kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Domus, Slussen

Domus Slussen (senast Galleria Slussen) var ett varuhus av Kooperativa förbundet beläget i KF-huset vid Katarinavägen intill Slussen i Stockholm. Varuhuset öppnade på 1930-talet under namnet Special-Konsum. Därefter följde flera ombyggnader och nya namn som Kvickly, Varuhuset Slussen och Galleria Karl Johan. Senast disponerades lokalerna av Galleria Slussen, som stängde år 2012.

Historik

Special-Konsum var KF:s specialbutik för möbler, mattor, belysningsarmatur, gardiner och liknande. En sådan butik inrymdes i botten- och källarvåningen på KF-huset från 1936. Det fanns en ingång från Katarinavägen och en indirekt förbindelsegång till Slussens Blå bodarna, där även konkurrenten Åhlén & Holms hade en filial. År 1964 ändrades namnet till Kvickly och 1965 till Domus som då kompletterades med en livsmedelsavdelning. 

Omkring 1980 ändrades namnet igen, nu till Varuhuset Slussen. Ombyggnader 1980 och 1989 ledde till att varuhusets livsmedelsavdelning (senare Konsum respektive Coop Slussen) fick sin plats och utformning vid Saltsjöbanans stationsanläggning. 

År 1994 byggdes en del av varuhuset om till köpcentret Galleria Karl Johan som hade en yta på cirka . Samtidigt byggdes en nedgång från Ryssgården, men direktentrén från tunnelbanan stängdes vilket medförde att kunderna uteblev. Ett försök att åter få kunder blev Galleria Slussen med några restauranger och ett 10-tal butiker.

Framtidsplaner
I slutet av år 2012 stängde både Galleria Slussen och Coop Slussen. I december 2012 slog även Slussenbageriet igen som var en av butikerna i Galleria Slussen. Därefter revs interiören. I bottenvåningen finns nu en hamburgerrestaurang. Under Projekt Slussen används källarvåningen för provisorisk uppställningsplats för bussar som kan köra in från Stadsgården. Därefter skall en ny handelsplats på  m² uppstå.

Bilder

Källor

Köpcentrum i Stockholms län
Ej längre existerande köpcentrum
Södermalm
Slussens historia
Kooperativa Förbundet
Kriton (filosof)

Kriton (grekiska Κρίτων, latin Crito), var en antik grekisk filosof, en av Sokrates mest hängivna vänner och lärjungar.

Kriton försökte med uppoffring av sin förmögenhet rädda sin lärare Sokrates från dödsdomen han fick år 399 f.Kr. Platon har förevigat hans minne genom att uppkalla en av sina lättfattligaste och mest lästa dialoger efter honom. I denna föreställs Kriton besöka Sokrates i fängelset för att meddela honom den räddningsplan som han gjort upp, men i stället inleds han av Sokrates i ett högstämt samtal om de bevekelsegrunder som förmådde Sokrates att villigt foga sig under landets lagar, även då de med orätt krävde hans liv.

Källor 

Antikens grekiska filosofer
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Ugglan
Mogens von Harbou und von der Hellen

Mogens von Harbou und von der Hellen, född 24 november 1905 i Oldenburg, död 18 december 1946 i Dachau, var en tysk promoverad jurist och politiker.

Under andra världskriget var von Harbou Kreishauptmann (ungefär "distriktschef") i Sambor och senare i Tarnopol i Galizien i Generalguvernementet. 

Efter krigsslutet greps von Harbou av amerikanska soldater och internerades i lägret Dachau. När von Harbou fick veta att han riskerade utlämning till Polen, begick han självmord genom att inta gift.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 

Födda 1905
Avlidna 1946
Män
Personer från Oldenburg
Tyska jurister
Generalguvernementet
Personer som begått självmord
National Museum of African Art

National Museum of African Art är ett konstmuseum i National Mall i Washington D.C. Det är en del av Smithsonian Institute och invigdes 1964. 

Från början låg museet vid Capitol Hill, men flyttade och öppnade på sin nuvarande plats 1987.
I museet finns verk av bl.a. den egyptiske konstnären Fathi Hassan, , som anses vara den första samtida målaren i afrikansk konsts historia.

Källor

Externa länkar

Hemsidan för National Museum of African Art

Konstmuseer och konsthallar i Washington, D.C.
Smithsonian Institution
Museer invigda 1964
Byggnader och anläggningar i Washington, D.C.
Peter Bernt Kinninmundt

Peter Bernt Kinninmundt, född 21 maj 1691 i Stockholm, död 22 november 1733 i Malexanders församling, Östergötlands län, var en svensk adelsman i släkten Kinninmundt och kapten.

Biografi
Peter Bernt Kinninmundt föddes 1691 i Stockholm. Han var son till bergsrådet Robert Kinninmundt och Anna Christina Berentsdotter. Kinninmundt blev volontär vid fortifikationen 1707 och konduktör i Malmö 1709. Kinninmundt blev 5 maj 1710 konduktör i Karlskrona. Cirka fyra månader senare, 15 september var han regementskvartermästare vid Närkes och Värmlands tremänningsinfanteriregemente. Den 4 april 1714 vart han transporterad till Västgöta tremänningsinfanteriregemente. Samma år i oktober månad blev han åter transporterad till Närkes och Värmlands tremänningsinfanteriregemente och senare regementskvartermästare 5 april 1717. Kapten 26 juni 1718 och avgången vid regementets reducering 30 januari 1720. Kaptens exspektans vid Södermanlands regemente 1723 och vid livgardet 1732. Han dog 1733 på Aspenäs i Malexanders församling och begravdes 28 november samma år i Malexanders kyrka. Vapnet sitter uppe i kyrkan.

Kinninmundt ägde gården Aspenäs i Malexanders socken.

Familj
Kinninmundt var gift med Eva Elisabet Du Rietz (1700–1771). Hon var dotter till hovjunkaren Carl Du Rietz och Eva Elisabet Klingstedt. De fick tillsammans barnen Carl Robert Kinninmundt (1729–1729), Eva Christina Kinninmundt (1731–1799) som var gift med kaptenen Johan Printzensköld (1720-1758) och lagmannen Johan Gustaf Gripensköld (1723-1791) och Charlotta Sofia Kinninmundt (1733–1734).

Referenser
Peter Benrt Kinninmundt på Adelsvapen.com.

Noter 

Män
Födda 1691
Avlidna 1733
Svensk obetitlad adel
Personer från Stockholm
Brian Orser

Brian Orser, född 18 december 1961 i Belleville, är en kanadensisk före detta konståkare.

Orser blev olympisk silvermedaljör i konståkning vid vinterspelen 1984 i Sarajevo och vid vinterspelen 1988 i Calgary.

Källor 

Kanadensiska konståkare
Kanadensiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1984
Olympiska silvermedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Kanada
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Kanada
Idrottare från Ontario
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1988
Födda 1961
Levande personer
Män
Museo Archeologico Nazionale di Napoli

Museo Archeologico Nazionale di Napoli är ett av världens förnämsta antikmuseer, grundat 1738 av kung Karl av Bourbon. Det omfattar bland annat en stor antiksamling som denne ärvde av sin mor Elisabet Farnese, vidare fynd från Pompeji och Herculaneum, till exempel den berömda mosaiken Alexanderslaget samt ett pinakotek med verk av bland andra Rafael, Tizian och Brueghel.

Byggnaden
Byggnaden, som används för museet, hade från början rests som en kavalleribarack och var under en tid säte för universitetet i Neapel (1616-1777) och byggdes ut i slutet av 1700-talet.

Samlingar
Museet innehar omfattande samlingar av grekiska och romerska antikviteter. Deras kärna är från Farnese samlingen, som innehåller en samling av förnämliga klenoder (inklusive Farnese Cup, en ptolemaiska skål gjord av sardonyx och den mest kända pjäsen i "Treasure i Magnificent", och är grundad på föremål som samlats in av Cosimo de 'Medici och Lorenzo il Magnifico på 1400-talet) och Farnese Marbles. Bland de anmärkningsvärda verk som finns i museet är Herculaneum papyri, karboniserat av vulkanen Vesuvius och hittad efter 1752 i Villa dei Papyri.

Skulpturer
Större delen av museets klassiska skulptursamling kommer från Farnese Marbles, som bl. a. innehåller romerska kopior av klassiska grekiska skulpturen, som i många fall är den enda överlevande indikationen på hur de förlorade verken av antika grekiska skulptörer som Kalamis, Kritios och Nesiotes såg ut. Många av dessa verk, särskilt de större, har flyttats till Museo di Capodimonte för visning på senare år.

 Farnese Hercules, som fastställde den europeiska bilden av Hercules,
 Farnese Atlas är den äldsta bevarade beskrivningen av Atlas från den grekiska mytologin, och den äldsta bilden av den västra konstellationen, möjligen baserat på stjärnkatalog för Hipparchos,
 Farnese Bull, allmänt anses vara den största enskilda skulpturen som någonsin bevarats från antiken,
 Gruppen Harmodius och Aristogeiton, en romersk kopia av ett bronsarbete som en gång stod i Agora i Aten,
 Venus Kallipygos,
 Venus Capua,
 Farnese Artemis, en romersk kopia av ett grekiskt original,
 en samling av byster av romerska kejsare,
 en uppsättning av romerska skulpturer (främst kopior av grekiska arbeten såsom Hercules) som en gång stod i Caracallas termer i Rom.

Mosaik
I museets mosaiksamling ingår ett antal viktiga mosaiker som tillvaratagits från ruinerna av Pompeji och andra vesuvianska städer. Detta inkluderar Alexandermosaiken, från ca 100 f.Kr., ursprungligen från Casa del Fauno di Pompei. Det skildrar slaget vid Issos mellan arméerna till Alexander den store och Darius III av Persien. En annan mosaik funnen i Pompeji avbildar en gladiator.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar 
Officiell hemsida

Museer i Italien
Museer invigda 1738
Byggnader och anläggningar i Kampanien
Neapel
Bolivia i olympiska vinterspelen 1956

Bolivia deltog med en deltagare vid de olympiska vinterspelen 1956 i Cortina d'Ampezzo. Landets deltagare erövrade ingen medalj.

Källor 
 

1956 i Bolivia
Nationer i olympiska vinterspelen 1956
1956
Folke Ekerot

Carl Folke Ekerot, född 4 mars 1878 i Madesjö församling i Kalmar län, död 7 december 1967 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk ingenjör.

Folke Ekerot var son till stationsinspektoren Nils Ekerot och Hilma le Grand. Efter studentexamen i Kalmar 1896 och studier vid Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) 1896–1899 var han anställd hos Elektriska AB AEG, först i Göteborg och sedan i Stockholm. Han började på Aseas filial i Stockholm 1905, först som ingenjör och från 1912 som chef för denna. Han var ordförande i Elektriska arbetsgivareföreningen från 1914 samt fullmäktig i Svenska arbetsgivareföreningen.

Ekerot gifte sig 1910 med Vivan Olsson (1881–1972), dotter till fastighetsägaren Håkan Olsson och Klara Sofia Andersson. De fick tre barn: Ulla Landgren (1912–1962), gift med nationalekonom Karl-Gustav Landgren, Brita Cornell (1915–1975), gift med förlagsdirektören Jan Cornell, och skådespelaren Bengt Ekerot (1920–1971), gift med operasångerskan Margareta Hallin. 

Folke Ekerot är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Madesjö socken
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1878
Avlidna 1967
Män
R U Sockudåpad?

R U Sockudåpad? är ett svenskt musikalbum, gjort som samarbetsprojekt av Stry Terrarie, Olle Ljungström och Marcus Birro. Albumet släpptes oktober 2006. Musiken har komponerats av Stry Terrarie, förutom spår 1 som är en cover på en låt av Imperiet. Texterna är skrivna av Terrarie, Ljungström och Birro. Både Terrarie och Ljungström sjunger på deras egna respektive låtar, och Birro läser upp sina texter.

Låtlista
Vita Febern (Text och musik: Imperiet)
Bango, Bango (Text: Olle Ljungström, Stry Terrarie, musik: Stry Terrarie)
Sockudåpad (Text och musik: Stry Terrarie)
Biljetter (Text: Marcus Birro, musik: Stry Terrarie)
Golva Mig (Text och musik: Stry Terrarie)
Städer (Text och musik: Stry Terrarie)
Äntligen Ensam (Text: Olle Ljungström, musik: Stry Terrarie)
Lägenhet #99 (Text: Marcus Birro, musik: Stry Terrarie)
Kandidat (Text och musik: Stry Terrarie)
Värld På Flykt (Text: Olle Ljungström, musik: Stry Terrarie)
Avklippt Arm (Text: Marcus Birro, Olle Ljungström, Stry Terrarie, musik: Stry Terrarie)

Medverkande
 Stry Terrarie - sång, kör, gitarr, klaviatur, bas
 Olle Ljungström - sång, kör, gitarr
 Marcus Birro - textuppläsning
 Peter Gardewall - trummor
 Jacob Lundtofte - gitarr på "Biljetter," "Äntligen Ensam"

Källor 

Musikalbum 2006
Svenskspråkiga musikalbum
Mikael Dahlqvist

Per Kent Mikael Dahlqvist, född 22 september 1967 i Hagfors församling, Värmlands län, är en svensk politiker (socialdemokrat). Han är ordinarie riksdagsledamot sedan 2014, invald för Värmlands läns valkrets.

Dahlqvist var tidigare kommunalråd i Hagfors kommun.

Han är riksdagsledamot sedan valet 2014. I riksdagen är Dahlqvist ledamot i socialutskottet sedan 2014 och suppleant i Riksdagens överklagandenämnd. Han har varit suppleant i bland annat miljö- och jordbruksutskottet och trafikutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Mikael Dahlqvist på Sveriges socialdemokratiska arbetarpartis (SAP:s) hemsida

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Värmländska politiker
Personer från Hagfors
Födda 1967
Levande personer
Män
Sambir

Sambir ( ; ; ; ), är en stad i Lviv oblast i västra Ukraina. Sambir, som för första gången nämns i ett dokument från år 1199, har omkring  invånare (2022).

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Sambirs officiella webbplats

Städer i Ukraina
Orter i Lviv oblast
Splits stadsvapen

Splits stadsvapen () är den kroatiska staden Splits heraldiska vapen och en av dess symboler. Vapnets nuvarande utformning antogs av Splits stadsstyrelse den 23 april 1991 och har sitt ursprung i Splits historiska vapen som i olika men liknande utformningar använts sedan tidigt 1300-tal.

Beskrivning 
Splits stadsvapen består av en rektangulär vapensköld med en ram av gotiska kvadrater. I vapnet finns en stiliserad bild av Diocletianuspalatsets norra sida såsom det framträdde under medeltiden. Centralt i vapnet syns Sankt Domnius-katedralens klocktorn. I stadsvapnets båda övre hörn finns en mindre vapensköld. I det vänstra hörnet syns Kroatiens historiska röd-vit-rutiga vapensköld och i det högra hörnet en vapensköld med stadens skyddshelgon sankt Domnius.

Historik  
 
Ett av de äldsta bevisen på vapnets användning är en relief som mäter 51 x 59 centimeter och finns på den östra sidan av Splits gamla stadshus.

Splits stadsvapen var i olika former i bruk från medeltiden till år 1945 då dess allmänna bruk avskaffades. Åren 1969–1990 användes en modifierad variant av vapnet. I denna variant var vapnet i det högra hörnet som visade sankt Domnius utbytt mot en röd stjärna, en symbol för socialismen. År 1991 ersattes den röda stjärnan med det ursprungliga sankt Domnius-vapnet.

Referenser

Fotnoter 

Splits historia
Stadsvapen i Kroatien
Heraldiska vapen med helgonbilder
Heraldiska vapen med palats
Heraldiska vapen med sköldar som sköldemärke
Heraldiska vapen med kyrkor
Heraldiska vapen med klocktorn
Antonio Pichler

Antonio Pichler (Johann Anton), född 12 april 1697 i Brixen, död 14 september 1779 i Rom, var en tyrolsk-italiensk ädelstenssnidare, verksam i Rom. Han var far till Giovanni Pichler och Luigi Pichler.

Han utförde såväl kaméer som intagliosnitt och kopierade även ytterst skickligt antika gemmer.

Källor 
 

Italienska konsthantverkare
Födda 1697
Avlidna 1779
Personer från Brixen
Män
Svensk uppslagsbok
Kerstin Rydbeck

Kerstin Rydbeck, född 1958, är en svensk litteraturvetare och sedan 2011 professor i biblioteks- och informationsvetenskap vid institutionen för ABM vid Uppsala universitet. 

Kerstin Rydbeck var 2014–2020 dekanus för Historisk-filosofiska fakulteten. Hon disputerade 1995 med avhandlingen Nykter läsning: den svenska godtemplarrörelsen och litteraturen 1896–1925.

Bibliografi i urval 
 Spelar skolbibliotek en roll?: en presentation av fem projekt från en forskningscirkel om skolbibliotek.(2009)
 Svenska antidrogorganisationer och deras periodica och skriftserier 1837-2000: En bibliografisk översikt.
 Nykter läsning: den svenska godtemplarrörelsen och litteraturen 1896-1925. Diss. (1995)
 Om bokcirklar och folkbibliotek. Länsnytt: mötesplats för biblioteken i Stockholms län, Stockholm: Regionbibliotek Stockholm. 5-6 (2013)
 Ny bok om den kvinnliga rösträttsrörelsen: Anmälan av Christina Florin: Kvinnor får röst: Kön, känslor och politisk kultur i kvinnornas rösträttsrörelse (2006). Mimer: nationellt program för folkbildningsforskning. (2007)
 De svenska arbetarförfattarna och deras bildningsvägar: Recension av Lars Furuland: Folkbildningens och folkrörelsernas betydelse för arbetarlitteraturen i Sverige (2007). Svensk biblioteksforskning, 16(2).
 De svenska arbetarförfattarna och deras bildningsvägar. Svensk biblioteksforskning, 16(2). (2007)
 Ny bok om den kvinnliga rösträttsrörelsen. Mimer: Nationellt program för folkbildningsforskning, Mars. (2006)
 Intryck från Mimerkonferensen 2005. Mimer: Nationellt program för folkbildningsforskning, Mars. (2006)
 Profesionalización y desarollo académico: Una presentación de la actual educación de bibliotecarios en Suecia y de su historia durante el siglo XX. BIBLIOTECAS: Boletín de la escuela de bibliotecología, documentación e información, 22(1): 10 s. (2004)
 Kön och makt i folkbildningen: reflexioner kring kvinnornas positioner inom 1900-talets fria bildningsarbete. Utbildning och demokrati: tidskrift för didaktik och utbildningspolitik, 2002:2: 33-52. (2002)
 Är morgondagens bibliotekarieutbildning också morgondagens? Problem och visioner. Ikoner. Vision och tradition, s. 23-27. (1998)
 Maternell bildning i den tidiga svenska folkhögskolan. Recension av: Berit Larsson, Ljus och upplysning äfven för qvinnan: kvinnors medborgarbildning i den svenska folkhögskolan 1868-1918 (Anamma 1997). Kvinnovetenskaplig tidskrift, 139-141. (1997)

Källor

Noter 

Kvinnor
Födda 1958
Levande personer
Svenska professorer i biblioteks- och informationsvetenskap
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Henrika Widmark

Henrika Emilia Widmark, född 7 september 1848 i Ljusdals socken, död 18 januari 1920 i Bro socken, Bohuslän, var en svensk författare. Hon var dotter till Per Henrik Widmark. Pseudonym: H. Mark.

Biografi
Hon var dotter till landshövdingen Per Henrik Widmark och Emilia Wåhlén. Widmark flyttade 1905, efter att tidigare huvudsakligen varit bosatt i Stockholm, till gården Lingatan vid Gullmarsfjorden, vilken hon inköpt. Hon anlade där en förstklassig fruktträdgård. Hon blev känd som tillfällighetspoet, bland annat inom sällskapet Nya Idun i Stockholm, vars vice sekreterare hon var 1894–1904.

Bibliografi

Källor

G.W. Widmark: Släkten Widmark från Lövånger (1930), sid. 30.

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1848
Avlidna 1920
Kvinnor
Personer från Ljusdals socken
Söderslättspartiet

Söderslättspartiet (SÖS) är ett lokalt politiskt parti i Trelleborgs kommun. Mellan 2014 och 2018 styrde partiet kommunen tillsammans med Socialdemokraterna, Miljöpartiet och Centerpartiet.. Partiet slogs 2021 ihop med Vårt Söderslätt med förkortningen VS.

Valresultat

Se även 
 Lista över politiska partier i Sverige

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Lokala politiska partier i Sverige
Trelleborgs kommun
NGC 31

NGC 31 är en spiralgalax i stjärnbilden Fenix. Den upptäcktes av John Herschel den 28 oktober 1834.

Källor

Fotnoter

NGC 0031
NGC 0031
0031
00751
149-20
NGC 0031
Katherina Hetzeldorfer

Katherina Hetzeldorfer, död 1477 i Speyer, var den första dokumenterade kvinnan som avrättades för homosexualitet.

Hennes fall är det tidigast dokumenterade fallet som ledde till dödsstraff för kvinnlig homosexualitet. Före detta fanns ett fall i Rottweiler 1444, där nunnan Katharina Güldin åtalades för "sodomi" med en kvinna som inte var nunna, men det är inte känt hur det fallet förlöpte.

Biografi 
Katherina Hetzeldorfer kom ursprungligen från Nürnberg, där en borgerlig familj med detta namn finns registrerad från samma tid. 1475 bosatte hon sig i Speyer med en kvinna hon kallade för sin syster, och som hon ska ha kidnappat från en adelsman i Wertheim. I Speyer levde Hetzeldorfer klädd i manskläder och utgav sig för att vara man. 1477 fördes hon inför rätta. Det gick då rykten om att hon hade ett förhållande med den kvinna hon levde med. En person uppgav inför rätten att hon erkänt att hon och hennes "syster" levde som man och hustru, och hon beskrev sig själv som maken. Hon ska också ha köpt sex av två andra kvinnor. Den ena av dem, Else Muter, fick beskriva inför rätta hur Hetzeldorfer hade använt en strap-on-dildo tillverkad av rött läder under samlagen. Kvinnorna uppgav alla att de hade varit okunniga om att Hetzeldorfer var född kvinna.

Hetzeldorfer dömdes som skyldig till att avrättades genom dränkning i floden Rhen. Drunkning ansågs under denna tid vara en mycket förnedrande metod för avrättning, som normalt endast utmättes till kvinnor och barn. Att kvinnor ställdes inför rätta för homosexualitet och transvestism (något som räknades som kätteri) var ovanligare än att män blev det, och när det skedde, blev de också mer sällan avrättade. År 1537 dränktes en till namnet okänd kvinna i Rhen i Grenzach utanför Basel åtalad sedan hon hade arbetat som dräng utklädd till man och gift sig med en kvinna, och 1547 blev Agatha Dietschi ställd vid skampålen i Freiburg im Breisgau och förvisad för samma handling: bådas hustrur hävdade sig även vid dessa fall vara okunniga om deras födda kön.

Källor
 Helmut Puff: Sodomy in Reformation Germany and Switzerland, 1400-1600
 Katherine Crawford: European Sexualities, 1400-1800

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna 1477
Personer i Tyskland under 1400-talet
Personer som blivit avrättade av Tyskland
Personer som blivit avrättade för kätteri
Personer som blivit avrättade genom dränkning
Personer som blivit avrättade under 1400-talet
Agatha Dietschi

Agatha Dietschi, också känd som Hans Kaiser och Scnitter Hensli, död efter år 1547, var en tysk bedragare.

Agatha Dietschi var ursprungligen från Wehingen, där hon varit gift med en man. Hon anlände senare till byn Niedingen vid Donau utklädd till man under namnet Hans Kaiser, kallad Scnitter Hensli, och i sällskap med hustru och barn. Hon arbetade som dräng vid Donau ett tag, och återvände sedan till Niedingen utan hustru och barn, som hon uppgav hade avlidit. 1538 gifte hon sig med Anna Reuli, som ska ha upptäckt hennes fysiska kön året därpå. Paret bosatte sig i Freiburg am Breisgau och hade ett lyckligt äktenskap fram till 1547, då Reuli inledde ett förhållande med en man vid namn Max Cross och ville skiljas. Hon avslöjade sin makes fysiska kön för sin svåger, som anmälde Dietschi. Talspunkten var kätteri. Inför rätten vittnade Max Cross om att Reuli var oskuld, men ett annat vittne hävdade att Reuli och Dietschi hade setts i en lada invecklade i sexuell aktivitet. Det framkom att Dietschi hade tillverkat en dildo, men rätten övertygades om att hon inte hade lyckats åstadkomma en penetration med den.

Agatha Dietschi ställdes vid skampålen fjättrad med järnkrage och förvisades därefter från staden. 

Att kvinnor åtalades och avrättades för homosexualitet var ovanligt. I de fall det förekom, åtalades de dock liksom män för kätteri, vilket fallet Dietschi illustrerar. Fallet med Katherina Hetzeldorfer från 1477 och med en till namnet okänd kvinna i Basel från 1537 ledde båda till avrättning, liksom i det samtida franska fallet om Catherine de la Maniere och Francoise de l'Estrage: i dessa fall hade kvinnorna i fråga dock dömts för att ha penetrerat sin partner med en dildo, vilket blev en avgörande punkt, då samlag definierades som penetration och kvinnorna då dömdes för att ha begått kätteri genom att ha tagit sig mannens roll.

Källor
 Helmut Puff: Sodomy in Reformation Germany and Switzerland, 1400-1600
 Katherine Crawford: European Sexualities, 1400-1800

Kvinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer i Tyskland under 1500-talet