kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
René Schöfisch

René Schöfisch, född 3 februari 1962 i Berlin, är en tysk före detta skridskoåkare som tävlade för Östtyskland.
Schöfisch blev olympisk bronsmedaljör på 5 000 meter vid vinterspelen 1984 i Sarajevo.

Källor 

Östtyska skridskoåkare
Östtyska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Östtyskland
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1984
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Idrottare från Berlin
Födda 1962
Levande personer
Män
Phaner pallescens

Phaner pallescens är en primat i familjen muslemurer som förekommer på Madagaskar. Taxonet listades ursprungligen som underart till Phaner furcifer och sedan 2001 godkänns den som art.

Denna primat har huvudsakligen en gråaktig päls, ibland med brun skugga. På ryggens mitt finns en längsgående mörk strimma. Strimman delar sig på huvudet och fortsätter över båda ögon fram till munnen. Kroppslängden (huvud och bål) är cirka 26 cm, svanslängden cirka 32 cm och vikten ligger vid 327 g.

Arten har flera från varandra skilda populationer på västra Madagaskar. Den lever i låglandet och i låga bergstrakter upp till 800 meter över havet. Habitatet utgörs av tropiska skogar och av trädodlingar.

Ett föräldrapar och deras ungar bildar en liten flock. De äter naturgummi och andra vätskor från träden. När de letar efter föda håller hanen och honan vanligen 100 meter avstånd från varandra. Flocken har ett revir som är 3 till 10 hektar stort. Parningstiden sträcker sig över oktober och november och den enda ungen föds mellan januari och tidig mars. Däremot blir honan inte varje år dräktig.

Jämförd med andra lemurider som lever i samma region har arten hastiga rörelser och höga läten. Den viftar påfallande med huvudet. Phaner pallescens vilar oftast i trädens höga delar och den använder ibland ett näste som skapades av Mirza coquereli (en annan muslemur). Arten har olika naturliga fiender som fossa, Madagaskarvråk och Madagaskarbaza.

Phaner pallescens hotas av skogsavverkningar, bland annat för att producera träkol samt av svedjebruk. Den förekommer i olika nationalparker men beståndet minskar fortfarande. IUCN listar arten som starkt hotad (endangered).

Referenser

Externa länkar 

Muslemurer
pallescens
Däggdjur i etiopiska regionen
Haboskogens naturreservat

Haboskogen är ett naturreservat i Habo kommun i Jönköpings län.

Efter att tidigare varit ett domänreservat avsattes området som naturreservat 1995. Det omfattar 45 hektar. Det är beläget 5 kilometer norr om Habo, längs Vätterstranden och består av erosionsbrant, raviner, naturskogsartad blandskog.

I rasbranten ner mot Vättern växer träd i varierade åldrar. 
Längs stranden växer främst gråal och ovanför branten växer tallskog med inslag av gran. Uppe på platån finns flera av gammelskogens växter, till exempel orkidén knärot, grönpyrola och ryl. I ravinerna är floran särskilt rik på lundväxter.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Haboskogen

Naturreservat i Habo kommun
Naturskyddsområden bildade 1995
R Canis Minoris

R Canis Minoris är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ  i stjärnbilden  Lilla hunden. Stjärnan var den första i Lilla hundens stjärnbild som fick en variabelbeteckning.

Stjärnan varierar mellan magnitud +7,25 och 11,6 med en period av 337,78 dygn.

Fotnoter

Se även 
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Lilla hunden
Miravariabler
Dave Mirra

David "Dave" Michael Mirra, född 4 april 1974 i Chittenango, New York, död 4 februari 2016 i Greenville, North Carolina, var en amerikansk idrottare som tävlade i olika extremsporter som BMX och rallycross.

Mirra studerade vid California State Polytechnic University i Pomona.

Under 1990-talet följde han efter sin bror till Greenville, North Carolina. Staden var en samlingsplats för BMX-aktivister med cirka 20 professionella utövare. Dave Mirra blev 1992 professionell och 1995 vann han sin första medalj vid X Games. Mellan 1996 och 2010 vann han varje år en medalj (undantag 2006), däribland 14 guldmedaljer. Från och med 2011 tävlade Mirra i rallycross och efter 2014 deltog han även i olika triathlontävlingar.

Fram till 2013 var Mirra den idrottare som hade vunnit flest medaljer vid X Games; rekordet förbättrades av Bob Burnquist. 2014 ingick Mirra i ett fyramannalag som vann cykeltävlingen Race Across America.

Han var gift och hade två döttrar.

Den 4 februari 2016 påträffades Mirra död i en pickup. Polisen utgår ifrån att han sköt sig själv.

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska tävlingscyklister
Personer från Madison County, New York
Födda 1974
Avlidna 2016
Män
Idrottare som begått självmord
Alumner från California State Polytechnic University, Pomona
Järnvägsolyckan i Bad Aibling

Järnvägsolyckan i Bad Aibling inträffade den 9 februari 2016 när två persontåg frontalkrockade vid Bad Aibling i Bayern i sydöstra Tyskland. Tolv personer omkom och 85 skadades, varav 24 allvarligt.

Händelseförlopp
Den 9 februari 2016 klockan 06:48 lokal tid frontalkrockade två Stadler Flirt-tåg utanför Bad Aibling på den enkelspåriga järnvägen Mangfalltalbahn som går mellan Holzkirchen och Rosenheim i Bayern i sydöstra Tyskland. Eftersom olyckan inträffade i en kurva fanns mycket litet utrymme för inbromsning och båda tågen höll en hastighet på omkring 100 km/h när de kolliderade. Elva personer, däribland de båda lokförarna, omkom och 85 skadades, varav 24 allvarligt.

Orsak 
Olyckan orsakades av en trafikledare som manuellt gett det ena tåget klartecken att köra mot stoppsignal samtidigt som det andra tåget befann sig på banan. Trafikledaren insåg sitt misstag men lyckades inte kontakta lokförarna för att förhindra olyckan.

Referenser

2016 i Tyskland
Järnvägsolyckor 2016
Järnvägsolyckor i Tyskland
Bayern under 2000-talet
Saguinus mystax pileatus

Saguinus mystax pileatus är en underart till primaten Saguinus mystax som ingår i släktet tamariner och som förekommer i Brasilien i västra Amazonområdet. Taxonets status är omstridd. IUCN listar populationen som underart och andra zoologer godkänner den som art.

Underarten lever i regionen som ligger mellan utbredningsområdena för Saguinus mystax mystax och Saguinus mystax pluto. Saguinus mystax pileatus är en vanligt förekommande primat och den hotas bara måttlig av habitatförändringar. IUCN listar den som livskraftig (least concern).

Djuret har nästan samma utseende och storlek som nominatformen Saguinus mystax mystax. I den svarta pälsen finns ibland några ljusbruna hår inblandade. Kännetecknande är en rödaktig luva på huvudet.

Referenser 

Kloapor
Saguinus
Swiss Education Group

Swiss Education Group (SEG) AG är ett börsnoterat företag som består av fyra separata schweiziska hotell- och restaurangskolor: Swiss Hotel Management School, Hotel Institute Montreux, Cesar Ritz Colleges och Culinary Arts Academy. Swiss Education Group ägs av Summer Capital Ltd . QS World University Rankings placerar skolorna i det globala toppskiktet inom sina respektive kategorier .

Källor

Externa länkar
Internationell webbsida
Svensk webbsida

Utbildning i Schweiz
Ingela Romare

Ingela Margareta Romare, född 13 december 1937 i Stockholm, är en svensk filmregissör. 

Romare, som är dotter till häradshövding Gustaf Romare och sjukgymnasten Svenborg, född Böös, blev filosofie kandidat i Lund 1964 och genomgick regilinjen vid Svenska Filminstitutets filmskola 1965-1968. 

Hon var verksam som skådespelare 1959–1965, engagerad vid Teater 23 i Malmö, Atelierteatern i Göteborg, Stockholms stadsteater och frilansande filmare från 1968. Hon var ordförande i Svenska Kvinnors Filmförbund 1979–1982. Hon har regisserat dokumentärfilmer från Vietnam, Afrika och Sverige för Sveriges Television (SVT), var en av skaparna av Den vita sporten (1968) samt regisserade Mod att leva (långfilm, 1983). Hon tilldelades Ture Nerman-priset 2005.

Referenser

Källor

Externa länkar
Bild på Ingela Romare.

Svenska filmregissörer
Födda 1937
Kvinnor
Levande personer
Regissörer från Stockholm
Europeisk sömnsjuka

Europeisk sömnsjuka, encefalitis letargica, är ett sjukdomstillstånd som kännetecknas av hög feber, dubbelseende, huvudvärk, fördröjd motorik och letargi. I akuta fall kan patienten hamna i koma. Det händer också att patienten upplever svaghet i överkroppen, onormala ögonrörelser, darrningar, muskelvärk, stelhet i nacken och beteendeförändringar såsom psykos. Orsaken till detta sjukdomstillstånd är ännu okänt. En epidemi bröt ut världen över mellan 1917 och 1928, men sedan dess har det inte rapporterats om någon ytterligare epidemi.

Dödligheten var hög (10–40 %) och en del överlevande fick Parkinsons sjukdom. Epidemin nådde sin topp i Sverige 1921 med 1 512 fall. Fram till 1945 anmäldes 4 397 fall. Under första decenniet efter sekelskiftet har det anmälts 38 nya fall och man har funnit autoantikroppar som skulle kunna förklara etiologin. 

Encephalitis lethargica beskrevs för första gången i april 1917, då Dr. Constantin von Economo presenterade sina fynd. Strax därefter bröt den världsomspännande epidemin ut. Von Economo hade under flera år observerat och analyserat tusentals fall och delat in dessa i olika kategorier. Efter att ha påträffat enstaka fall av sjukdomen efter epidemin, bestämde han sig för vilken av dessa som skulle vara den huvudsakliga.

Skild från den europeiska sömnsjukan är den afrikanska, encefalitis africana, vars smittämne är en blodparasit, en trypanosom, som överförs av tsetseflugan. Sjukdomsbilden liknar den europeiska sömnsjukans.

Referenser

Tryckta källor
Bra Böckers lexikon, 1980.

Noter

Infektionssjukdomar
Neurologiska manifestationer
Allan Eriksson (författare)

Allan Eriksson, född 4 maj 1916 i Göteborg, död 19 april 1963 i Huddinge, var en svensk författare och översättare.

Eriksson växte upp i en arbetarmiljö. Han romandebuterade 1942 med Grönska min gränd! som 1947 översattes till danska. Han gav ut sex romaner och en pjäs 1942–1954. Hans sista roman Farväl till paradiset (1954) filmatiserades 1963 som Adam och Eva i regi av Åke Falck. Eriksson översatte 1945 Hans Scherfigs roman Den försvunne ämbetsmannen till svenska. Flera av Erikssons romaner utkom i nyutgåvor under 1970- och 1980-talen.

Bibliografi 
 Romaner
    
    
    
    
    
    

 Översättningar

Vidare läsning

Referenser 

Svenska författare under 1900-talet
Svenska arbetarförfattare
Svenska översättare
Svenskspråkiga författare
Födda 1916
Avlidna 1963
Män
Författare från Göteborg
Torparväxter

Torparväxter, även mormorsväxter eller gammeldagsväxter,  är växtarter som under loppet av en lång tid har anpassat sig väl till karga förhållandena i de nordiska länderna. De är vanligen härdiga, anspråkslösa och lättförökade, 

Många torparväxter kom mycket tidigt till de nordiska ländernas breddgrader. Prydnadsväxter började ofta odlas som kryddväxter eller läkeväxter, oftast i kloster och botaniska trädgårdar eller på prästboställen och herrgårdar. De blev vanliga i allmänhetens trädgårdar först på slutet av 1800-talet. Då bidrog hushållningssällskap och trädgårdsföreningar till att kunskap om trädgårdsskötsel spreds. Planter och fröer kunde då också spridas från nystartade plantskolor som Göteborgs trädgårdsförening, Bergianska trädgården och Alnarps trädgårdar.

Torparväxter i urval och troliga tidpunkter för import till Sverige
Akleja (Aquilegia vulgaris), 1050–1400-talet
Blågull (Polemonium caeruleum), inhemsk växt
Bondpion (Paeonia officinalis), 1050–1400-talet
Borstnejlika (Dianthus barbatus), 1600-talet
Höstflox (Phlox paniculata), 1700-talet
Krollilja (Lilium martagon)
Löjtnantshjärta (Dicentra spectabilis), andra hälften av 1800-talet
Madonnalilja (Lilium candidum) 1050–1400-talet
Plymspirea (Aruncus dioicus)
Sibirisk nunneört (Corydalis nobilis), 1765 med Erik Laxman
Såpnejlika (Saponaria officinalis), 800–1050
 Stockros (Althea officinalis), 800–1050
Studentnejlika (Lychnis chalcedonica), 1600-talet 
Trädgårdsnejlika (Dianthus caryophyllus). 1500-talet
Tusensköna (Bellis perennis), 1600-talet

Källor
Arbetargårdarnas växter på Helsingfors stads webbplats 
Eva Jansson: 'Mormorsväxter bevaras'', 1994, på vaxteko.nu (Sveriges lantbruksuniversitet)
Trädgårdsskötsel
Växter
Jens Søndergaard

Jens Søndergaard, född 4 oktober 1895 Øster Assels, Mors, Danmark, död 21 maj 1957 i Skovshoved, var en dansk målare, tecknare och grafiker.

Biografi
Søndergaards far var först målare, men öppnade senare en cykelaffär i Hurup. Efter skolan började Jens som lärling hos en målare. Efter att ha avslutat sin lärlingstid började han vid Aarhus tekniske skole och var 1916 inskriven vid Kunstakademiet i Köpenhamn, där han hade Malthe Engelsted som lärare.

Sondergaard började att arbeta som målare, men vid sidan av sitt yrkesarbete försökte ta sig fram som konstnär. Det gick ganska snabbt, och han lämnade det vanliga målarjobbet bakom sig. Han var särskilt intresserad av den hektiska stadsbilden och avbildade den då ofta på ett sätt som förstärkte stadens vilda atmosfären. Men han målade också porträtt och modellbilder.

År 1919 debuterade Søndergaard på Kunstnernes Efterårsudstilling och fick följande år presentera sin första separatutställning. År 1926 gjorde han studieresor till Paris, södra Frankrike och Italien. Samma år blev han medlem i konstnärsgruppen Grønningen och hade utställningar där fram till sin död.

Søndergaard ledde en riktning inom det danska landskapsmåleriet som brukat kallas mörkmålarna. Nordisk romantik och mystik samt ett primitivt förenklat formspråk präglar hans expressionistiska skildringar av främst Jyllands natur och människor.

I Bovbjerg finns Jens Søndergaard museum. Det är en avdelning av Lemvig Museum och ligger ytterst på kusten mot Nordsjön vid Ferring och är inrett i ett litet trähus som från 1930 var Søndergaards hem och ateljé. 

Søndergaard finns representerad vid bland annat Statens Museum for Kunst, ARoS Aarhus Kunstmuseum, KUNSTEN Museum of Modern Art Aalborg, Bornholms Kunstmuseum, 
Moderna museet, Göteborgs konstmuseum, Helsingborgs museum, Malmö konstmuseum, Nasjonalmuseet och Trondheim kunstmuseum och Ateneum.

Hedersbetygelser
År 1931 tilldelades Søndergaard  den Eckersbergmedaljen och 1946 Thorvaldsenmedaljen. Han var också den förste dansk, som tilldelas det amerikanska Guggenheimpriset 1956.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1980.

Noter

Externa länkar 
 

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Nasjonalmuseet
Representerade vid Ateneum 
Födda 1895
Avlidna 1957
Män
Danska målare
Personer från Morsø kommun
Representerade vid Malmö konstmuseum
Arbetarbostadsmuseet

Arbetarbostadsmuseet (finska: Työväenasuntomuseo) är ett lokalhistoriskt museum i Helsingfors, som ingår i Helsingfors stadsmuseum.

Arbetarbostadsmuseet är inrymt i ett trähus vid foten av Borgbacken i Alphyddan i Helsingfors, som uppfördes av Helsingfors stad som arbetarbostad. Huset renoverades 1987–89. Museet visar i nio rum hur invånarna levde under olika perioder under 1900-talet.

Arbetarbostadsmuseets gårdsplan är en av de få bevarade historiska gårdarna till trähus i Helsingfors. Eftersom dass och vedlider hade placerats i källarvåningen, var gårdsplanen ovanligt stor för att tillhöra en arbetarbostad. Den grusbelades på 1910-talet och planterades med björkar. 

Till museet hör en trädgård, där trädgårdskulturen från tidiga 1900-talets arbetarbostäder rekonstruerats. Ett trettiotal typiska växtarter har valts ut. Prydnadsväxter blev vanliga på gårdsplaner först vid sekelskiftet 1800/1900 och var vanligen så kallade torparväxter: härdiga, anspråkslösa och lättförökade.

Bildgalleri

Källor
Arbetargårdarnas växter på Helsingfors stads webbplats

Externa länkar
Arbetarbostadsmuseets webbplats

Helsingfors stadsmuseum
Åshöjden
Byle, Täby kommun

Byle är ett område i norra delen av Täby kyrkby, på gränsen till Vallentuna kommun.

Historia
På 1700-talet skedde förändringar i Täby. Byar från vikingatiden ersattes av säterier, en del byar slogs samman, medan Byle däremot avstyckades från den större Täby by.

Under 1900-talets början var ”Täby” lika med ”Täby kyrkby”. 1907 började här en exploatering av tomter från Täby Gård och Byle Gård. På tio år växte ett litet samhälle upp med villor, affärer, konditori, mejeri och trädgårdsmästeri, post- och telefonstation. Jordbruket vid Byle Gård lades ned och ägorna styckades till tomter. Gårdsbyggnaderna inköptes av Föreningen sommarhem och omvandlades till konvalescenthem 1916, en funktion som den fortfarande har.

En viktig förutsättning för skapandet av en villastad var goda kommunikationer. Roslagsbanan med stationen i Täby (Kyrkby) och hållplatsen vid Byle bidrog starkt till detta.

Villabebyggelsen sträckte sig från stationen längs Blendavägen upp till norra Byle. Tomterna var på omkring 2500 kvm. Förutom villor för åretruntboende byggdes många sommarhus. 1914 bröt första världskriget ut och året därpå avstannade villabyggandet i Täby. Tomter som såldes användes istället för kolonistugor och kolonilotter där man för att klara försörjningen odlade potatis och grönsaker.

I norra Byle fanns hälsobrunnen Hemberga brunn som hade en kort storhetstid med början 1926. Här kunde man rekreera sig med hälsobringande radioaktivt vatten fram till 1930. Vid Hemberga brunn fanns också en dansbana som lades ned 1937. Istället öppnades en ny dansbana vid Täby Gård.

Nutid 
I Byle ligger Byleskolan.

Källor 
Erik Jarneberg: Historik, trakter och platser, Täby Hembygdsförenings Årsskrift nr 25, 1993.
Erik Jarneberg: Täby Kyrkby, Täby Hembygdsförening årsskrift nr 24, 1991.

Täby kommun
Helsingfors stadsmuseum

Helsingfors stadsmuseum (finska: Helsingin kaupunginmuseo) är ett finländskt lokalhistoriskt museum i Helsingfors.

Helsingfors stadsmuseum ligger i två kvarter söder om Alexandersgatan. Flera gamla byggnader och nya byggnader ingår i lokalerna, med tre separata innergårdar. 
En av byggnaderna är Sederholmska huset som är Johan Sederholms tidigare köpmanshus från 1757, och som är Helsingfors äldsta byggnad. 

Helsingfors stadsmuseum återöppnade 13 maj 2016 efter renovering. Det nyrenoverade museet utnämndes till Årets museum 2017.

Enheter inom Helsingfors stadsmuseum
Huvudmuseet, med ingång från Alexandersgatan
Arbetarbostadsmuseet
Sprutmästarens gård 
Spåramuseet
Villa Hagasund

Bildgalleri

Källor
Denna artikel är delvis baserad på artikeln Helsingin kaupunginmuseo på finskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
www.helsinginkaupunginmuseo.fi

 
Landskapsmuseer i Finland
Museer invigda 1911
1911 i Finland
Torsten Arnberg

Torsten Gustaf Louis "Ala" Arnberg, född 18 augusti 1905 i Pittsburgh, död 29 mars 1979 i Tarpon Springs, var en svensk-amerikansk fotbolls- och bandyspelare.

Torsten Arnberg började sin idrottskarriär i IF Linnéa, där där fadern Wilhelm var ordförande. 1927 blev han uttagen i Idrottsbladets världslag i bandy bland de spelare som IB ansåg vara bäst i världen. Under hösten 1928 spelade Arnberg åtta allsvenska matcher för AIK Fotboll. Han återvände därefter till IF Linnéa. Han spelade även två landskamper för Sveriges bandylandslag under 1927 och 1929.

Under 1930 emigrerade Arnberg till USA för gott. Han spelade där något år i Scandinavian AC. Klubben spelade i "Scandinavian American Soccer League", vilket var en form av "Nordiskt mästerskap" i New York-området.

Källor

Svenska fotbollsspelare
Amerikanska fotbollsspelare
Svenska bandyspelare
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1905
Avlidna 1979
Män
Personer från Pittsburgh
Barnriktat tal

Barnriktat tal är tal som riktar sig till barn, vilket typiskt uppvisar egenskaper som skiljer sig från vuxenriktat tal. Jämfört med vuxenriktat tal uppvisar barnriktat tal bland annat längre pauser, högre artikulationshastighet och genomsnittligt högre samt mer varierad f0.

Forskning visar också att barn föredrar någonting i det som typiskt karaktäriserar barnriktat tal, framför vuxenriktat tal.

Källor

Språkinlärning
So in Love

So in Love är en låt av den brittiska gruppen Orchestral Manoeuvres in the Dark utgiven 1985 som den första singeln från albumet Crush.

Låten, som av en kritiker på Allmusic har beskrivits som höjdpunkten i gruppens musikaliska utveckling jämte If You Leave, var först inte tänkt att komma med på albumet men gruppmedlemmen Martin Cooper övertalade Andy McCluskey och Paul Humphreys att göra en demoinspelning av den. Som singel nådde den 27:e plats på brittiska singellistan och blev gruppens första framgång i USA med 26:e plats på Billboard Hot 100 och 16:e plats på Billboards Hot Dance Club Play-lista.

Utgåvor
7" singel Virgin Records VS 766
So in Love – 3.29
Concrete Hands – 3.47

7" dubbelsingel Virgin Records VS 766
So in Love – 3.29
Concrete Hands – 3.47
Maria Gallante – 2.53
White Trash (Live) – 4.44

12" singel Virgin Records VS 766-12
So in Love – 3.29
Concrete Hands (Extended) – 4.15
Maria Gallante – 2.53

12" singel Virgin Records VS 766/13
So in Love (Extended) 
Concrete Hands (Extended) 
Maria Gallante

12" singel bildskiva Virgin Records VSY 766/14
So in Love (Extended)
Concrete Hands (Extended)
Maria Gallante

12" A&M Records SP-12143 (USA)
So in Love (Special American Dance Remix) (12" Version) – 5.40
So in Love (Special American Dance Remix) (7" Version) – 3.29

Källor

Brittiska musiksinglar
Musiksinglar 1985
Tre Kronor (berg)

Tre Kronor är namnet på tre bergstoppar på Spetsbergen, Svalbard. Dess högsta punkt är 1 226 m ö.h. De tre topparna har namnen Nora, Dana och Svea.

Referenser 

Berg i Norge
Svalbards geografi
Apoteket Ängeln

Apoteket Ängeln (äldre stavning Engeln eller Engelen) var ett apotek i hörnet Triewaldsgränd / Kornhamnstorg i Gamla stan, Stockholm. Apoteket existerade mellan 1649 och 1969, då det förvandlades till Restaurang Engelen genom initiativ av Bosse Parnevik och Hasse Wallman.

Historik

Apoteket Engeln etablerades av Anders Månsson Biewer, som 1649 fick privilegiebrevet av drottning Kristina att få inrätta ett apotek i Stadsholmens södra del. Före Engeln fanns redan tre apotek i Stockholm, men Biewer (eller Biber) var den förste svenskfödde apotekaren som fick tillståndet. Han hade fått sin utbildning huvudsakligen utomlands och vid hemkomsten anhöll han hos drottningen att ”i residences staden Stockholm få giöra ett prov af sin handtering och der sammanstädes inrätta ett gott och […] wäl försedt apotek”.

Efter Biewers död 1655 övertogs rörelsen av Christopher Molitor den äldste, som hade gift sig med Biewers änka. På Willem Swiddes kopparstick från 1691 över Järntorget mot öster syns apotekets emblem, en ängel, på hushörnet i kvarteret Narcissus. Även på tomtkartan från år 1700 framgår att apoteket till en början låg vid Järntorgets sydöstra hörn. 

Familjen Molitor ägde Molitors malmgård vid Årstaviken, byggd i början av 1700-talet. Molitor var känd för sin medicinalväxtträdgård, som förmodligen låg vid malmgården. I deras släkt stannade apoteket i över 100 år. 1814 förvärvades Engeln av apotekaren Carl Magnus Engelbrecht (1789–1852) och 1823 av Nils Wilhelm Lychou (1792–1863). En annan ägare var Arnold Wilhelm Freundt (1803–1863) som vid 1800-talets mitt utöver Engeln ägde fyra apotek runtom i Sverige.

Apotekets vidare öden
På 1700-talets mitt flyttade apoteket från Järntorget till Adlersköldska huset i kvarteret Deucalion vid Triewaldsgränd i hörnet mot Kornhamnstorg. Där låg den kvar fram till 1969 och bytte under tiden namnet från Engeln till Ängeln. Därefter ombyggdes lokalerna för restaurangverksamhet. Restaurang Engelen flyttade in och öppnade den 13 december 1969. Apotekets källarvalv från 1600-talet nyttjas av nattklubben ”Kolingen”. Bakom initiativet stod Bosse Parnevik och Hasse Wallman. Apotekets emblem, den förgyllda ängeln, återfinns fortfarande över restaurangens entré. Ängeln höll ursprungligen en numera försvunnen lagerkrans i sin resta hand.

Historiska bilder

Källor
 Apoteksnäringen genom tiderna.
 Hasse Wallman jubilerar med krog i Gamla Stan: Engelen firar 40 år med samma krögare.

Externa länkar

Ängelen
Gamla stan
Historiska verksamheter i Gamla stan