kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joan Robinson

Joan Violet Robinson, född Maurice 31 oktober 1903 i Surrey, England, död 5 augusti 1983 i Cambridge, var en brittisk nationalekonom.

Biografi
Robinson studerade ekonomi vid Girton College, Cambridge där hon också kom under inflytande av Maurice Dobb, som var en medlem av kommunistpartiet i Storbritannien. Dobb var troligen den förste akademikern i Storbritannien som hade ett kommunistiskt partimedlemskort. Utan Dobb skulle kommunismen aldrig fått den framträdande plats i Cambridge som den fick.

Omedelbart efter examen 1925 gifte hon sig med ekonomen Austin Robinson. År 1937 blev hon lektor i nationalekonomi vid University of Cambridge. Hon invaldes till British Academy 1958 och blev docent i Newnham College 1962. År 1965 tillträdde hon som professor i Girton College och 1979, bara fyra år innan hon dog, blev hon den första kvinnliga hedersdoktorn i Kings College.

Som medlem av Cambridgeskolan inom ekonomin bidrog Robinson med sitt till stöd och framställning av Keynes General Theory, och beskrev särskilt dess konsekvenser för sysselsättningen 1936 och 1937 i ett försök att förklara sysselsättningsdynamiken mitt i den stora depressionen. År 1942, i en berömd en uppsats om marxistisk ekonomi, koncentrerade hon sig på Karl Marx som ekonom, och bidrog till att blåsa nytt liv i debatten om denna aspekt av hans arv.

År 1948 utsågs Robinson som den första ekonomen till medlem av Monopolies and Mergers Commission och åtta år senare publicerade hon sitt magnum opus, The Accumulation of Capital, som blev en långsiktig utveckling av keynesianismen.

Mot slutet av sitt liv studerade och koncentrerade Robinson sig på metodologiska problem inom ekonomi och försökte återskapa det ursprungliga budskapet i Keynes General Theory. Mellan 1962 och 1980 skrev hon många böcker om ekonomi för allmänheten och föreslog också utveckling av ett alternativ till återkomsten av klassisk nationalekonomi.

Bibliografi
 The Economics of Imperfect Competition (1933)
 An Essay on Marxian Economics (1942), Andra upplagan (1966) (The Macmillan Press Ltd, )
 The Production Function and the Theory of Capital (1953)
 Accumulation of Capital (1956)
 Exercises in Economic Analysis (1960)
 Essays in the Theory of Economic Growth (1962)
 Economic Philosophy: An essay on the progress of economic thought (1962)
 Freedom and Necessity: An introduction to the study of society (1970)
 Economic Heresies: Some Old Fashioned Questions in Economic Theory (1971) (Basic Books, New York, )
 Contributions to Modern Economics (1978) (Basil Blackwell, Oxford, )

Källor

Bra Böckers lexikon, 1979

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20160108235509/http://www.uvm.edu/~wgibson/book.pdf
http://www.umass.edu/economics/publications/2004-09.pdf
http://digamo.free.fr/ecophilo.pdf

Födda 1903
Avlidna 1983
Kvinnor
Engelska professorer
Personer från Surrey
Heterodoxa ekonomer
Ryet

Ryet är ett område i norra delen av kommundelen Östra Mölndal (motsvarande Stensjöns distrikt) i Västra Götalands län, som började bebyggas i början av 1900-talet.

Historia 
Ryet var en utmark och nyodling tillhörande Forsåkers by. Den fanns åtminstone år 1780 och kom efter skiftena under 1800-talet att tillhöra Forsåker Norgården och Forsåker Kronogården. Kronogården såldes år 1906 till Yngeredsfors Kraft AB och Ryet styckades upp i villatomter.

Kronogårdens manbyggnad blev kontor och tjänstemannabostad och stenladugården blev transformatorstation. Under åren 1907 och framåt byggdes hus i området och år 1913 byggdes en skola. Papyrus uppförde fem bostadshus vid Brunnsgatan 1–9 (Roten K 38–42) med fyra lägenheter i varje. Brunnsgatan 7 och 9 revs i december 1982 och Brunnsgatan 1–5 revs i oktober 1984, varefter nya flerfamiljshus uppfördes.

Ryets skola 
Ryets skola uppfördes år 1913 av byggmästaren Ernst Andersson efter ritningar av arkitekten Rudolf Lange. Skolan invigdes den 30 augusti 1913.

Skolan bestod av fyra lärosalar och två lärarinnebostäder. År 1932 byggdes en av lägenheterna om till lärosal (senare skolmatsal) och en gymnastiksal.

Ryets bibliotek 
Vid nyåret 1953 öppnades Ryets bibliotek vid Klevgatan 18 och det stängdes vid 1991 års utgång.

Etymologi 
Ryet är en avledning av det fornsvenska ordet rydhia. Det betyder "röjningen, nyodligen".

Referenser

Noter

Källor 
 

 

Mölndal
Djemaa Lakhdar

Djemaa Lakhdar är en ort i Chelghoum Laïd i Algeriet. Den hade 14 357 invånare år 2008.

Referenser

Orter i Mila (provins)
Gärdesgården

Gärdesgården på Erik Dahlbergsgatan 41–43 i Stockholm uppfördes 1940–1941 som kollektivhus. Huset finansierades och uppfördes av ingenjör Nils Nessen; projektör var arkitekten Olle Zetterberg. I Gärdesgårdens bottenvåning låg restaurang Grenadjären, som var öppen för allmänheten men även levererade mat till kollektivhusets hyresgäster. 

I Svenska Dagbladet den 1 november 1941 presenteras Gärdesgården som ett "modernt hemhotell" där "gemensam restaurang, sällskapsrum, solterrass och till och med en finsk bastu stå till hyresgästernas förfogande, och en utvecklad personalservice sörjer i mån av önskan för städning, tvätt och andra hushållsgöromål". I SvD skriver man också att huset med sin enkla, rena fasad i gult tegel från Mälardalen sticker ut på Gärdet rent arkitektoniskt "på ett sympatiskt sätt". Huvudentrén utformades av inredningsarkitekten Rolf Engströmer, medan inredningsarkitekten Elias Svedberg och formgivaren Sven Erik Skawonius, enligt Svenska Dagbladet "skapat några ovanligt trivsamma och behagfulla interiörer" i hyresgästernas restaurang och sällskapsrum. 

Väggdekorationen i matsalen utfördes av Olle Nyman.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Gärdet
Inlands Fräkne landsfiskalsdistrikt

Inlands Fräkne landsfiskalsdistrikt var 1918-1941 ett landsfiskalsdistrikt i Göteborgs och Bohus län, bildat när Sveriges indelning i landsfiskalsdistrikt trädde i kraft den 1 januari 1918, enligt beslut den 7 september 1917. Landsfiskalsdistriktet avskaffades den 1 oktober 1941 (genom kungörelsen 28 juni 1941) när Sverige fick en ny indelning av landsfiskalsdistrikt och dess område överfördes till det nybildade Ljungskile landsfiskalsdistrikt.

Landsfiskalsdistriktet låg under länsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län.

Ingående områden

Från 1918
Inlands Fräkne härad:
Forshälla landskommun
Grinneröds landskommun
Ljungs landskommun
Resteröds landskommun

Källor
Svensk författningssamling 1917:687: Transumt av Kungl. Maj:ts nådiga skrivelse till Kungl. Maj:ts befallningshavande i samtliga län, angående rikets indelning i fögderier och landsfiskalsdistrikt; given Stockholms slott den 7 december 1917.
Svensk författningssamling 1941:682: Kungl. Maj:ts kungörelse angående rikets indelning i landsfiskalsdistrikt; given Stockholms slott den 28 juni 1941.

Noter

Landsfiskalsdistrikt i Göteborgs och Bohus län
Rudolf Holmgren

Carl Rudolf Holmgren, född 22 november 1900 i Gävle, död 29 april 1967 i Lidingö församling, var en svensk arkitekt.

Holmgren studerade vid Kungliga Tekniska Högskolan 1921–1926 och vid Kungliga Konsthögskolan 1930–1932.
Han var anställd hos stadsarkitekten Gunnar Wetterling i Gävle 1926–1927 och hos Gustaf Birch-Lindgren i Stockholm från 1928. År 1954 blev han delägare i firman G. Birch-Lindgren & R. Holmgren arkitektkontor AB. De samarbetade i flera projekt och utförde bland annat ritningar till krematorier i Bollnäs, Kalmar, Karlstad, Västerås och Ystad. Han står bakom en ny- och ombyggnad av Anstalten Hall, samt för Akademiska sjukhuset i Uppsala, Västra Ny sjukhus och lasaretten i Sandviken, Bollnäs och Härnösand. Holmgren är begravd på Lidingö kyrkogård.

Bilder

Källor

Vem är vem? Stor-Stockholm (1962)
Vem är vem? Stockholmsdelen (1945) 
 Dödsannons i Svenska Dagbladet, 3 maj 1967, sid. 2
 Karl Rudolf Holmgren på Gravar.se

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Arkitekter från Gävle
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1900
Avlidna 1967
Män
Malmbergets kyrkobokföringsdistrikt

Malmbergets kyrkobokföringsdistrikt var ett kyrkobokföringsdistrikt (ofta förkortat kbfd) i Gällivare församling i Luleå stift. Dessa distrikt utgjorde delar av en församling i Sverige som i folkbokföringshänseende var likställd med en församling. Distriktet bildades den 1 september 1932 och avskaffades 1 januari 1962 när det utbröts för att bilda en egen församling, benämnd Malmbergets församling.

Malmbergets kyrkobokföringsdistrikt hade församlingskoden 252300.

Källor

Kyrkobokföringsdistrikt i Luleå stift
Indelningar i Gällivare kommun
Ystradgynlais

Ystradgynlais är en ort och community i Powys i Wales. 

Vid folkräkningen 2011 hade orten, som även omfattar delar av kringliggande communities,  invånare, och communityn, som även omfattar kringliggande landsbygd,  invånare.

Kända personer från Ystradgynlais
Eve Myles (1978–), skådespelerska

Referenser

Orter i Powys
Communities i Powys
Lštění

Lštění är en ort i distriktet Benešov i Tjeckien. Den hade 401 invånare år 2015.

Referenser

Orter i Mellersta Böhmen
Leroy Sané

Leroy Aziz Sané, född 11 januari 1996 i Essen, är en tysk fotbollsspelare som spelar för Bayern München i Bundesliga.

Klubbkarriär
Leroy Sané växte upp i Wattenscheid i Bochum och började spela fotboll i SG Wattenscheid 09. Han spelade sedan för FC Schalke 04 innan han gick till Bayer 04 Leverkusen. Han återvände till FC Schalke 04 där han kom att göra sin proffsdebut 2014. 

I juli 2020 värvades Sané av Bayern München, där han skrev på ett femårskontrakt.

Landslagskarriär
I november 2022 blev Sané uttagen i Tysklands trupp till VM 2022.

Privatliv
Han är son till den tyska före detta gymnasten Regina Weber samt senegalesiska landslagsspelaren i fotboll Souleyman Sané.

Meriter
 Manchester City
Engelsk mästare: 2018, 2019
Engelsk cupvinnare: 2019
Engelsk ligacupvinnare: 2018, 2019
Vinnare av FA Community Shield: 2018, 2019

 Bayern München
Tysk mästare: 2021, 2022, 2023
Tysk supercupvinnare: 2021, 2022
Vinnare av Uefa Super Cup: 2020
Vinnare av klubblags-VM: 2020

Vinnare av Fifa Confederations Cup: 2017

Individuellt
Årets Unge fotbollsspelare i England (PFA): 2017–18

Källor

Noter

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Engelska mästare i fotboll
Tyska mästare i fotboll
Spelare i FC Schalke 04
Spelare i Manchester City FC
Spelare i FC Bayern München
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1996
Levande personer
Män
Personer från Essen
Andreas von Beckerath

Bengt Andreas von Beckerath, född 16 januari 1971 i Sollentuna församling i Stockholms län, är en svensk diplomat och sedan augusti 2023 Sveriges ambassadör i Polen.

Biografi 
Beckerath har utbildning från Uppsala universitet, Saint Petersburg State University of Economics and Finance och Universität Dortmund. Beckerath har varit chef för språkutbildningsföretaget EF Educations verksamhet i Moskva.

Inom Utrikesförvaltningen har han arbetat som politisk rådgivare på Sveriges ambassad i Berlin, departementssekreterare på Utrikesdepartementet:s EU-enhet, och som andre ambassadsekreterare vid de svenska ambassaderna i Moskva, Bukarest och vid Sveriges FN-representation vid FN-högkvarteret i New York. Han var biträdande beskickningschef och minister vid ambassaden i London. Hösten 2013 utsågs han till Sveriges ambassadör i Kiev, och stannade på posten till 2016.

von Beckerath var chef för enheten för Östeuropa och Centralasien vid Utrikesdepartementet i Stockholm när han våren 2023 utsågs till ny ambassadör i Polen. Han tillträdde sin befattning vid ambassaden i Warszawa i augusti samma år.

Andreas von Beckerath är gift med socionomen Anna Rinder von Beckerath (född 1973). Han talar engelska, tyska, ryska, franska och nederländska.

Referenser

Noter

Externa länkar
Andreas von Beckerath - Kyiv School of Economics 

Svenska diplomater under 2000-talet
Sveriges ambassadörer i Ukraina
Födda 1971
Levande personer
Män
Personer från Sollentuna
Alumner från Uppsala universitet
Spårvagnsproblemet

Spårvagnsproblemet (på engelska "the trolley problem") är ett tankeexperiment i etik. Tankeexperimentet i sin generella form går ut på följande:

En skenande spårvagn rusar fram på ett spårvagnsspår. En bit längre fram ligger fem personer fastbundna på spåren, oförmögna att flytta på sig och spårvagnen rusar mot dem. Du står en bit därifrån på spårområdet, bredvid en spak som styr en järnvägsväxel. Om du drar i spaken kommer spårvagnen att växlas över till ett sidospår. Emellertid noterar du att det ligger en ensam person fastbunden på detta spår, också oförmögen att röra sig. Du har två alternativ:
 Gör ingenting, och spårvagnen kommer att döda de fem personerna på huvudspåret
 Dra i spaken så spårvagnen växlas över till det andra spåret, och därigenom döda den ensamma personen
Du står inför ett moraliskt dilemma. Vilket är det mest etiska valet?

Experimentet formulerades av den brittiska filosofiprofessorn Philippa Foot i en essä 1967, men tidigare varianter finns. Foot undersökte det moralfilosofiska i intentionella handlingar och handlingars oönskade effekter. Experimentet har också byggts vidare i olika former.

Dilemmat har på senare tid förekommit när det talas om hur självkörande bilar ska programmeras. Ska bilen programmeras att i första hand skydda bilens passagerare eller människor i bilens omgivning? Om ett beslut måste fattas mellan en gammal och yngre, eller frisk respektive gravt handikappad person, ska bilen bedöma dem lika eller undvika träffa den med (förment) högst förväntad livslängd, etc.

Se även
 Fångarnas dilemma

Referenser

Etik
Grytsberg

Grytsberg är en by och ett säteri i Gryts socken. Gryts kyrka räknas som belägen på Grytsbergs ägor, men prästgården ligger dock i Odensberga söder om kyrkan där även den gamla folkskolan, ålderdomshemmet med mera uppförts. Ett antal moderna villor ligger dock inom Grytsbergs ägor.

Byn är sannolikt forntida, ett gravfält från yngre järnålder ligger vid gården. Mangårdsbyggnaden vid Grytsbergs säteris huvudbyggnad härstammar från 1700-talet. Det låg tidigare under Åkers styckebruk men donerades 1630 till G. G. Krail och innehades därefter av hans son Johan Krail. Under reduktionen drogs det in till kronan men donerades därefter på nytt till sonen Göran Krail. Genom byte tillföll Grytsberg landshövdingen Peter von Danckwardt.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Kulturhistoriskt värdefulla miljöer i Södermanland, artikel i Sörmlandsbygden 1988:2

Herrgårdar i Södermanland
Gnesta kommun
Lejonbruden

Lejonbruden, även känd som Lejontämjarens dotter och I skimrande bruddrägt så hvit som en snö är en visa baserad på en dikt av den tyske skalden Adelbert von Chamisso, översatt till svenska av Johan Gabriel Carlén alternativt Wilhelmina Stålberg. Den publicerades på svenska 1838 och utgavs som skillingtryck 1890.

Artister som Margareta Kjellberg, Maritza Horn och Emma Härdelin har sjungit in visan. 

Jan Troells film Så vit som en snö från 2001 har lånat sin titel från de inledande raderna i sången;

Källor

Externa länkar 

Svenska visor
Relationer mellan Finland och Ukraina

Relationerna mellan Finland och Ukraina i sin nuvarande form började strax efter Ukrainas självständighet 24 augusti 1991. Finland erkände Ukraina 30 december 1991, och diplomatiska relationer inleddes 26 februari 1992. De första diplomatiska relationerna slöts dock 1918, efter att Ukraina för första gången förklarat sig självständigt. Då var Herman Gummerus chargé d’affaires i Kiev under sex månader, och Ukraina var representerad i Helsingfors. I nuläget är relationerna goda.

Se även
Ukrainas anslutning till Europeiska unionen

Källor
Historia på Finlands ambassad i Kievs hemsida
Daisy Ridgley

Daisy Ridgley (ibland även Ridgeley, gift Pell), född 9 januari 1909 i Storbritannien, var en brittisk friidrottare med löpgrenar som huvudgren. Ridgley var en pionjär inom damidrott, hon blev silvermedaljör vid den tredje ordinarie damolympiaden 1930.

Biografi
Daisy Ridgley föddes i mellersta England. När hon började med friidrott tävlade hon främst i löpning 200 meter men även på 100 meter. 1923 började hon studera vid Edmonton County School i London Borough of Enfield i norra London.

1928 deltog hon vid de Olympiska sommarspelen i Amsterdam dock utan att nå medaljplats.

Ridgley deltog i den tredje ordinarie damolympiaden 6–8 september i Prag, under idrottsspelen vann hon silvermedalj i stafettlöpning 4 x 100 meter (med Eileen Hiscock, Ethel Scott och Ivy Walker med Ridgley som fjärde löpare).

1931 deltog hon sedan vid Olimpiadi della Grazia 29–31 maj i Florens, under dessa spel tog hon silvermedalj i löpning 100 meter samt guld i alla tre stafettgrenar (med Nellie Halstead, Muriel Gunn, Mary Seary och Ridgley).

Senare gifte hon sig och drog sig tillbaka från tävlingslivet.

Referenser

Externa länkar
 Brittiska laget vid Internationella kvinnospelen Prag 1930, bild 1
 Brittiska laget vid Internationella kvinnospelen Prag 1930, bild 2

Brittiska idrottare under 1900-talet
Brittiska friidrottare
Brittiska kortdistanslöpare
Födda 1909
Dödsår saknas
Kvinnor
Älvkvarnstenen

Älvkvarnstenen kallas en skålgropssten med RAÄ-nummer Brännkyrka 134:1 som ligger intill byggnaden Lerkrogen i kvarteret Prästgårdstegen vid Götalandsvägen 224 i Solberga i södra Stockholm. Den flyttades 1966 till en skogsbacke vid korsningen Rågsvedsvägen / Huddingevägen och 1994 ytterligare en gång  till sin nuvarande plats.

Stenens olika placeringar
Älvkvarnstenen låg ursprungligen i en flack södersluttning ungefär 1 100 meter sydsydväst om sin nuvarande plats (RAÄ-nummer Brännkyrka 134:2). Området kallades Hästhagen och hörde till Älvsjö gård. 

När platsen omvandlades till ett industriområde med bland annat breddning av spårområdet (Västra stambanan går förbi här) och en ny vagnhall för SJ flyttades stenen 1966 cirka 1  600 meter sydsydost till en skogsbacke vid korsningen Rågsvedsvägen / Huddingevägen. Där låg den sedan undanskymd och bortglömd i många år men återupptäcktes och flyttades 1994 på initiativ av Brännkyrka hembygdsförening till sin nuvarande plats intill Lerkrogen som är föreningens hemvist.

Stenen
Älvkvarnstenen är ett block med måtten 1,8 x 1,2 meter (längd x bredd) och cirka 0,2 till 0,5 meter höjd över marken. På dess yta finns ungefär 120 gropar inhuggna, så kallade älvkvarnar. Enligt folktron skulle älvor mala säd i groparna (därav namnet). Dessa har en diameter på 3 till 6 centimeter och är 1,5 till 3 centimeter djupa. I sydöstra hörnet finns ett borrhål. Skålgropsstenarnas storhetsperiod är förlagd till bronsåldern.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Fornminnen från järnåldern i Sverige
Fornminnen i Södermanland
Fornminnen i Stockholms kommun
Skålgropar
Finlands ambassad i Kiev

Finlands ambassad i Kiev ligger i Kievs centrum invid Sofiakatedralen. Tjänstebostaden är också i Kievs centrum, i ett 1800-talshus.

Källor
Om ambassadsbyggnaden

Kiev
Relationer mellan Finland och Ukraina
Byggnader och anläggningar i Kiev
Nelimarkkamuseet

Nelimarkkamuseet är ett museum i Alajärvi, Södra Österbotten, öppnat år 1964 av konstnären Eero Nelimarkka. Det ligger på gården där han växte upp.

Byggnaden ritades av Hilding Ekelund.

Bildgalleri

Källor
Nelimarkkamuseets webbplats

Regionala konstmuseer i Finland
Alajärvi
Museer invigda 1964
Konstnärsmuseer i Finland
Museer i Södra Österbotten
1964 i Finland
Esplanaden, Lovisa

Esplanaden är en bred parkgata i Lovisa i Finland. Den delar staden i två delar, i befästningsdelen och Nedre stan. Vid dess västra del ligger rödtegelkyrkan från 1865. Även rådhuset ligger vid esplanaden. De övriga byggnaderna längs Esplanaden är mestadels bostads- och affärsbyggnader i två våningar, majoriteten av vilka är av sten och byggda i slutet av 1800-talet.

Källor
Esplanaden på Museiverkets sidor

Byggnader och anläggningar i Lovisa
Gator i Finland
Hägerstens hembygdsförening

Hägerstens hembygdsförening är en hembygdsförening i södra Stockholm. Föreningen bildades 1958 och vill bland annat lyfta fram Hägerstens lokalhistoria och ”därigenom bygga broar mellan generationerna”.

Föreningen bildades som en "avknoppning" från Brännkyrka hembygdsförening, som haft hela Brännkyrka församling som sitt arbetsfält. Verksamheten finansieras genom medlemsavgifter, arrangemangsavgifter och försäljning av skrifter. Utöver Hägerstens lokalhistoria bevakar föreningen även bebyggelse- och planeringsfrågor, utger årsskriften Hägerstensbygden och arrangerar vandringar, bussturer och föreläsningar. Sedan 1986 har föreningen, tillsammans med Brännkyrka hembygdsförening, sina lokaler i gamla Lerkrogen vid Götalandsvägen 224 i Älvsjö, nära Älvsjö station.

Källor
  Hägerstens hembygdsförening, vår förening.

Externa länkar
 Hägerstens hembygdsförenings webbplats

Stockholms kommun
Organisationer bildade 1958
Svenska hembygdsföreningar
Ethel Scott

Ethel Edburga Clementina Scott, född 22 oktober 1907 i Storbritannien, död 7 mars 1984; var en brittisk friidrottare med löpgrenar som huvudgren. Scott var en pionjär inom damidrott, hon blev silvermedaljör vid den tredje ordinarie damolympiaden 1930 och var den första kvinnliga färgade idrottaren att representera Storbritannien utomlands.

Biografi
Ethel Scott föddes i mellersta England som barn till familjen David Emmanuel Scott och dennes fru Jane Pilgrim (av jamaicanskt ursprung). Efter faderns död 1914 flyttade familjen till London. Senare började hon med friidrott där hon tävlade främst i kortdistanslöpning.

Scott deltog i den tredje ordinarie damolympiaden 6–8 september i Prag, under idrottsspelen vann hon silvermedalj i stafettlöpning 4 x 100 meter (med Eileen Hiscock, Scott på andra sträckan, Ivy Walker och Daisy Ridgley).

1938 deltog hon vid de andra Europamästerskapen i friidrott (de första där damer tilläts tävla) i Wien 17–18 september dock utan att nå medaljplats.

Senare arbetade hon som medicinsk sekreterare fram till sin pensionering. Scott dog 1984.

2012 upptogs Scott i Oxford Dictionary of National Biography.

Referenser

Tryckta källor

Noter

Externa länkar
 Brittiska laget vid Internationella kvinnospelen Prag 1930, bild 1
 Brittiska laget vid Internationella kvinnospelen Prag 1930, bild 2

Brittiska idrottare under 1900-talet
Brittiska friidrottare
Brittiska kortdistanslöpare
Födda 1907
Avlidna 1984
Kvinnor
Lionel Stander

Lionel Jay Stander, född 11 januari 1908 i New York, död 30 november 1994 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare i filmer, radio, teater och tv. 

Stander var socialist och antirasist och svartlistades från Hollywood från slutet av 40-talet fram till 1965.

Biografi 
Stander medverkade i många Hollywood-filmer under 1930 och 1940-talet. Han medverkade även i många italienska filmer.

Stander var socialist, han engagerade sig i en mängd sociala och politiska kampanjer och var medgrundare av Screen Actors Guild. Han samlade in pengar för antifascister i Spanien under spanska inbördeskriget 1936-39 och kampanjade för the Scottsboro Boys - nio afroamerikanska ungdomar, 12-19 år gamla, som trots att de var oskyldiga anklagades för våldtäkt av två vita kvinnor.

I augusti 1940 ställdes han inför House Un-American Activities Committee (HUAC) för påstådda kommunistiska aktiviteter, tillsammans med bland andra Franchot Tone, Humphrey Bogart, James Cagney och Clifford Odets. Den gången friades han, men 1947 blev han kommitténs måltavla igen. Stander gjorde ingen hemlighet av att han stod till vänster politiskt, men menade att det snarare var kommittén som genom sitt agerande stod för "oamerikansk aktivitet". I maj 1953 vittnade han inför HUAC i New York. Under förhören jämförde han HUAC med spanska inkvisitionen.

Han svartlistades från slutet av 40-talet fram till 1965. 

På äldre dagar blev han känd för en fast roll som allt-i-allon Max i TV-serien Par i hjärter. Han fick 1983 en Golden Globe för rollen.

Filmografi

Teater

Roller

Källor

Externa länkar 

 
 
  

Födda 1908
Avlidna 1994
Män
Hollywoods svarta lista
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från New York
Amerikanska socialister
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill