kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sture Norée

Ernst Sture Norée, född 13 oktober 1905 i Klara församling i Stockholm, död 27 augusti 1998 i Lidingö församling i Stockholms län, var en svensk direktör.

Sture Norée var son till skådespelaren och direktören Ernst Norée och Lia Norée, ogift Landberg. Han tog studenten 1924, var kamrer hos Turitzkoncernen 1929–1936, bedrev egen verksamhet 1937–1942 och var försäljningschef vid Olsson & Rosenlund 1943–1955. Han blev fastighetschef hos Lidingö stad 1956 och var verkställande direktör för Lidingö stads tomt AB samt ordförande i byggnads- och stadsplanenämnden i nämnda stad 1954–1959.

År 1990 gav han ut släktkrönikan Släkten Norée 1650–1990.

Sture Norée gifte sig 1931 med Gun Ullman (1905–1974), dotter till ingenjören Bengt Ullman och Hilda Rånlund. Makarna fick tre barn: Hans (född 1935), Marianne (född 1939) och journalisten Britt Ståhlberg Norée (född 1943). av vilka den sistnämnda gifte sig med Knut Ståhlberg.

Han är begravd i Landbergska familjegraven på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Bibliografi i urval

Källor

Svenska direktörer
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1905
Avlidna 1998
Män
Christian Ehregott Weinlig

Christian Ehregott Weinlig, född 30 september 1743 i Dresden, död 14 mars 1813 i Dresden, var en tysk tonsättare. Han var farbror till Christian Theodor Weinlig.

Biografi
Christian Ehregott Weinlig föddes 1743 i Dresden. Weinlig var lärjunge till Gottfried August Homilius, blev 1765 student i Leipzig, utnämndes 1767 till organist vid reformerta kyrkan där samt ägnade sig därefter uteslutande åt tonkonsten. Han kallades 1780 till Dresden att bestrida organisttjänsten vid Frauenkirche där samt blev cembalist vid italienska operan, utnämndes efter Homilius död till dennes efterträdare i kantors- och musikdirektörstjänsten vid Kreuzskolan i Dresden. Han skrev oratorier, kantater, operan Habsburgs Meistersänger (uppförd i Prag vid Leopold II:s kröning) och pianostycken. Weinlig avled 1813 i Dreseden.

Referenser

Noter 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska kyrkomusiker
Tyska organister
Tyska musiker under 1700-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Dresden
Födda 1743
Avlidna 1813
Män
Harald Åkerlund

Rit Harald Joel Åkerlund, född 1 mars 1900 i Knäbäck, död 14 januari 1980 i Stockholm, var en svensk marinarkeolog, modellbyggare och historiker.

Biografi

Harald Åkerlund föddes i Knäbäck på Österlen i en fiskarfamilj och utbildade sig till byggnadsritare. Han arbetade som sådan vid restaurering av slott och kyrkor i Skåne.

Vid 1920-talet slut knöts han till restaureringen av Kalmar slott. När Kalmar slottsfjärd torrlades 1933–1934 blev Åkerlund arbetsledare för de arkeologiska utgrävningar i den före detta hamnbassängen. I Slottsfjärden hittades en stor grupp äldre fartyg, sammanlagt ett tjugotal skeppsvrak från medeltiden och framåt. Åkerlund ledde utgrävningarna och dokumentationen, och bearbetade data från dessa utgrävningar till en rad rekonstruktionsritningar av de tidiga fartygsvraken.
 
Resultatet samlade han i boken Fartygsfynden i den forna hamnen i Kalmar (1951) som betraktas som ”ett av standardverken inom svensk marinarkeologi”.
 
Från 1946 till 1956 var Åkerlund anställd vid Sjöhistoriska museet i Stockholm som modellbyggare. Han byggde bland annat modeller av flera av kalmarfynden, samt av Sveriges enda handelsskepp från vikingatiden Äskekärrskeppet, och en kopia av votivskeppet i Storkyrkan i Stockholm.
Han har även publicerat böcker och artiklar om både Kalmar Slott och om en rad äldre skeppsfynd, Galtabäcksskeppet från tidig medeltid, det medeltida Falsterboskeppet och Nydamskeppet från 300-talet. 
 
I Sjöhistoriska museets arkiv förvaras efterlämnade fartygsritningar, excerpt och manus av Åkerlund och han är representerad vid Kalmar läns museum.

Harald Åkerlund är begravd på Lidingö kyrkogård.

Referenser

Noter 
 

Svenska historiker
Marinarkeologer
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Ravlunda socken
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1900
Avlidna 1980
Män
Barbara Gillian Briggs

Barbara Gillian Briggs, född den 22 november 1934 i Chatswood, New South Wales, är en av Australiens främsta botaniker. Index Kewensis tar upp 205 olika växter som publicerats eller medpublicerats av henne. Hon var en av botanikerna i Angiosperm Phylogeny Group. 1994 delade hon Clarkemedaljen med Craig Anthony Atkins. 1998 tilldelades hon Public Service Medal.

Källor

Australiska botaniker
Mottagare av Clarkemedaljen
Australiska forskare under 1900-talet
Personer från New South Wales
Födda 1934
Levande personer
Kvinnor
Räddningsstation Holmsund

Räddningsstation Holmsund är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer. 

Räddningsstation Holmsund ligger i Patholmsviken i Holmsund. Den grundades 1944 i Byviken på Holmön och har 25 frivilliga. Den första räddningsbåten var Drottning Victoria, som överfördes från Räddningsstation Grönhögen. År 1948 kom den nybyggda räddningskryssaren A. E. Appelberg, som ersattes 1958 av den likaså nybyggda och kraftigt isbrytande Grängesberg, som sedermera blev skolfartyget MS Poseidon II i Stavanger i Norge. Denna ersattes av nybyggda Sigurd Golje 1971, som i sin tur ersattes av Elsa Golje 1990.

Under senare år har stationen haft en tidigare Stridsbåt E, Rescue Holmsund 2000-07 och Rescue Lars Prytz av Victoriaklass 2007-13. Även ribbåten Rescue Catharina av Marstrand har tjänstgjort vid stationen. Även Rescue Nynäs har funnits på stationen.

Räddningsfarkoster
12-18 Rescue MinLouis, ett 11,8 meter långt räddningsfartyg av Victoriaklass, byggt 2005
Rescuerunner F & B 2, byggd 2006
Miljöräddningssläp Holmsund, byggt av Marine Alutech

Tidigare räddningsfarkoster
3-42 Rescuerunner Göran
Miljöräddningssläp

Källor
Räddningsstation Holmsunds webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Holmsunds webbplats
Webbplats med material om Räddningsstation Holmsund

Sjöräddningsstationer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Umeå kommun
Transport i Umeå kommun
Holmsund
Nuortta Sávllo

Nuortta Sávllo (lulesamiska), även stavat Nuort Saulo; norska: Nordre Saulo, är ett fjäll på gränsen mellan Saltdal kommun i Norge och Arjeplogs kommun i Norrbottens län i Sverige. Toppunkten har en höjd på 1768 meter över havet. Gränsen mellan Sverige och Norge passerar cirka 80 meter väster om högsta toppen och utgör där den svensk-norska gränsens högst belägna punkt, drygt 1750 m ö.h.. 

Fjällets primärfaktor på 1038 meter är bland de 100 högsta i Skandinavien.

Cirka 350 meter norr om toppen ligger en lägre topp på den norska sidan med 1756 meters höjd. På norra sluttningen av dalen mellan de två topparna, ligger riksröse 236Aa (1679 m ö.h.).

På svensk sida, cirka 10 km söder om Nuortta Sávllo, ligger Årjep Sávllo (dvs Södra Saulo) på 1715 m ö.h. som har tre toppar.

Fotnoter

Externa länkar 
 Grensemerker langs riksgrensen Norge-Sverige, Grensekontoret, 2009

Berg 1000 meter över havet eller högre
Berg i Arjeplogs kommun
Berg i Lappland
Berg i Norge
Sveriges gränser
Norges gränser
Saltdals kommun
Marie Wieck

Marie Wieck, född 17 januari 1832 i Leipzig, död 6 oktober 1916 i Dresden, var en tysk pianist. Hon var dotter till Friedrich Wieck och syster till Clara Schumann.

Wieck erhöll sin musikundervisning av fadern, som utbildade henne i såväl pianospel som sång. Hon studerade även sång hos italienska mästare. Hon framträdde som pianist i Europas största städer, i Stockholm 1879, 1882 och 1886, och verkade som piano- och sångpedagog i Dresden. Hon skrev själv några smärre tonsättningar. Hon tilldelades professors titel 1914.

Källor

Tyska klassiska pianister
Tyska sångpedagoger
Tyska musikpedagoger
Tyska klassiska kompositörer
Tyska innehavare av professors namn
Tyska musiker under 1800-talet
Tyska sångare under 1800-talet
Personer från Leipzig
Födda 1832
Avlidna 1916
Kvinnor
Ugglan
Räddningsstation Stenungsund

Räddningsstation Stenungsund är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer. Stationens operativa område är från Älgön i söder till Björholmen i väst och Ljungskile i norr.

Räddningsstation Stenungsund ligger på Norra hamnplan i Stenungsund. Den grundades 2005 och har omkring 50 frivilliga sjöräddare.

Räddningsfarkoster
11-01 Rescue Lennart Wallenstam, ett 11,6 meter långt räddningsfartyg av Postkodlotterietklass, byggt 2005
Rescue Anita Carlsson, en 8,4 meter lång räddningsbåt av Gunnel Larssonklass, byggd 2021
3-45 Rescuerunner Nils Malmgren, tillverkad 2010
Miljöräddningssläp Stenungsund

Tidigare räddningsfarkoster
8-14 Westfjord af Lyresund, en 8,4 meter lång räddningsbåt av Gunnel Larssonklass, byggd 2005, flyttad till Räddningsstation Visingsö

Källor
Räddningsstation Stenungsunds webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Stenungsunds webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Stenungsunds kommun
Bror Elwing

Bror Gustaf Olof Elwing, född 5 november 1903 i Boden, Norrbottens län, död 27 januari 1975, (boende i Älvsjö, Stockholm), kyrkobokförd i Åtvids församling, Östergötland, var en svensk direktör.

Biografi
Elwing var son till överbanmästaren Gustaf Elwing och Kristina Lodell. Han studerade vid Chalmers tekniska högskola 1930, var baningenjör vid SJ i Sollefteå 1943-1945 och överinspektör i Stockholm 1945-1947. Elwing var distriktschef för 1:a distriktet i Stockholm från 1947, verkställande direktör och chef för Stockholms-Nynäs järnväg från 1957, AB Godslagring från 1960, AB Rinkebyhus och Väsbygårdens AB från 1965 och Roslagsbanans fastighetsbolag. Han var styrelseordförande i Svenska lastbil AB.

Elwing gifte sig 1933 med Ester Pettersson (1907-1966), dotter till Alfred Pettersson och Amelie Bengtsson. Han var far till Sverker (född 1934), Lars (född 1935) och Bror (född 1938). Elwing avled 1975 och gravsattes på Brännkyrka kyrkogård.

Utmärkelser
Elwings utmärkelser:
Riddare av Nordstjärneorden (RNO)
Kommendör av Norska Sankt Olavs orden (KNS:tOO)

Referenser

Noter 

Män
Födda 1903
Avlidna 1975
Svenska direktörer
Personer från Överluleå socken
Riddare av Nordstjärneorden
Räddningsstation Öregrund

Räddningsstation Öregrund är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer. 

Räddningsstation Öregrund ligger i Öregrund. Den grundades 1930 och har 23 frivilliga sjöräddare.

Räddningsfarkoster
12-12 Rescue Olof Wallenius II, ett 11,8 meter långt, täckt räddningsfartyg av Victoriaklass, byggd 2001
Rescue Sunnanö av Gunnel Larssonklass, byggd 2022
Rescue Singö, en 8 meter lång öppen Rupert 26 ribbåt, byggd 2005
Rescuerunner Peter Borg, tillverkad 2017
Miljöräddningssläp Öregrund

Tidigare räddningsfarkoster
8-750 Rescue Rigoletto, en 7,7 meter lång, tidigare MOB-båt, byggd av Norsafe 2006
6-19 Rescue Isolde Wallenius, en tidigare MOB-båt, byggd 1999

Källor
Räddningsstation Öregrunds webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Öregrunds webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Östhammars kommun
Öregrund
Henric Isak Davidson

Henric Isak Davidson, född 2 juni 1823 i Norrköping, död 18 februari 1895 i Stockholm, var en svensk affärsman och kommunalpolitiker.

Biografi
Davidsson var son till klädesfabrikanten och handlanden i Norrköping Isak Davidson och yngre bror till Wilhelm Davidson. Han kom 1836 till Stockholm där han hade anställning i en butik tillhörig Lesser Meyerson, som senare kom att bli hans svärfar. 1843 återflyttade han till Norrköping där han öppnade en egen affärsrörelse. 1845 vistades Davidson i Stockholm och 1846 i Göteborg och erhöll 1848 plats som handelslärling. Från 1849 kallar han sig bokhållare, 1850 handelsbetjänt och 1852 handelsbokhållare. 1853 överlät svärfadern en av honom driven sidenfabrik och grosshandelsfirman L. Meyerson på Davison tillsammans med Josef Elliot med bibehållet firmanamn. Från 1863 inträdde även Lesser Meyersons son Herman Meyerson i firman. Davidson var 1859-1868 dansk vicekonsul i Stockholm och blev 1861 ledamot av direktionen för Stockholms stads hypotekskassa. Han var även från 1862 ledamot av byggnadsstyrelsen för Frans Schartaus praktiska handelsinstitut och av dess styrelse 1865-1879. Davidson var även ledamot av Stockholms stadsfullmäktige 1863-1869 där han hade uppdrag som ledamot av drätselnämnden 1863-1867 och av beredningsutskottet 1864-1868.

Då Skandinaviska Kreditaktiebolaget bildades 1864 blev Davidson ledamot av dess styrelse och upplät året därpå grosshandelsfirman L. Meyersons kontor på Stora Nygatan 5 till firmans Stockholmskontor, samtidigt som han själv blev VD för kontoret, en post han sedan innehade fram till sin död. Davidson var även ledamot av Stockholms handels- och sjöfartsnämnd 1866-1895 (som fondbörskommitterad 1871-1895), en av föreståndarna för mosaiska församlingen i Stockholm och ordförande bland föreståndarna från 1881. Han var dansk generalkonsul i Stockholm 1869-1895, ledamot av styrelsen för Försäkrings AB Skandia 1870-1890 och av styrelsen för AB Gustafsbergs fabriksintressenter från 1875, var skattmästare i sextonde allmänna lantbruksmötet i Stockholms styrelse 1886, ledamot av styrelsen för Sala silfververks AB 1884-1894 och av styrelsen för Oxelösund-Flen-Västmanlands järnvägs AB från 1892, från 1893 som vice ordförande.

Davidson var hedersledamot av Samfundet för nordiska musikens befrämjande, blev riddare av Vasaorden 1863 (kommendör av första klass 1881), riddare av Dannebrogorden (kommendör av 2:a klass 1890), riddare av Sankt Olavs orden 1864, riddare av Nordstjärneorden 1872

Källor 

Svenska grosshandlare under 1800-talet
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av Vasaorden
Mottagare av Dannebrogorden
Mottagare av Sankt Olavs orden
Svenska politiker under 1800-talet
Näringslivspersoner från Norrköping
Politiker från Norrköping
Födda 1823
Avlidna 1895
Män
Grosshandlare i Stockholm
Daniel de Besche

Daniel de Besche, född 3 maj 1648, död 26 februari 1685 i Landskrona, var en svensk militär. Han var son till Gerard de Besche.

Biografi
Daniel de Besche blev student vid Uppsala universitet 1660 och i Leipzig 1665. Han företog därefter diverse utländska resor, innan han 1673 ingick som officer vid Upplands regemente. Han befordrades 22 januari 1674 till löjtnant. Då kriget mot Brandenburg bröt ut befann sig åtta kompanier av regementet i Pommern, men förlusterna bland dessa blev så stora, att flera enheter blev 1676 tvungna att slås samman och flera officerare, däribland Daniel de Besche blev övertaliga. Efter en väntetid under vilken de Besche befordrades till kaptenlöjtnant 23 december 1676 och kapten 2 januari 1677 kom han till Stettin där han på grund av sina kunskaper om minering tjänstgjorde som ingenjörsofficer och ledde minförsvaret under stadens belägring, varunder han sårades 5 oktober 1677 men var snart åter i tjänst. Under förhandlingarna med kurfursten av Brandenburg sändes de Besche till det brandeburgska lägret som gisslan. Efter Stettins kapitulation mot fritt avtåg följde de Besche med den övriga garnisonen till Stralsund, varifrån han översändes till Skåne. Där utsågs han 11 maj 1678 till generalkvartersmästarelöjtnant vid armén i Skåne som ersättare för Simon Kraft som i april skjutits av snapphanar i Örknered. Som sådan tjänstgjorde han fram till fredsslutet, varefter han 11 maj 1680 utsågs till överstelöjtnant vid det i Pommern värvade Tyska livregementet till fot. Regementet hade lidit svåra förluster under kriget, och då regementschefen Carl Gustaf Oxenstierna mestadels var frånvarande fick de Besche uppgiften att återupprätta regementet, ett uppdrag som medförde stora problem då det saknades pengar för uppgiften. Hösten 1681 överfördes regementet till Skåne som garnison i olika städer, de Besche själv placerades i Landskrona. Då generalkvartermästarelöjtnanten Johan Drummond avsattes för brott mot duellplakatet tillsattes de Besche att upprätthålla tjänsten. Han avled dock endast några månader därefter.

Familj
de Besche gifte sig 31 januari 1683 på Forsmark med Catharina Regina Lillieberg (död 1708), dotter av översten Christer Lillieberg och Anna Arendtsdotter.

Källor

Noter

Svenska militärer under 1600-talet
Födda 1648
Avlidna 1685
Män
Daniel
Gustaf de Broen

Abraham Gustaf Theodor de Broen, född 9 november 1830 i Stockholm, död 7 december 1918 i Nyköpings västra församling, Nyköping, var en svensk överjägmästare. Han var brorson till Isaac de Broen.

Gustaf de Broen var son till musikdirektören Karl Gustav de Broen. Han tog som ung anställning vid Rånäs bruk, där han efterhand blev bokhållare. Under sin fritid där ägnade han sig åt rävjakt men även jakt på varg och lo, och fick sådan smak för jaktlivet att han lät skriva in sig som elev vid skogsinstitutet 1851. Efter avgångsexamen där 1854 tjänstgjorde han 1855-1859 som extra överjägare i Uppala län. Han uppfördes 1856 på första förslagsrummet till överjägaretjänst i Västerbottens län 1856 men förblev kvar i Mellansverige. 1860 blev han lärare i skogsmätning, skogs- och jaktteknik, jaktkunskap och författningskännedom vid skogsinstitutet . Efter att 1861 ha företagit en studieresa med offentligt understöd för att studera skogsväsendet i Sachsen, Hannover, Braunschweig och Preussen blev han 1863 överjägare i första reviret inom Nyköpings län och jägmästare i Jönåkers revir där vid skogsstatens omreglering där 1869. Han var 1884-1904 ledamot av Södermanlands läns skogsodlingskommitte och av styrelsen för Stavsjö AB. Han erhöll avsked från jägmästarbefattningen 1907.

Under sin tid här som jägmästare introducerade han trakthuggningen vid de uppländska bruksskogarna vid Gimo och Rånäs, vilka i hög grad kom att präglas av hans tankegångar, liksom senare bruksskogarna vid Åker, Stavsjö och Ålberga bruk i Södermanland.

De Broen var från 1865 ledamot av Karl XV:s jaktklubb, blev riddare av Vasaorden 1885, erhöll Oskar II:s namnchiffer i briljanter och guldmedalj av 8:e storleken 1908. 1911 blev han hedersledamot av skogsinstitutets jaktförening.

Källor

Noter 

Svenska jägmästare
Riddare av Vasaorden
Födda 1830
Avlidna 1918
Män
Personer från Stockholm
Personer i Sverige under 1800-talet
Pamela Franklin

Pamela Franklin, född 3 februari 1950 i Yokohama, Japan, är en brittisk skådespelerska. Hennes far arbetade med export/import i flera av Asiens länder. Hon gjorde sin skådespelardebut redan som 11-åring, efter det att hon givit upp sina planer på att bli balettdansös. Hennes första film kom att bli De oskyldiga (1961), där hon spelade mot bland andra Deborah Kerr. I den andra filmen året efter, Lejonet, hade hon bland andra William Holden som motspelare. I filmen sitter hon hos ett fullvuxet lejon och var därmed den första barnskådespelare någonsin som tog detta riskfyllda steg.

Franklin var i första hand karaktärsskådespelare, och hon har spelat mot flera av filmens storheter; utöver de nämnda mot Marlon Brando och Maggie Smith. Tillsammans med Maggie Smith gjorde hon sin förmodligen mest kända roll i Miss Brodies bästa år (1969). Som sin mentor ser Pamela Franklin regissören Jack Clayton. Andra berömda regissörer som hon arbetat med är Ronald Neame och John Huston. Hon medverkade dessutom i ett antal TV-roller.

Franklin lade skådespelarkarriären på hyllan 1981. Hon är gift med den brittiske skådespelaren Harvey Jason med vilken hon har två barn. Familjen bor i Los Angeles.

Filmografi (i urval)

Film

Television

Referenser

Externa länkar 
 

Kvinnor
Födda 1950
Brittiska skådespelare under 1900-talet
Levande personer
Brittiska barnskådespelare
Emelia Hansson

Emelia Hansson, född 4 januari 1994, är en svensk skådespelare och filmregissör.

Hon studerade på Lunds dans- och musikalgymnasium 2010–2013 och långfilmsdebuterade i rollen som Alexandra Hammar i Wallander – Försvunnen 2013. Hansson har medverkat i olika TV-produktioner och i ett flertal kort- och långfilmsproduktioner, bland annat i publiksuccén Vår tid är nu. 

2016 vann hon Bästa kvinnliga biroll på Sveriges kortfilmsfestival för sin insats i kortfilmen Bråk (regi: Mårten Gisby).

Hansson regidebuterade med kortfilmen Dagslända, som hon både skrev och regisserade. Filmen hade premiär på Göteborgs filmfestival 2019. På Pixels filmfestival vann hon Pixel talent award, ett pris för regissörer.

Film och TV (urval) 

 2019 - Demoner  | Regi:  Daniel Lopez Nelson
 2019 - Kontroll   | Regi: Jenny Wallin 
 2018 - Vår tid är nu | Regi: Andrea Östlund
 2018 - Lingonnatten | Regi: Erica Elfström
 2016 - Bieffekterna | Regi: Andreas Climent, André Hedetoft
 2016 - Bitch | Regi:   Csaba Bene Perlenberg  
 2016 - Mr. Sugar Daddy | Regi:   Dawid Ullgren 
 2016 - Gråt inte | Regi: Mikael Ersson
 2016 - Bråk | Regi: Mårten Gisby
 2015 - Puss gumman  | Regi: Jannica Lavin/Louise Eriksson 
 2013 - Halvvägs till himlen  | Regi: Leif Lindblom 
 2013 - Wallander Försvunnen  | Regi: Leif Magnusson 
 2013 - Duett   | Regi: Mattias Thernström Florin 
 2013 - Kärlek kl. 03.56   | Regi: Dawid Ullgren

Referenser

Externa länkar 
officiell hemsida
Emelia Hansson på IMDb 
http://www.actorsinsweden.com/Emelia-Hansson.html 

Kvinnor
Födda 1994
Levande personer
Svenska skådespelare
Dennis Praet

Dennis Praet, född 14 maj 1994, är en belgisk fotbollsspelare som spelar för Leicester City. Han har även representerat Belgiens landslag. Med Anderlecht har Praet vunnit tre belgiska mästerskap (2012, 2013 och 2014).

Klubbkarriär
Den 8 augusti 2019 värvades Praet av Leicester City, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 31 augusti 2021 lånades Praet ut till Torino på ett säsongslån.

Källor

Noter

Belgiska landslagsspelare i fotboll
Belgiska mästare i fotboll
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i UC Sampdoria
Spelare i Leicester City FC
Spelare i Torino FC
Spelare i Jupiler League
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1994
Levande personer
Män
Philip Florén

Philip Florén, född 11 juli 1996, är en svensk bandyspelare. Han representerar IFK Motala sedan 2017. Hans moderklubb är Villa Lidköping BK.

Philip Florén debuterade och fick speltid som junioravbytare i Elitserien 2014/15. Han fick också göra sitt första mål på hemmaplan mot IFK Kungälv 9 januari 2015 Säsongen 2016/2017 var Florén utlånad till Tillberga. Säsongen efter lämnade han Villa för spel i IFK Motala.

År 2017 ingick Florén i det P21-landslag som tog VM-guld i Vetlanda.

Referenser

Svenska bandyspelare
Bandyspelare i Villa Lidköping BK
Spelare i Tillberga Bandy Västerås
Spelare i IFK Motala Bandy
Födda 1996
Levande personer
Män
Litauen i olympiska vinterspelen 1994

Litauen deltog med sex deltagare vid de olympiska vinterspelen 1994 i Lillehammer. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1994 i Litauen
Nationer i olympiska vinterspelen 1994
1994
Anton Wallerstein

Anton Wallerstein, född den 28 september 1813 i Dresden, död den 26 mars 1892 i Genève, var en tysk violinist och komponist.

Biografi
Anton Wallerstein föddes 1813 i Dresden. Wallerstein blev 1858 medlem av hemstadens hovkapell. Han var violinist och komponerade dansmusik. Wallerstein utgav omkring 300 stycken lättare dansmusik, liksom några sånger och variationer för violin och orkester.

Referenser

Noter 

Hovkapellister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska violinister
Klassiska violinister
Violinister under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Dresden
Födda 1813
Avlidna 1892
Män
Ugglan