kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Franz Xaver Murschhauser

Franz Xaver Murschhauser, född 1 juli 1663 i Zabern i Elsass, död 6 januari 1738 i München, var en tysk sångare, organist och kompositör.

Murschhauser studerade musik med Siegmund Auer och från 1683 till 1693 med Johann Caspar Kerll. Murchhauser fick titeln musikdirektör över Frauenkirche i München 1691, en tjänst han kvarstod på fram till sin död.

Orgelverk
Octi-tonium novum organicum, octo tonis ecclesiasticis, ad Psalmos, & magnificat (Augsburg, 1696)
Primi toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Secundi toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Tertij toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Quarti toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Quinti toni regularis
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Quinti toni irregularis
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Sexti toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Septi toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
Octavi toni
Preludium
Fuga 1
Fuga 2
Fuga 3
Fuga 4
Fuga 5
Final
6 variationer super cant. på "lasst uns das kindlein wiegen"
Aria pastoralis variata (13 variationer)
4 variationer super cant. på ?
Aria pastoralis variata (7 variationer)
Allemand
Courrente
Saraband
Menuett
Partita
Guigue
Prototypon longo-breve organicum (del I, Nuremberg, 1703). 
Prototypon longo-breve organicum (del II, Nuremberg, 1707).

Bibliografi
Fundamentalische kurz, und bequeme Handtleithu[n]g so wohl zur Figurat- als Choral- Music (1707)
Academia Musico-Poetica Bipartita (1721)

Externa länkar

Tyska klassiska kompositörer
Tyska organister
Klassiska organister
Domkyrkoorganister
Tyska kyrkomusiker
Tyska musiker under 1600-talet
Tyska musiker under 1700-talet
Födda 1663
Avlidna 1738
Män
Personer från Bas-Rhin
Metate

En metate är en mesoamerikansk mortel som användes redan före vår tid för att mala sädesslag  och frö. Den består av en rektangulär sten. Dessutom användes en handsten som benämndes metlapilli («metatens son»). Ordet metate kommer från nahuatl metlatl.

Se även 
Molcajete

Externa länkar 

Köksredskap
Mesoamerika
Kultur i Mexiko
Karl Bondorff

Karl Anders Christian Bondorff, född 18 september 1891, död 19 juni 1971, var en dansk växtfysiolog.

Bondorff blev assistent vid Landbohöjskolen, lektor i mikrobiologi där och avdelningschef vid Statens Planteavlslaboratorium i Lyngby 1921, professor i jordbrukslära 1923 och föreståndare för Statens planteavlslaboratorium 1928. Han utförde grundläggande forskning om kulturväxternas avkastning och näringsupptagande. Bondorff utarbetade laboratoriemässiga metoder för jordanalyser, bland annat av jordens fosforsyrebehov. Bland hans skrifter märks Forelæsninger over Landbrugets Jorddyrkning (1928, 2:a upplagan 1938-1939) och Studier over Jordens Fosforsyreindhold (1932,1933 och 1942, tillsammans med F. Steenbjerg och P. Damsgaard-Sørensen).

Källor

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Växtfysiologer
Danska botaniker
Födda 1891
Avlidna 1971
Män
Svensk uppslagsbok
Giacomo Tritto

Giacomo Domenico Mario Antonio Pasquale Giuseppe Tritto, född den 2 april 1733 i Altamura, död den 16 september 1824 i Neapel, var en italiensk tonsättare, tillhörande den neapolitanska skolan. Han var far till Domenico Tritto.

Biografi
Giacomo Tritto föddes i Altamura, Neapel. Tritto utnämndes 1799 till harmoniprofessor vid konservatoriet della pietà i Neapel och blev senare hovkapellmästare. Han utgav Scuola di contrapunto (Milano 1823) och komponerade en mängd operor och kantater. Han avled 1824 i Neapel. Tritto tillhörande den neapolitanska skolan och han var far till Domenico Tritto.

Referenser

Noter 

Italienska klassiska kompositörer
Italienska musikpedagoger
Italienska musiker under 1700-talet
Italienska musiker under 1800-talet
Födda 1733
Avlidna 1824
Män
Ugglan
Joan Veny

Joan Veny i Clar, född 22 augusti 1932 i Campos på Mallorca, är en spansk (balearisk) lingvist och filolog. Han räknas som en av de mest framstående inom sitt fack i de katalanska länderna.

Biografi 
Joan Veny är pensionerad universitetslärare i katalansk filologi vid Barcelonas universitet. Dessförinnan studerade han vid universitetet samt vid universiteten i belgiska Leuven och franska Poitiers. Han disputerade 1956 i romansk filologi på avhandlingen Paralelismos léxicos en los dialectos catalanes (spanska för 'Lexikala parallellismer hos katalanska dialekter'), som 1960 kom ut som bok.

Venys forskning på området dialektologi räknas bland den viktigaste kring det katalanska språket. 1978 publicerade han Els parlars catalans ('De katalanska målen'), där han presenterade sin analys av variationen hos de olika katalanska dialekterna. Samma år valdes han in som medlem i Institut d'Estudis Catalans, Kataloniens centrala språkorgan.

Veny har dessutom ägnat sig åt att publicera texter om katalanskans historia, med särskild tonvikt på etymologin. Han har skrivit en mängd artiklar omkring katalansk lingvistik, bland annat kring de mallorkinska dialekterna och occitansk påverkan på nordkatalanskan.

Joan Veny leder arbetet med att producera Atles lingüístic del domini català ('Atlas över det katalanska språkområdet'). Projektet, som drivs av Institut d'Estudis Catalans, kretsar inte minst kring den dialektala spridningen. Sedan starten 1998 har hittills (2015) nio volymer getts av atlasen, vilken numera även är nåbar via Internet. Veny är också en aktiv redaktionsmedlem i arbetet med den franskproducerade Atlas linguistique roman.

1997 fick Joan Veny motta kulturpriset Creu de Sant Jordi, och 2008 blev han hedersdoktor vid Valencias universitet. Grundskolan i hans födelsestad Campos på södra delen av Mallorca bär numera hans namn.

Bibliografi (urval)
(alla verken publicerade på katalanska)
1978 –  Estudis de geolingüística catalana
1978 –  Els parlars catalans
1986 –  Introducció a la dialectologia catalana
1993 –  Dialectologia filològica. Transfusió lèxica. Llengua escrita i dialectalismes
1995 –  La lliçó lingüística de Maria Antònia Salvà
1995 –  Francesc de B. Moll: ciència i humanitat
1996 –  Onomàstica i dialectologia
1999 –  Aproximació al dialecte eivissenc
2001 –  Llengua històrica i llengua estàndard
2006 –  Contacte i contrast de llengües i dialectes
2007 –  Escrits lingüístics mallorquins
2012 –  De geolingüística i etimologia romànica
2001–(pågående) – Atles Lingüístic del Domini Català (9 volymer)
2008–(pågående) – Petit Atles Lingüístic del Domini Català (9 volymer)

Utmärkelser (urval)
 1997 – Creu de Sant Jordi
 2004 – Premi de la Fundació Catalana per a la Recerca
 2013 – Medalla d'Honor de la Xarxa Vives d'Universitats
 2015 – Premi d'Honor de les Lletres Catalanes

Källhänvisningar 

Födda 1932
Levande personer
Män
Spanska filologer
Violet Bonham Carter

Helen Violet Bonham Carter (född Asquith), född 15 april 1887, död 19 februari 1969, var en brittisk politiker.

Bonham Carter var dotter till H.H. Asquith och från 1915 gift med Maurice Bonham Carter.

Violet Bonham Carter var 1923-1925 och 1939-1945 president för Women's Liberal Federation och från 1944 president för den National Liberal Party. Bonham Carter, som under andra världskriget energiskt stödde Winston Churchills politik, var 1941-1946 chef för British Broadcasting Corporation.

Källor
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Noter

Brittiska politiker
Födda 1887
Avlidna 1969
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Henvålen

Henvålen är en jakt- och konferensanläggning, som ligger i omedelbar närhet av Henvålens naturreservat i Härjedalen.

Första nybyggesansökan vid Aloppkroken som platsen då kallades, gjordes 1826, men den långa avvittringsprocessen fördröjde tillstånd till 1846, då Sven Persson fick ansökan bifallen. Den hade han övertagit och framställt 1838. Hans första nybygge företogs drygt 500 meter längre i syd, men brist på vatten vintertid medförde snar flyttning till gårdens nuvarande läge.
Henvålen hade som mest tre gårdar. Bosättningen, som vid denna tid låg 20 kilometer från närmaste väg i byn Särvsjö vid Neder-Särvsjön, var permanent bebodd till 1945. 

Den nuvarande fastigheten är på omkring 9 400 hektar och köptes i mitten av 1990-talet av Maths O. Sundqvist. Han började 2007 en större utbyggnad till en anläggning med 24 övernattande gäster. Projekt avstannade 2009 efter det att Sundqvists investeringsföretag Skrindan hamnat i ekonomiska svårigheter och avträtts till staten, som vid årsskiftet 2008/09 hade övertagit Skrindans krisande långivare Carnegie Investment Bank AB. År 2011 trädde SCA in som partner, och byggnadsprojektet fullföljdes 2012. Efter Sundqvists död övertogs anläggningen 2013 i sin helhet av SCA, Industrivärden och Handelsbanken.

Henvålen ägs idag av Henvålen Fjällgård AB, från hösten 2016 helägt av SCA, och har de senaste åren använts som jaktstuga och som konferensanläggning av främst SCA, som där anordnat i genomsnitt fyra representationsjakter per år. Denna verksamhet väckte 2014/15 uppmärksamhet i media, i samband med att SCA i en serie artiklar i Svenska Dagbladet anklagades för vidlyftig representation, vilket så småningom blev en bidragande anledning till att Sverker Martin-Löf och Anders Nyrén lämnade sina poster inom Handelsbankssfären.<ref>Jens B.Nordström: Tronstriden – Maktkampen i Industrivärden</ref>

Anläggningen består av omkring åtta byggnader i traditionell Härjedalsstil. Upprustningen beräknas ha kostat omkring 225 miljoner kronor.

Källor
Information om Henvålen på SCA:s webbplats den 12 januari 2015, läst 2016-10-18]
Jens B Nordström: Tronstriden – Maktkampen i Industrivärden'', Lind & Co 2016,

Noter

Härjedalen
Svenska Cellulosa
Konferensanläggningar
Jakt i Sverige
Pierre Amédée Jaubert

Pierre Amédée Émilien Probe Jaubert, född den 3 juni 1779 i Aix-en-Provence, död den 30 januari 1847 i Paris, var en fransk lingvist.

Jaubert var lärjunge till Silvestre de Sacy och följde Bonaparte som tolk på det egyptiska fälttåget, utnämndes 1801 till professor i turkiska vid École des langues orientales, utförde åtskilliga beskickningar till Turkiet och Persien samt blev 1830 professor i persiska vid Collège de France och ledamot av Académie des inscriptions. Jaubert utgav Voyage en Arménie et en Perse (1821), Elements de la grammaire turque (1823), en fullständig fransk översättning av den arabiske geografen Idrisis geografiska verk (1836-40) samt uppsatser i "Journal asiatique" och "Revue encyclopédique" med mera.

Källor 

 

Franska diplomater
Franska orientalister
Franska professorer
Personer verksamma vid Collège de France
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Aix-en-Provence
Födda 1779
Avlidna 1847
Män
Ugglan
Klingenberg

Klingenberg är en kommun i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i det tyska förbundslandet Sachsen. Kommunen Klingenberg bildades den 31 december 2012 genom en sammanslagning av Höckendorf och Pretzschendorf och deras respektive Ortsteile.

Kommunen ingår i förvaltningsområdet Klingenberg tillsammans med kommunen Hartmannsdorf-Reichenau.

Administrativ indelning 
Klingenberg består av elva Ortsteile.

 Beerwalde
 Borlas
 Colmnitz (med Folge)
 Friedersdorf
 Höckendorf (med Edle Krone) 
 Klingenberg
 Obercunnersdorf
 Paulshain 
 Pretzschendorf
 Röthenbach 
 Ruppendorf

Referenser

Externa länkar 
 Klingenbergs officiella webbplats

Kommuner och städer i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Bonifatiusföreningen

Bonifatiusföreningen är en katolsk förening som bildades 1849 i Regensburg av Ignaz von Döllinger som en motvikt till Gustaf Adolfsföreningen och i söyfte att förse i diasporan levande katoliker med präster, lärare och för deras verksamhet nödvändiga byggnader.

Den fick efter hand många förgreningar, bland annat en förening för den katolska ungdomen i diasporans fostran och en akademisk Bonifatiusförening. Bonifatiusföreningen utger bland annat sedan 1850 Bonifatiusblatt. Organisationen har sitt huvudsäte i Paderborn.

Källor
 

Romersk-katolska kyrkans organisation
Jaubert

Jaubert är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Hippolyte François Jaubert (1798–1874), fransk politiker och botanist
 Maurice Jaubert (1900–1940), fransk kompositör
 Pierre Amédée Jaubert (1779–1847), fransk orientalist

Franska efternamn
International conference on climate change

The International Conference on Climate Change är en återkommande konferens sponsrad av The Heartland Institute och som syftar till att föra samman de forskare världen över som ifrågasätter global uppvärmning. Den första konferensen hölls i New York i mars 2008.

Referenser 

Internationella konferenser
Klimatskepticism
Giovanni De Vecchi

Giovanni De Vecchi, född 1536 i Sansepolcro, död 13 april 1614 i Rom, var en italiensk målare under senrenässansen.

Giovanni De Vecchi var elev till Raffaellino del Colle och Taddeo Zuccari. Han influerades även av Rosso Fiorentino. De Vecchi utförde fresker i kupolen och på pendentiven i Il Gesù, men dessa ersattes på 1600-talet av Baciccias fresker.

1596 valdes De Vecchi till direktor för Accademia di San Luca.

I Rom har han även utfört verk i Sant'Andrea della Valle, Oratorio del Santissimo Crocifisso och San Bernardino in Panisperna. En av de konstnärer som lät sig influeras av De Vecchi var Cavalier d'Arpino.

Källor

Externa länkar

Renässansmålare
Män
Födda 1536
Avlidna 1614
Alkannin

Alkannin är ett rött färgämne, som kan utvinnas ur rötterna hos växten alkanna.

Alkannin är lättlösligt i fett, oljor och etanol.

Det har använts som färg i konfekt, kosmetika och läkemedel. Som livsmedelstillsats fick ursprungligen alkannin E-nummer E103, men denna användning är ej längre tillåten. E103 har i stället tilldelats det gula färgämnet chrysoin, som kan utvinnas från så kallad falsk alkanna.

Nyansen hos alkannin varierar med lösningsmedlets pH-värde:

Löst i fett blir färgen djupröd.

Medicinsk användning

Alkannin är urindrivande. Efter förtäring färgas urin och avföring rött, vilket skulle kunna misstolkas som blod, vilket vore tecken på sjukdom. Inga hälsovådliga effekter har dock rapporterats för alkanninfärgad urin och avföring hos människor.

Alkannin har visat sig ha viss desinficerande verkan mot mikroberna Staphylococcus aureus och Staphylococcus epidermidis, och det kan förklara varför kloka gummor i äldre tider använde alkanna, som innehåller alkannin, i beredningar till sårsalva. Detta ansågs även kunna användas mot åderbråck, men någon effekt av sådan behandling har inte kunnat påvisas i moderna studier.

Referenser

Externa länkar

Färgämnen och pigment
Hydrokinoner
Alkener
Svartnäbbad vimpelkolibri

Svartnäbbad vimpelkolibri (Trochilus scitulus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Svartnäbbad vimpelkolibri återfinns på Jamaica. Den betraktades tidigare ofta som underart till Trochilus polytmus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Jamaica
Brunsidig smaragd

Brunsidig smaragd (Ramosomyia wagneri) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Brunsidig smaragd återfinns i centrala och södra Oaxaca, Mexiko. Den betraktas ibland som underart till grönpannad smaragd (R. viridifrons).

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Amazilia, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Den flyttades därför till ett eget släkte tillsammans med de nära släktingarna violettkronad smaragd och grönpannad smaragd. BirdLife International och IUCN har dock valt att istället expandera släktet Amazilia.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Dr Helmuth Otto Wagner (1897-1977), tysk ornitolog och samlare av specimen i bland annat Mexiko.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Batteriparken

Batteriparken är en park i Uppsala som gränsar till Dag Hammarskjölds väg och Döbelnsgatan. Där finns en lekplats.

Referenser 

Parker i Uppsala
Kejsarduvor

Kejsarduvor (Ducula) är ett släkte med fåglar i familjen duvor inom ordningen duvfåglar som återfinns i södra Asien, Australien och Oceanien.

Släktet kejsarduvor omfattar ett 40-tal arter:
 Filippinkejsarduva (D. poliocephala)
 Vitbukig kejsarduva (D. forsteni)
 Mindorokejsarduva (D. mindorensis)
 Gråhuvad kejsarduva (D. radiata)
 Fläckvingad kejsarduva (D. carola)
 Grön kejsarduva (D. aenea)
 Engganokejsarduva (D. oenothorax) 
 Nikobarkejsarduva (D. nicobarica)
 Glasögonkejsarduva (D. perspicillata)
 Seramkejsarduva (D. neglecta)
 Blåstjärtad kejsarduva (D. concinna)
 Stillahavskejsarduva (D. pacifica)
 Rödvårtig kejsarduva (D. rubricera)
 Mikronesisk kejsarduva (D. oceanica)
 Polynesisk kejsarduva (D. aurorae)
 Marquesaskejsarduva (D. galeata)
 Svartvårtig kejsarduva (D. myristicivora)
 Geelvinkkejsarduva (D. geelvinkiana) 
 Rostbröstad kejsarduva (D. rufigaster)
 Moluckkejsarduva (D. basilica)
 "Rostkejsarduva" (D. [b.] obiensis) – urskiljs som egen art av Birdlife International
 Bismarckkejsarduva (D. finschii)
 Rödbröstad kejsarduva (D. chalconota)
 Ökejsarduva (D. pistrinaria)
 Rosahuvad kejsarduva (D. rosacea)
 Julökejsarduva (D. whartoni)
 Grå kejsarduva (D. pickeringii)
 Fijikejsarduva (D. latrans)
 Kastanjebukig kejsarduva (D. brenchleyi)
 Vanuatukejsarduva (D. bakeri)
 Jättekejsarduva (D. goliath)
 Svartskuldrad kejsarduva (D. pinon)
 "Louisiadkejsarduva" (D. [p.] salvadorii) – urskiljs som egen art av Birdlife International
 Svart kejsarduva (D. melanochroa)
 Halsbandskejsarduva (D. mullerii)
 Bandkejsarduva (D. zoeae)
 Bergkejsarduva (D. badia)
 Ghatskejsarduva (D. cuprea) 
 Javakejsarduva (D. lacernulata)
 Timorkejsarduva (D. cineracea)
 Svartvit kejsarduva (D. bicolor)
 Australisk kejsarduva (D. spilorrhoa)
 Gräddfärgad kejsarduva (D. subflavescens) 
 Vit kejsarduva (D. luctuosa)

Utdöda arter
Ytterligare fyra arter har beskrivits utifrån subfossila lämningar. Dessa tre dog ut någon gång under holocen, troligen på grund av människans kolonisering av Stilla havets övärld.
 Laukejsarduva (D. lakeba)
 Uveakejsarduva (D. david)
 Hendersonkejsarduva (D. harrisoni)
 Gambierkejsarduva (D. tihonireasini)
 Tongakejsarduva (D. shutleri)

Referenser

Externa länkar

Duvor
Rosendahl

Rosendahl är ett svenskt efternamn, som också kan skrivas på något olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med namnvarianterna
 Rosendahl 1 370
 Rosendal 464
 Roosendahl 1
Tillsammans blir detta 1 835 personer.

Personer med efternamnet Rosendahl eller med varianter av detta namn
 Björn Rosendahl (aktiv 1977–1980), orienterare
 Björn Rosendal (född 1923), läkare, konstnär och författare
 Bo Rosendahl (1915–2000), kompositör, arrangör och pianist
 Claes Rosendahl (1929–2013), musiker, dirigent och arrangör
 Claes Constantin Rosendahl (död efter 1830), orgelbyggare och soldat
 Gunnar Rosendal (1897–1988), präst och teolog
 Göran Rosendahl (född 1969), bandyspelare

 Hans Rosendal (1839–1921), dansk folkhögskoleföreståndare
 Hans Rosendahl (1921–2000), målare och teckningslärare
 Hans Rosendahl (simmare) (född 1944)
 Henrik Viktor Rosendahl (1855–1918), läkare, farmakolog och botanist
 Hedvig Rosendahl (1867–1929), fotograf och illustratör
 Heide Rosendahl (född 1947), tysk friidrottare, mångkampare
 Henrik Victor Rosendahl (1855–1918), läkare, farmakolog och botaniker

 Janne Rosendahl (1820–1858), lärare och konstnär
 John Rosendahl (1891–1932), amerikafinländsk musiker
 Magdalena Rosendahl (född 1988), fotbollsspelare
 Magnus Rosendal (1848–1917), finländsk pedagog, väckelseledare och politiker
 Mariel Rosendahl (född 1982), performanceartist och installationskonstnär
 Peter Rosendal  (född 1988), fotbollsmålvakt
 Sven Rosendahl (1913–1990), författare
 Ton Roosendaal (född 1960), nederländsk programmerare och filmproducent
 Tony Rosendahl (1936–2007), journalist, dömd för bedrägeri

Källor

Svenska efternamn
Monaco i olympiska vinterspelen 1984

Monaco deltog med en deltagare vid de olympiska vinterspelen 1984 i Sarajevo. Landets deltagare erövrade ingen medalj.

Källor 
 

1984 i Monaco
Nationer i olympiska vinterspelen 1984
1984
Roslund

Roslund är ett svenskt efternamn. Den 31 december 2013 var 1305 personer med detta namn bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Roslund

 Anders Roslund (född 1961), författare och journalist
 Bengt Roslund (född 1929), TV-producent
 Carl-Axel Roslund (född 1948), politiker, tidigare moderat
 Curt Roslund (1930–2013), astronom
 Frithiof Roslund (1852–1933), präst
 Ivar Roslund (1907–1988), fotbollsspelare
 Lennart Roslund (född 1946), seglare
 Peter Roslund, politiker, socialdemokrat

Se även
 Roslund & Hellström, kriminalförfattare

Källor

Svenska efternamn
David Carr

David Michael Carr, född 8 september 1956 i Minneapolis, Minnesota, död 12 februari 2015 i New York, var en amerikansk journalist, författare och kolumnist på The New York Times. Carr anlitades av The New York Times 2002, där han var kulturkritiker, och han förblev där till sin död.

Litteratur 
 Carr, David. The Night of the Gun: A Reporter Investigates the Darkest Story of His Life, His Own. New York: Simon & Schuster, 2008.

Källor

Noter

Amerikanska journalister
Amerikanska kritiker
Amerikanska författare under 1900-talet
Författare från Minnesota
Personer från Minneapolis
Födda 1956
Avlidna 2015
Män
Mexikansk eremit

Mexikansk eremit (Phaethornis mexicanus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende och läte 
Mexikansk eremit är en spektakulär stor kolibri. Noterbart är strimmigt ansikte, mycket lång och böjd näbb och rätt färglös fjäderdräkt. På stjärten syns långa vita förlängda stjärtpennor. Den är helt olik andra kolibrier i sitt utbredningsområde.

Utbredning och systematik 
Mexikansk eremit återfinns i västra och sydvästra Mexiko. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Mexikansk eremit hittas i skuggig undervegetation i skog och skogsbryn, framför allt med tillgång på stånd av Heliconia. Hanen kan sitta still och sjunga under långa perioder medan den pumpar stjärten upp och ner. Under födosök ryttlar den kortvarigt framför blommor medan de långa vita stjärtpennorna hålls nästan lodrätt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Rosvall

Rosvall är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med namnvarianterna
 Rosvall 1 279
 Roswall 116
 Roosvall 57
 Rooswall 16
Tillsammans blir detta 1 468 personer. Namnet Roosval, som förekommer i listan nedan, har inte längre några bärare i Sverige.

Personer med efternamnet Rosvall eller med varianter av detta namn
 Albin Roosval (1860–1943), kulturjournalist och filmproducent
 Anders Roswall (1869–1938), författare av facklitteratur
 Ellen Roosval von Hallwyl (1867–1952), målare, skulptör och kompositör
 Gerda Roosval-Kallstenius (1864–1939). målare
 Håkan Roswall (åklagare) (född 1947), kammaråklagare
 Johnny Roosval (1879–1965), konsthistoriker
 Jessika Roswall (född 1972), politiker, moderat
 Niklas Roswall (född 1972), nyckelharpospelman
 Staffan Rosvall (1922–2002), konstnär och författare
 Ted Rosvall (född 1952), kyrkomusiker, föreläsare och släktforskare
 Ture Rosvall (1891–1977), roddare

Källor

Svenska efternamn