kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Salvinalbatross

Salvinalbatross (Thalassarche salvini) är en fåtalig fågelart i familjen albatrosser inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Salvinalbatrossen är en medelstor svartvit albatross med en kroppslängd på 90 centimeter. Vuxna fåglar har silvergrå hätta och haka, grått ansikte, strupe och övre delen av manteln samt gråsvart på rygg, vingovansida och stjärt. Övergumpen är vit, liksom vingundersidan (bortsett från en svart fläck vid basen av undervingens framkant samt svart på både vingspetsarna liksom vingarnas fram- och bakkant). Näbben är grågrön med en blekgul rygg. På näbbspetsen har den gult på övre näbbhalvan och en mörk fläck på den undre. Ungfåglar har mer utbrett grått och näbben är svartspetsat på båda näbbhalvorna. Liknande chathamalbatrossen har lysande gul näbb samt är gråare på huvudet.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på Crozet-, Snare- och Bountyöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa anser den vara en underart till gråkindad albatross (T. cauta).

Levnadssätt 
Salvinalbatrossen är en kolonihäckande fågel som till skillnad från flera andra albatrossarter häckar varje år. Häckningen sker på små, vegetationsfria klippöar. Den lägger ägg i augusti-september som kläcks i tredje veckan i oktober och ungarna är flygga i mars-april. Fågeln lever av bläckfisk och fisk.

Status och hot 
Salvinalbatross kan ha minskat kraftigt i antal, även om olika beräkningsmetoder gör en jämförelse problematisk. Oavsett har den ett mycket begränsat utbredningsområde där den häckar i endast en liten ögrupp och är därför sårbar för plötsliga händelser. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar den engelske ornitologen Osbert Salvin (1835-1898).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Albatrosser
Fåglar i australiska regionen
Getaryggens naturreservat

Getaryggen är ett naturreservat i Skövde kommun i Västergötland.

Getaryggen är en 1 km lång markant ås som ligger väster om Hentorps bebyggelse, vid foten av Billingssluttningen. Det är skyddat sedan 1989 och omfattar 19 hektar. 

Åsen är 10-15 meter hög och är bevuxen med tät ädellövskog där ek och ask dominerar, men alm, fågelbär, lind och lönn finns också. Under säsongen blommar blåsippa, lungört, vårärt och gullviva. Där växer även tandrot, trolldruva och vätteros.

Längs hela åskrönet löper en promenadstig.

Externa länkar
Länsstyrelsen, Getaryggens naturreservat

Naturreservat i Skövde kommun
Naturskyddsområden bildade 1989

Sidor om naturreservat i Västra Götalands län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Louis Lambillotte

Louis Lambillotte, född 27 mars 1796 i Lahamaide, Hainaut, död 27 februari 1855 i Vaugirard nära Paris var en belgisk musiker. 

Lambillotte blev 1822 kapellmästare vid jesuitstiftelsen i Saint-Acheul, inträdde 1825 i jesuitorden och levde i flera av dess stiftelser. Han komponerade bland annat mässor och mariahymner, men är mer känd som samlare och skriftställare. Av stor vikt är i synnerhet hans Antiphonaire de Saint Grégoire 1851), utgörande ett faksimil av det i neumer noterade antifonarium, som finns i Sankt Gallen, jämte historisk-kritiska kommentarer. Vidare märks Esthétique, théorie et pratique du chant grégorien (1855).

Källor

Belgiska klassiska kompositörer
Belgiska musikologer
Belgiska jesuiter
Belgiska musiker under 1800-talet
Personer från Hainaut
Födda 1796
Avlidna 1855
Män
Ugglan
Azorstormsvala

Azorstormsvala (Hydrobates monteiroi) är en nyligen beskriven fågelart i familjen nordstormsvalor inom ordningen stormfåglar som enbart häckar i ögruppen Azorerna.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på sommaren på Azorerna på tre småöar (Praia, Baixo och Baleia) utanför Graciosa samt ytterligare två skär utanför Flores. Dess pelagiska utbredningsområde vintertid är okänt men isotopanalyser av dess fjädrar visar att den troligen håller sig i närområdet. 

Azorstormsvalan beskrevs först 2008 efter att man fann att två populationer av oceanlöpare (O. castro) på Azorerna inte bara hade olika häckningstid, utan också skilde sig åt genetiskt, morfologiskt och i ruggning. Idag urskiljer de flesta taxonomiska auktoriteter monteiroi som egen art, sedan 2022 även BirdLife Sverige.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Oceanodroma. DNA-studier visar dock att stormsvalan (Hydrobates pelagicus) är inbäddad i det släktet. Numera inkluderas därför arterna Oceanodroma i Hydrobates, som har prioritet.

Utseende 
Azorstormsvalan är näranog identisk med oceanlöparen och det råder fortfarande kunskapsbrist hur dessa två arter skiljer sig åt morfologiskt. Liksom oceanlöparen är den en typiskt tecknad stormsvala med brunsvart kropp och vit övergump. Jämfört med andra stormsvalor är den relativt kraftig, bredvingad och kompakt med fyrkantig stjärt, ljusare täckarfält på vingarna och fötter som inte sticker utanför stjärten när den flyger. Klykstjärtad stormsvala som också kan förekomma i området har en smalare vit övergump (längre än bred). Azorstormsvala har något mer kontrastrika täckarfält än oceanlöparen.

Ekologi

Häckning
Liksom hos alla stormfåglar läggs endast ett ägg som ruvas av båda föräldrarna. Det läggs mellan slutet av april och början av juli. De tidigare ungarna kläcks i juni och de senaste ungarna är flygga i oktober. Ungfåglarna återvänder till kolonierna först när de är två år gamla.

Föda
Azorstormsvalans föda är okänd, men isotopanalyser av dess fjädrar visar att den troligen skiljer sig från oceanlöparen. De födosöker vanligen vid ytan, men kan också göra grunda dyk (i snitt 85 centimeter).

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar. Världspopulationen tros bestå av endast 350-1500 individer. Beståndet betraktas som stabilt och den kan eventuellt ha ökat på sistone på grund av förbättrade häckningsresultat sedan artificiella bolådor installerats.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Luis Monteiro (1962-1999), portugisisk ornitolog och ekotoxikolog. På svenska kallades arten tidigare monteirostormsvala men tilldelades ett nytt namn i samband med att BirdLife Sveriges taxonomikommitté urskilde den som egen art.

Noter

Externa länkar

Nordstormsvalor
Fåglar i palearktiska regionen
Räddningsstation Hörvik

Räddningsstation Hörvik är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer.

Räddningsstation Hörvik ligger i Hörvik på Listerlandet i Sölvesborgs kommun. Den inrättades 2000 och har 23 frivilliga.

Räddningsfarkoster
12-11 Rescue Lovisa Åstrand, ett 11,8 meter långt räddningsfartyg av Victoriaklass, byggt 2000
8-03 Rescue Edna Bengtsson, en 8,4 meter lång öppen räddningsbåt av Gunnel Larssonklass, byggd 1996
Miljöräddningssläp Hörvik, byggt av Marine Alutech

Tidigare räddningsfarkoster
S-840 Svävare 840, en 5,25 meter lång täckt svävare, ägd av Sjöfartsverket

Källor
Räddningsstation Hörviks webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Hörviks webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Sölvesborgs kommun
Johann Hermann Kufferath

Johann Hermann Kufferath, född 12 maj 1797 i Mülheim an der Ruhr, död 28 juli 1864 i Wiesbaden, var en tysk violinist och kompositör. Han var bror till Louis Kufferath och Hubert Ferdinand Kufferath.

Biografi
Johann Hermann Kufferath föddes 12 maj 1797 i Mülheim an der Ruhr. Kufferath var lärjunge till Louis Spohr och Moritz Hauptmann. Han var en framstående violinist och verkade 1830–1862 som lärare och dirigent i Utrecht samt komponerade bland annat kantater, ouvertyrer och motetter. Kufferath avled 28 juli 1864 i Wiesbaden.

Kufferath arbetade även som musikdirektör i Utrecht.

Han var bror till Louis Kufferath och Hubert Ferdinand Kufferath.

Referenser

Noter 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska violinister
Tyska dirigenter
Tyska musikpedagoger
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Mülheim an der Ruhr
Födda 1797
Avlidna 1864
Män
Ugglan
Räddningsstation Hammarö

Räddningsstation Hammarö är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer.

Räddningsstation Hammarö ligger i fritidsbåtshamnen i Skoghall. Den inrättades 1997 och har 31 frivilliga.

Räddningsfarkoster
Rescue Sune, en 11,9 meter lång tidigare Stridsbåt 90 E, byggt 1993
8-33 Rescue Cacci, en 8,4 meter lång öppen räddningsbåt av Gunnel Larssonklass, byggd 2013 
Rescue Filou, en 5,25 meter lång täckt svävare, byggd av Ivanoff Hovercraft 2018
Miljöräddningssläp Hammarö, byggt av Marine Alutech

Tidigare räddningsfarkoster
S-2 Rescue Isbjörn, en 5,25 meter lång täckt svävare, byggd 1996

Källor
Räddningsstation Hammarös webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Hammarös webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Hammarö kommun
Louis Kufferath

Louis (Ludwig) Kufferath, född 23 november 1811 i Mülheim an der Ruhr, död 2 mars 1882 i Bryssel, var en tysk musiker. Han var bror till Johann Hermann och Hubert Ferdinand Kufferath.

Biografi
Louis Kufferath föddes 23 november 1811 i Mülheim an der Ruhr. Kufferath var som pianist lärjunge till Friedrich Schneider, var 1836–50 direktör för musikskolan i Leeuwarden och dirigent för flera musikföreningar där, varefter han bosatte sig i Gent. Han komponerade en mässa, 250 kanon, kantaten Artevelde samt bland annat pianostycken och körer. Han avled 2 mars 1882 i Bryssel.

Han var bror till Johann Hermann och Hubert Ferdinand Kufferath.

Referenser

Noter 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska klassiska pianister
Tyska dirigenter
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Mülheim an der Ruhr
Födda 1811
Avlidna 1882
Män
Ugglan
Ashley Williams

Ashley Errol Williams, född 23 augusti 1984, är en engelsk-walesisk fotbollsspelare som är klubblös. Han har representerat Wales landslag. Williams spelar främst som mittback, men kan även spela som högerback.

Klubbkarriär
Den 2 augusti 2018 lånades Williams ut till Stoke City på ett låneavtal över säsongen 2018/2019. Den 23 augusti 2019 värvades Williams av Bristol City, där han skrev på ett korttidskontrakt. I november 2019 förlängdes Williams kontrakt över resten av säsongen 2019/2020.

Landslagskarriär
Williams var med i Wales trupp vid fotbolls-EM 2016, där han gjorde 1–1-målet mot Belgien i kvartsfinalen.

Referenser

Noter 

Engelska fotbollsspelare
Walesiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i West Bromwich Albion FC
Spelare i Hednesford Town FC
Spelare i Stockport County FC
Spelare i Swansea City AFC
Spelare i Everton FC
Spelare i Stoke City FC
Spelare i Bristol City FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1984
Levande personer
Män
Hubert Ferdinand Kufferath

Hubert Ferdinand Kufferath, född 10 juni 1818 i Mülheim an der Ruhr, död 23 juni 1896 i Bryssel, var en tysk musiker. Han var bror till Johann Hermann och Louis Kufferath samt far till Maurice Kufferath.

Biografi
Hubert Ferdinand Kufferath föddes 10 juni 1818 i Mülheim an der Ruhr. Kufferath var lärjunge till Friedrich Schneider, Felix Mendelssohn och Ferdinand David. Han bosatte sig 1844 i Bryssel och blev 1871 professor i komposition vid musikkonservatoriet där. Han skrev en symfoni, kammarmusikverk, pianosaker, körer, romanser och en koralskola. Han avled 23 juni 1896 i Bryssel.

Han var bror till Johann Hermann och Louis Kufferath samt far till Maurice Kufferath.

Referenser

Noter 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska professorer
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Mülheim an der Ruhr
Födda 1818
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Maurice Kufferath

Hubert Ferdinand Maurice Kufferath, född 8 januari 1852 i Saint-Josse-ten-Noode, död 8 december 1919 i Uccle, var en belgisk musiker. Han var son till Hubert Ferdinand Kufferath.

Biografi
Maurice Kufferath föddes 8 januari 1852 i Saint-Josse-ten-Noode. Han var son till Hubert Ferdinand Kufferath. Kufferath studerade juridik vid Leipzigs universitet, redigerade 1875–1900 den ansedda musiktidningen "Guide Musical" och blev sistnämnda år direktör för De Munt-teatern i Bryssel. Han översatte texter till Richard Wagners musikdramer samt skrev entusiastiskt om denne, bland annat Le théatre de Wagner de Tannhäuser à Parsifal (1891–98) samt bland annat en biografi över Henri Vieuxtemps (1883), L'art de diriger l'orchestre (1891; andra upplagan 1901) och Musiciens et philosophes (1899).

Referenser

Noter 

Belgiska dirigenter
Belgiska musikologer
Belgiska redaktörer
Belgiska musiker under 1900-talet
Födda 1852
Avlidna 1919
Män
Ugglan
Personer från Saint-Josse-ten-Noode
Räddningsstation Loftahammar

Räddningsstation Loftahammar är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer.

Räddningsstation Loftahammar ligger i Källvik. Den inrättades 1997 och har 18 frivilliga.

Räddningsfarkoster
12-27 Rescue Tjustbanken, ett 11,8 meter långt räddningsfartyg av Victoriaklass, byggt 2009
8-06 Rescue Loftahammar, en 8,4 meter lång öppen räddningsbåt av Gunnel Larssonklass, byggd 1998

Källor
Räddningsstation Loftahammars webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Loftahammars webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Västerviks kommun
Transport i Västerviks kommun
Niklas Mattsson

Niklas Mattsson, född 16 mars 1992, är en svensk snowboardåkare som tävlar i slopestyle och big air. Han tog ett silver i slopestyle under Världsmästerskapen i snowboard 2011 samt ett silver i big air i Världsmästerskapen i snowboard 2013.

Externa länkar 
 

Svenska snowboardåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Sverige
Tävlande i snowboard vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Sverige
Tävlande i snowboard vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Sverige
Tävlande i snowboard vid olympiska vinterspelen 2022
Idrottare från Sundsvall
Födda 1992
Levande personer
Män
Räddningsstation Lönnånger

Räddningsstation Lönnånger är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer.

Räddningsstation Lönnånger ligger i Lönnånger. Den inrättades 2001 och har 14 frivilliga.

Räddningsfarkoster
12-09 Gustaf B. Thordén, ett 11,8 meter långt täckt räddningsfartyg av Victoriaklass, byggd 1999
Rescue Hedvig av Gunnel Larssonklass, byggd 2007

Tidigare räddningsfarkoster
7- Rescue Catharina af Marstrand, en 7,0 meter lång Pacific 23 ribbåt med vattenjetdrift, byggd 1994

Rescue Folke Östman av Eskortenklass. Hon byggdes 1989  och var tidigare på Räddningsstation Möja 1989-1990, därefter på Räddningsstation Öregrund till 2001, Räddningsstation Fårösund till 2002 och i Lönnåker från oktober 2002.

Källor
Räddningsstation Lönnångers webbplats

Externa länkar
Räddningsstation Lönnångers webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Nordanstigs kommun
Transport i Nordanstigs kommun
Domleschg (kommun)

Domleschg (rätoromanska: Tumleastga) är en kommun i regionen Viamala  i den schweiziska kantonen Graubünden. Kommunen har  invånare () och ligger på östra sidan av floden Hinterrheins dalgång. Den bildades 2015 genom sammanslagning av de tidigare kommunerna Almens, Paspels, Pratval, Rodels och Tomils. Tomils bildades i sin tur 2009 genom en sammanslagning av kommunerna Tumegl/Tomils, Feldis/Veulden, Scheid och Trans. 
Namnet är taget efter landskapet med samma namn, trots att den bara omfattar en del av detta. Kommunens administration är förlagd till Tumegl/Tomils.

Språk
Det traditionella språket är sutsilvansk rätoromanska, som förr var hela befolkningens modersmål. Under 1800-talet började detta språk alltmer trängas undan på bekostnad av tyska. Vid senaste folkräkningen hade endast 5% av befolkningen rätoromanska som modersmål. Längst har språket hållit sig i de byar som är mer avsides belägna på begssluttningen högt ovanför allfarvägen i dalbottnen. Skolundervisningen bedrivs helt och hållet på tyska.

Religion
Ända sedan reformationen har området varit konfessionellt blandat. I Almens byggdes en egen kyrka för dem som gått över till den reformerta läran, för att undvika stridigheter med katolikerna som behöll den gamla kyrkan. Övriga kyrkor i dalbottnen - i Paspels, Rodels och Tomils - förblev katolska, medan de högre belägna bergsbyarna Trans, Scheid och Feldis/Veulden beslutade att låta sin kyrkor bli reformerta. Numera är befolkningen i de enskilda byarna tämligen blandade i avseende på trosinriktning.

Källor

Kommuner i Graubünden
Galápagoslira

Galápagoslira (Puffinus subalaris) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar. Den har tidigare behandlats som underart till mindre lira, men genetiska studier visar att den endast är avlägset släkt och behandlas numera som egen art.

Utseende 
Galápagosliran är en slank, 29–31 cm lång lira. Ovansidan är mörkbrun, liksom undersidan av vingarna och stjärten. Resten av undersidan är vit, ibland med ett mörkt halsband. Den liknar arterna i komplexet kring audubonliran och behandlades tidigare som en underart till denna. Dessa är dock vanligen svartare ovan och har längre stjärt.

Läte 
Lätet beskrivs som ett kluckande och hest trestavigt "cah-ah-hooh" som upprepas rytmiskt ett antal gånger.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på Galápagosöarna. Arten är mestadels stannfågel, men individer kan sprida sig så långt bort som till Oaxaca i Mexiko.

Artstatus 
Galápagosliran betraktades fram till nyligen som underart till audubonlira (P. lherminieri), men genetiska studier visar att den endast är avlägset släkt med denna och står närmare brunlira (P. nativitatis).

Levnadssätt 
Galápagosliran är en social art och syns födosöka tillsammans med andra liror och sulor. Den flyger lågt över vattenytan, på jakt efter bläckfisk och fisk, med fyra till tio stela vingslag i taget.

Status 
Galápagosliran har en rätt liten världspopulation uppskattad till mellan 20.000 och 50.000 häckande individer. Den tros också minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Liror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Galápagosöarna
Matti Murto

Matti Murto, född 8 april 1949 i Helsingfors, död 19 augusti 2013 i Helsingfors, var en finländsk ishockeyspelare som bland annat spelade i HIFK. Han är ett av de frusna numren i HIFK och ingår sedan 1991 i Finnish Hockey Hall of Fame.

Källor

Externa länkar
 Finnish Hockey Hall of Fame bio 

Finländska ishockeyspelare
Födda 1949
Avlidna 2013
Män
Antti Litja

Antti Vilho Olavi Litja, född 21 februari 1938 i dåvarande Sankt Andree i Karelen, Finland (nuvarande Kamennogorsk i Ryssland), död 12 juli 2022 i Helsingfors, var en finsk skådespelare.

Litja började på Tammerfors arbetarteater 1963 och var engagerad vid Finlands nationalteater och Helsingfors stadsteater. Han har spelat i över 100 filmer och är bland annat känd för sina samarbeten med regissören Risto Jarva, som Harens år från 1977. Litja fick Jussistatyetten för bästa manliga huvudroll 1976 för Mannen som inte kunde säga nej.

Litja tilldelades Pro Finlandia-medaljen 2002. År 2015 fick han dels Jussistatyetten för bästa huvudroll för Kverulanten, dels Betongjussi för sin livsgärning.

Filmer i urval

 Mannen som inte kunde säga nej (1975)
 Semestermissen (1976)
 Harens år (1977)
 Bevakad by (1978)
 Datahjärnan (1979)
 Solvind (1980)
 Blondinen (1982)
 Klanen (1984)
 Snödrottningen (1986)
 Flyttfågelns tid (1991)
 Brinnande kärlek (1997)
 Kverulanten (2014)

Källor

Externa länkar
 

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska skådespelare under 2000-talet
Personer från Sankt Andree
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Födda 1938
Avlidna 2022
Män
Super Bowl 50

Super Bowl 50 var den 50:e upplagan av Super Bowl, som är finalmatchen i NFL för säsongen 2015. De respektive vinnarna i konferenserna American Football Conference och National Football Conference möttes på Levi's Stadium den 7 februari 2016. Arenan är i vanliga fall hemmaplan för San Francisco 49ers.

Matchen har numrerats med den arabiska siffran 50 istället för den gängse romerska siffran som skulle varit L. Det är bland annat för att siffran uppfattades vara mer framträdande i marknadsföringen. Dessutom står L:et för "Loser", förlorare, i USA, i synnerhet i idrottsliga sammanhang. 

Super Bowl 50 spelades mellan lagen Denver Broncos och Carolina Panthers. Denver vann med 24–10.

Redan innan matchen hade MVP Award delats ut till Cam Newton (Carolina Panthers).

Underhållning

Före matchen 
Till ära av Super Bowl nummer 50 kom 40 av de 43 tidigare mest värdefulla spelarna att delta i ceremonin före matchen. Bart Starr (MVP i Super Bowl I och II) och Chuck Howley (MVP i Super Bowl V) deltog via video. Inga planer har tillkännagivits angående den under 2001 avlidna Harvey Martin (co-MVP i Super Bowl XII).

2 februari bekräftade NFL att Lady Gaga kommer att framföra nationalsången.

Halvtidsshow 
Sent i november 2015 dök det upp rapporter om "flera uppträdanden" i halvtidsshowen. 3 december bekräftade NFL att showens huvudnummer skulle bli Coldplay, vilket så skedde. 7 januari 2016 bekräftade Pepsi till Associated Press att Beyoncé, som var huvudnumret i halvtidsshowen Super Bowl XLVII och som samarbetar med Coldplay på singeln Hymn for the Weekend, kom att göra ett framträdande, vilket också gjordes. Bruno Mars, som var huvudnumret i halvtidsshowen Super Bowl XLVIII, kom också att framträda

Domarstab 
Super Bowl 50 kommer att ha följande funktionärer. Numret i parentes är det nummer domaren bär på tröjan.

 Huvuddomare: Clete Blakeman (34)
 Umpire: Jeff Rice (44)
 Huvudlinjedomare: Wayne Mackie (106)
 Linjedomare: Rusty Baynes (59)
 Fältdomare: Boris Cheek (41)
 Sidodomare: Scott Edwards (3)
 Bakdomare: Keith Ferguson (61)
 Reprisdomare: Charles Stewart
 Reprisassistent: Jimmy Oldham

Källor 

2016 i USA
Sport i San Francisco
Super Bowl
Sportåret 2016
Edgar Tinel

Edgar Pierre Joseph Tinel, född 27 mars 1854 i Sinaai vid Sint-Niklaas, död 28 oktober 1912 i Bryssel, var en belgisk tonsättare.

Tinel utbildades från sitt tionde år vid Bryssels musikkonservatorium, där han till lärare hade Louis Brassin, François-Auguste Gevaert och Hubert Ferdinand Kufferath samt 1877 erhöll första priset för sin kantat De klokke Roeland (Stormklockan i Gent). Han blev 1882 direktör för kyrkomusikskolan i Mecheln, som han utvecklade till en mönsteranstalt, 1889 därjämte inspektör över de statsunderstödda musikskolorna samt 1896 professor i komposition vid Brysselkonservatoriet, vars föreståndare han blev 1909.
 
Tinel ansågs som Belgiens främste tonsättare på sin tid; han utmärkte sig särskilt i formuppbyggnad och polyfon tonsats. Åt Johann Sebastian Bachs musik ägnade han verklig dyrkan och påverkades i övrigt mest av Felix Mendelssohn och Robert Schumann. 

Tinels förnämsta verk är det av romersk-katolsk trosvärme burna oratoriet Franciscus (1888, introducerat i Stockholm 1907) med partier som helgonets armods- och solsånger, sorgmarschen samt tröste- och triumfkörerna i slutet. Andra arbeten av Tinel är kantaterna Kollebloemen ("Vallmoblommorna", utförd i Stockholm 1900) och De drie ridders, musikdramat Godoleva (1897) och andliga operan Katharina (1909), mellanaktsmusik till Pierre Corneilles "Polyeucte", en femstämmig mässa, ett Te Deum, motetter, advents- och Mariasånger samt orgel- och pianostycken. Han författade skriften Le chant grégorien (1890).

Källor

Belgiska klassiska kompositörer
Belgiska professorer
Födda 1854
Avlidna 1912
Män
Ugglan