kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fada, Nyköpings kommun

Fada (Fada kvarn) är en ort och tidigare kvarn, sågverk och järnbruk i Tuna socken i Nyköpings kommun, belägen cirka 15 kilometer väster om Nyköping. I Fada finns idag (2015) resterna av en kvarn och en smedja. 

I anslutning till fallet lät Louis de Geer och Gillis de Besche d.ä. år 1627 bygga en masugn där tackjärnet användes för kanontillverkning vid Fada Cronobruk, enligt en reseberättelse 1634. Bruket, som lades ned på 1660-talet lågt troligtvis vid nuvarande Fada gård.

Vid övre fallet har kvarndrift funnits sedan 1500-talet. Före 1920 fanns ytterligare en kvarn längre ner i fallet. Längst ner fanns en såg som revs 1920 och ersattes med en kraftstation som fick vatten via en tub från Fadadammen. 

Fada Kraftstation lades ned 1966 men kopplades åter in på kraftnätet 1982. Fallhöjden från Fadadammen är cirka 32 meter.

Galleri

Referenser

Orter i Nyköpings kommun
Bruksorter i Sverige
Svenska järnbruk
Regeringen Ponta IV

Regeringen Ponta IV var Rumäniens regering mellan 17 december 2014 och 4 november 2015. Regeringen var en koalitionsregering bestående av Socialdemokratiska partiet (PSD), Nationella unionen för Rumäniens utveckling (UNPR) och Alliansen för liberaler och demokrater (ALDE). Regeringschef var premiärminister Victor Ponta. 

Regeringen Ponta IV bilades efter att Ungerska demokratiska unionen i Rumänien valt att lämna den tidigare regeringen Ponta III. 4 november 2015 avgick Ponta som premiärminister och därmed upplöstes även regeringen.

Ministrar

Referenser

Noter 

Bildanden 2014
Politikåret 2014
Politikåret 2015
Rumäniens regeringar
Traute Göppner

Traute Göppner, född 30 januari 1911 i Danzig, dåvarande provins Westpreußen; död 19 mars 2001; var en tysk friidrottare med hoppgrenar som huvudgren. Göppner var en pionjär inom damidrott, hon var årsrekordhållare i längdhopp och blev guldmedaljör vid den fjärde damolympiaden 1934.

Biografi
Traute Göppner föddes 1911 i Danzig. Hon utbildade sig till lärare och studerade även idrott, under skoltiden började hon med friidrott. Hon tävlade i längdhopp men även i kortdistanslöpning och höjdhopp samt spjutkastning, kulstötning och femkamp. Hon gick med i idrottsföreningen "LBV Danzig".

1932 tog hon silverplats i längdhopp vid de tyska mästerskapen vid tävlingar i Berlin 2–3 juli 1933 tog hon bronsplats vid tävlingar i Weimar 19–20 augusti 1934 blev hon åter silvermedaljör i grenen vid tävlingar i Nürnberg 27–29 juli och 1937 tog hon åter bronsplats vid tävlingar i Berlin 24–25 juli.

Göppner deltog vid den fjärde damolympiaden 9–11 augusti 1934 i London, under idrottsspelen vann hon guldmedalj i längdhopp.

1935 deltog hon i de 6:e Internationella studentspelen (World Student Games, föregångare till Universiaden) 10–18 augusti i Budapest, under spelen vann hon silvermedalj i längdhopp. Vid de 7:e Internationella studentspelen 21–29 augusti i Paris tog hon guldmedalj i samma gren.

Den 25 augusti 1935 hoppade hon 5,89 meter vid tävlingar i Dresden, prestationen var hennes personbästa och även års världsbästa.

Senare arbetade hon åter som lärare, hon började 1952 vid skolan "Richard-Schirrmann-Realschule" i Lüdenscheid där hon arbetade fram till sin pensionering 1975. Göppner dog 2001.

Referenser

Externa länkar
 Film och stillbilder (British Pathé) från Damolympiaden 1934

Idrottare från Schleswig-Holstein
Tyska idrottare under 1900-talet
Tyska friidrottare
Tyska kortdistanslöpare
Tyska längdhoppare
Tyska höjdhoppare
Födda 1911
Avlidna 2001
Kvinnor
Oskuldens och erfarenhetens sånger

Oskuldens och erfarenhetens sånger (engelska: Songs of Innocence and Experience) är en diktsamling skriven och illustrerad av den brittiske poeten William Blake. Ursprungligen publicerades Oskuldens sånger 1789. Fem år senare, 1794, gavs diktsamlingarna ut tillsammans som Songs of Innocence and of Experience Showing the Two Contrary States of the Human Soul. Diktsamlingen har influerat bland andra Allen Ginsberg, Bob Dylan och Patti Smith.

Oskuld och erfarenhet 

Som den samlande titeln gör gällande är begreppen oskuld och erfarenhet centrala i diktsamlingen. Blake skapar i sin poesi ett visionärt universum, som han till viss del inspirerats till av Emanuel Swedenborg, men som han också kritiserade. Blakes poesi är inte lika välordnad som Swedenborgs välordnade profetiska fantasier.

Oskuld och erfarenhet är två olika definitioner av medvetandet. I Oskuldens sånger (Songs of Innocence) framställer Blake det paradisiska tillståndet och oskuldens och barnens värld. Poesin i samlingen går från enkla barnvisor till storslagna visioner. I Erfarenhetens sånger (Songs of Experience) har människan ätit av kunskapens träd, och det som skildras är hur detta har påverkat människans och skapelsens tillstånd med socialt elände och hunger.

Oskuld och hunger som kategorier omprövar paradiset och fallet därifrån från Det förlorade paradiset. Under romantiken var dessa kategorier två sätt att se på världen i en tydlig kronologi: barndomen ses som ett tillstånd av skyddad oskuld snarare än ursprunglig synd, om än inte immunt mot den fallna världen och dess institutioner. Emellanåt gör den fallna världen intryck på barndomen, och uppdagas oavsett genom "erfarenheten" – ett tillstånd som utgörs av förlusten av barndomens vitalitet, av rädsla och förbud, av social och politisk korruption och av kyrkans, statens och de styrande klassernas månghövdade förtryck.

Den påtagliga enkelheten i dikter som "The Chimney Sweeper" och "The Little Black Boy" är exempel på Blakes tydliga medvetenhet om fattigdomens verklighet och den exploatering som medföljde Dark Satanic Mills under industriella revolutionen.

Adaptioner 

Dikter från samlingens båda delar har tonsatts av många kompositörer, som Ralph Vaughan Williams, Joseph Holbrooke, John Frandsen, Sven-David Sandström, Benjamin Britten och Jacob ter Veldhuis. Vissa av dikterna har tonsatts av bland andra John Tavener, Jah Wobble och Tangerine Dream. Patti Smith har bland annat framträtt med "The Tyger" från Songs of Innocence. Poeten Allen Ginsberg menade att dikterna skrevs för att sjungas, och att genom att studera dikternas rytm och metrik kunde man närma sig ett blakeskt framträdande. 1969 arrangerade, dirigerade, sjöng samt spelade piano och munspel i ett album som fick titeln Songs of Innocence and Experience by William Blake, tuned by Allen Ginsberg (1970).

Rockgruppen U2 spelade in Songs of Innocence 2014 och planerar att släppa en uppföljare, Songs of Experience under 2016.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Dikter 1789
Dikter 1794
Brittiska dikter
Akif Pirinçci

Akif Pirinçci , född 20 oktober 1959 i Istanbul, är en tysk författare med turkisk bakgrund som är mest känd för sin roman Felidae.

Biografi 
Pirinçci föddes i Turkiet men utvandrade till Tyskland tillsammans med sina föräldrar år 1969. Han började skriva skönlitteratur när han var ung och publicerade sin första bok Tränen sind immer das Ende år 1980 efter att han hade fyllt 21 år. Han publicerade sin andra bok Felidae, en deckare med katter som huvudkaraktärer, år 1989. Romanen har översatts till 17 olika språk och har blivit en internationell bästsäljare. På grund av romanens popularitet bestämnde sig Pirinçci för att publicera sju stycken uppföljare: Francis, Cave Canem, Das Duell, Salve Roma!, Schandtat, Felipolis och Göttergleich. Pirinçci hjälpte även till att skriva manuset till novellens filmadaption som producerades år 1994 i Tyskland. Filmadaptionen och de två första böckerna finns tillgängliga på engelska.

Pirinçci bor för tillfället i Bonn, Tyskland.

Kontroverser 
På siston har Pirinçci blivit hårt kritiserad på grund av kommentarer som han yttrat på en libertariansk politisk blogg, Die Achse des Guten, som ansågs vara rasistiska av många. Pirinçci skrev att araber och turkar dödar tyska men, medan de bara våldtar tyska kvinnor, på grund av evolutionära skäl.

Den 20 januari 2015 rapporterade den lokala tidningen General-Anzeiger att Pirinçci hade blivit dömd för förtal av en professor i sociologi och biologi som Pirinçci beskrivit som en "sinnessjuk, tokig bög med en skruv lös" ("geisteskranken, durchgeknallten Schwulen mit Dachschaden"). Pirinçci har också beskrivit professorns teorier som en "juvel av idioti" ("Juwel der Doofheit").

Skönlitterära verk 
 Tränen sind immer das Ende (svenska: "Tårar är alltid slutet") (1980)
 Felidae (1989)
 Der Rumpf (svenska: "Bålen") (1992)
 Francis (1993)
 Felidae animerad film (manus) (1994)
 Yin (1997)
 Cave Canem (1999)
 Die Damalstür (svenska: "Dörren till då" (2001)
 Das Duell (svenska: "Duellen") (2002)
 Salve Roma! (2004)
 Der letzte Weltuntergang: Krimi-Erzählungen (svenska: "Den sista apokalypsen") (2007)
 Schandtat (2007)
 Felipolis (2010)
 Bakdörren (2011)
 Göttergleich (2014)

Facklitterära verk 
 KatzenSinne (1995)
 Deutschland von Sinnen: Der irre Kult um Frauen, Homosexuelle und Zuwanderer (2014) (svenska: "Tyskland utan förnuft: Den galna fixeringen kring kvinnor, homosexuella och invandrare (2014)")

Artikelursprung

Källor

Noter

Externa länkar
 Akif Pirinçcis Officiella webbsida

Födda 1959
Tyska författare
Män
Levande personer
Personer från Istanbul
Dimitrij Mironov

Dimitrij Olegovitj Mironov, ryska: Дмитрий Олегович Миронов, född 25 december 1965, är en rysk före detta professionell ishockeyspelare som tillbringade tio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Toronto Maple Leafs, Pittsburgh Penguins, Mighty Ducks of Anaheim, Detroit Red Wings och Washington Capitals. Han producerade 260 poäng (54 mål och 206 assists) samt drog på sig 568 utvisningsminuter på 556 grundspelsmatcher. Mironov spelade också för HK CSKA Moskva och Krylja Sovetov i den sovjetiska mästerskapsserien och på lägre nivå för Houston Aeros i International Hockey League (IHL).

Han draftades i åttonde rundan i 1991 års draft av Detroit Red Wings som 58:e spelaren totalt.

Mironov vann Stanley Cup med Red Wings för säsongen 1997-1998.

Han är äldre bror till den före detta ishockeyspelaren Boris Mironov, som spelade fler än 700 grundspelsmatcher i NHL mellan 1993 och 2004.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Dmitri Mironov – Stats – NHL.com
Dmitri Mironov NHL Statistics – Hockey-Reference.com

Ryska ishockeyspelare
Spelare i Mighty Ducks of Anaheim
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i Washington Capitals
Spelare i HK CSKA Moskva
Houston Aeros
Spelare i Krylja Sovetov
Ryska idrottare under 2000-talet
Ryska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Moskva
Levande personer
Födda 1965
Män
Stanley Cup-mästare 1998
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Förenade laget
Olympiska silvermedaljörer 1998
Ryska olympiska silvermedaljörer
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Ryssland
Spelare valda i NHL Entry Draft 1991
Spelare valda av Toronto Maple Leafs i NHL Entry Draft
Boris Mironov

Boris Olegovitj Mironov, ryska: Борис Олегович Миронов, född 21 mars 1972, är en rysk före detta professionell ishockeyspelare som tillbringade elva säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Winnipeg Jets, Edmonton Oilers, Chicago Blackhawks och New York Rangers. Han producerade 307 poäng (76 mål och 231 assists) samt drog på sig 891 utvisningsminuter på 716 grundspelsmatcher. Mironov spelade också för HK CSKA Moskva i Sovjetiska mästerskapsserien och International Ice Hockey League och HK Vitjaz Tjechov i ryska superligan och på lägre nivåer för Cape Breton Oilers i American Hockey League (AHL) och HK Rys och Krylja Sovetov i Vyssjaja Chokkejnaja Liga (VHL).

Han blev aldrig draftad av någon NHL-organisation.

Mironov är yngre bror till den före detta ishockeyspelaren Dimitrij Mironov, vann Stanley Cup med Detroit Red Wings för säsong 1997-1998.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Boris Mironov – Stats – NHL.com
Boris Mironov NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Boris Mironov hockey statistics and profile at hockeydb.com

Ryska ishockeyspelare
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Edmonton Oilers
Spelare i New York Rangers
Spelare i Winnipeg Jets (1979–1996)
Spelare i HK CSKA Moskva
Spelare i HK Vitjaz
Spelare i Cape Breton Oilers
Spelare i Krylja Sovetov
Ryska idrottare under 2000-talet
Ryska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Moskva
Levande personer
Födda 1972
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 1992
Spelare valda av Winnipeg Jets (1979–1996) i NHL Entry Draft
Ryska ishockeytränare
Tränare i HK Spartak Moskva
Heimatkunst

Heimatkunst (hembygdskonst) var en tysknationalistisk, litterär riktning, med höjdpunkt kring 1890–1910, inom den mer omfattande så kallade völkische Bewegung (folkliga rörelsen).

Anhängarna såg sig gärna som del av en rörelse, varför den även kallas Heimatkunstbewegung (hembygskonströrelsen). Den uppstod som en reaktion på den samtida naturalismens litteratur och vad man uppfattade som dekadent, intellektualiserande storstadslitteratur, och man sökte en litteratur som uppfattades mer folklig och förankrad i hembygd och natur.

Med sin starkt antimodernistiska, nationalistiska, etnocentriska och antisemitiska hållning, ses Heimatkunst som en föregångare till Nazitysklands Blut und Boden-litteratur, och vissa verk inom Heimatkunst kom av nazi-regimen att få rangen av statskonst. Två ledargestalter inom Heimatkunst var Adolf Bartels och Friedrich Lienhard, varav Bartels framstod som den mest betydande teoretikern.

Några betydande verk 
 Julius Langbehn – Rembrandt als Erzieher (1890)
 Heinrich Sohnrey – Der Bruderhof (1897)
 Gustav Frenssen – Jörn Uhl (1901)
 Adolf Bartels – Heimatkunst. Ein Wort zur Verständigung (1902)
 Hermann Löns – Der Wehrwolf (1910)

Referenser 

Tyskspråkig litteratur
Litterära riktningar
Nationalism i Tyskland
Nationalism i Österrike
Brunskrika

Brunskrika (Psilorhinus morio) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer huvudsakligen i Centralamerika, men några par häckar även i allra sydligaste Texas i USA.

Utseende och läten 
Brunskrikan är en stor (38–44 cm) och mörk skrika med breda vingar och bred kilformad stjärt. Huvudet är svartaktigt, ovansidan mörkbrun och buken vitaktig. Vissa fåglar, tidigare behandlade som en egen art, har vitspetsad stjärt. Årsungen har gul näbb och gula ben.

Det vanligaste lätet är ett klart trumpetande ”keerg” eller ”paow” som ofta avges i serier och i kör av flockar. Det påminner om bandvingad vråk men är skränigare och ljusare.

Utbredning och systematik 
Brunskrika delas upp i fyra underarter med följande utbredning:
 Psilorhinus morio palliatus – sydöstra Texas till sydöstra Mexiko (Veracruz)
 Psilorhinus morio morio – sydöstra Mexiko (kustnära centrala Veracruz till östra Tabasco och norra Chiapas)
 Psilorhinus morio cyanogenys – sydöstra Mexiko (östligaste Tabasco och Campeche) till nordvästra Panama
 Psilorhinus morio vociferus – norra Yucatánhalvön (Campeche, Yucatán ochg Quintana Roo)

Underarten cyanogenys inkluderas ofta i nominatformen.

Släktestillhörighet 
Brunskrikan placeras normalt som ensam art i ’’Psilorhinus’’. Vissa inkluderar den dock i ’’Cyanocorax’’ efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Brunskrikan hittas i olika typer av biotoper från kustnära områden till 2500 meters höjd, med förkärlek för miljöer påverkade av människan. Födan består av både insekter, spindlar, ödlor, frön, nektar och frukt, framför allt från ’’Castilloa elastica’’. Fågeln ses i ljudliga familjegrupper med fem till tio individer. Den häckar även kooperativt och lägger ägg mellan mars och juni.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde med en stor och population. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen två miljoner vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Aimin

Aimin är ett stadsdistrikt och säte för stadsfullmäktige i Mudanjiang i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Dong'an, Mudanjiang

Dong'an är ett stadsdistrikt i Mudanjiangs stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina. Det ligger omkring 290 kilometer sydost om provinshuvudstaden Harbin.

WP:Projekt Kina
Yangming

Yangming är ett stadsdistrikt i Mudanjiang i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Xi'an, Mudanjiang

Xi'an är ett stadsdistrikt i Mudanjiangs stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina. Det ligger omkring 270 kilometer sydost om provinshuvudstaden Harbin. 

WP:Projekt Kina
Dongning

Dongning, tidigare stavat Tungning, är ett härad som lyder under Mudanjiangs stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Linkou

Linkou är ett härad som lyder under Mudanjiangs stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Muling

Muling är en stad på häradsnivå som lyder under Mudanjiangs stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina. Den ligger omkring 330 kilometer öster om provinshuvudstaden Harbin.

WP:Projekt Kina
Hailin

Hailin är en stad på häradsnivå som lyder under Mudanjiangs stad på prefekturnivå i Heilongjiang-provinsen i nordöstra Kina. Den ligger omkring 230 kilometer sydost om provinshuvudstaden Harbin. 

WP:Projekt Kina
Kroppspositivism

Kroppspositivism (eng. 'body positivity', även "Body Image Movement" eller ”Body Activism”) är en bred rörelse som hävdar människors rätt till sin kropp och uppmuntrar individens uppfattning att vara nöjd med sin kropp som den är. Rörelsen är delvis även framväxt ur den allmänt förekommande viktmobbningen i samhället. 

Kroppspositivism har sedan decennier varit en grundläggande feministisk agenda med syftet att förkasta kulturella diktat och normer som vill styra den (kvinnliga) kroppen och sexualiteten – även om dessa diktat skulle komma från feminister. Nya mer radikala grupper, aktiva i ”the sex-positive movement” hävdar också rätten att forma sin kropp efter sin egen vilja och personlighet. Även om kroppspositivism ofta varit förenad med feminism och frågor om vikt, så är dess perspektiv genusneutralt och berör alla aspekter av människokroppen.

Sex-positive movement
The sex-positive movement utvecklades ur den sexuella frigörelsen i slutet av 1960-talet och växte till en början i skuggan av den kroppspositivistiska rörelsen. Termen fick bredare anslutning omkring 1980 genom ”pro-sex feminism”, en sexuellt liberal feminism, som vid samma tidpunkt antogs av homosexuella aktivister. 

Termen kroppspositivism nådde en höjdpunkt genom studier av kropp och kroppslighet som hade rötter i feministisk litteraturteori i slutet av 1990-talet.

Rörelsen påverkades av "Feminist Sex Wars" som utvecklats av sammandrabbningen mellan anti-pornografiska feminister (t.ex. Catharine MacKinnon, Andrea Dworkin, Robin Morgan och Dorchen Leidholdt) och en feministisk opposition som ansåg denna rörelse vara förtryckande och riktat mot både den kvinnliga kroppen och en kvinnlig sexuell frigörelse. Ellen Willis, Susie Bright, Patrick Califia, Gayle Rubin, Carol Queen, Avedon Carol, Tristan Taormino, Diana Cage, Nina Hartley och Betty Dodson blev öppna förespråkare för ”the sex positive movement”.

Body Image Movement
Feminister som i senare tid uppmärksammat sexualisering, kroppsuppfattning, kvinnors nakenhet och som opponerat sig mot traditionella kroppsideal och fördomar är exempelvis Lena Dunham, Hanne Blank, född 1969, historiker, författare och debattör Taryn Brumfitt och  Felicity Jones, född 1988, som fått stor uppmärksamhet som bloggare  samt i Sverige Molly Sanden, Steffi Aluoch och Bianca Kronlöf. 

I Sverige fick kroppspositivism stor uppmärksamhet i en debatt 2015 initierad av Stina Wollter, Malou von Sivers och Katrin Zytomierska.

Se även
 Människokropp
 Kroppslighet
 Kroppsuppfattning
 Kroppsfixering
 Dysmorfofobi
 Feminism
 Topfreedom
 Nakenhet
Fettaktivism

Källor
 Stina Wollter till attack mot TV4
 Catia Hultquist: Det är bara graviditeten som kan ge en paus från vår tids kvinnoideal

Referenser 

Feminism
Nakenhet
Kroppskonstitution
Rugby union vid olympiska sommarspelen 1924

Rugby union vid olympiska sommarspelen 1924 avgjordes bestod enbart av tre matcher, vilka spelades mellan den 4 och 18 maj 1924. Matcherna spelades på Colombes Olympiastadion. Totalt deltog 54 spelare från tre länder.

Medaljörer

Turneringen 
I turneringen spelades tre matcher.Den första spelades den 4 maj, när Frankrike mötte Rumänien, det franska laget vann med 61 - 3, med rekordmånga 13 försök. 

Följande söndag möttes USA och Rumänien, och amerikanerna vann en stor seger även om rumänerna spelade ett bra försvarsspel och lyckades hålla resultatet nere så att det blev 39 - 0 till USA.

Finalmatchen spelades den 18 maj, mellan Frankrike och USA på Colombes Olympiastadion framför en mycket partisk publik på ungefär 50 000 personer. Amerikanerna överraskade och vann med 17 - 3, de gjorde fem försök mot Frankrikes enda. Det franska laget tog förlusten bra, det gjorde dock inte publiken. En amerikansk avbytare blev attackerad och både hans lagkamrater och domaren Albert Freethy behövde polisbeskydd när de skulle lämna arenan.

Källor 

Sporter vid olympiska sommarspelen 1924
1924
Rugby union vid olympiska sommarspelen 1920

Vid olympiska sommarspelen 1920 avgjordes en turnering i rugby union. Turneringen som enbart bestod av en match hölls den 5 september 1920 på Olympiastadion i Antwerpen. Totalt deltog 31 spelare från två länder. Länderna inom The Home Nations tyckte att tävlingen låg för tidigt på säsongen och valde därför att inte delta. Rumänien och Tjeckoslovakien drog sig ur i sista stund, vilket innebar att bara USA och Frankrike återstod.

Medaljörer

Lagen 

Det franska laget var sammansatt av spelare från fyra klubbar i Paris närområde, Racing Club de France, Olympique Paris, Club Athlétique des Sports Généraux och Sporting Club Universitaire de Paris. Det amerikanska laget bestod av spelare från de kaliforniska universiteten Stanford University, University of California och Santa Clara University. USA:s coach Daniell Carroll, som studerade vid Stanford, kom ursprungligen från Australien och hade spelat för laget som vann guld i London 1908 och blev vid dessa spel rugbyns första dubbla guldmedaljör.

Matchen 
Matchen spelades den 5 september, USA vann med 8 - 0 efter ett drop goal och ett försök, båda i andra halvlek.

Källor 

1920
Sporter vid olympiska sommarspelen 1920
Rebecka Josephson

Ester Rebecka Josephson, född 25 april 2003 i Gustav Vasa församling i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Josephson är uppvuxen i Vasastan och har gått i Adolf Fredriks Musikklasser. 

Hon filmdebuterade i huvudrollen som Stella i långfilmen Min lilla syster 2015 och fick för den pris som Bästa kvinnliga skådespelare vid International Urban Film Festival i Teheran samma år. Sommaren 2015 medverkade hon i Radioteaterns produktion av Henry James När skruven dras åt och under hösten samma år i operan La bohème på Kungliga Operan.

Familj 
Rebecka Josephson är dotter till regissören Ludvig Josephson och radioproducenten/skådespelaren Anne Kalmering,  sondotter till Erland Josephson och Kristina Adolphson samt barnbarnsbarn till Edvin Adolphson och brorsdotter till Fanny Josephson.

Filmografi i urval

Referenser

Svenska barnskådespelare
Födda 2003
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från Stockholm
Tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1992

De olympiska tävlingarna i tyngdlyftning 1992 avgjordes mellan den 26 juli och den 4 augusti i Barcelona. 244 deltagare tävlade i tio viktklasser.

Medaljsammanfattning

Medaljörer

Medaljtabell

Referenser 

 1992