Frihetlig konservatism

Frihetlig konservatism (engelska: libertarian conservatism) är en konservativ politisk ideologi som kombinerar klassiskt liberala principer med konservativa positioner i värdefrågor. Dess anhängare betonar i synnerhet liberalismens negativa friheter när de argumenterar för värde- och kulturkonservativa ståndpunkter, såsom avvisandet av vänsterliberal social ingenjörskonst.

Kärnfrågor 

I dess politiska mening används termen för att beskriva ideologier som kombinerar ett stöd för ekonomiska principer, såsom budgetdisciplin, privat äganderätt, marknadsekonomi och en klassiskt konservativ tro på självhjälp och personlig frihet i ett laissez-faire-liberalt samhälle med sociala idéer såsom vikten av traditionell moral och tron på medfödd mänsklig olikhet.

Frihetligt konservativa förespråkar en representativ och liten statsapparat vars verksamhet regleras av starka grundlagar. Nationalekonomiskt förordar de i regel en stram finanspolitik enligt den österrikiska skolans modell och motsätter sig statligt bruk av sådant som penningpolitik, fiatvalutor och inflation.

Frank Meyer, en av grundarna till National Review, har kallat den ideologiska kombinationen av klassisk liberalism och konservatism för "fusionism".

Kända förespråkare 
Under 1990-talet beskrev Llewellyn H. Rockwell, Jr., Murray Rothbard och andra frihetligt konservativa sina åsikter som paleolibertarianism. De byggde vidare på den klassiska liberalismens avvisande av ”alla former av statlig intervention – ekonomisk, kulturell, social, internationell” men förespråkade samtidigt kulturkonservatism när det gällde socialt tänkande och beteende. De motsatte sig en lössläppt nyliberalism som förespråkade "frihet från borgerlig moral och sociala normer." Rockwell sade senare att man övergav begreppet paleolibertarianism för att beskriva sig själva, eftersom folk förväxlade det med paleokonservatism.

Nationalekonomerna Friedrich Hayek, Ludwig von Mises och Milton Friedman har beskrivits som frihetligt konservativa. Den amerikanske kongressledamoten Ron Paul har ansetts kombinera klassiskt liberala och konservativa ideal såsom strävan efter en ”liten statsapparat” med att visa hur den amerikanska konstitutionen försvarar individen och de flesta klassiskt liberala principer.

Amerikansk debatt 

Genom kopplingen till klassisk liberalism delar den frihetliga konservatismen vissa beröringspunkter med liberalkonservatism, och därmed med det republikanska partietablissemanget i USA. Den frihetliga konservatismen är emellertid betydligt strängare i sin aversion mot staten och i sitt motstånd mot statlig inblandning i sociala och ekonomiska frågor.

År 1975 sade Ronald Reagan att ”Jag tror att själva hjärtat och själen i konservatism är libertarianism”. Vissa klassiska liberaler kritiserade Reagan för att ha genomdrivit politiska beslut som var oförenliga med klassiskt liberal ideologi.

Antologin Freedom & Virtue: The Conservative Libertarian Debate innehåller flera essäer som beskriver ”avvägningen mellan personlig frihet och moral” som ”den huvudsakliga skiljelinjen som avgränsar de två filosofierna”.

Nelson Hultberg skrev att det finns en ”filosofisk gemensam grundsyn” hos klassiska liberaler och konservativa. ”Den sanna konservativa rörelsen var, från starten, en blandning av klassisk politisk liberalism, kulturkonservatism och icke-interventionism utomlands, som testamenterades till oss via våra grundlagsfäder” Han skrev att denna frihetliga konservatism har blivit ”kapad” av neokonservatismen, ”av exakt de fiender som den utformades för att bekämpa – fabianer, New Deal-anhängare, välfärdsförespråkare och progressiva, globalister, interventionister, militarister, nationsskapare och hela det resterande gänget av kollektivister som flitigt arbetar för att förstöra grundlagsfädernas USA”.

Thomas DiLorenzo skrev att konstitutionalister inom klassisk liberalism/konservatism anser att statsmaktens storlek ska minskas genom att man upprätthåller den amerikanska konstitutionen. Han kritiserade emellertid dessa genom att skriva: ”Det grundläggande felet med hur klassiskt liberala och konservativa konstitutionalister resonerar är deras okunskap eller medvetna ignorerande av hur grundarna själva såg på konstitutionen. De tänkte sig att den skulle tillämpas av medborgarna i fria, oberoende och suveräna stater, inte av det federala domstolsväsendet.” Han skrev att den makt som den federala regeringen fick efter det amerikanska inbördeskriget kullkastade 1787 års konstitution.

Laurence M. Vance skrev att ”vissa ser klassisk liberalism som en livsstil snarare än en politisk filosofi… De känner uppenbarligen inte till skillnaden mellan klassisk liberalism och libertinism." Edward Feser har understrukit att klassisk liberalism inte betyder att man måste avvisa traditionellt konservativa värderingar.

Referenser 

Konservatism
Liberalism