade till sin död. Han erhöll också titeln kammermusikus. Både som solist och kammarmusiker hade han en betydande roll i Köpenhamns musikliv. Från hans hand föreligger olika mindre kompositioner för violin.

Källor

Noter 

 

Danska violinister
Klassiska violinister
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Violinister under 1800-talet
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Århus
Män
Födda 1837
Avlidna 1893
Salmonsens
Södermanlands runinskrifter 151

Sö 151 är en vikingatida runsten i Lövsund, Runtuna socken och Nyköpings kommun i Södermanland. Mitt i ristningen finns fem kvistrunor. 
Den är av rödgrå granit, 148 cm hög, upp till 68 cm bred vid basen och 24 cm tjock. Övre delen är avslagen med en del text delvis förlorad. Stenen är flyttad till nuvarande plats 15 juli 1961 från . 

Enligt Ivar Schnells (1961) analys torde stenens ursprungliga fyndplats ha varit cirka 50 meter söder om den nuvarande platsen, men enligt Södermanlands runinskrifter hittades den istället vid sidan av sundet mellan Runnviken och Sundbysjön, alltså omkring 500 meter nordväst om den nuvarande platsen. Den står numera på en låg rest av den gamla vägbanken nedanför nya vägen.

Inskriften 

Kvistrunorna är svårtydda. Brate uppfattar dem som en förkortning för ett verspar som skulle kunna lyda: Nœr brøtu stai/sten œftiʀ Swen. 

Uttrycket þrottaʀ þiagn, som Brate här översätter med "en kraftig kämpe", finns även i Sö 90, Sö 112, Sö 158, Sö 170, Sö 367 och Sö Fv1948;295. Se vidare "Tegn".

Anmärkningar

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nyköpings kommun
Vilhelm Holm

Vilhelm Christian Holm, född 28 oktober 1820 i Köpenhamn, död där 15 oktober 1886, var en dansk musiker. Han var far till Ludvig Holm. 

Holm utbildades till violinist i Frederik Thorkildsen Wexschalls skola, blev elev vid Det Kongelige Kapels violinskola, från 1847 fast anställd som altviolinist, där han efterhand avancerade till solist. Från 1869 anställd som balettrepetitör arrangerade han diverse balettmusik och komponerade bland annat baletten Livjægerne på Amager. Han var en framstående kammarmusiker och fast medlem av Valdemar Toftes och Franz Nerudas stråkkvartetter.

Källor

Danska violinister
Klassiska violinister
Danska violaster
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Violinister under 1800-talet
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1820
Avlidna 1886
Män
Salmonsens
Ludvig Holm

Ludvig Sofus Adolf Theodor Holm, född 24 december 1858 i Köpenhamn, död där 8 april 1928, var en dansk violinist och tonsättare. Han var son till Vilhelm Holm.

Holm var elev vid Det Kongelige Danske Musikkonservatorium (1874–78) och till Valdemar Tofte och Anton Svendsen. Han var violinist i Det Kongelige Kapel från 1880, konsertmästare 1899 och avgick 1917. Han var direktör för C.F.E. Hornemans musikkonservatorium 1906–20. Han komponerade variationer för piano och andra pianostycken, svit för piano, sånger, pianokvintett, stråkkvartett samt konsert för violin och orkester.

Källor

 

Danska klassiska kompositörer
Danska violinister
Klassiska violinister
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Violinister under 1800-talet
Violinister under 1900-talet
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1858
Avlidna 1928
Män
Salmonsens
Fälb

Fälb är en sammetsliknande vävnad med mycket lång lugg. Även stavningen felb, fälp eller felp förekommer. Tyget kunde tillverkas i växlande material och luggen borstades åt ett håll, vilket gav en slät vävnad.

En fin sorts fälb, och den sort som ordet fälb vid början av 1900-talet främst kommit att associeras med, är silkesfälb. Silkesfälb består av en grundväv av kraftigare silke, bomull- eller lingarn, med en lång lugg av finare silke som borstades nedliggande så att ytan blev slät och blank. Inslaget av bomull- eller lingarn var en känd metod redan på 1830-talet som gjorde tyget både billigare och lättare att väva. 

Silkesfälb användes från omkring slutet av 1700-talet och fram till 1968 i tillverkningen av cylinderhattar. Dessa hattar blev populära under 1800-talet som en moderiktig del av den välklädde mannens klädedräkt. Men i takt med att dessa hattar slutade vara en formell del av mannens klädedräkt under 1900-talet upphörde produktionen och de speciella vävstolarna för ändamålet lär ha förstörts. Den sista fabriken för tillverkning av silkesfälb fanns i Lyon i Frankrike och upphörde 1968. Äkta silkesfälb är därför idag ett sällsynt tyg och de äldre äkta silkeshattar som finns kvar kan ses som antikviteter. År 2012 fann den anrika brittiska hattmakarfirman James Lock & Co. en rulle av det sällsynta tyget i sitt lager och nytillverkade för första gången på många år några klassiska höga hattar i äkta silkesfälb.

En annan mer vardaglig sorts fälb är yllefälb, tillverkad helt i ull eller av ull med en grundväv av bomull- eller lingarn, det vill säga med yllelugg. Fårull gav ett billigare tyg, men ändå med ett elegant utseende. I exklusivare fall kunde finare ull, som mohair, användas. Yllefälb användes borstad liksom silkesfälben till hattar och för sina värmande egenskaper även som foder.  

En slags fälb, kallad panne, användes i damhattar.

Etymologiskt har ordet fälb och dess ordformer kommit till svenskan och andra nordiska språk via tyskan (jämför t.ex. felbel, felpel) från romanska språk som italienska och spanska (jämför felpa), i sammanhanget med avseende på en viss sorts tyg, översatt ungefär ”yllesammet”. Olika stavningsvarianter och ordformer finns belagda i svenskan sedan 1600- och 1700-talet, tidigast 1648.

Källor

Externa länkar 

Sidentyger
Bomullstyger
Ylletyger
Brasilianska höglandet

Brasilianska höglandet (portugisiska: Planalto Brasileiro eller Planalto Central do Brasil) är ett landområde i Sydamerikas östra del, bestående av urberg och äldre stelnade bergarter i Brasilianska skölden.

Sedan paleozoikums början har området varken varit täckt av havet eller utsatt för bergskedjeveckning. 

Omgivningarna på Brasilianska skölden består huvudsakligen savann och lövfällande skog.

Källor 
 

Brasiliens geografi
Sydamerikas geografi
Christian Girschner

Christian Friedrich Johann Girschner, född 1794 i Spandau, död 1860 i Libourne, departementet Gironde, var en tysk organist.

Girschner var professor vid konservatoriet i Bryssel. Bland hans elever märks Jacques-Nicolas Lemmens och Alphonse Mailly. Girschner gjorde sig ett namn även som tonsättare genom sina körer för mansröster.

Källor 

  

Tyska organister
Klassiska organister
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Berlin
Födda 1794
Avlidna 1860
Män
7706 Mien

7706 Mien är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 mars 1993 i samband med projektet UESAC. Den fick den preliminära beteckningen 1993 FZ36 och  namngavs senare efter Mien, en sjö strax söder om Tingsryd i Småland.

Den tillhör asteroidgruppen Nysa.

Miens senaste periheliepassage skedde den 25 december 2021.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Nysa-asteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av UESAC
Astronomiska upptäckter 1993
Södermanlands runinskrifter 115

Sö 115 är en vikingatida runsten av gråsvart gnejsgranit i Kolunda, Stenkvista socken och Eskilstuna kommun i Södermanland. Ett fragment återfanns 1989 vid plöjning, medan det fragment Brate fann senare har försvunnet. 
Runstenen är 150 cm lång, 90 cm bred och 32 cm tjock. En runslinga kan skönjas på den vänstra kanten av stenen och tre på den högra. Runslingorna är hopkopplade i en figurslinga på den övre delen och avslutas med ett nedhängande ormhuvud. Ristningsytan är nött, men runtecknen är ändå ofta klart urskiljbara. Runhöjden är 10 - 12 cm. Ristningen överensstämmer med den tidigare saknade runstenen Sö 115.

Inskriften 

Tolkningen av åtminstone två av namnen är mycket osäkra.

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Eskilstuna kommun
Södermanlands runinskrifter 116

Sö 116 är en vikingatida gravhäll av grå kalksten i sakristian i Sundby kyrka, Sundby socken och Eskilstuna kommun i Södermanland. 
Den är troligen en lockhäll till en Eskilstunakista. Den är två meter lång och 70 cm bred. Runhöjden är 8-13 cm. Runslingorna följer stenens kanter, och inanför finns en ornering i upphöjd relief. Stenen påträffades 1790 i kyrkans södra mur och flyttades 1858 till sakristians vägg.

Inskriften

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Eskilstuna kommun
Henrik Vissing Schytte

Henrik Vissing Schytte, född 4 maj 1827 i Århus, död 22 februari 1903 i Köpenhamn, var en dansk musikkritiker. Han var bror till Ludvig Schytte.

Efter att ha blivit student kom Schytte till Köpenhamn och blev mer och mer engagerad i musiklivet där. Som duktig cellist blev han en eftersökt kammarmusiker. Han var anställd i krigsministeriet 1855–1868, varefter han köpte Plenges musikhandel, vilken han innehade 1870–1883. Han var även verksam som musikkritiker, först i Dagens Nyheder, senare i Dagbladet och slutligen i Berlingske Tidende. Han redigerade Musikbladet (1884–1893) samt Nordisk Musikleksikon (två band, 1888–1892 med supplement), det första verket på danska av denna art.

Källor

Noter

Danska cellister
Danska musikkritiker
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Århus
Män
Födda 1827
Avlidna 1903
Salmonsens
Storådalens SK

Storådalens SK är en sportklubb från Guldsmedshyttan i Lindesbergs kommun. Klubben bildades 1964 och har genom åren haft både orientering och skidåkning på programmet men i dagsläget är det först och främst långdistanslöpning.

Klubben har anordnat många olika tävlingar genom åren, bland annat:
Stråssarännet (skidor)
Stråssamilen (löpning)

StripaStafetten
Bergslags Stafetten anordnades mellan 1990 och 1999, sträckan gick mellan Guldsmedshyttan och Fellingsbro. Sedan stafetten lades ner så anordnar i stället Storådalens SK:
StripaStafetten som hade premiär 2000. 
Tävlingen har idag växt till Örebro läns största stafett sett till antalet deltagare. Stafetten har slogan 
"alltid andra helgen i augusti"

Externa länkar 
Klubbens webbplats

Sportklubbar i Lindesbergs kommun
Sportklubbar bildade 1964
Ludvig Schytte

Ludvig Theodor Schytte, född 28 april 1848 i Århus, död 10 november 1909 i Berlin, var en dansk pianist och tonsättare. Han var bror till Henrik Vissing Schytte och far till Anna Schytte.

Schytte var ursprungligen farmaceut, men blev lärjunge till Anton Rée och senare Edmund Neupert och Franz Liszt. Han blev lärare vid bröderna Horaks pianoinstitut i Wien 1886 och vid Sternska konservatoriet i Berlin 1907. Han pianokompositioner utgörs huvudsakligen av mindre karaktärsstycken, men även enstaka större verk (en pianosonat och en konsert med orkester). Några är studieverk (etyder; en tillsammans med Moriz Rosenthal utgiven pianoskola). Han komponerade även sånger och en dramatisk sångscen, Hero, uppförd på Det Kongelige Teater i Köpenhamn, samt operetterna Der Mameluk (Wien 1903) och Der Student von Salamanca (Wien 1909). Från 1884 vistades han huvudsakligen i Wien och i Berlin.

Källor

Referenser 

Danska klassiska kompositörer
Danska klassiska pianister
Pianister under 1800-talet
Pianister under 1900-talet
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Århus
Män
Födda 1848
Avlidna 1909
Ugglan
Salmonsens
Lunds Helgeands distrikt

Lunds Helgeands distrikt är ett distrikt i Lunds kommun och Skåne län.

Distriktet omfattar de södra delarna av tätorten Lund, nämligen stadsdelarna Klostergården, Nilstorp och Järnåkra.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området som före 1971 utgjorde Lunds stad, före 1944 till största delen utgörande den sydvästra enklaven av Lunds socken och före 1961 med en mindre del i nordöstra Knästorps socken. Området ingår sedan 1971 i Lunds kommun med ett mindre område före 1979 i Staffanstorps kommun (i Knästorps socken).

Området motsvarar den omfattning Helgeands församling fick 1992 när den bröts ut ur Lunds domkyrkoförsamling.

Referenser

Noter

Indelningar i Lunds kommun
Distrikt i Skåne län
Zlatko Vujović

Zlatko Vujović, född 26 augusti 1958 i Sarajevo, Jugoslavien, är en före detta fotbollsspelare som spelade som anfallare. Han gjorde 70 landskamper för Jugoslaviens landslag och deltog i både VM 1982 och VM 1990.

Karriär
Zlatko Vujović startade sin karriär i Hajduk Split, där han gjorde debut 1976. Under en tioårsperiod i klubben gjorde han 101 ligamål på 240 matcher. År 1979 gjorde han nio mål när Hajduk Split vann ligan. År 1984 vann han dessutom cupen efter en 2-1-seger över Röda Stjärnan i finalen. Till säsongen 1986/1987 lämnade Vujović Hajduk för spel i franska Bordeaux, där han under sin första säsong vann dubbeln, både ligan och cupen. I cupfinalen mot Marseille gjorde Vujović mål när Bordeaux vann med 2-0.

Vujović fortsatte senare sin karriär i Frankrike med spel i Cannes, Paris Saint-Germain, Sochaux och Nice innan han avslutade karriären 1993.

För Jugoslavien så gjorde Vujović 70 landskamper och 25 mål, med debut 1 april 1979 i EM-kvalet mot Cypern. Han spelade fyra stora turneringar; OS 1980, VM 1982, EM 1984 samt VM 1990.

Efter den aktiva karriären har Vujović verkat som assisterande tränare i moderklubben Hajduk Split.

Familj
Zlatko Vujović har en tvillingbror, Zoran, som även han spelade i landslaget och en stor del av karriären i Frankrike.

Meriter
Hajduk Split
Jugoslaviska ligan: 1979
Jugoslaviska cupen: 1977, 1984

Bordeaux
Ligue 1: 1987
Coupe de France: 1987

Referenser

Externa länkar
Zlatko Vujović på National-Football-Teams.com
Zlatko Vujović på transfermarkt.co.uk

Levande personer
Födda 1958
Personer från Sarajevo
Män
Jugoslaviska fotbollsspelare
Jugoslaviska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Hajduk Split
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Fotbollsspelare i AS Cannes
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i FC Sochaux-Montbéliard
Spelare i OGC Nice
Spelare i VM i fotboll 1982
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Claës Bratt

Claës Christian August Bratt, född den 25 oktober 1844 på Sjönnebol i Södra Ny socken, Värmlands län, död den 13 oktober 1937 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk militär och författare. Han var bror till Adolf Bratt och kusin till John Bratt samt far till Gösta, Karl Axel och Helmer Bratt.

Bratt blev underlöjtnant vid Värmlands fältjägarkår 1864, major i armén 1893, vid Älvsborgs regemente 1894, överstelöjtnant vid Skaraborgs regemente 1897 och erhöll avsked 1901, samtidigt som han befordrades till överste i armén. Bratt var vid sidan av sin tjänst verksam som gymnastiklärare, bland annat 1873–1886 i Karlstad. Bratt var sakkunnig i Karl Staaffs försvarskommission. Han utövade en flitig och uppmärksammad författarverksamhet i olika militära men även i många andra ämnen i form av böcker, broschyrer och tidningsartiklar. Han var också en pionjär i fråga om slöjdens införande som obligatoriskt ämne vid Statens undervisningsanstalter. Bratt författade en skrift om slöjdens betydelse vid undervisningen som översattes till flera språk. Bratt ledde 1875 den första svenska pedagogiska slöjdkursen vid Karlstads seminarium. Bland hans skrifter märks Försök till besvarande af frågan: Hvilka förändringar uti infanteriets stridssätt har erfarenheten från 1870-71 årens krig visat vara nödvändiga? (1876), Hafva ringa öfvade och löst organiserade massor med hopp om framgång kunnat bjuda öfvade, ordnade krigshärar spetsen...? (1879), Gustaf II Adolf som fältherre (1891), Karl XII som härförare (1931) och Napoleon. Fältherre och fredsvän (1936). Bratt invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademiens andra klass 1887 och av Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia 1897. Han blev riddare av Svärdsorden 1886. Bratt är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
 Kindberg, Axel (1919), Anteckningar om Värmlands fältjägare, II delen: 1814–1901 samt lefnadsteckningar. Stockholm: Centraltryckeriet, s. 155–178; 263–265.
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Noter 

Överstar i svenska armén
Svenska militärhistoriker
Militärteoretiker
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Värmländska författare
Personer från Södra Ny socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1844
Avlidna 1937
Män
Svensk uppslagsbok
Anton Rée

Anton Hartvig Rée, född 5 oktober 1820 i Århus, död 20 december 1886 i Köpenhamn, var en dansk pianist.

Rée studerade under Jacques Smitt och Carl August Krebs i Hamburg, senare i Wien (under Anton Halm), och i Paris. År 1842 bosatte han sig i Köpenhamn, fick snabbt en stor krets av lärjungar och var under följd av år en framstående pianist; särskilt i Musikforeningen intog han under lång tid en framskjuten ställning, men tvingades senare dela denna med sin egen elev August Winding och Edmund Neupert. 

Rée stod som representant för den eleganta pianostilen från den stora världen, Friedrich Kalkbrenner, John Field och Frédéric Chopin. Då Det Kongelige Danske Musikkonservatorium inrättades 1866, var han en kort tid lärare vid detta. Från hans hand föreligger några mindre pianostycken; han skrev även åtskilliga artiklar till danska och tyska tidningar och tidskrifter, samt arbetena Bidrag til Klaverspillets Teknik och Musikhistoriske Momenter.

Källor

Referenser

Externa länkar
 

Danska klassiska pianister
Danska klassiska kompositörer
Pianister under 1800-talet
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Århus
Födda 1820
Avlidna 1886
Män
Salmonsens
Lennart Bratt

Lennart Bratt, född 25 december 1903, död 14 januari 2001, var en svensk organisationschef. Han var son till Ivan Bratt och far till Peter Bratt.

Bratt blev juris kandidat 1929 och var från 1939 VD och styrelseledamot i Svenska arbetsgivareföreningens allmänna grupp och ombudsman i Grängesbergskoncernens gruvförbund. Bratt var från 1943 suppleant i Arbetsdomstolen och från 1944 ordförande i Teatrarnas Riksförbund.

Källor

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1903
Avlidna 2001
Män
Svensk uppslagsbok
Brattingsborgspenningar

Brattingsborgspenning var en under 1700-talet allmänt gängse benämning på några i Kristianstadstraktens kritbildningar, särskilt på Ivö och vid Ignaberga rikligt förekommande skal av arter tillhörande släktet Crania bland armfotingarna, vilka genom sin plattade, rundade form påminner om ett mynt och genom muskelintrycken ser ut att avbilda en dödskalle.

Fossilen beskrevs redan 1729 av Magnus Bromelius och 1732 av Kilian Stobæus.

Källor 
 

Fossil
Cecilia Krönlein

Agneta Cecilia Nilsson Krönlein, född 12 juli 1955, är en svensk journalist.

Cecilia Krönlein växte upp i Danderyd. Hon har varit redaktionschef på Göteborgs-Posten 2001–12 och var 2012–2017 chefredaktör för denna tidning.

Hon är gift med tandläkaren Peter Krönlein.

Källor
Expressen den 16 juni 2012, läst 2015-03-28

Externa länkar

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Danderyds socken
Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Andreas Schytte

Andreas Schytte, född 1726, död 1777, var en dansk statsvetenskaplig författare.

Schytte var sedan 1761 professor vid Sorö akademi och författade under sina sista år några välskrifna arbeten: Staternes indvortes Regering (5 band, 1773–76) och Staternes udvortes Regering (2 band, 1774–75) samt Danmarks og Norges naturlige og politiske Forfatning (band 1, 1777).

Källor 

 

Danska statsvetare
Danska professorer
Danska forskare under 1700-talet
Födda 1726
Avlidna 1777
Män
Ugglan