kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vyssjaja Liga

Vyssjaja Liga kan syfta på:

Fotboll
Vyssjaja Liga – namnet på högsta divisionen i sovjetisk fotboll 1992–1997, se Premjer-Liga
Vyssjij Divizion – namnet på högsta divisionen i sovjetisk fotboll 1997–2001, se Premjer-Liga
Vitryska Vyssjaja Liga i fotboll –  Vitrysslands högsta division i fotboll för herrar 1992–

Ishockey
 Vyssjaja Liga – den andra divisionen i ishockey i Ryssland 1996–2009, se Ryska superligan i ishockey
Vyssjaja Chokkejnaja Liga – den näst högsta divisionen i ishockey i Ryssland 2010–

Se även
Sovjetiska toppserien – sovjetiska mästerskapet i fotboll mellan 1936 och 1991
 Kontinental Hockey League – en ishockeyliga, bildad 2008 i Eurasien
Nils Bruce (järnvägsman)

Nils Olof Bruce, född 23 oktober 1890 i Tvååkers församling i Hallands län, död 20 november 1973 i Ulricehamns församling i dåvarande Älvsborgs län, var en svensk järnvägsman.

Efter att ha innehaft diverse befattningar inom järnvägen blev Bruce trafikchef vid Statens Järnvägars 25:e trafiksektion i Borås 1940  och var verkställande direktör vid Järnvägs AB Stockholm–Saltsjön 1943–46. Han var under denna tid (från 1940) även svensk vicekonsul i Rovaniemi.

Bruce blev länstrafikledare vid landskontoret i Västmanlands län 1948 och sektionschef i ekonomiska försvarssektionen i Västernorrlands län 1953. Han var riddare av Vasaorden och riddare av 1. klass av Finlands Vita Ros’ orden.

Nils Bruce var son till stationsinspektor Gustav Vilhelm Bruce och Tyra Martina Liander. Han var från 1945 gift med Elna Kanerva Bruce (1907–1999) från Finland.

Referenser

Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska direktörer
Personer från Tvååkers socken
Födda 1890
Avlidna 1973
Män
Nils Olof Bruce

Nils Olof Bruce kan avse:

Nils Bruse (1890–1973), järnvägsman.
Olof Bruce (1867–1942), undervisningsråd och politiker.
John Stuart Blackie

John Stuart Blackie, född den 28 juli 1809 i Glasgow, död den 2 mars 1895 i Edinburgh, var en skotsk filolog och politisk skriftställare.

Blackie idkade studier vid skotska och tyska universitet samt i Rom och vann beröm av Carlyle för sitt litterära förstlingsverk, en metrisk översättning av Goethes Faust (1834, ny upplaga 1880). Åren 1841–52 verkade han som professor i latin vid Marischal College i Aberdeen och 1852–82 som professor i grekiska vid Edinburghs universitet. År 1853 företog han en resa till Grekland, vilken gav anledning till skriften On the living language of the greeks, med dess varma förordande av den moderna grekiskans studium. Även efter sin avgång från professuren fortfor Blackie att utöva en livlig verksamhet som populär föreläsare. Blackie var som lärare entusiastisk och originell. Hans varma känsla för skotsk nationalitet tog sig många uttryck, och skotska ämnen intog vid sidan av de klassiska en förhärskande plats i hans litterära alstring. 

Bland hans många filologiska arbeten märks en översättning av Aischylos (2 band, 1850), The pronunciation of greek, accent and quantity (1852), Homer and the Iliad (en översättning i balladform av Iliaden, med kritisk inledning, 4 band, 1866) samt Horæ hellenicæ (avhandlingar i grekisk filologi, 1874). Den skotska litteraturen behandlade Blackie bland annat i Lays of the highlands and islands (1872), The language and literature of the highlands of Scotland (1875), Life of Robert Burns (1888) och Scottish song (1889). Blackie utgav även flera populärfilosofiska arbeten, bland annat Selfculture, intellectual, physical and moral (1874, ny upplaga 1880; "Sjelfuppfostran", 1884), Essays on subjects of moral and social interest (1890) och Christianity and the ideal of humanity (1893), samt åtskilliga lyriska diktsamlingar.

Källor

Tryckta källor

Noter

Skotska filologer
Brittiska klassiska filologer
Skotska professorer
Personer verksamma vid Aberdeens universitet
Personer verksamma vid Edinburghs universitet
Skotska översättare
Engelskspråkiga översättare
Översättare från grekiska
Översättare från tyska
Skotska poeter
Engelskspråkiga poeter
Brittiska fackboksförfattare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Brittiska författare under 1800-talet
Personer från Glasgow
Födda 1809
Avlidna 1895
Män
Ugglan
Professorer i grekiska
Professorer i latin
Alumner från Edinburghs universitet
Alumner från University of Aberdeen
Måsvingedörr

Måsvingedörrar är en typ av bildörr som öppnas uppåt. 
De användes första gången 1952 på racingversionen av Mercedes-Benz 300 SL och på gatuversionen 1954. År 1939, fjorton år innan Mercedes lanserade sin måsvingedörr, lanserades portes papillion, fjärilsdörren, på Jean Bugattis prototypbil Type 64. Eftersom den aldrig kom ut på marknaden brukar den dock inte räknas in i måsvingens historia.

Bilar med måsvingsdörrar 

 Autozam AZ-1 (Suzuki Cara)
 Bricklin SV-1
 Bristol Fighter
 DeLorean DMC-12
 Gumpert Apollo
 Hofstetter Turbo
 Isdera Commendatore 112i
 Melkus RS 1000
 Melkus RS 2000
 Mercedes-Benz 300 SL
 Mercedes-Benz SLS AMG
 Pagani Huayra
 Saab Blue Spirit
 (NSU) Thurner RS
 Tesla Model X

Galleri

Referenser

Noter

Bildelar
Shashi, Jingzhou

Shashi, tidigare romaniserat Shasi, är ett stadsdistrikt i Jingzhous stad på prefekturnivå i Hubei-provinsen i centrala Kina. Det ligger omkring 180 kilometer väster om provinshuvudstaden Wuhan.

Historia
Orten öppnades som fördragshamn 1895 enligt Shimonosekifördraget med Japanska imperiet.
Under första hälften av 1900-talet hade Svenska Missionskyrkan en missionsstation i Shashi.

Källor

WP:Projekt Kina
Bill Horr

Bill Horr, född 2 maj 1880 i Munnsville i delstaten New York, död 1 juli 1955 i Syracuse, var en amerikansk friidrottare.

Horr blev olympisk silvermedaljör i antik diskuskastning och bronsmedaljör i diskuskastning vid sommarspelen 1908 i London.

Källor 

Amerikanska diskuskastare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1908
Olympiska bronsmedaljörer 1908
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från USA
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från delstaten New York
Personer från Madison County, New York
Födda 1880
Avlidna 1955
Män
Portugal i olympiska sommarspelen 1952

Portugal deltog med 71 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1952 i Helsingfors. Totalt vann de en bronsmedalj.

Medaljer

Brons
 Francisco de Andrade och Joaquim Fiúza - Segling.

Källor 
 

1952 i Portugal
Nationer i olympiska sommarspelen 1952
1952
Mons Mossner

Erik Mons Mossner, ursprungligen Håkansson eller Andersson, född 11 juni 1920, död 5 augusti 1995 i Stockholm, var en svensk journalist och översättare.

Han återfanns i redaktionsrutan för en rad tidskrifter: Filmjournalen (1953), Bildjournalen (1954), Röster i radio-TV (ansvarig utgivare 1963), Lektyr (1968-1969), Svensk damtidning (huvudredaktör 1968-1973) och Hennes (chefredaktör 1973-1974).

Som översättare ägnade han sig framför allt åt deckare och annan underhållningslitteratur från engelska. Bland Mossners författare märks Craig Rice, Agatha Christie och Ian Fleming.

Han gifte sig 1945 med Elsa Ingrid Birgitta Carlstedt (1923–2001), också hon översättare. I många böcker står båda som översättare, men de översatte också var för sig.

Översättningar (urval)
 Caryl Chessman: Genom skärselden (Trial by ordeal) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1955)
 Craig Rice: Söndagsduvan försvinner (The Sunday pigeon murders) (Bonnier, 1958)
 Budd Schulberg: Knockout (The harder they fall) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1959)
 Richard Gordon: Doktorn får barn (Doctor and son) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1959)
 Agatha Christie: Prövad oskuld (Ordeal by innocence) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1959)
 Hammond Innes: Den dömda oasen: en roman om Arabien (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1960)
 Robert van Gulik: De kinesiska klockmorden (The Chinese bell murders) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1960)
 Leon Uris: Mila 18 (Mila 18) (Forum, 1962)
 Erle Stanley Gardner: Perry Mason och fallet med den tvivelaktiga tanten (The case of the spurious spinster) (Bonnier, 1962)
 Ian Fleming: Åskbollen (Thunderball) (Bonnier, 1962)
 Ellery Queen: Spel mot en okänd (The player on the other side) (Bonnier, 1965)
 Gavin Lyall: Midnatt plus en (Midnight plus one) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1966)
 Hilary Norman: Kärlek och vänskap (In love and friendship) (översatt tillsammans med Elsa Mossner) (Bonnier, 1987)

Översättningar av Elsa Mossner ensam (urval)
 John Wyndham: Fripassagerare till Mars (Stowaway to Mars) (Lindqvist, 1955)
 Nancy Mitford: Inte ett ord till Alfred (Don't tell Alfred) (Hökerberg, 1961)
 John Braine: Svartsjuk gud (The jealous god) (Bonnier, 1966)
 Catherine Cookson: En vanlig hygglig kille (The nice bloke) (Semic, 1974)

Källor
 Personakt för Mons Mossner. Läst 2 augusti 2014
 Libris
 Stockholms stadsbibliotek

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från danska
Svenskspråkiga översättare
Födda 1920
Avlidna 1995
Män
Översättare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Magnus Montelius

Magnus Montelius, född 5 augusti 1965 i Bromma församling i Stockholm, är en svensk författare och miljörådgivare. Han är utbildad civilingenjör vid Kungliga Tekniska högskolan och har arbetat i Afrika och Latinamerika inom olika Sida-projekt. År 2011 debuterade han som romanförfattare med kriminalromanen Mannen från Albanien.

Magnus Montelius tillhör släkten Montelius från Uppland. Han är bror till författaren Martin Jonols och halvbror till dramatikern Martina Montelius, brorson till skådespelaren Bo Montelius, kusin till regissören Hans Montelius och sonsons son till psalmförfattaren Knut Johan Montelius.

Bibliografi

Källor

Svenska kriminalförfattare
Svenskspråkiga kriminalförfattare
Födda 1965
Levande personer
Män
Författare från Stockholm
Magnus
Lars Grundberg

Lars Arne Grundberg, född 16 augusti 1944 i Örnsköldsvik, är en svensk diplomat och hovfunktionär.

Lars Grundberg är son till kamrer Sten-Erik Grundberg och Anna, ogift Nilsson. Efter juris kandidatexamen vid Uppsala universitet och Oslo universitet tjänstgjorde Grundberg från 1971 vid utrikesdepartementet och gick i pension 2011. Han var ambassadör vid Sveriges ambassad i Estland 1991–1995, Sveriges ambassad i Spanien 2000–2005 och Sveriges ambassad i Danmark 2005–2010. Dessförinnan var han ambassadsekreterare respektive ambassadråd i Mexiko, vid svenska delegationen i Genève, vid Sveriges ambassad i Marocko och vid Sveriges ambassad i Egypten. Åren 1995–2000 var Grundberg chef för Östeuropaenheten på UD.

I Estland blev han den förste utländske ambassadören efter återupprättandet av landets självständighet. Det sista året dominerades av Estoniakatastrofen. I Köpenhamn medverkade Grundberg aktivt i den svenska och danska kandidaturen till mångmiljardsatsningen European Spallation Source (ESS), som kom att förläggas till Lund och Köpenhamn. 

Mellan 2011 och 2014 innehade Grundberg uppdraget som överceremonimästare vid Kungliga slottet. Därefter hade han bland annat vikariat för Sveriges ambassadör vid Sveriges ambassad i Algeriet sommaren 2014.

Lars Grundberg gifte sig 1968 med psykologen Gunnel Cederberg, född 1945, dotter till landskamrerare Agnar Cederberg och juris kandidat Ingrid, ogift Svensson. Gunnel och Lars Grundberg har fem barn, bland andra Hans Grundberg och Karin Grundberg Wolodarski.

Källor 

Sveriges ambassadörer i Danmark
Sveriges ambassadörer i Estland
Sveriges ambassadörer i Spanien
Personer från Örnsköldsvik
Födda 1944
Levande personer
Män
Personer med anknytning till Estoniakatastrofen
Portugal i olympiska sommarspelen 1932

Portugal deltog med 6 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1932 i Los Angeles. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1932 i Portugal
Nationer i olympiska sommarspelen 1932
1932
Estland i olympiska sommarspelen 1932

Estland deltog med 2 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1932 i Los Angeles. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1932 i Estland
Nationer i olympiska sommarspelen 1932
1932
Magnus Bäckmark

Magnus Olov Bäckmark, född 21 februari 1974 i Lidingö församling i Stockholms län, är en svensk riddarhusgenealog samt släktforskare, heraldiker och författare.

Genealogi
Magnus Bäckmark har gett ut böckerna Släkten Bäckmark (2010) och Genvägar: praktisk handledning till DNA-jämförelse i släktforskning (2012). Han är redaktör för Svenska Släktkalendern sedan 2003 års utgåva. En stor kulturhistorisk insats gjorde han genom att 2019 utge  det stora inventeringsverket Riddarhusets vapensköldar i tre band. Sedan år 2020 är han riddarhusgenealog.

Heraldik
Bäckmark startade sin heraldiska webbplats "Gröna stubben" i mitten av 90-talet.

Magnus Bäckmark har gett ut böckerna Heraldiken i Sverige (2001) tillsammans med Jesper Wasling, Liber amicorum Brugensis (2006), Kyrkans märken: vapen, stämplar, sigill, emblem (också 2006) tillsammans med Marcus Karlsson.

Utmärkelser 
  Svenska Heraldiska Föreningen förtjänstmedalj i guld (SHFGM, 2016)

Bibliografi i urval

Källor

Noter

Externa länkar
Magnus Bäckmark på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska genealoger
Svenska heraldiker
Svenska författare
Personer från Lidingö
Födda 1974
Levande personer
Män
Pendleton Ward

Pendleton "Pen" Ward, född 8 juli 1982 i San Antonio, är en amerikansk animatör, manusförfattare, producent och röstskådespelare uppväxt i Texas. Han arbetar för Cartoon Network Studios och Frederator Studios och skapade TV-serien Äventyrsdags (2010) och internetserien Bravest Warriors (2012).

Filmografi

Television

Webserier

Spel

Kortfilmer

Roller

Referenser

Noter

Översättning

Externa länkar
 
 

Amerikanska animatörer
Födda 1982
Levande personer
Män
Koecher–Maasserie

Inom matematiken är en Koecher–Maasserie en viss slags Dirichletserie som kan uttryckas som en Mellintransformation av en Siegel-modulär form, vilket generaliserar Heckes metod av att associera en Dirichletserie till en modulär form genom att använda Mellintransformationer. De introducerades av  och .

Källor
 

Automorfa former
Teichmüller-modulär form

Inom matematiken är en Teichmüller-modulär form en analogi av Siegel-modulära former för Teichmüllerrum.

Källor
 

Automorfa former
Nils Jacobsson (författare)

För andra personer med samma namn, se Nils Jakobsson

Nils J. Jacobsson, född 10 mars 1904 i Växjö, död i december 1973 i Vaxholm, var en svensk författare och översättare.

Han genomgick folkskoleseminariet i Växjö 1931, var anställd vid Malmö stads folkskolor 1931-1938, förlagsrepresentant för Geber, Hökerberg och Wahlström & Widstrand 1947-1953 och lektör för Almqvist/Wiksell/Geber från 1942. Han var medlem i Sveriges författareförening från 1942 och i Svenska översättarförbundet från 1963.

Som översättare var Jacobsson verksam från 1940 och till sin död och översatte drygt 100 böcker, huvudsakligen från engelska, men även från norska, danska och tyska.

Jacobson var son till seminarierektor Nils Otto Jacobsson och Nanny Holmgren. Han gifte sig 1933 med Elna Edgar (född 1906), dotter till inspektör Karl Edgar och Gerda Edoff.

Bibliografi
 Vi från Österstad: roman (Geber, 1938)
 Kalle målare (Geber, 1939)
 Prinsessan och halva kungariket: roman (Geber, 1939)
 En man i hopen: roman (Geber, 1940)
 Lika barn leka bäst: roman (Geber, 1941)
 En ny hatt [roman] (Geber, 1942)
 Sådant händer: roman (Geber, 1950)
 Följ med och meta (teckningar av Jurgen von Konow) (Hökerberg, 1951)
 Så roar mig att resa (ill. av Lars Wellton) (Almqvist & Wiksell/Geber, 1955)

Översättningar (urval)
 Valentine Williams: Kupp i Bessarabien (The fox prowls) (Geber, 1940)
 Sigrid Boo: Dagligt slit i Norden (Daglig strev i Norden) (med teckningar av Gösta Hammarlund, 1943)
 Carson McCullers: Spegling i ett gyllne öga (Reflections in a golden eye) (Geber, 1943)
 Frances Parkinson Keyes: Guld och glitter (All that glitters) (Geber, 1943)
 Howard Fast: Tom Paine (Citizen Tom Paine) (Geber, 1945)
 Paal Brekke: Sött vin och galla (Hökerberg, 1945)
 Nevil Shute: Schackbrädet (Chequer board) (Geber, 1948)
 Daphne du Maurier: Galjonsbilden (The Loving Spirit) (Geber, 1949)
 Ernest Raymond: Den smala vägen (Witness of Canon Welcome) (Hökerberg, 1951)
 Ursula Curtiss: Mördande atmosfär (The deadly climate) (qvist & Wiksell/Geber, 1955)
 John Dickson Carr: De tio tekopparna (The peacock feather murders) (Almqvist & Wiksell/Geber, 1958)
 Helen Nielsen: Den femte besökaren (The fifth caller) (Geber, 1960)
 Evan Hunter: Mödrar och döttrar (Mothers and Daughters) (Hökerberg, 1961)
 Alistair McLean: Hotet (The Satan Bug) (Geber, 1962)
 Cornell Woolrich: Brud i svart (The bride wore black) (Geber, 1964)
 Cottie Burland: Människor utan maskiner (Men without machines) (Geber, 1966)
 Ngaio Marsh: Delfinmordet (Killer Dolphin) (Geber, 1968)
 Antonis Samarakis: Misstaget: en politisk thriller om en militärdiktatur (Geber, 1970)
 Susan Howatch: Dimmornas hus (The shrouded walls) (Geber, 1973)

Källor
 Svenskt författarlexikon. 1900-1940, s. 355
 Vem är vem. Svealand utom Stor-Stockholm 1964, s. 419
 Libris
 Stockholms stadsbibliotek

Noter

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från danska
Översättare från norska
Översättare från tyska
Svenskspråkiga översättare
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Växjö
Födda 1904
Avlidna 1973
Män
Chełmno (olika betydelser)

Chełmno eller Chelmno kan syfta på:

 Förintelselägret Chełmno – ett förintelseläger i Nazityskland

Polen
 Chełmno – en stad vid Wisła i Kujavien-Pommerns vojvodskap
 Chełmno nad Nerem  –  en stad vid floden Ner i Storpolens vojvodskap
Strålkastartorkare

Strålkastartorkare är en anordning för att hålla strålkastare rena.

1968 lanserade Bosch strålkastartorkare. Saab introducerade som första biltillverkare i världen strålkastartorkare som standard 1971. Även Volvo införde strålkastartorkare och i Sverige infördes ett lagkrav på att bilar skulle vara utrustade med antingen strålkastartorkare eller strålkastarspolare 1974. Detta innebar att många importerade bilar försågs med speciella anordningar för antingen torkare eller spolare för strålkastarna som bara fanns för den svenska marknaden. Originalmodellerna saknade ofta detta. Anordningarna monterades antingen på bilfabriken, eller monterades dessa av någon generalagent vid importen till Sverige. I vissa fall kunde det sitta ganska iögonfallande specialanordningar för att få dit torkare eller spolare, då bilmodellerna annars inte var tänkta att ha dessa anordningar.

När Sverige gick med i EU år 1995 avskaffades kravet och strålkastartorkare har försvunnit. Dagens bilar har antingen spolning på strålkastarna, eller inget alls.

Referenser

Bildelar
Hultman

Hultman är ett svenskt efternamn. Den 31 december 2013 var 3105 personer bosatta i Sverige med detta efternamn. Dessutom hade 2 personer efternamnet Hultmann.

Personer med efternamnet Hultman eller Hultmann

A
 Axel Hultman, flera personer
 Axel Hultman (ingenjör) (1858–1932), teleingenjör
 Axel Hultman (skådespelare) (1869–1935), skådespelare, idrottsman, ordensgrundare
 Axel Hultman (direktör) (1872–1921), direktör, elektroingenjör

E
 Einar Hultman (1880–1950), ingenjör, spårvägsdirektör
 Emil Hultman (1880–1933), lantbrukare och politiker, bondeförbundare

F
 Frans Hultman (1829–1879), matematiker
 Frithiof Hultman (1831–1890), finländsk affärsman
 Fritz Hultmann (1820–1894), dansk skådespelare

G
 Gunnar Hultman (1886–1970), jurist och direktör
 Gustaf Hultman, flera personer
 Gustaf Hultman (ämbetsman) (1872–1934), landssekreterare
 Gustaf Hultman (ingenjör) (1875–1952), uppfinnare och kommunalpolitiker

H
 Hans Hultman (död före 1716), kyrkmålare och bildhuggare
 Henrik Gustaf Hultman (1817–1879), biskop i Växjö stift

I
 Ingemar Hultman (1929–2001), arkitekt
 Ivar Hultman (1879–1949), bankman

J
 Jocke Hultman (född 1972), tatuerare
 Johan Hultman, flera personer
 Johan Hultman (bildhuggare) (1700–1763), modellör, bildhuggare och konstsamlare
 Johan Hultman (diplomat) (1876–1958)
 Johan Hultman (taffeltäckare) (1660-talet–efter 1734)
 Johannes Alfred Hultman (1861–1942), komponist, sångare och predikant

K
 Knut Hultman (1861–1913), psykiater
 Kristina Hultman (född 1964), journalist, kulturskribent och författare

L
 Lars Hultman, flera personer
 Lars Hultman (fysiker) (född 1960) professor
 Lars Hultman (ämbetsman) (1908–2002), länråd
 Lillevi Hultman (född 1943), textilkonstnär

M
 Magnus Hultman (död 1764), krongjutare och klockgjutare
 Martin Hultman (född 1963), direktör och tidigare barnskådespelare

O
 Olof Hultman (1890–1962), konstnär och tecknare
 Oskar Hultman (1862–1929), finländsk språkforskare

S
 Sanna Hultman (född 1971), skådespelare
 Stefan Hultman (född 1963), travkusk och tränare

T
 Tor G. Hultman (1933–2009), professor i svenska
 Torbjörn Hultman (född 1937), militär
 Tord Hultman (1924–2020), arkitekt

Se även
 Hultmans holme, stadsdel i Göteborg

Källor

Svenska efternamn
Gustav Sjölin

Gustav Sjölin, född 30 oktober 1994, är en svensk handbollsspelare. Han är högerhänt och spelar som vänstersexa.

Gustav Sjölin började sin karriär i Lugi HF och gjorde sin A-lagsdebut mot Hammarby IF den 27 mars 2013. Två år senare avgjorde han mot samma Hammarby. Sessionen i Lugi blev bara tre säsonger lång. I maj 2016 meddelade han klubben att han slutar med handbollen och satsar på studier istället.

Den 15 februari 2017 meddelade Handbollskanalen.se att Gustav gör en återkomst till handbollen i division två-laget HK Ankaret.

Vid sidan av handbollen studerar Gustav till Civilingenjör vid Lunds Tekniska Högskola.

Referenser

Noter 

Svenska handbollsspelare
Spelare i Lugi HF
Födda 1994
Levande personer
Män
Idrottare från Lund
Nya Zeelands nationalparker

Nya Zeelands nationalparker täcker ett område på mer än  av Nya Zeeland. Det finns fyra på Nordön, nio på Sydön och en på Stewart Island. Den största nationalparken är Fiordland med drygt . Den äldsta, Tongariro, inrättades 1887 och den högst belägna, med 19 toppar över , är Aoraki/Mount Cook.

Källor 
 New Zealand Tourism: National Parks
 Department of Conservation: National Parks
Beteendeekonomi

Beteendeekonomi eller psykologisk ekonomi är en vetenskap som studerar hur individer fattar ekonomiska beslut i praktiken. Området är en tvärvetenskap i gränslandet mellan psykologi och mikroekonomi och är nära besläktat med ekonomisk psykologi. Beteendeekonomin prövar giltigheten av ekonomiska teorier med hjälp av psykologiska experiment. Beteendeekonomer är särskilt intresserade av att empiriskt undersöka om personers val och uppfattningar är rationella. Detta beror bland annat på att den klassiska ekonomiska teoribildningen bygger på förutsättningen att aktörerna i ekonomin är rationella.

Området fick större uppmärksamhet när psykologen Daniel Kahneman 2002 fick Sveriges riksbanks pris i ekonomisk vetenskap för sin forskning som utfördes på 90-talet tillsammans med Amos Tversky. 
Även år 2017 tilldelades beteendeekonomi ekonomipriset, denna gång med Richard H. Thaler som pristagare.

Eftersom området har praktisk användning i marknadsföring, försäljning och investeringar har populärvetenskapliga böcker och självhjälpsböcker på området nått relativt höga försäljningsantal för att vara fackböcker. Av bästsäljarna på detta område kan nämnas den israeliske psykologen Dan Ariely. En annan orsak till att området fått ett uppsving är att Finanskrisen 2007-2008 har misskrediterat de ekonomiska teorier som bygger på marknadens effektivitet och rationella aktörer, så att många ekonomer har försökt förbättra sina modeller med användning av psykologiska teorier.

Litteratur  
 Daniel Kahneman Tänka, snabbt och långsamt (orig.titel: Thinking, fast and slow), svensk upplaga 2012

Externa länkar  
 Fredrik Sjöberg Människan – snabbtänkt men lättlurad art http://www.svd.se/manniskan--snabbtankt-men-lattlurad-art Svenska Dagbladet
 Mikael Strömberg Så tänker du http://www.aftonbladet.se/kultur/bokrecensioner/article16020007.ab Aftonbladet

Referenser 

Beteendeekonomi
Psykologi