kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ditka Haberl

Marija Judita ”Ditka” Haberl, född 19 november 1947 i Maribor, är en slovensk sångerska.

Haberl är främst känd för att ha varit sångerska i musikgrupperna Bele Vrane (1967-1974) och Pepel in kri. Tillsammans med den senare representerade hon Jugoslavien i Eurovision Song Contest 1975 i Stockholm med bidraget Dan ljubezni (13:e plats med 22 poäng). Hon deltog även ytterligare tre gånger i den jugoslaviska uttagningen till Eurovision Song Contest; Första gången 1971 då hon tillsammans med Doca Marolt framförde bidraget Pesem za otroka (sista plats). 1973 framförde hon bidraget Mlade oči, men lyckades inte kvalificera sig till final. 1974 framförde hon bidraget Sanjajmo men kvalificerade sig inte heller denna gång till final.

Tillsammans med övriga medlemmar i Pepel in kri samt Miran Rudan deltog Haberl i Eurovision Song Contest 1990 som körsångerska bakom Toto Cutugno. De framförde vinnarbidraget Insieme: 1992.

Diskografi (i urval)

Studioalbum 
 Dan Ljubezni (1976) – med Pepel in Kri
 Zaljubljena (1979)
 Vse Je Igra (2009)

Singlar 
 Ti In Jaz/Tudi Dež (1971)
 Vila Z Rimskega Zidu (1972)
 Mlade Oči/Nemogoč Sen (1973)
 Izgubil Si Se V Svetovih, Ki Jih Ni/Easy Living (Vse Z Nasmehom) (1973)
 Sanjajmo/Prebolela Bom Vse (1974)
 Pomladni Veter (1975)
 Samo Nasmeh Je Bolj Grenak/Poljubi (1976) – med Ivo Mojzer

Referenser 

Slovenska popsångare
Artister som representerat Slovenien i Eurovision Song Contest
Artister som representerat Italien i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1975
Deltagare i Eurovision Song Contest 1990
Personer från Maribor
Födda 1947
Levande personer
Kvinnor
Alkemi i konst och underhållning

Alkemi har ofta avbildats och gestaltats inom konst, litteratur, musik, TV, film, spel och underhållning. I den engelska litteraturen förekommer alkemi i allt från Shakespeare till moderna Fantasy-författare.

Musik 
Alkemi är temat i flera sånger och musikstycken. Exempelvis:

Komedier och serier 
Alkemi förekommer bland annat i följande filmer och serier:
The Fabulous Philosopher's Stone (1955)
Indiana Jones and the Iron Phoenix (1994)
Fullmetal Alchemist (2003)
Baccano! (2003)
Buso Renkin (2003–2006)
Animamundi: Dark Alchemist (2004)
Fullmetal Alchemist Brotherhood (2009)
Arcana Famiglia (2012)

Videospel 
Alkemi ingår i många fantasy-dataspel. Bland annat dessa:

Litteratur

Referenser 

Alkemi
Municipal home rule

Municipal home rule etablerades i USA under tidigt 1900-tal. Den möjliggör för väljare att rösta fram en stadga för ortens självstyre som fungerar som styrande dokument för frågor av lokal karaktär utan att förändra den statliga lagens bestämmande över bredare frågor. Målet med ortenss självstyre är att underlätta lokal styrning och minimera statliga ingripanden i lokal angelägenheter

Referenser

Externa länkar 
 CELDF article on Home Rule
USA:s administration
Björkeryds naturreservat

Björkeryds naturreservat ligger med Bräkneån i öster och intill Björkeryd i Ronneby kommun
     
De högre markerna utgörs av betade hagmarker med ek och björk och en rik blomsterflora, där gullvivor och backsippor blommar om våren. De lägre liggande områdena består av regelbundet övervämmade starrmader, där främst sjöranunkel förekommer.

Referenser
naturreservatet på länsstyrelsens webbplats

Noter

Naturreservat i Ronneby kommun
Naturskyddsområden bildade 1979
Alnaryds naturreservat

Alnaryds naturreservat är ett naturreservat i Karlskrona kommun i Blekinge län.

Reservatet utgörs till stor del av en välmarkerad del av Alnarydsåsen. Den höjer sig 20 meter och sluttar brant ner mot Nättrabyån, som har en fallhöjd på ca fem meter inom reservatet.

Området ligger strax norr om Alnaryds samhälle. Det bildades 1981 och omfattar 11 hektar.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Alnaryd

Naturreservat i Karlskrona kommun
Naturskyddsområden bildade 1981
Kevin Doyle (skådespelare)

Kevin Doyle, född 10 april 1960 i Scunthorpe, Lincolnshire, är en engelsk skådespelare. 

Han är känd för sina roller som Joseph Molesley i TV-serien Downton Abbey och som Roland Brett i Det blodröda fältet. I övrigt har han huvudsakligen jobbat med teater och har bland annat varit verksam vid Royal Shakespeare Company.

Filmografi (i urval)

Källor

Externa länkar 

Engelska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Personer från Scunthorpe
Födda 1960
Levande personer
Män
Jeremy Swift

Jeremy Swift, född 1960 i Stockton-on-Tees, Yorkshire, är en engelsk skådespelare. 

Han är bland annat känd för sin medverkan i Roman Polanskis filmatisering av Oliver Twist och i TV-serierna Downton Abbey och Det blodröda fältet.

Källor

Noter 

Engelska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Brittiska skådespelare under 2000-talet
Personer från Yorkshire
Födda 1960
Levande personer
Män
Polen i olympiska vinterspelen 1948

Polen deltog med 29 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1948 i Sankt Moritz. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1948 i Polen
Nationer i olympiska vinterspelen 1948
1948
Knösö naturreservat

Knösö naturreservat ligger på halvön Knösö söder om Lyckeby i Karlskrona kommun. 

Reservatet är skyddat sedan 1982 och omfattar 67 hektar varav 32,5 ha är landareal. Här finns kuperad terräng med hällmarker, hagmarker och lummig skog.

Referenser

Externa länkar
 Länsstyrelsen om Knösa naturreservat

Naturreservat i Karlskrona kommun
Naturskyddsområden bildade 1982
Grodromsalger

Grodromsalger (Batrachospermum) är ett släkte rödalger, uppbyggda av en kraftig axil celltråd med en krans av rikt grenade krtskott på varje led och det hela inlagrat i slem. Kortskotten bär han- och honorgan. Meios omedelbart efter befruktning har konstaterats hos släktet. Vissa arter är ettåriga andra fleråriga. Grodromsalger kan bli upp till 15 centimeter långa med 0,5 - 1 millimeter tjocka trådar. De kan leva i såväl söt- som saltvatten.

I Sverige förekommer elva arter, däribland pärlbandsalg.

Källor 

Rödalger
William Batt

William Loren Batt, född 1885, död 1961, var en amerikansk industriman.

Batt var från 1923 chef för Svenska Kullagerfabriken i USA. Under andra världskriget spelade han en framstående roll i ledningen och planeringen av krigsproduktionen, var från 1942 vicepresident i War Produktion Board  och från 1943 ledamot av Anglo-U.S. Combined Produktion and Resources Board. Efter kriget ägnade han sig åt rationaliseringssträvanden inom näringslivet och ingick även i en i detta syfte tillsatt internationell kommitté.

Referenser

 Svensk uppslagsbok, 2. uppl., 1947

Personer inom USA:s näringsliv
Födda 1885
Avlidna 1961
Män
Michael Wigler

Michael Howard Wigler, född 3 september 1947 i New York, är en amerikansk molekylärbiolog.

Wigler tog examen från Princeton University 1970 med matematik som huvudämne och tog sin doktorsexamen i molekylärbiologi 1978 vid Columbia University. Han har sedan dess verkat vid Cold Spring Harbor Laboratory i Nassau County i New York. Han är medlem av the National Academy of Sciences.

Wigler har bland annat upptäckt att människans arvsmassa innehåller stora sjok som skiljer sig åt mellan olika människor (large-scale copy number variation) och att variationerna kan kopplas till en lång rad sjukdomar. Man hade dessförinnan trott att människans arvsmassa var tämligen lika.

Källor

Levande personer
Män
Födda 1947
Forskare från New York
Amerikanska biologer under 1900-talet
Ledamöter av National Academy of Sciences
Alumner från Princeton University
Alumner från Columbia University
Mohamed Masmoudi

Mohamed Masmoudi, född den 29 maj 1925 i Mahdia, Tunisien, död 7 november 2016 i Mahdia, var en före detta tunisisk politiker.

Biografi
Masmoudi gjorde sina studier vid Sadiki College i Tunis. År 1949 blev han ordförande för partiet Neo-Destour i Frankrike. Han utsågs till minister 1954 i Tahar Ben Ammars regering, vilket ledde honom till att förhandla om intern autonomi för Tunisien gentemot Frankrike. År 1956 utsågs han till minister för ekonomi och medlem i den tunisiska delegationen som deltog i ceremonin som avslutade det franska protektoratet  för Tunisien.

Efter självständighet Tunisiens tog Masmoudi plats i politbyrån av Neo-Destour och hade ett antal positioner, såsom statssekreterare för information 1958-1961 och för turism 1961. Han fick sedan avgå på grund av ståndpunkter som ansågs avgörande för rättegången mot Tahar Ben Ammar och av "personligt inflytande" från president Habib Bourguiba.

År 1965 ersatte han Hassen Belkhodja på posten som Tunisiens ambassadör i Frankrike. Han höll denna position fram till 1970, då han utsågs till utrikesminister efter Habib Bourguiba Jr, son till president Bourguiba, som blev justitieminister.

Masmoudi var en av initiativtagarna till det avbrutna projektet tunisisk-libyska union år 1974, som gick ut på att förena de två länderna. Med tanke på misslyckandet med projektet, ersattes han samma år i regeringen av president Bourguiba av Habib Chatti.

År 1977, publicerade Masmoudi boken Les Arabes dans la tempête i form av ett långt öppet brev till Bourguiba. Från 2010 och några år framöver bodde Masmoudi i Förenade Arabemiraten.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1977

Noter 

Födda 1925
Män
Tunisiska politiker
Avlidna 2016
Gunnar Brånstad

Johan Olof Gunnar Brånstad (i riksdagen kallad Brånstad i Karlskrona), född den 7 november 1907 i Kumla församling i Örebro län, död 25 januari 1979 i Karlskrona stadsförsamling, var en svensk ombudsman och politiker (socialdemokrat).

Han var ledamot av riksdagens första kammare från 8 november 1955 till 1955 års riksdags slut den 17 december, där han representerade socialdemokraterna i Blekinge läns och Kristianstads läns valkrets. Han ersatte riksdagsmannen William Olsson, som avled den 21 oktober 1955. 1949-1966 var Brånstad landstingsman för Blekinge läns landsting. 1943-1974 var han ombudsman i socialdemokraternas partidistrikt för Blekinge.

Brånstad gifte sig 1935 med Carola Adéle Elisabet Ekström (född 1912 i Åtvids församling, Östergötlands län), dotter till Karl Gustaf Ekström och Anna Elisabet Septima Sjökvist. Paret Brånstad fick två barn: Monica (född 1939) och Jan-Olof (född 1940).

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 45

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1907
Avlidna 1979
Bestum

Bestum är ett bostadsområde i stadsdelen Ullern i Oslo. Det gränsar till Bestumkilen i syd, Vækerø i sydväst (vid fjorden), Sollerud i väster, Ullern i nordväst och norr, Abbediengen i nordöst, och Skøyen i öster och sydöst (här vid Skøyens underområde Sjølyst).

Före utbyggnaden till bostadsområde var Bestum jordbruksmark. Namnet Bestum (också Bestun) härstammar från mitten av nordisk medeltid och är känt från så tidigt som 1200-talet.

Egennamnet Furulund finns också i området; detta är bland annat namnet på en väg och en spårvagnshållplats på Lilleakersbanan. Här byggdes också bunkern Festung Furulund, som under andra världskriget var tillhåll för polischef Heinrich Fehlis. Tidigare var också Bestum en hållplats på Lilleakersbanan, men den lades ner.

Området består av villor, har mycket grönt och är relativt dyrt. Bestum Vel stiftades 1892 och är bland Norges äldsta grannföreningar.

Externa länkar
Bestum Vel
Flygfoton i färger av Bestum från 1960-talet. oslobilder.no (besökt 10 januari 2012)

Platser i Oslo
Bräkne domsaga

Bräkne domsaga var en domsaga i Blekinge län. Den bildades 1849 och omfattade Bräkne härad. 1934 bildade den en gemensam domsaga med Listers härad, vilket även varit fallet före 1848. 

Domsagan omfattade Bräkne härad med tingsplats i Bräkne-Hoby och bestod av ett tingslag, Bräkne tingslag. 

Domsagan ingick i domkretsen för Hovrätten över Skåne och Blekinge.

Häradshövdingar 
 1849–1877 Johan Christian Thorn
 1878–1886 Rutger Fredrik Bennet
 1886–1912 Viktor Nils Ekenman
 1912–1919 Frans Gustaf Timelin
 1919–1932 Axel Gabriel Adam Reuterskiöld

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Statistiska centralbyråns historiska statistik
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik Karlshamns tingsrätt

Historiska domsagor i Blekinge län
Sixten Ringbom

Sixten Ivar Alexander Ringbom, född 27 juli 1935 i Åbo, död 18 augusti 1992 på samma ort, var en finlandssvensk konsthistoriker. Han var son till professor Lars-Ivar Ringbom och far till grafikern Veronika Ringbom.

Ringbom avlade filosofie doktorsexamen 1965. Hans avhandling, Icon to Narrative, the Rise of the Dramatic Close-up in Fifteenth Century Devotional Painting, har kommit ut i flera utgåvor samt översatts till franska. Han var verksam vid Donnerska institutet vid Åbo Akademi från 1959 till 1963 som amanuens och från 1963 till 1970 som underbibliotekarie. År 1970 tillträdde han tjänsten som professor i konsthistoria med konstteori vid samma lärosäte.

Han författade en rad inflytelserika verk inom konsthistoria; bland dessa märks särskilt The Sounding Cosmos (1970) om det abstrakta måleriet, som väckte kontrovers på den internationella scenen. Han medverkade som redaktör för de stora översiktsverken om Finlands konst, Konsten i Finland (1978) och Art History in Finland before 1920 (1986). Mellan 1969 och 1973 var han huvudredaktör för Finsk Tidskrift.

Han var Nordens internationellt mest respekterade och kända konsthistoriker.

Källor

Externa länkar
 
 

Personer verksamma vid Åbo Akademi
Finländska professorer i konsthistoria
Personer från Åbo
Födda 1935
Avlidna 1992
Män
Finlandssvenska historiker
Finlandssvenska professorer
Alumner från Åbo Akademi
Long Sutton

Long Sutton kan avse:

 Long Sutton, Lincolnshire – en ort i Lincolnshire, England
 Long Sutton, Hampshire – en ort i Hampshire, England
 Long Sutton, Somerset – en ort i Somerset, England
May-Britt Moser

May-Britt Moser, född Andreassen, 4 januari 1963 i Fosnavåg, är en norsk psykolog och professor i neurovetenskap. 2014 tilldelades hon Nobelpriset i fysiologi eller medicin tillsammans med sin make Edvard Moser "för deras upptäckter av celler som utgör ett positioneringssystem i hjärnan". De delade priset tillsammans med John O'Keefe.

May-Britt Moser har studerat psykologi vid universitetet i Oslo och doktorerade i neurofysiologi 1995. Tillsammans med Edvard Moser har hon byggt upp Mosermiljön och etablerat ett hjärnforskningslaboratorium vid Norges teknisk-naturvetenskapliga universitet (NNTU) i Trondheim, som hon och hennes make ledde. De var då docenter vid Psykologiska institutionen vid NNTU. May-Britt Moser utsågs år 2000 till professor i neurovetenskap och år 2013 till chef för universitetets Senter for nevrale nettverk, ett forskningsrådsfinansierat centrum för framstående forskning vid fakulteten för medicin och hälsovetenskap. År 2013 erhöll hon tillsammans med maken Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Hon är också avdelningschef vid Kavli-institutet för neurovetenskap.

May-Britt och Edvard I. Moser tillkännagav 2016 att de skulle skiljas, men ändå fortsätta sitt vetenskapliga samarbete.

2018 belönades May-Britt Moser med Storkors av Sankt Olavs orden för sin forskning.

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1963
Alumner från Edinburghs universitet
Norska forskare
Nobelpristagare i medicin
Norska professorer
Neurofysiologer
Norska nobelpristagare
Personer från Møre og Romsdal fylke
Lars Pettersson (konsthistoriker)

Lars (Lasse) Karl Johan Pettersson, född 12 augusti 1918 i Ruovesi, död 4 april 1993 i Helsingfors, var en finländsk konsthistoriker, verksam som professor i ämnet vid Helsingfors universitet.


Biografi
Petterson avlade filosofie doktorsexamen 1951 och tillträdde samma år tjänsten som professor i konsthistoria vid Helsingfors universitet, som han innehade fram till 1981. Hans forskningsintressen rörde huvudsakligen Finlands och Östkarelens träkyrkobyggnader, ett ämne som han utforskade i sin doktorsavhandling Die kirchliche Holzbaukunst auf Der Halbinsel Zaonež’e in Russisch-Karelien. Han publicerade en rad verk om kyrkoarkitektur och kyrkokonst. Mellan 1968 och 1973 var han ordförande i Finska fornminnesföreningen och mellan 1954 och 1987 redaktör för föreningens tidskrift.

År 1988 utnämndes han till teologie hedersdoktor.

Författaren Juhana Pettersson och konsthistorikern Susanna Pettersson är hans barnbarn.

Publikationer i urval
Die kirchliche Holzbaukunst auf Der Halbinsel Zaonez'e in Russisch-Karelien, 1950.
Suomenlinna arkkitehtuurin muistomerkkinä, 1968.
Hailuodon palanut kirkko ja sen maalaukset, 1971.
Templum Saloense, 1987.
Suomalainen puukirkko, 1989.

Referenser

Finländska professorer i konsthistoria
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Män
Födda 1918
Avlidna 1993
Personer från Ruovesi
Bjørndal

Bjørndal är en satellitstad i stadsdelen Søndre Nordstrand, i sydöstra Oslo kommun. 1 januari 2014 var befolkningen på Bjørndal 7 944 personer. En stor andel av befolkningen är barn och unga.
Bjørndal har två barneskolor, Bjørndal barneskole och Seterbråten skole, samt ett högstadium/gymnasieskola, Bjørnholt ungdomsskole. Bjørnholt skole är både ett högstadium och en gymnasieskola i olika byggnader under samma namn. Bjørndal präglas av mycket utbyggnader och har en väldigt god idrottsmiljö. Bjørndal IF har mycket utrustning som kan disponeras gratis av barn och ungdom som vill låna. Idrottsparken består av klubbhus, tre grusbanor, konstgräsbana, tennisbanor, gräsbanor och kälkbacke/halfpipe.

Bjørndal är en ung satellitstad. Utbyggnaden påbörjades 1983-84. Bostadsbeståndet domineras av radhus och hus/villor, och låga byggnader. Geografiskt sett ligger Bjørndal på den västra sidan av E6 (höger sida när man kör från Oslo). Bjørndal ligger söder om Mortensrud, och öster om Hauketo och Holmlia, annars finns det inga närliggande områden, men stora grönområden i tre av fyra riktningar.

2007 öppnade Bjørnholt skole, en ny skola för 8 till 13 klass. Vid skolan finns en stor idrottshall. Det finns också flera privata och kommunala förskolor i området.

Av butikutbud finns det en Rimibutik med posttjänst, en turkisk matbutik, bygghandeln Orring Byggsenter, en Remabutik och en snabbmatsrestaurang. Bjørndal legekontor erbjuder läkartjänster till alla Bjørndalsbor.

Bjørndal kan nås med busslinje 71, 71E, 73 och 77 och ligger inom vanlig Oslozon. Bjørndal ligger utanför bomringen.

Referenser

Externa länkar 
 Bjorndal.no
 Bjørndal Boligsammenslutning
 Bjørndal historielag
 Bjørndal Idrettsforening
 Bjørnholthallen
 Bjørnholt skole (läst 20 januari 2008)

Platser i Oslo
Joseph Sauveur

Joseph Sauveur, född den 24 mars 1653 i La Flèche, död den 9 juli 1716 i Paris, var en fransk matematiker och fysiker.

Sauveur levde i Paris som privatlärare i matematik och blev där bekant med Mariotte, som han biträdde vid hans hydrauliska försök. År 1686 blev han professor i matematik vid Collège de France. Oaktat Sauveur fullständigt saknade musikaliskt "öra" (han var döv från födelsen), utförde han likväl, i samarbete med skickliga musiker, grundläggande försök inom akustiken och var den förste, som bestämde svängningstalen för toner samt förklarade övertonernas uppkomstsätt. Bland hans skrifter märks Principes d'acoustique et de musique (1700-01) och Méthode générale pour former les systèmes tempérés de musique (1707).

Källor

Noter

Tryckta källor
 

Franska professorer i matematik
Franska fysiker
Personer verksamma vid Collège de France
Personer i Frankrike under 1600-talet
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Personer från Sarthe
Födda 1653
Avlidna 1716
Män
Ugglan
Edvard Moser

Edvard Moser, född 27 april 1962 i Ålesund, är en norsk forskare. 2014 tilldelades han Nobelpriset i fysiologi eller medicin tillsammans med sin hustru May-Britt Moser "för deras upptäckter av celler som utgör ett positioneringssystem i hjärnan". De delade på priset med John O'Keefe.

Han har studerat psykologi vid universitetet i Oslo och doktorerade i neurofysiologi 1995. Tillsammans med May-Britt Moser har han grundat ett forskningslaboratorium vid Norges teknisk-naturvetenskapliga universitet i Trondheim. Han utsågs år 1998 till professor i neurovetenskap och är chef för Kavli Institute for Systems Neuroscience i Trondheim. År 2013 erhöll han tillsammans med hustrun Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning.

Källor

Externa länkar

 

Levande personer
Män
Födda 1962
Norska forskare
Nobelpristagare i medicin
Norska professorer
Neurofysiologer
Personer från Ålesund
Sommarvärdar 2015
Norska nobelpristagare
Alumner från Edinburghs universitet
Bolteløkka

Bolteløkka är ett område i stadsdelen St. Hanshaugen i innerstaden i Oslo, avgränsad av Thereses gate i väster, Ullevålsveien i norr och öster och Louises gate och Wilhelms gate i syd. 

Andra gator i området är Bolteløkka allé, Brageveien, Eugenies gate, Johannes Bruns gate, Snorres gate, Sofies gate och Vidars gate. Grannområden är Adamstuen och Valleløkka i norr, Fagerborg i väster, Bislett i syd och St. Hanshaugen i öster.

Bolteløkka har fått sitt namn från David Bolt som 1761 köpte "løkken" Henrichenberg från bymarken. Den stora träbyggnaden (Ullevålsveien skole) på Bolteløkka allé 8 är løkkebyggnaden. 

Området ligger i en backe och har goda sikt- och ljusförhållanden, mellan de två höjderna Stensparken med Blåsen och St. Hanshaugen. Innan den stadsmässiga utbyggnaden från 1870-talet fanns utsikt över staden och fjorden. Fram tills 1893 eller något tidigare låg Bislettbekken öppen. Den rann där Sofies gate ligger nu. 
 
Bolteløkka har mycket varierad bebyggelse. Längs Thereses gate finns hyreshus och täta kvarter. Den norra delen av området öster om Sofies gate består av villor i tre och mur och friliggande hyreshus med balkonger. Här finns många stilarter i en charmerande blandning. 
 
Området har två skolor: Bolteløkka skole, Eugenies gate 10, grundskola 1-7 klass grundad 1898, och Ullevålsveien skole, Bolteløkka allé 8, för barn med specifika inlärningssvårigheter, 3-10 klass, som tar upp barn från ett större område. 

1 januari 2006 bodde det ca. 2600 människor på Bolteløkka.

Litteratur
 Oslo byleksikon
 Eva Ramm, Erling Lae og Ørnulf Oslen: St. Hanshaugen Ullevål – streiftog i bydelens nedre del. St. Hanshaugen Ullevål bydelsforvaltning 1995
 Oslo kommun, Utviklings-og kompetanseetaten, webbplats läst 6 februari 2007

Externa länkar
 Kart over Bolteløkka og området rundt 1887. Byarkivet, Oslo
 Karta och flygfoto (äldsta 1937) över Bolteløkka
 Foto från tornet på Fagerborg kirke mot Bolteløkka, 1903. Foto: Anders Beer Wilse, ägd av Norsk folkemuseum

Platser i Oslo
De moderata reformvännernas grupp

De moderata reformvännernas grupp var under riksdagarna 1903–1905 beteckningen på en borgerlig centergrupp i andra kammaren som kan sägas vara en efterföljare till de tidigare grupperingarna nya centern (upplöst 1896) och frihandelsvänliga centern (upplöst 1897). Gruppens ledargestalt var landshövdingen Wilhelm Lothigius. Gruppen uppgick 1906 i nationella framstegspartiet.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 14–15

Historiska svenska riksdagspartier
Jacob Ortmark

Jacob Åke Stefan Ortmark, född 29 augusti 1997, är en svensk fotbollsspelare som spelar för IFK Norrköping.

Jacob Ortmark är sonson till Åke Ortmark och Sinikka Ortmark Stymne.

Karriär
Ortmarks moderklubb är Stocksunds IF. Han gjorde sin allsvenska debut för IF Brommapojkarna den 25 augusti 2014 i en 4–0-förlust mot Djurgårdens IF, där han byttes in i den 77:e minuten mot Pontus Åsbrink.

Den 9 augusti 2018 lånades Ortmark ut till Gefle IF på ett låneavtal över resten av säsongen. I februari 2019 värvades Ortmark av Degerfors IF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Ortmark spelade 26 ligamatcher och gjorde ett mål under säsongen 2020, då Degerfors IF blev uppflyttade till Allsvenskan.

Den 16 oktober 2020 värvades Ortmark av IK Sirius, där han skrev på ett treårskontrakt med start den 1 januari 2021.

Den 8 februari 2022 skrev han på ett fyraårskontrakt med IFK Norrköping.

Källor

Jacob Ortmark på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Gefle IF Fotboll
Fotbollsspelare i Degerfors IF
Spelare i IK Sirius FK
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Svenska idrottare under 2000-talet
Födda 1997
Levande personer
Män