kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean-Louis Tulou

Jean-Louis Tulou, född 12 september 1786 i Paris, död 23 juli 1865 i Nantes, var en fransk flöjtvirtuos. 
 
Tulou blev 1796 elev till Johann Georg Wunderlich vid Pariskonservatoriet, varvid fadern var fagottlärare (död 1799), uppnådde 1800 första pris för flöjtspel, blev 1804 förste flöjtist vid den italienska, 1813 efter Wunderlich vid Stora Operan och segrade under denna period över den likaledes berömde Louis Drouet. Som napoleonist fick Tulou inte anställning i det kungliga kapellet under Ludvig XVIII. År 1822 tog han avsked från Stora Operan, men 1826 återvände han som förste soloflöjtist och kort därefter blev han lärare vid konservatoriet, där han till sin pensionering höll på de flöjter som han lät framställa efter det gamla systemet och inte ville befatta sig med de av Theobald Böhm företagna förändringarna. En mängd kompositioner, 110 med opustal, finns av Tulou, såsom konserter och solon med orkester, fantasier, variationer, divertissementer, varav många över operamelodier, med piano, etyder, duetter för två och trior för tre flöjter.

Källor
Henrik Vissing Schytte: Nordisk Musik-Lexikon, Andet Bind, Kjøbenhavn 1892, s. 410f.

Externa länkar
 
 

Franska flöjtister
Franska klassiska kompositörer
Franska musiker under 1800-talet
Musiker från Paris
Födda 1786
Avlidna 1865
Män
Liza, a rókatündér

Liza, a rókatündér (ung. "Liza, rävälvan") är en ungersk romantisk komedifilm från 2015 i regi av Károly Ujj Mészáros, med Móni Balsai, David Sakurai, Szabolcs Bede Fazekas och Zoltán Schmied i huvudrollerna. Den utspelar sig i Csudapest, huvudstaden i en variant av 1970-talets Ungern utan kommunism. Handlingen följer Liza, en 30-årig sjuksköterska som arbetar för änkan till Japans ambassadör. Lizas enda vän är ett spöke efter en japansk popstjärna, som på grund av svartsjuka förvandlar Liza till en rävvarelse från japansk folktro, vilket har som följd att alla män som blir förälskade i henne råkar ut för dödsolyckor. Pressmaterialet betecknar filmen som "en sarkastisk saga för vuxna".

Budgeten var 420 miljoner forint, varav 220 miljoner kom från Ungerns nationella filmfond. Filmen hade ungersk premiär 19 februari 2015. Den vann bland annat Grand Prix vid Fantasporto i Portugal och Silver-Méliès vid Imagine filmfestival i Nederländerna.

Medverkande
 Móni Balsai som Liza
 Szabolcs Bede Fazekas som sergeant Zoltán
 David Sakurai som Tomy Tani
 Zoltán Schmied som Henrik
 Antal Cserna som Károly
 Piroska Molnár som Márta Tanaka

Källor

1970-talet på film
Alternativ historia på film
Filmer 2015
Filmer baserade på folktro
Ungerska romantiska komedifilmer
Spökfilmer
Ungerska komedifilmer
Ungerskspråkiga filmer
Ungern på film
Humlarödshus fälad

Humlarödshus fälad är ett naturreservat i Sjöbo kommun i Skåne län.

Området är naturskyddat sedan 1964 och är 16 hektar stort. Reservat består av en betesmark (fälad) på Rommeleåsen.

Externa länkar
om naturreservatet på Länsstyrelsen Skåne

Naturreservat i Sjöbo kommun
Naturskyddsområden bildade 1964
Johann Georg Wunderlich

Johann Georg Wunderlich, född 1755 i Bayreuth, död 1819 i Paris, var en tysk flöjtist.
 
Wunderlich var från 20 års ålder elev till Félix Rault i Paris. År 1779 framträdde han i concerts spirituels, 1782 anställdes i kungliga kapellet och vid Stora Operan, 1794 tillika som förste flöjtlärare vid Pariskonservatoriet. Han komponerade bland annat flöjtsonater, dels med bas, dels med fagott, sex divertissement, sex duor för två flöjter, för flöjt med fem klaffar sex solon och 64 etyder i alla tonarter. Han fullbordade även en flöjtskola som påbörjats av Antoine Hugot.

Källor
Henrik Vissing Schytte: Nordisk Musik-Lexikon, Andet Bind, Kjøbenhavn 1892, s. 481.

Tyska klassiska kompositörer
Tyska flöjtister
Tyska musikpedagoger
Födda 1755
Avlidna 1819
Män
Josef Tautenhayn

Josef Tautenhayn, född den 5 maj 1837 i Wien, död där den 2 april 1911, var en österrikisk gravör. 

Tautenhayn studerade i Wien och på resor, blev 1873 kejserlig mynt- och medaljgravör och därefter professor och 
föreståndare för en mästarateljé vid konstakademien i Wien. Tautenhayn har utfört en mängd medaljer för kejsarhuset, 
över världsutställningen 1873 med fler samt en stor relief Strid mellan cantaurer och lapiter.

Källor 
 
 

Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Konstnärer från Wien
Födda 1837
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Hermanus van Boom

Hermanus Marinus van Boom, född 9 februari 1809 i Utrecht, död där 6 januari 1883, var en nederländsk flöjtist. Han var bror till Johan van Boom.

Boom, som var lärjunge till sin far och Jean-Louis Tulou i Paris, var från 1830 verksam som soloflöjtist i Amsterdam. Han invaldes 1860 som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm.

Källor 
Henrik Vissing Schytte: Nordisk Musik-Lexikon, Første Bind, Kjøbenhavn 1888, s. 92.
Music Sack:  Boom, Hermanus Marinus

Nederländska klassiska musiker
Flöjtister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1809
Avlidna 1883
Män
Zond 3

Zond 3 () var en sovjetisk rymdsond i Zondprogrammet. Rymdsonden sköts upp den 18 juli 1965 med en Molniya 8K78-raket. Den var i stort sett identisk med Zond 2. Rymdsonden tog flera bilder av månens baksida.

Vid uppskjutningen var vinkeln mellan Jorden och Mars sådan att Mars inte skulle vara på rätt plats när rymdsonden nådde fram till dess omloppsbana. Man valde dock ändå att skjuta upp rymdsonden.

Källor

Fotnoter

Utforskningen av Mars
Zondprogrammet
1965 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1965
Antoine Hugot

Antoine Hugot, född 1761 i Paris, död där 18 september 1803, var en fransk flöjtist.

Hugot var förste flöjtist vid den av Giovanni Battista Viotti organiserade italienska operan och professor vid Pariskonservatoriet. Han var en stor virtuos på sitt instrument; under en svår febersjukdom och under yrande tillstånd, gav han sig flera knivstyng och kastade sig ut genom fönstret från fjärde våningen, vilket ledde en omedelbar död. Han komponerade bland annat konserter, trior och duor för flöjt. Hans påbörjade flöjtskola fullbordades av Johann Georg Wunderlich, som utgav densamma i sitt eget och i Hugots namn; den är försedd med anmärkningar av August Eberhard Müller.

Källor
Henrik Vissing Schytte: Nordisk Musik-Lexikon, Første Bind, Kjøbenhavn 1888, s. 369.

Franska klassiska kompositörer
Franska flöjtister
Franska professorer
Födda 1761
Avlidna 1803
Män
Rolla Seshagiri Rao

Rolla Seshagiri Rao, född 29 augusti 1921, död 23 februari 2015 i Noida i Uttar Pradesh, var en indisk botaniker.

Auktorsnamn

Källor

Indiska botaniker
Födda 1921
Avlidna 2015
Män
Svenska mästerskapen i discgolf

Svenska mästerskapen i discgolf (i Sverige även kallat frisbeegolf) är ett samlingsnamn för tre olika återkommande svenska mästerskap i discgolf som arrangeras av Svenska Discgolfförbundet. De tre mästerskapen är individuellt SM, par-SM och lag-SM.

För att delta i SM krävs att spelaren är medlem i en klubb ansluten till Svenska Frisbeesportförbundet och har en licens i denna.

Svenska mästare genom åren

Individuellt SM

Par-SM

Lag-SM

Referenser

Externa länkar 
 Svenska Discgolfförbundet

Discgolf
Svenska mästerskap
Steven M. Stanley

Steven M. Stanley, född 2 november 1941, är en amerikansk geolog, paleontolog och evolutionsbiolog. Han är mest känd för sin forskning om så kallad avbruten jämvikt.

Akademisk karriär
Efter kandidatexamen i geologi vid Princeton University 1963 avlade Stanley doktorsexamen i samma ämne vid Yale University 1968. Året därpå, 1969, började han forska och undervisa i geologi vid Johns Hopkins University. Han blev professor vid Johns Hopkins University 1974, när han var 32 år gammal. 2005 flyttade han till Hawaii och blev professor i paleobiologi vid University of Hawaii.

Stanley har undervisat i bl.a. paleontologi, jordens historia, makroevolution och darwinism.

Utmärkelser
Stanley har tilldelats ett stort antal priser och andra hedersbetygelser för sin forskning, bland annat Guggenheim-stipendiet (1980), The Paleontological Society Medal (2007), och Penrosemedaljen (2013). Han är ledamot av National Academy of Sciences och American Academy of Arts and Sciences.

Bibliografi
Stanley, S. M. och Raup, David M. (1971). Principles of Paleontology.  San Francisco: W. H. Freeman.
Stanley, S. M. (1973). "An Ecological Theory for the Sudden Origin of Multicellular Life in the Late Precambrian." Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 70 (May 1): 1486-1489.
Stanley, S. M. (1975). "A theory of evolution above the species level." Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 72 (Feb 1): 646-650.
Stanley, S. M. (1978). "Chronospecies' longevities, the origin of genera, and the punctuational model of evolution." Paleobiology 4 (1): 26-40.
Stanley, S. M. (1979). Macroevolution: Pattern and Process. San Francisco: W. H. Freeman.
Stanley, S. M. (1981). The New Evolutionary Timetable. New York: Basic Books.
Stanley, S. M. (1985). "Rates of evolution." Paleobiology 11 (1): 13-26.
Stanley, S. M. and  Xiangning Yang (1987) "Approximate evolutionary stasis for bivalve morphology over millions of years." Paleobiology 13: 113-139.
Stanley, S. M. (1987). Extinction. San Francisco: W. H. Freeman.
Stanley, S. M. (1987). "The controversy over punctuational evolution."  Geol. Soc. Amer. Abstr. with Progr. 19: 854.
Stanley, S. M. (1992). "The Empirical Case for the Punctuational Model of Evolution." In A. Somit and S. Peterson. The Dynamics of Evolution. Ithaca: Cornell University Press.
Stanley, S. M. (1998). Children of the Ice Age. San Francisco: W. H. Freeman.
Stanley, S. M. (2000). "The past climate change heats up." Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 97 (Feb. 15): 1319.
Stanley, S. M. (2008). Earth System History. San Francisco: W. H. Freeman.

Referenser

Evolutionsbiologer
Amerikanska paleontologer
Amerikanska geologer
Amerikanska professorer
Personer verksamma vid Johns Hopkins University
Ledamöter av American Academy of Arts and Sciences
Ledamöter av National Academy of Sciences
Mottagare av Penrosemedaljen
Födda 1941
Levande personer
Män
Svenska mästerskapen i orientering

Svenska mästerskapen i orientering är ett svenskt mästerskap i orientering som arrangeras av Svenska Orienteringsförbundet och avgörs årligen inom fem individuella discipliner och två stafetter.

Historik 
Det första svenska mästerskapet anordnades i Skinnskatteberg 1935. Alvar Kjellström blev den förste svenske mästaren.

Det första officiella SM för damer avgjordes 1941 vid Solbacka i Sörmland. Eva Zettergren från Nynäshamn kom etta.

Junior-SM hade premiär 1948, där Ingvar Eriksson från Eskilstunaklubben FK Rajden vann.

SM i nattorientering infördes 1955. Sven Andersson från IFK Ulricehamn tog hem segern det första året.

Klasser och regler 
Medaljer delas ut i medel-, lång- och ultralång distans, samt sprint och nattorientering. Det tävlas även i stafett och sprintstafett under SM.

Klasserna D20, H20, D21 samt H21 tävlar i alla discipliner, men för D18 och H18 finns ingen egen SM-klass i vare sig stafetten eller sprintstafetten. Även D20 saknar egen SM-klass i sprintstafetten. I klasserna D15, H15, D16 och H16 arrangeras varje år ungdoms-SM i sprint och långdistans.

Tävlingsdeltagarna deltar dessutom i en distriktsstafett i samband med SM.

Det anordnas även veteranklasser. Där kan deltagare som är 35 år och äldre anmäla sig till veteran-SM, som tidigare kallats Riksmästerskap för veteraner.

Referenser

Externa länkar 
 Resultat från SM
 International Orienteering Federation
 Svenska Orienteringsförbundet

Orientering i Sverige
Svenska mästerskap
Återkommande sportevenemang med premiär 1935
Claude François Beaulieu

Claude François Beaulieu, född 1754 i Riom, död den 23 september 1827 i Louveciennes, var en fransk publicist och historiker.

Beaulieu kom 1782 till Paris, där han sysslade med politisk ekonomi, och blev vid revolutionens utbrott journalist. Hans i moderat-monarkisk anda redigerade Nouvelles de Versailles, fortsatt under titeln Assemblée nationale, bragte honom i beröring med de ledande moderata i nationalförsamlingen, och han var en bland stiftarna av feuillantklubben (1791). Mot den överhandtagande tygellösheten uppträdde han skarpt i sin Postillon de la guerre och blev därför fängslad samtidigt med girondisterna (1793). Efter Maximilien de Robespierres död blev han frigiven, men bekämpade alltjämt de styrande och blev 1797 dömd till deportation, men lyckades rädda sig. Sedermera anställd vid prefekturen i departementet Oise, utgav han flera historiska arbeten, av vilka Essays historiques sur les causes et les effets de la révolution française (6 band, 1801–1803) är en viktig källa för studiet av revolutionshistorien.

Källor 

  

Franska historiker
Franska journalister
Personer under franska revolutionen
Historiker under 1700-talet
Historiker under 1800-talet
Franska forskare under 1700-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1754
Avlidna 1827
Män
Ugglan
Carl Moeser

Carl Moeser, född 24 januari 1774 i Berlin, död där 27 januari 1851, var en tysk violinvirtuos.

Moeser uppträdde redan som tioåring offentligt som violinist och blev 1792 kammarmusiker i hovkapellet i Berlin. Ett dristigt kärleksäventyr med en dam av högre stånd medförde hans förvisning, han reste över Braunschweig till Hamburg, där han träffade Pierre Rode och Giovanni Battista Viotti. Han hade stor framgång, bland annat 1797 i Köpenhamn och därefter i Stockholm, men försummade på grund av ett nytt kärleksäventyr med en italienska, som han träffade där, ett engagemang från London. 

Efter Fredrik Vilhelm II:s död återfick Moeser sin plats i Berlin, men reste 1806 till Warszawa och Sankt Petersburg och återvände först 1812, blev konsertmästare, öppnade kvartettsoaréer, som blev berömda och 1816 utvidgades till symfoniuppföranden. Vid sitt 50-årjubileum 1842 pensionerades han som kunglig kapellmästare. Han utgav ett tiotal verk, bland annat solostycken för violin, fantasier och polonäser, vilka dock saknar betydelse. Han invaldes 1798 som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm.

Källor 
Henrik Vissing Schytte: Nordisk Musik-Lexikon, Andet Bind, Kjøbenhavn 1892, s. 118f.

Noter

Hovkapellister
Tyska violinister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Violinister under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Berlin
Födda 1774
Avlidna 1851
Män
Lars Georg Dovertie

Lars Georg Dovertie, född den 21 mars 1825 i Uppsala, död den 8 februari 1910 i Skövde, var en svensk läkare.

Dovertie, sm var medicine doktor i Uppsala 1865, grundlade och var intendent för vattenkuranstalterna i Uppsala (1860-68) och Skövde (1870-90), den senare under en följd av år mycket besökt. Dovertie var en av våra mera kända hydroterapeuter. Han var ordinarie stadsläkare i Uppsala 1868-1869 och i Skövde 1891-1903.

Källor 

 

Svenska stadsläkare
Svenska läkare under 1800-talet
Födda 1825
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Läkare från Uppsala
Désiré Beaulieu

Marie Désiré Martin Beaulieu, född den 11 april 1791 i Paris, död den 21 december 1863 i Niort, var en fransk musiker.

Beaulieu var elev till Méhul, erövrade första priset vid den av Institutet utlysta tävlan 1810, varefter han bosatte sig i Niort. Han stiftade där 1835 det till 1879 bestående centrala musiksällskapet Association musicale de l'Ouest, som omfattar sex departement och årligen gav en stor musikfest, med omväxling av ort. Sålunda sattes Beaulieu i tillfälle att utföra stora oratorieverk och dylikt, förr än man lyckats få dem upp i Paris. Även sällskapet för klassisk musik,  Fondation Beaulieu, i Paris är hans verk. Han testamenterade till detta sällskap 100 000 francs.  Beaulieu komponerade själv ett par operor, de "lyriska scenerna" Psyché et Amour och Jeanne d'Arc, oratorier, mässor, hymner, orkesterstycken, violinfantasier, körer, solosånger med mera samt författade musiklitterära verk, bland annat Du rhytme (1852). Han var korresponderande ledamot av Académie des beaux-arts.

Källor  

 

Franska klassiska kompositörer
Franska musikteoretiker
Ledamöter av Académie des beaux-arts
Musikologer under 1800-talet
Franska musiker under 1800-talet
Musiker från Paris
Födda 1791
Avlidna 1863
Män
Ugglan
Lappland (historiskt landskap)

Lappland () är det nordligaste historiska landskapet i Finland. Det moderna landskapet Lappland omfattar ett större område. Före Sveriges delning vid freden i Fredrikshamn 1809, var detta landskap och svenska Lappland ett och samma landskap. Den nydragna riksgränsen kom dock så småningom att också uppfattas som en landskapsgräns, även om de två landskapen än idag bär samma namn.

Kommuner 
Det historiska landskapet Lappland  omfattar de åtta kommunerna Enare, Enontekis, Kittilä, Muonio, Pelkosenniemi, Savukoski, Sodankylä och Utsjoki.

Källor

Lappland, Finland
Historiska landskap i Finland
Kastenbeins sättmaskin

Kastenbeins sättmaskin var en sättmaskin som uppfanns av Charles Kastenbein (ursprungligen Karl Kastenbein).

Modellen uppfanns ursprungligen av en okänd fransk sättare, med vilken Kastenbein var bekant. Då fransmannen avled tog Kastenbein, som vid den här tiden var verksam som bokbindare i Paris, över den ofullbordade maskinen. Understödd av John Walter III, ägaren till London Times, fortsatte Kastenbein utveckla maskinen och fick 1869 engelskt patent. 

Sättmaskinen förvarade typerna i lodräta magasin som närmast påminde om orgelpipor. Då sättaren tryckte på en knapp på maskinens tangentbord trillade typen ned och lades i en samlingsskena som sedan hämtades av en ombrytare för vidare hantering. Maskinen kunde antingen manövreras manuellt genom en pedal, eller med hjälp av ångdrift.

Kastenbein utvecklade också en maskin som kunde lägga av typer. Den bestod av en samlingsskena med små trattar under de många facken. Efter avläggningen lades typerna i dessa fack och de kunde på så sätt hamna i rätt läge i magasinet. Med denna maskin kunde man sätta 7000-8000 tecken per timme, betydligt mer än vid sättning för hand. Emellertid krävdes fyra man för att betjäna maskinen; sättare, ombrytare, avläggare och magasinpåfyllare. En så stor personalåtgång uppvägde inte den tidsbesparing man kunde göra. 

Kastenbeins sättmasking började tillverkas i Bryssel, där man byggt en ny fabrik för ändamålet. År 1883 flyttade man emellertid produktionen till Hannover. De första maskinerna beställdes av London Times som hade 25 maskiner i drift fram till 1908 och där gjutmaskiner kontinuerligt göt nya typer. De begagnade typerna såldes till handsätterier. 

Maskinerna såldes även i USA och i Europa, till exempel hos C. Ferslews boktryckeri i Köpenhamn, hos tidningen Dresdner Nachrichten i Dresden och hos Berliner Reichsdruckerei i Berlin.

Vidare läsning 
 Severin Corsten, Stephan Füssel, m.fl: Lexikon des gesamten Buchwesens. Andra upplagan, band IV. Anton Hiersemann, Stuttgart 1995, .
 Sepp Dußler och Fritz Kolling: Moderne Setzerei. Fjärde upplagan. Verlag Dokumentation Saur KG, Pullach 1974, .
 Fritz Genzmer: Das Buch des Setzers. Nionde upplagan. Ullstein Fachverlag, Berlin 1967.
 Hans-Jürgen Wolf: Geschichte der Druckverfahren. Historische Grundlagen, Portraits, Technologie. Historia-Verlag, Elchingen 1992,

Referenser

Översättning

Typografi
Grafik
Tryckteknik
Finalen av världsmästerskapet i fotboll för damer 2015

Finalen av världsmästerskapet i fotboll för damer 2015 var en fotbollsmatch som ägde rum den 5 juli 2015 på BC Place i Vancouver, Kanada för att avgöra världsmästerskapets segrare. Matchen började med avspark klockan 16:00 UTC−7. USA spelade mot Japan.

Vägen till finalen
Resultaten står i favör till respektive nation.

Matchen

Referenser

Källor

Final
Sportevenemang i Vancouver
Vancouver under 2000-talet
Théâtre national de Chaillot

Théâtre National de Chaillot (svenska: Chaillots nationalteater) är en teater belägen vid Trocadéro i Paris sextonde arrondissement. Théâtre National de Chaillot är en av de största konserthallarna i Paris, och ligger i närheten av både Eiffeltornet och Jardins du Trocadéro. Den har länge förknippats med populära teateruppsättningar och  är särskilt förknippad med stjärnor såsom Jean Vilar och Antoine Vitez. 1975 valde Franska kulturministeriet fram teatern som en av Paris fyra nationalteatrar.

Regissörer 

Regissörer vid gamla teatern (riven 1935):
 1920–1933: Firmin Gemier
 1933–1935: Albert Fourtier

Regissörer vid den nya teatern (återuppbyggd 1937):
 1938–1939: Paul Abram
 1941–1951: Pierre Aldebert
 1951–1963: Jean Vilar
 1963–1972: Georges Wilson
 1973–1974: Jack Lang
 1974–1981: Andre-Louis Périnetti
 1981–1988: Antoine Vitez
 1988–2000: Jérôme Savary
 2000–2008: Ariel Goldenberg
 2008–2011: Jose Montalvo and Dominique Hervieu
 2011–idag: Didier Deschamps

Referenser

Noter

Externa länkar 

Teatrar i Paris
Falu Kristine distrikt

Falu Kristine distrikt är ett distrikt i Falu kommun och Dalarnas län. Distriktet omfattar bland annat de centrala delarna av tätorten Falun i östra Dalarna.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området som Falu stad omfattade till 1971, delen som staden utgjorde före 1967.

Området motsvarar den omfattning Falu Kristine församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Falu Kristine distrikt finns en tätort och två småorter.

Tätorter
Falun (del av)

Småorter
Höjen
Stora Källviken

Referenser

Noter

Indelningar i Falu kommun
distrikt i Dalarnas län
Grycksbo distrikt

Grycksbo distrikt är ett distrikt i Falu kommun och Dalarnas län. Distriktet ligger omkring Grycksbo i östra Dalarna.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området Falu stad omfattade till 1971, en del av området som före 1967 utgjorde Stora Kopparbergs socken.

Området motsvarar den omfattning Grycksbo församling hade 1999/2000 och fick 1995 efter utbrytning ur Stora Kopparbergs församling.

Tätorter och småorter
I Grycksbo distrikt finns en tätort men inga småorter.

Tätorter
Grycksbo

Referenser

Noter

Indelningar i Falu kommun
distrikt i Dalarnas län
Stora Kopparbergs distrikt

Stora Kopparbergs distrikt är ett distrikt i Falu kommun och Dalarnas län. Distriktet omfattar bland annat den nordvästra delen av tätorten Falun i östra Dalarna.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området Falu stad omfattade till 1971, en del av området som före 1967 utgjorde  Stora Kopparbergs socken.

Området motsvarar den omfattning Stora Kopparbergs församling hade 1999/2000 och fick 1995 efter utbrytning av Grycksbo församling.

Tätorter och småorter
I Stora Kopparbergs distrikt finns tre tätorter och tre småorter.

Tätorter
Falun (del av)
Gamla Berget och Korsgården
Österå, Uggelviken och Hökviken

Småorter
Bergsgården
Järgarvet
Skuggarvet (del av)

Referenser

Noter

Indelningar i Falu kommun
distrikt i Dalarnas län
Hosjö distrikt

Hosjö distrikt är ett distrikt i Falu kommun och Dalarnas län. Distriktet ligger omkring den östra delen av tätorten Falun (stadsdelen Hosjö) i östra Dalarna.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området Falu stad omfattade till 1971, en del av området som före 1967 utgjorde  Vika socken.

Området motsvarar den omfattning Hosjö församling hade 1999/2000 sedan medeltida utbrytning ur Vika församling.

Tätorter och småorter
I Hosjö distrikt finns en tätort och en småort.

Tätorter
Falun (del av)

Småorter
Stensarvet (del av)

Referenser

Noter

Indelningar i Falu kommun
distrikt i Dalarnas län
Vika distrikt

Vika distrikt är ett distrikt i Falu kommun och Dalarnas län. Distriktet ligger omkring Vika i östra Dalarna.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området Falu stad omfattade till 1971, en del av området som före 1967 utgjorde  Vika socken.

Området motsvarar den omfattning Vika församling hade 1999/2000 sedan medeltida utbrytning av Hosjö församling.

Tätorter och småorter
I Vika distrikt finns en tätort och tre småorter.

Tätorter
Vika

Småorter
Herrgårdsviken
Kniva
Strand

Referenser

Noter

Indelningar i Falu kommun
distrikt i Dalarnas län