kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles-Émile Freppel

Charles-Émile Freppel, född den 1 juni 1827 i Obernai (Elsass), död den 23 december 1891 i Angers, var en fransk biskop och kyrkohistoriker.

Freppel erhöll sin prästerliga utbildning i Strassburg, vid vars seminarium han senare blev lärare. År 1854 kallades han till lärare vid Sorbonne i Paris, där han utmärkte sig genom sina andliga föredrag. År 1867 blev han dekan vid kyrkan Sainte-Geneviève i Paris och 1870 biskop i Angers. På Första Vatikankonsiliet 1869-70 uppträdde han som förkämpe för ofelbarhetsdogmen och var sedan ett av de främsta stöden för ultramontanismen i Frankrike. Sedan 1880 var han ledamot av deputeradekammaren och trädde där i spetsen för det klerikala partiet. Som skriftställare utmärkte han särskilt sig genom sin skarpa polemik mot Renan i arbetena Examen critique de la vie de Jésus-Christ par E. Renan (1863; 15:e upplagan 1866) och Examen critique des apôtres de M. Renan (1866). Hans arbeten är samlade i Œuvres (12 band, 1880-94).

Källor 

 

Franska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Franska kyrkohistoriker
Franska professorer
Professorer i teologi
Personer verksamma vid Paris universitet
Franska forskare under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Födda 1827
Avlidna 1891
Män
Ugglan
Riddare av Hederslegionen
Andreas Christian Gerlach

Andreas Christian Gerlach, född den 15 maj 1811, död den 29 augusti 1877, var en tysk veterinär.

Gerlach blev 1859 direktör för veterinärinstitutet i Hannover och 1870 för veterinärinstitutet i Berlin samt inlade stora förtjänster om veterinärläkekonstens utveckling. Bland hans många skrifter märks Lehrbuch der allgemeinen Therapie der Hausthiere (1853; 2:a upplagan 1868), Handbuch der gerichtlichen Thierheilkunde (1861; 2:a upplagan 1872), Die Trichinen (1866), Die Rinderpest (1867), Die Fleischkost des Menschen vom sanitären und marktpolizeilichen Standpunkte (1875). Från 1875 utgav han Archiv für wissenschaftliche und praktische Thierheilkunde. En staty av Gerlach restes 1890 i Berlin.

Källor 

 

Tyska veterinärer
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1811
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Liechtenstein i olympiska vinterspelen 1988

Liechtenstein deltog med 13 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1988 i Calgary. Totalt vann de en bronsmedalj.

Medaljer

Brons
 Paul Frommelt - Alpin skidåkning, Slalom.

Källor 
 

1988 i Liechtenstein
Nationer i olympiska vinterspelen 1988
1988
Harald Amberntson

Gustav Harald Amberntson, född 26 november 1889 i Göteborg, död 21 januari 1976 i Västra Frölunda, var en svensk friidrottare. Han vann SM-guld på 4 x 100 meter 1908. Han tävlade för Örgryte IS.

Referenser

Källor

Noter 

Svenska kortdistanslöpare
Män
Födda 1889
Avlidna 1976
Friidrottare i Örgryte IS
Idrottare från Göteborg
Helge Modén

Arvid Helge Modén, född 24 maj 1904 i Dalby församling, Värmlands län, död 20 juli 1967 i Bromma församling, Stockholm, var en svensk meteorolog.

Efter studentexamen i Karlstad blev Modén filosofie kandidat vid Uppsala universitet 1928, statsmeteorolog vid SMHI 1945 och förste statsmeteorolog 1964. Han vidareutvecklade den av Nils Ekholm införda metoden för beräkning av medeltemperatur, vilken benämns Ekholm-Modéns formel. Modén skrev en rad artiklar i SMHI:s publikationsserier.

Han gifte sig 1946 med Barbro Lindqvist (1915–2004), dotter till fabrikören Harald Lindqvist och Ingeborg Lindström. De fick barnen Inga (född 1947) och Per (född 1949).

Bibliografi
Termometeruppställningar: en kort jämförelse mellan fristående bur och huv (1954)
Åskans dagliga period i Sverige (1963)
Stockholm temperaturserie (1963)
Jämförelse mellan olika instrumentuppställningar vid gamla observatoriet i Stockholm (1963)
Stockholmsområdets klimat (två delar, tillsammans med Alf Nyberg, 1965–68)

Källor

Noter

Svenska meteorologer
Födda 1904
Avlidna 1967
Män
Billy Idol (musikalbum)

Billy Idol är Billy Idols första soloalbum, släppt 1982 och har bland annat sålt guld i USA. Låtarna "White Wedding", "Hot In The City" och "Dancing With Myself" blev hits i många länder varav det gjordes musikvideos till alla nämnda låtar (Dancing With Myself skrev Billy när han fortfarande var i bandet Generation X).

Låtlista

"Come On, Come On" (Idol, Steve Stevens) – 4:00
"White Wedding" (Part 1) – 4:11
"Hot in the City" – 3:40
"Dead on Arrival" – 3:54
"Nobody's Business" – 4:06
"Love Calling" (Idol, Keith Forsey) – 4:48
"Hole in the Wall" – 4:14
"Shooting Stars" (Idol, Stevens) – 4:30
"It's So Cruel" (Idol, Philip Hawk) – 5:20
"Congo Man" – 1:08
"Dancing With Myself (Singel versionen)"  (Idol, Tony James) – 3:20
musikalbum 1982
Hapsals slott

Hapsals slott är ett tidigare biskopsslott med katedral i Hapsal i Estland. Slottet grundades på 1200-talet som säte för Biskopsdömet Ösel-Wiek. 

Domkyrkan är den äldsta delen av komplexet och byggdes på mitten av 1200-talet. Det äldsta kända omnämnandet av den återfinns i stadens register från 1278. Domkyrkan förstärktes i samband med att slottet byggdes. Furstendömet sålde det 1560 till Danmark och det var efter livländska kriget (1558–1583) helt förstört, vilket gjorde att slottet förlorat sin funktion i furstendömet. 

Mellan 1652 och 1682 ägdes slottet av rikskanslern och mecenaten Magnus Gabriel De la Gardie som hyste stora byggplaner för både den gamla borgen och staden. En serie av 14 ritningar i Nationalmuseumet i Stockholm som utförts efter den sydtyske arkitekten Mathëus Holls ritningar visar att greven avsåg att förvandla Hapsal till ett modernt slott av närmast furstlig karaktär. Slottsanläggningen skulle byggas om till ett symmetriskt komplex med längsgående takaltaner och ett brett framskjutande centralparti med en palladiansk kollosalpilasterordning samt en bred försorg med tre stora portvalv framför. Emellertid var projektet alltför ambitiöst och kom inte till utförande. Slottskyrkan iståndsattes dock liksom flera gemak och nere i staden byggdes ett nytt rådhus i sten. Arkitekt var nu Johan Tobias Albinus som också han var tysk. 

1688 drabbades slottet av brand och endast katedralen återuppbyggdes och används nu som en luthersk kyrka. Resterna av slottet lämnades som en ruin.

Externa länkar 

Officiell webbplats 

Byggnader och anläggningar i Läänemaa
Borg- och slottsruiner i Estland
Gotlands marindistrikt

Gotlands marindistrikt (MDG), var ett marindistrikt inom svenska marinen som verkade i olika former åren 1928–1956. Förbandsledningen var förlagd i Visby garnison i Visby.

Historik
Gotlands marindistrikt bildades som ett krigsförband den 1 januari 1928. Bakgrunden var avsaknaden av klara befälsförhållanden samt en enhetlig ledning för de svenska kustområdena i krig eller vid krigsfara. Genom försvarsbeslutet 1925 kom territorialvattnet längs den svenska kusten att delas in i marindistrikt, där Gotlands marindistrikt utgjorde ett av sex marindistrikt. Marindistriktet omfattade territorialvattnet, det marina försvarsområdet samt den del som utgjorde landterritorium. Genom försvarsbeslutet 1936 beslutades att de samtliga marindistrikten skulle fredsorganiseras från den 1 juli 1937. Med den nya organisationen kom marindistrikten omfatta stab, personalavdelning, intendenturförvaltning, sjukvårdsförvaltning, kameralkontor, och från 1 augusti 1939 tillkom fartygsdepåer, örlogsdepåer. Åren 1939–1945 bestod marindistriktet även av Visbyavdelningen med tillhörande fartygsdetachement, fiskfördelningscentral samt en kustbevakningsavdelning.

Under 1957 skulle fyra av de sex marindistrikten omorganiseras till marinkommando, samt två marindistrikt som skulle upplösas och avvecklas. Gotlands marindistrikt utgjorde ett av de två marindistrikten. Den 31 december 1956 upplöstes Gotlands marindistrikt och dess uppgifter övertogs av Ostkustens marindistrikt, vilket omorganiserades under 1957 till Marinkommando Ost. Åren 1957–1958 ingick marindistriktet som Visby marina bevakningsområde (BoVi) i Marinkommando Ost.

Förläggningar och övningsplatser
Inledningsvis var staben och förbandsledningen för Gotlands marindistrikt förlagd till Stockholm. År 1939 omlokaliserades staben från fastlandet till S:t Hansgatan 53 i Visby.

Förbandschefer
Åren 1933–1937 var chefen för Ostkustens marindistrikt tillika chef för Gotlands marindistrikt, åren 1942–1956 var chefen för VII. militärområdet tillika chef för Gotlands marindistrikt.

1933–1937: Charles de Champs (i egenskap av C MDO)
1937–1938: Göran Wahlström
1938–1942: Erik Braunerhielm
1942–1948: Samuel Lars Åkerhielm
1948–1955: Ivar Backlund
1955–1955: Thord C:son Bonde
1955–1956: Hilding Kring

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Gotlandsgruppen
Gotlands kustartilleriregemente
Gotlands militärdistrikt
Gotlands militärkommando
Militärregion Gotland
Visby marina bevakningsområde

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska marinförband
Visby garnison
Svenska militära enheter bildade 1928
Svenska militära enheter upplösta 1956
Visby marina bevakningsområde

Visby marina bevakningsområde (BoVi) var ett sjöbevakningsförband inom svenska marinen som verkade åren 1957–1958. Förbandsledningen var förlagd i Visby garnison i Visby.

Historik
Visby marina bevakningsområde bildades i samband med att Gotlands marindistrikt upplöstes den 12 december 1956. År 1958 upplöstes bevakningsområdet och dess uppgift övertogs av Gotlands kustartilleriförsvar med Gotlands kustartillerikår (GK/KA 3). Förbandsledningen var förlagd till Visby.

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Gotlandsgruppen
Gotlands kustartilleriregemente
Gotlands militärdistrikt
Gotlands marindistrikt
Gotlands militärkommando
Militärregion Gotland

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska marinförband
Visby garnison
Svenska militära enheter bildade 1957
Svenska militära enheter upplösta 1958
Hjärteröarkipelagens naturreservat

Hjärteröarkipelagen är ett naturreservat i Kville socken i Tanums kommun i Bohuslän.

Området är skyddat sedan 1975 och omfattar 362 hektar. Det är beläget strax väster om Fjällbacka och består av en arkipelag av öar.

Hjärterön, Korsön och några småöar som ingår i naturreservatet domineras av öppna, jordfattiga hed- och hällmarker. Längs stränderna i den skalförande marken i dalstråken finns en mycket artrik ängs- och buskvegetation. Där växer gullviva och blodnäva. 
På ängarna växer mandelblom och gräset darrgräs. Strandtrift och styvmorsviol, käringtand och jungfrulin är andra blommor som växer på de kortbetade ängarna. Också tjärblomster och rockentrav kan finnas i området.

Bland busksnåren finns liguster, getapel och idegran. De större öarna betas av får vilket är en förutsättning för att den rika växtligheten skall bestå. De större öarnas lövsnår utgör bra förutsättningar för häckande småfåglar som hämpling och grönfink, gulsparv och rödhake. Även näktergal och törnsångare kan ses och höras i området.

På Hjärteröns östsida ligger en äldre kaptensgård med tillhörande sillmagasin. Den minner om gångna tiders sjöfart och sillfiske i Bohuslän.

Naturreservatet förvaltas av Västkuststiftelsen.

Referenser

Källor
Hjärteröarkipelagen, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Noter

Naturreservat i Tanums kommun
Naturskyddsområden bildade 1975
Sidor om naturreservat i Västra Götalands län som saknar länkar till Länsstyrelsen
79360 Sila-Nunam

79360 Sila-Nunam (provisorisk beteckning: 1997 CS29) är en binär Cubewano, ett småplanetpar i Kuiperbältet. Sila-Nunam upptäcktes 3 februari 1997 av Jane Luu, David C. Jewitt, Chad Trujillo och Jun Chen vid observatoriet vid Mauna Kea.

Binärt objekt
Att det rörde sig om två himlakroppar upptäcktes med hjälp av Rymdteleskopet Hubble 22 oktober 2002. 

De två objekten är 249 respektive 236 kilometer stora. De roterar runt varandra i nästan cirkelrunda banor på ett avstånd av 2780 kilometer. Ett sådant varv tar 12,51 dygn. Det större objektet roterar runt sin egen axel på 300 timmar.

Namngivning
De två objekten fick 9 januari 2012 namnen Sila respektive Nunam efter de inuitiska himmels- och jordgudinnorna.

Källor

Externa länkar

Cubewano
Transneptunska månar
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av JX Luu
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt
Astronomiska upptäckter av CA Trujillo
Astronomiska upptäckter av J Chen
Astronomiska upptäckter 1997
Astronomiska upptäckter 2002
At Work

At Work är en popsång av Kamera från 2003. Låten utgör sjätte spår på bandets självbetitlade debutalbum Kamera (2003) och utkom även som singel samma år.

Låten producerades av Björn Öqvist och Kamera. Som B-sida valdes "Spell on Me" och "Incomparable", vilka var tidigare outgivna. "At Work" tillbringade sex veckor på Svenska singellistan mellan den 24 april och 4 juli 2003 och låg som bäst på plats 18. Den tog sig även in på Trackslistan och låg där sex veckor mellan den 17 maj och 21 juni 2003, som bäst på plats sex.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Kamera.
 "At Work"
 "Spell on Me"
 "Incomparable"

Promoversion 2003 
 "At Work"
 "Fragile"
 "Spell on Me"

Listplaceringar

Referenser 

Svenska poplåtar
Engelskspråkiga sånger
Sånger 2003
Musiksinglar 2003
Tracks 2003
Johannes Pääsuke

Johannes Pääsuke, född 30 mars 1892 i Tartu, Guvernementet Livland, Kejsardömet Ryssland (nuvarande Estland), död 8 januari 1918 i Orsja, Belarus, var en estnisk filmare och fotograf. Han fick i uppdrag av Estlands regering att ta fotografier för Estlands nationalmuseum. 1912 filmade han den ryska flygaren Sergeij Oetotsjkin på Raadi herrgård vid Tartu vid den första flygningen i Estland. Han tog dessa bilder till den första estniska dokumentären, Utotškini lendamised Tartu kohal. Han avslutade det året med att också använda bilderna till kortfilmen Karujaht Pärnumaal. Denna satiriska film kom ut 1914 och ses som den första estniska filmen. Pääsuke anses på grund av sin pionjärroll som fader till den estniska filmen.

Filmografi (utval) 
 Utotškini lendamised Tartu kohal (1912)
 Utotškini lend (1912)
 Tartu linn ja ümbrus (1912)
 Ajaloolised mälestusmärgid Eestimaa minevikust (1913)
 Retk läbi Setamaa" (1913)
 Karujaht Pärnumaal'' (1914)

Fotogalleri

Referenser

Externa länkar 
 

Finländska fotografer under 1900-talet
Estländska filmregissörer
Estniska dokumentärfilmare
Födda 1892
Avlidna 1918
Män
Lista över namn för guden Tor

Lista över namn för asaguden Tor.

Bakgrund
I den fornnordiska religionen är Tor en av de främsta gudarna. Guden uppträder i många olika källor under olika namn och benämningar. Olika skäl till denna rikedom av benämningar kan föreligga. Bland annat var det förbundet med stora risker att uttala en mäktig krafts verkliga namn. Detta gällde såväl naturkrafter som gudamakter. Denna tabuföreställning brukar kallas att skapa ett noaord för den kraft man vill kunna tala om. Istället för det verkliga namnet används ett smeknamn eller en omskrivning. Om det verkliga namnet uttalades kunde detta leda till att den som uttalade namnet kallade till sig guden. I fallet med Tor är det lätt att förstå om människor kände fruktan inför möjligheten att ett våldsamt åskväder plötsligt skulle dyka upp, om åskgudens namn uttalades. Det blev då aktuellt använda Noaord istället för gudsnamnet Tor.

Ett annat skäl till den stora rikedomen av benämningar kan vara poetiskt. Inom den fornnordiska poesin och sagalitteraturen finns ett väl utvecklat system för att namnge och benämna allt från vanliga redskap, djur, människor och även gudar, med omskrivningar och "kenningar".

Ett tredje skäl skulle helt enkelt kunna vara att guden ifråga hade olika namn på olika platser. Den västnordiska traditionen behöver inte helt överensstämma med den östnordiska. De nordiska traditionerna behöver inte heller till fullo överensstämma med de tysk-europeiska eller anglosaxiska benämningarna för åskguden, även om de olika geografiska områdena delade likartat mytmaterial.

Förutom de ovan uppräknade benämningarna så finns en uttömmande listning av poetiska omskrivningar för Tor i Skaldespråket i Anders Jacob D. Cnattingius översättning.

Namnlista

Referenser

Listor med anknytning till religion
Lista över namn
Mandarinodlaren

Mandarinodlaren (originaltitel: Mandariinid; georgiska: მანდარინები) är en estländsk-georgisk film från 2013, skriven och regisserad av Zaza Urushadze.

Handling 
Filmen utspelar sig under kriget i Abchazien 1992. En lokal abchazier kämpar för att bryta sig loss från Georgien. En estnisk by mellan bergen är tömd, nästan alla har återvänt till sitt hemland. Endast två män har stannat kvarː Ivo och Margus. Margus vill bara lämna byn så fort han har skördat sina mandariner. I en blodig konflikt är skadade män kvar runt deras by och Ivo tvingas ta hem dem.

Roller

Priser och nomineringar

Referenser

Externa länkar 
  

Estländska dramafilmer
Georgiska dramafilmer
Krigsfilmer
Filmer 2013
Lista över flygplatser i Litauen

Detta är en lista över flygplatser i Litauen efter typ och sorterade i bokstavsordning efter plats.

 
Listor över flygplatser
Garagefilm

Garagefilm International är ett svenskt filmproduktionsbolag som grundades 2007. Företaget producerar långfilm, kortfilm, dokumentärer och TV-serier och ägs av producenterna Mimmi Spång och Rebecka Lafrenz.

Produktioner (i urval)

Kortfilm (i urval) 
 2006 – Holly Hallonsten ger igen
 2008 – Jag förstår inte
 2009 – Fredag
 2009 – Småvilt
 2009 – Lidingöligan
 2012 – De närmaste
 2014 – Mini
 2015 – Mommy
 2018 – Skuggdjur
 2018 – 4032 soluppgångar
 2018 – Smågodis, katter och lite våld
 2018 – Guds Tystnad

Samproduktioner

Källor

Externa länkar 

Filmproduktionsföretag
Svenska företag
Företag bildade 2003
José Jéronimo Triana

José Jéronimo Triana, född den 22 maj 1826 i Bogotá, död den 31 oktober 1890 i Paris, var en colombiansk botaniker som katalogiserade 60 000 prover av 8 000 arter.

Referenser

Externa länkar

Colombianska botaniker
Personer från Bogotá
Män
Födda 1826
Avlidna 1890
Jan Hellbom

Jan Olof Hellbom, född 7 oktober 1956 i Essinge församling i Stockholm, är en svensk filmare.

Jan Hellbom föddes in i filmens värld och växte upp på inspelningsplatserna till Saltkråkan, Pippi Långstrump och Emil i Lönneberga. Han är son till regissören Olle Hellbom och vittnespsykologen Birgit Hellbom, ogift Nyman, samt bror till Tove Hellbom och dotterson till professor Alf Nyman. Han driver ett eget produktionsbolag vid namn Hellbom Film AB.

Han gifte sig 1981 med Maj Östlin (född 1956), med vilken han har en dotter (född 1981) och en son (född 1988).

Filmografi i urval
 (b-ljud)
 (passare)
 (produktionsassistent)
 (produktionsassistent)
 (inspelningsledare)
 (inspelningsledare)
 (inspelningsledare)
 (inspelningsledare)
 (produktionsledare)
 (produktionsledare)
 (inspelningsledare)
 (inspelningsledare)
 (regi)
2002 – Ollebom (regi och manus)
2003 – Flugan comédie absurde (regi)
2014 – Vittne till samtid (foto)

Referenser

Externa länkar
Jan Hellbom på Svensk Filmdatabas
Jan Hellbom på Svensk mediedatabas
Jan Hellbom på IMDB (engelska)
Jan Hellbom på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska filmfotografer
Svenska filmproducenter
Svenska filmregissörer
Svenska manusförfattare under 2000-talet
Fotografer från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Födda 1956
Levande personer
Män
Svenska TV-regissörer
Bernard Verlhac

Bernard Verlhac, signaturen Tignous, född 21 augusti 1957 i Paris, död 7 januari 2015 i Paris, var en fransk satirtecknare.

Han var en av medarbetarna på Charlie Hebdo. Han medverkade också i veckotidningen Marianne och månadstidskriften Fluide Glacial.

Bernard Velhac dödades i attentatet mot Charlie Hebdo.

Bibliografi
On s'énerve pour un" rien, éditions La Découverte 1991
Tas de riche, éditions Denoël 1999
Le Sport dans le sang, éditions Emma Flore 2006
C'est la faute a la société, éditions 12 bis 2008
Le Procès Colonna, éditions 12 bis 2008
Pandas dans la brumes, éditions Glénat 2010
Le Fric c'est capital, éditions 12 bis 2010
Cinq ans sous Sakorzy, éditions 12 bis 2011

Andra verk i urval
 Illustrationer till Corvée de bois av Didier Daeninckx, éditions Liber Niger 2002
 Illustrationer till Lettres d'insulte av Dieudonné, éditions Le Cherche-midi 2002

Källor
Denna artikel är baserad på artiklarna :en:Tignous och :fr:Tignous på engelskspråkiga Wikipedia respektive franskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar 

 Teckningar av Tignous

Franska tecknare
Franska satirtecknare
Personer från Paris
Personer som blivit mördade i Paris
Födda 1957
Avlidna 2015
Män
Ivan Murray Johnston

Ivan Murray Johnston, född den 28 februari 1898 i Los Angeles, Kalifornien, död den 31 maj 1960 i Jamaica Plain, Massachusetts, var en amerikansk botaniker som var specialiserad på strävbladiga växter.

Mellan 1916 och 1919 studerade han vid Pomona College, där han började att samla plantor och gräs och utvecklade ett intresse för växter på sanka marker. Hans talang uppmärksammades framförallt av Samuel Bonsall Parish. 1925 flyttade han till Boston för att studera vid Harvard University, där han blev kvar fram till sin död.

Johnston skrev 31 vetenskapliga publikationer om strävbladiga växter och beskrev 215 nya arter i familjen, vilket är omkring 10 % av alla strävbladiga växter.

Referenser

Amerikanska botaniker
Personer verksamma vid Harvard University
Alumner från Harvard University
Personer från Los Angeles
Män
Födda 1898
Avlidna 1960
Alumner från Pomona College
Flottans musikkår i Stockholm

Flottans musikkår i Stockholm, under de sista åren Andra militärmusikkåren, var en svensk militärmusikkår som verkade i olika former mellan åren 1522 och 1971 .

Historia 
Redan i och med att den dåvarande riksföreståndaren Gustaf Eriksson grundade den svenska flottan 1522 anställdes ett antal musiker för musiktjänst inom flottan. Under den följande århundradena verkade musiken vid Stockholms örlogsstation i olika former tills verksamheten tillfälligt upphörde efter att hela den dåvarande musikkåren stupat i Första slaget vid Svensksund 1789.

Musikverksamheten återupptogs igen 1802 och 1814 bildades musikkåren i modern tapning, musikkåren tillhörde då Sjöartillerikompaniet i Stockholm till 1833 då den överfördes till det nybildade Marinregementet. Efter några år utvecklades musikkåren till Flottans musikkår i Stockholm som vid en omorganisation 1909 fick en modern instrumentbesättning om 45 man.

Organisationen behölls någorlunda oförändrat till 1956 års musikorganisation med verkan från 1 april 1957 då den blev en del av Marinmusiken och en av tre musikkårer i Stockholm. Ytterligare omorganisation skedde 1961 då namnet ändrades till Andra militärmusikkåren som då blev en del av Militärmusiken. I och med att det då endast fanns två militärmusikkårer i Stockholm hände det att musikkåren uppträdde i Arméns uniform och även bidrog till bemanningen i Första militärmusikkårens beridna avdelning.

I samband med att militärmusiken upphörde 1971 slogs musikkåren samman med Första militärmusikkåren och blev Stockholmsmusiken inom Statens regionmusik.

Verksamhet 
I äldre tid var huvuduppgiften att bemanna sjökommenderande ensembler och musikjänster. I modernare tid var musikkårens främsta uppgift medverkan vid högvakt och ceremonier och arrangemang på marinförbanden i Stockholm med omnejd, framförallt enheterna på Skeppsholmen men även Berga örlogsskolor i Haninge kommun och Kungliga Sjökrigsskolan i Täby. Man höll frekvent konserter för allmänheten, mellan 1892 och 1954 konserterade musikkåren dagligen på Skansen under perioden april-september. Musikkåren gjorde också turnéer i bl.a. Förenta staterna och Storbritannien.

Musikdirektörer 
1891-1909 - Oscar Blomquist
1909-1932 - Erik Högberg
1932-1947 - Ivar Widner
1947-1954 - Gustav Svensson
1954-1971- Bertil Driving

Källor 

Nedlagda svenska militära musikkårer
Musikgrupper upplösta 1971