kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jens Burman

Jens Tony Lennart Burman, född 16 augusti 1994 i Rätans församling i Jämtlands län, är en svensk längdåkare.

Burman har studerat vid Fjällgymnasiet i Svenstavik. Han debuterade i längdskidåkningens världscup den 15 februari 2015 i Östersund. Distansen var 15 km fristil och Burman kom på plats 45. Vid junior-VM i Val di Fiemme 2014 tog han silver på 10 km klassiskt.
Vid U23-VM 2015 i 15 km fristil kom Burman på 7:e plats. Året därpå, när U23-VM avgjordes i Rumänien, blev Burman U23-världsmästare på 15 km i klassisk stil. Med sin 10:e plats på 30 km skiathlon i VM 2019 blev Burman bäste svensk. På femmilen slutade han på 10:e plats, 11:a på 15 km och 5:a i stafetten i samma VM.Vm 2021 slipade Burman till dessa siffror  med sin 11:e plats på skiathlonen, 8:e plats på 15km fristil och 4:e plats på stafetten. Femmilen slutade med en fin femteplats. Den 14 mars 2021 tog Jens Burman sin första pallplats i världscupen efter att ha blivit trea i världscupsavslutningens 50km jaktstart i Engadin, Schweiz.

Referenser 

Svenska längdåkare
Svenska idrottare under 2000-talet
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2022
Personer från Bergs kommun
Födda 1994
Levande personer
Män
Längdskidåkare i Åsarna IK
Ragnar Olason

Ragnar Olason, född 7 mars 1901, död 7 juni 1978, var en norsk skådespelare.

Olason var engagerad vid Det norske teatret och Nationaltheatret. Han verkade även som filmskådespelare och debuterade 1940 i Godvakker-Maren. På 1960- och 1970-talen var han engagerad vid NRK:s TV-teater.

Filmografi (urval)

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1978
Män
Jón Gunnar Árnason

Jón Gunnar Árnason, född 1931, död 1989 i Reykjavik, var en isländsk skulptör.

Jón Gunnar Árnason utbildade sig i konst på Listaháskóli Íslands 1944-46 och studerade också till ingenjör med examen 1952. Han studerade senare konst vidare på Hornsey College of Art i London.

Hans verk Sólfar från 1986 står vid stranden vid slutet av Frakkastigur i Reykjavik.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Jón Gunnar Árnason på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Foto av "Sólfar" på engelskspråkiga Wikipedia

Isländska skulptörer
Skulptörer under 1900-talet
Isländska konstnärer under 1900-talet
Personer från Reykjavik
Födda 1931
Avlidna 1989
Män
Advice for the Young at Heart

Advice for the Young at Heart är låt av den brittiska gruppen Tears for Fears utgiven 1989. Den är komponerad av Roland Orzabal och Nicky Holland, och sjungen av Curt Smith. Den utgavs i februari 1990 som den tredje singeln från albumet The Seeds of Love.

Singeln nådde 36:e plats på brittiska singellistan och topp 40-placeringar i flera länder. I Irland blev den en topp 20-hit med en 15:e plats. Den låg en vecka  på Trackslistans 19:e plats i april 1990.

Utgåvor
 7" singel
 "Advice for the Young at Heart" — 4:45
 "Johnny Panic and the Bible of Dreams" — 4:16

 12" singel
 "Advice for the Young at Heart" — 4:49
 "Johnny Panic and the Bible of Dreams" — 4:16
 "Music for Tables" — 3:32

 CD singel
 "Advice for the Young at Heart" — 4:49
 "Johnny Panic and the Bible of Dreams" — 4:16
 "Music for Tables" — 3:32
 "Johnny Panic And the Bible of Dreams" (instrumental) — 4:18

Listplaceringar

Källor

Singlar av Tears for Fears
Musiksinglar 1990
Morning Star

Morning Star kan syfta på:

 Morning Star (album) – det sjunde fullängdsalbumet av det svenska death metal-bandet Entombed
 Morning Star (fotbollsklubb) – en tidigare chilensk fotbollsklubb från Santiago
 Morning Star (tidning) – en vänsterorienterad dagstidning i Storbritannien
Ragnar Kjartansson (skulptör)

Ragnar Kjartansson, född 17 augusti 1923 i Snæfellsnes, död 26 oktober 1988 i Reykjavik, var en isländsk skulptör och keramiker.

Ragnar Kjartansson var son till prästen Kjartan Kjartansson. Han lärde sig keramik för Guðmundur Einarsson från Miðdal (1895–1963) samt på Upsala-Ekeby AB i Sverige. Han utbildade sig också på Myndlista- og handíðaskóli Íslands i Reykjavik och för Ásmundur Sveinsson í Reykjavik. Han undervisade själv, och var under en period rektor, på Handíða- og myndlistaskóli.

Han grundade 1947 Funi Keramik och 1958 Glit Keramik.

Han gifte sig 1945 med banktjänstemannen Katrín Guðmundsdóttir. Paret har bland andra sonen Kjartan Ragnarsson (född 1945), som är skådespelare och regissör, och dottern Inga Ragnarsdóttir (född 1955), som är skulptör och målare. En sonson är performancekonstnären Ragnar Kjartansson.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Ragnar Kjartanson (Bildhauer) på tyskspråkiga Wikipedia.

Isländska skulptörer
Isländska keramiker
Skulptörer under 1900-talet
Isländska konstnärer under 1900-talet
Personer från Snæfellsnes
Födda 1923
Avlidna 1988
Män
Erik Hammarskjöld

Erik Hjalmar Knutsson Hammarskjöld, född 6 april 1954, var en svensk diplomat.

Biografi
Hammarskjöld gjorde värnplikten vid Tolkskolan. År 1976 tog blev han fil.kand. i filosofi vid Uppsala universitet och med.kand. vid Karolinska institutet i Stockholm 1978. Han var anställd som assistent till den internationella enhetens chef inom Svenska Röda Korset 1979 och genomförde akademiska studier i franska och spanska 1980–1985. Hammarskjöld var andre ambassadsekreterare i Mexico City 1981–1984, förste ambassadsekreterare vid Sveriges FN-representation i New York samt vid FN-delegation i Genevé 1984–1986. Därefter var han departementssekreterare vid utrikesdepartementets (UD) avdelning för utvecklingssamarbete 1986–1988 och handläggare och Röda korsets samordnare för bistånd till Afghanistan i Genevé 1988.

Hammarskjöld var kanslichef hos biståndsministern vid UD 1988, programhandläggare hos FN:s samordnare för bistånd till Afghanistan i Genevé och Kabul 1989. Han var departementssekreterare vid Sydamerikaenheten vid Utrikesdepartementets politiska avdelning 1989 och ambassadråd vid Sveriges FN-representation i New York 1991. Hammarskjöld var departementsråd och biträdande enhetschef vid UD 1996. Under 1996–1997 genomgick han managementkurser vid UD och 1999 var han filmproducent för Electra Media filmproduktion i Stockholm och Miami. Hammarskjöld blev departementsråd ansvarig för Östersjömiljarden vid UD samma år. Under juni-juli 2000 var han tillförordnad generalkonsuln i Sankt Petersburg och december 2000 till mars 2001 var han biträdande generalsekreterare vid Stockholms Internationella Forum mot intolerans. Hammarskjöld var svensk generalkonsul i Kaliningrad 2003–2006 och Sveriges miljöambassadör vid Utrikes- och miljödepartementen 2006. Hammarskjöld var ministerråd vid Sveriges ambassad i Zagreb 2012–2013, samt utgjorde förstärkning under statsbesöket i Kroatien 2013. Från 2014 var Hammarskjöld Sveriges generalkonsul i Sankt Petersburg.

Referenser

Noter

Män
Födda 1954
Levande personer
Svenska departementsråd
Sveriges generalkonsuler i Kaliningrad
Sveriges generalkonsuler i Sankt Petersburg
Alumner från Uppsala universitet
Alumner från Karolinska Institutet
Svenska diplomater under 1900-talet
Svenska diplomater under 2000-talet
Erik
Ragnar Kjartansson (performancekonstnär)

Ragnar Kjartansson, född 1976 i Reykjavik, är en isländsk performancekonstnär, målare, skulptör och musiker.

Ragnar Kjartansson är son till skådespelaren och regissören Kjartan Ragnarsson (född 1945) och skådespelaren Guðrún Ásmundsdóttur (född 1935) samt sonson till skulptören och keramikern Ragnar Kjartansson.
Han utbildade sig på Islands konsthögskola, med examen 2001.

Han representerade Island vid Venedigbiennalen 2009. Han är medlem i bandet Trabant.

Ragnar Kjartansson fick Ars Fennica-priset 2019.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Ragnar Kjartansson (Performancekünstler) på tyskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
 Om Ragnar Kjartansson på Galleri Adlers webbplats

 

Isländska skulptörer
Performancekonstnärer
Isländska målare
Isländska musiker
Personer från Reykjavik
Födda 1976
Levande personer
Män
Statarmuseet, Överjärva gård

Statarmuseet i Överjärva är ett arbetslivsmuseum på Överjärva gård i Solna kommun. Museet skildrar statarens arbetsliv och vardag på 1920-talet.

Byggnaden och museet

Statarmuseet inryms i gårdens statarlänga från 1872. Byggnaden ersatte då en äldre statarlänga som brann ner 1868. Under den första tiden bodde 12 familjer i huset. Nästan varje bostad bestod av kök och kammare. Efter 1920-talet hade några familjer två rum och kök. Elektricitet installerades i slutet av 1930-talet. Vatten och avlopp drogs aldrig in. Vatten fick hämtas i en källa på andra sidan järnvägen (Norra stambanan går förbi väster om gården). Uppvärmningen skedde med ved i kökets vedspis respektive i kammarens kakelugn.

I Överjärvas statarlänga bodde de som arbetade med mjölkproduktionen för Öfver Järfvas Mjölkhandel. Kring sekelskiftet 1900 hade gården 71 kor som stod i den stora ladugården öster om statarbyggnaden. På 1920-talet sköttes mjölkningen av fyra statarkvinnor som fick börja sin dag klockan fyra på morgonen så att dagsfärsk mjölk kunde säljas i mjölkbutikerna klockan sju. År 1934 var Över Järvas mjölkhandel som störst med mejeri och huvudbutik i Stockholm vid den numera rivna Norra Smedjegatan (där Gallerian nu ligger) och filialer i Gamla stan och på Östermalm samt Norrmalm.

Statarlängan på Överjärva gård är välbevarad och ett bra exempel för hur en sådan byggnad såg ut kring sekelskiftet 1900. Huset inrymmer 21 bostadsrum, gemensam hall och bagarstuga. Rumsindelning och inredning är huvudsakligen den ursprungliga. Till statarlängan hörde också uthus med dass, svinstia och hönshus. När statarsystemet avskaffades 1945 blev statarlängan bostadshus för gårdens lantarbetare och senare bodde anställda vid Ulriksdals galoppbana här. År 1994 förvärvade Solna kommun både Överjärva gård och statarlängan. Mellan 1996 och 1999 renoverades byggnaden och i västra delen inrättades Statarmuseet med några tidstypiskt inredda rum och information om statarsystemet i Sverige. Museet har begränsade öppettider.

Interiörbilder

Källor
  Statarmuseet på Överjärva gård.
 Informationstavlor utanför och i museet.

Externa länkar

 Officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
Museer i Stockholms län
Coluche

Coluche, egentligen Michel Colucci, född 28 oktober 1944 i Paris, död 19 juni 1986 i Opio (nära Nice i sydöstra Frankrike), var en fransk komiker och skådespelare.

Biografi 

Coluche hade en fattig uppväxt då hans far, som var invandrare från Italien, dog 41 år gammal av polio och hans mor arbetade i en blomsterhandel.

Hans karriär som ståuppkomiker startade 1969 och tog fart under 1970-talet. Med sina sketcher blev han Frankrikes främste representant för en ny typ av humor, som karakteriserades av respektlöshet för institutioner och tung användning av svordomar.

Han spelade i en rad komedifilmer, varav de mest framgångsrika blev L'Aile ou La cuisse (En fluga i soppan, 1976, med Louis de Funès), Inspecteur la Bavure (1980, med Gérard Depardieu), Le Maître d'école (1981), Deux heures moins le quart avant Jésus Christ (1982) och Banzaï (1983). Men det blev för sin roll i dramafilmen Tchao Pantin att han belönades med Césarpriset för bästa manliga huvudroll 1984.

År 1980 ställde han upp som kandidat till presidentvalet i Frankrike 1981. Det som var till början ett skämt blev så småningom taget på allvar, när opinionsmätningar visade att han skulle få en betydande del av rösterna. I januari 1981, Ifops prognoser var : Valéry Giscard d'Estaing 32% ; François Mitterrand 18% ; Georges Marchais 14,5% ; Coluche 11% ; Jacques Chirac 8%. Coluche utsattes för hot och pressades på att dra tillbaka sin kandidatur, vilket han gjorde i mars 1981.

År 1985 grundade han Les restaurants du cœur, en hjälporganisation som bistår fattiga människor i Frankrike med fri mat. Trettio år senare har organisationen serverat mer än en miljard måltider. Pengarna samlas bland annat genom Les Enfoirés-konserter som organiseras varje år.

Coluche hade en passion för motorsport. Han deltog i Dakarrallyt och slog, på en Yamaha 750 OW 31, FIM rekord i 1000 meter med rullande start. 1986 dog han i en trafikolycka, då han körde sin Honda 1100 VFC. Samma år dog en annan mycket populär (och ung) fransk humorist, Thierry Le Luron.

Coluche var gift två gånger och fick två söner.

Referenser

Externa länkar 

 
  

Franska komiker
Franska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Paris
Politiker från Paris
Födda 1944
Avlidna 1986
Män
Mononymt kända personer
Personer som omkommit i trafikolyckor
Hanna Håkanson

Hanna Håkanson född 1991, är en svensk politiker (folkpartist) från Höör. Sedan september 2014 är Hanna Håkanson ersättare i Lunds kommunfullmäktige. Hon har sedan tidigare även vart vice ordförande i Höörs kommunfullmäktige. 

Var mellan 2014 och 2015 ordförande för Liberala studenter, Liberalernas studentnätverk, där hon tidigare varit vice ordförande åren 2012-2014. Dessförinnan var hon ordförande för Liberala studenter i Skåne.

Hanna Håkanson studerar på Juristprogrammet vid Lunds Universitet.

Källor 

https://web.archive.org/web/20100812143455/http://www.liberalastudenter.se/ordforande/

Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Höör
Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Sputnik 4

Sputnik 4, eller Korabl-Sputnik 1 (Корабль Спутник 1) var en sovjetisk testflygning med vilken Sputnikserien övergick i Vostokprogrammet. Den var en första föregångare till den bemannade farkosten Vostok.

Farkosten sköts upp den 15 maj 1960 från Kosmodromen i Bajkonur. Rymdflygningen var obemannad, men en testflygning inför den första bemannade rymdflygningen, Vostok 1. En bugg i navigationssystemet gjorde att farkosten gick ut i en högre omloppsbana runt jorden, istället för att återinträda i jordens atmosfär.

Delar av raketen störtade den 5 september 1962. En raketdel kraschade mitt på en gata i Manitowoc, i Wisconsin.

Referenser

Noter 

Rymdfarkoster
Sovjetunionens rymdprogram
Vostokprogrammet
1960 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1960
Tørres Snørtevold

Tørres Snørtevold är en norsk svartvit komedifilm från 1940 i regi av Tancred Ibsen. I titelrollen ses Alfred Maurstad.

Handling 
Fiskarpojken Tørres Snørtevold beger sig till stan för att bli rik. Därigenom hoppas han kunna utkräva hämnd på konsul Krøger som tagit hans och faderns hem ifrån dem. Tørres får anställning i fru Knudsens butik och det dröjer inte länge förrän han fått snurr på verksamheten och blir själv rik på kuppen. Han återvänder hemåt igen, men avstår från att ta ut sin hämnd. Med sig hem har han Bertha som han får ihop det med.

Rollista 
Alfred Maurstad – Tørres Snørtevold 
Folkmann Schaanning – Anton Jessen 
Wenche Foss –  fröken Thorsen 
Erna Schøyen –  fru Knudsen 
Thomas Thomassen –  Krøger, konsul 
Ingeborg Cook –  Julie Krøger 
Hilda Fredriksen –  tant Sofie 
Aasta Voss –  Betha 
Ola Isene –  bankchefen
Ellen Isefiær –  statsrådinnan 
Tryggve Larssen –  Simon 
Jens Holstad –  Halvor 
Brita Bigum –  expedit  
Rolf Christensen –  lärare 
Vera Debesv –  fröken Olsen 
Aagot Didriksen –  fru Jessen 
Ernst Diesen –  Reinert 
Edvard Drabløs –  Tørres far 
Einar Engebrett –  bankassistenten 
Joachim Holst-Jensen –  en gäst 
Randi Juel –  expedit
Sigurd Magnussøn –  länsman 
Synnøve Øian –  expedit
Gunnar Olram 
Eugen Skjønberg –  Koren 
Henny Skjønberg –  expedit 
Harald Steen –  Viberg 
Carl Struve –  advokat
Liv Uchermann Selmer –  fru Thorsen 
Einar Vaage –  domaren 
Knut Wigert –  löjtnanten 
Kjell Willi-Johansen –  expedit

Om filmen 
Tørres Snørtevold bygger på romanen Jacob av Alexander L. Kielland från 1891. Den omarbetades till filmmanus av regissören Tancred Ibsen. Filmen producerades av bolaget Norsk Film A/S med Ibsen som produktionsledare. Den fotades av Kåre Bergstrøm, Ulf Greber och Per Gunnar Jonson och klipptes av Ibsen. Den premiärvisades den 26 december 1940 i Norge.

Referenser 

Norska komedifilmer
Norskspråkiga filmer
Filmer 1940
Svartvita filmer
Norska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Tancred Ibsen
Filmer från Norsk Film
Norska 1940-talsfilmer
Bo Eric Ingelmark

Bo Eric Ingelmark, född 24 september 1913 i Helsingborg, död 25 juli 1972, var en svensk anatom, professor och rektor för Göteborgs Universitet 1966-1972.

Ingelmark blev medicine licentiat i Uppsala 1941, medicine doktor 1943, var docent i anatomi i Uppsala 1943–45, prosektor där 1945–49 och professor i anatomi vid Göteborgs universitet från 1949. Han var underläkare vid Sätra brunn 1940–48, biträdande läkare där 1949–52, dekanus för medicinska fakulteten i Göteborg 1954–63, prorektor för Göteborgs universitet 1963–66 och rektor från 1966 till 1972. 

Ingelmark var ledare för de medicinska undersökningarna av Vasagravarna och Erik den heliges skrin 1945–46, ledamot av Statens medicinska forskningsråd 1952–58, ordförande i Nordisk forening Helse og arbete från 1954, ledamot av 1958 års statliga förhandlingskommission i Göteborg, styrelseordförande i Nordiska hälsovårdshögskolan, ordförande i lokal- och utrustningsprogramkommittén för Göteborg samt innehade uppdrag inom utbildningsdepartementet och Universitetskanslersämbetet. Han blev korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien 1954. Han författade skrifter inom embryologi, funktionell anatomi, reumatologi, kirurgi och antropologi.

Bibliografi i urval
Armour from the Battle of Wisby 1361 (tillsammans med Bengt Thordeman och Poul Nørlund, 1939)
Der Zusammenhang zwischen der Händigkeit und den Asymmetrien und Belastungsverhältnissen der Extremitäten sowie des Rückgrats (akademisk avhandling, 1943)
Vasagraven i Uppsala domkyrka: historiska, konst- och kulturhistoriska samt medicinska och antropologiska undersökningar  (tillsammans med av Martin Olsson, Torsten Lenk och Eva Bergman, två volymer, 1956)
De funktionellt anatomiska förhållandena i ryggraden med särskild hänsyn till dess småleder (1956)
Rör er rätt : programserie i radio våren 1957 (1957)
Fötter, fotbesvär och fotvård (tillsammans med Marta Lindström, 1963)
Funktionellt anatomiska synpunkter på industriarbete (1963)
Att studera medicin (1963)
Behovet av humant dissektionsmaterial (1967)

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska professorer i anatomi
Rektorer vid Göteborgs universitet
Svenska läkare under 1900-talet
Forskare från Helsingborg
Födda 1913
Avlidna 1972
Män
Lista över fotbollsövergångar i England sommaren 2015

Detta är en lista över fotbollsövergångar i England sommaren 2015.

Endast övergångar i Premier League är inkluderade.

Premier League

Arsenal

In:

Ut:

Aston Villa

In:

Ut:

Bournemouth

In:

Ut:

Chelsea

In:

Ut:

Crystal Palace

In:

Ut:

Everton

In:

Ut:

Leicester City

In:

Ut:

Liverpool

In:

Ut:

Manchester City

In:

Ut:

Manchester United

In:

Ut:

Newcastle United

In:

Ut:

Norwich City

In:

Ut:

Southampton

In:

Ut:

Stoke City

In:

Ut:

Sunderland

In:

Ut:

Swansea City

In:

Ut:

Tottenham Hotspur

In:

Ut:

Watford

In:

Ut:

West Bromwich Albion

In:

Ut:

West Ham United

In:

Ut:

Källor

Fotbollsövergångar
Fotbollsövergångar
Fotboll i England
Fotbollsåret 2014
Fotbollsåret 2015
Fotbollsövergångar England 2014/2015
England 2014/2015
Pertit

Pertit används som benämning för att beskriva en sammanväxning av två fältspat, en värd av korn av kaliumrik alkalifältspat (sammansättning nära K-fältspat, KAlSi3O8), som innehåller utlösta lameller eller oregelbundna inläggningar av natriumalkalifältspat (sammansättning nära albit, NaAlSi3O8). Typisk värd är korn av ortoklas eller mikroklin och lamellerna är albit. Om natriumfältspat är den dominerande fasen, är resultatet en antipertit.

De sammanväxta formerna genom utlösning beror på kylning av ett korn av alkalifältspat med en sammansättning som ligger mellan K-fältspat och albit. Det är komplett fast lösning mellan albit och K-fältspat vid temperaturer nära 700 °C och tryck som de inom jordskorpan, men ett blandbarhetsgap föreligger vid lägre temperaturer. Om ett alkalifältspatkorn med en intermediär komposition svalnar tillräckligt långsamt, blir K-rika och mer Na-rika fältspatdomäner skilda från varandra. I närvaro av vatten, sker processen snabbt.

Vid megaskopisk utveckling, kan texturen bestå av distinkta rosa och vita lameller representerande utlöst vit albit (NaAlSi3O8) i rosa mikroklin K-fältspat. Inläggen i pertit har en stor mängd olika former. Om kylningen är tillräckligt låg, kan alkaliskt fältspat utlösas till att bilda separata korn med kompositioner av nära-ändenhet av albit och K-fältspat. Den största dokumenterade enkristall av pertit hittades i Hugo Mine, South Dakota, USA och mätte cirka 10,7 m x 4,6 m x 1,8 m. Pärlsorterna av kaliumfältspat, amazonit och månsten är varianter av färgade pertiter.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Silikatmineral
Petrologi
Jingle, Xinzhou

Jingle, tidigare romaniserat Tsinglo, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Shenchi

Shenchi, tidigare romaniserat Shenchih, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina. Det ligger omkring 150 kilometer norr om provinshuvudstaden Taiyuan.

Källa

WP:Projekt Kina
Tikaskruv naturreservat

Tikaskruv är ett naturreservat i Lessebo kommun i Kronobergs län.

Reservatet är skyddat sedan 2010 och är 15 hektar stort. Det är beläget 5 km sydost om Kosta samhälle och utgörs av ett hagmarksområde med äldre träd.

Historiskt sett utgörs området av byn Tikaskruvs ängs- och betesmarker. Naturreservatets gamla lövträd utgör en god livsmiljö för många insekter, vedsvampar, mossor och lavar. Man har funnit den sällsynta  ädelguldbaggen och den praktfulla lunglaven. I betesmarken finns fin lundflora med bland annat blåsippa, vårärt och vätteros.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Tikaskruv

Naturreservat i Lessebo kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
Accademia di Belle Arti di Firenze

Accademia di Belle Arti di Firenze är en italiensk konstskola i Florens.

Akademin grundades som Accademia e Compagnia delle Arti del Disegno ("Teckningsakademien och -bolaget") i januari 1563 av Cosimo I de' Medici, som i detta påverkades av Giorgio Vasari. Den hade två delar: bolaget, som var en sorts skrå för alla utövande konstnärer, och akademin, som var öppen för de mera prominenta konstnärerna vid Cosimos hov och vilken hade översyn över konstproduktionen i Toscana. Institutionen bytte senare namn till Accademia delle Arti del Disegno. Till en början hade akademin sina möten i Basilica della Santissima Annunziata.

Akademin hade ledamöter som Michelangelo Buonarroti, Francesco da Sangallo, Agnolo Bronzino, Benvenuto Cellini, Giorgio Vasari, Bartolomeo Ammanati och Giambologna. Artemisia Gentileschi blev den första kvinnliga ledamoten. Angelika Kauffmann blev ledamot 1762. 

Kejsar Leopold II, även storhertig av Toscana, slog 1784 ihop Florens konstskolor till Accademia di Belle Arti. Denna fick lokaler i ett tidigare konvent på Ricasoligatan, i samma lokaler som den fortfarande verkar.

Källor

Externa länkar

Webbplats för Accademia di Belle Arti di Firenze

Konstskolor i Italien
Toscana