kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Det är fult att mörda

Det är fult att mörda (engelska: Murder Most Foul) är en brittisk mysteriefilm från 1964 i regi av George Pollock. Filmen är löst baserad på Agatha Christies roman Mrs McGinty är död från 1952. Filmen är en uppföljare till 4.50 från Paddington och Mord, sa hon samt följdes senare av Snusdosan, alla med Rutherford som Christies berömda tedrickande amatördetektiv.

Handling 
Margaret McGinty, som arbetar i en bar och tidigare som skådespelerska, hittas hängd. Hennes inneboende, Harold Taylor, fångas på plats och verkar skyldig. Alla tror att det är ett enkelt uppklarat fall, bortsett från miss Marple. Trots inspektör Craddocks ogillande bestämmer hon sig för att gräva vidare i fallet. 

Miss Marple låtsas samla ihop saker till en kyrkans loppmarknad för kunna söka igenom mrs McGintys hem. Hon finner en tidning med ord utskurna och flera program till en deckarpjäs, Murder She Said, som nyligen spelades i staden. Dessa ledtrådar får miss Marple att misstänka att mrs McGinty utpressade en medlem av teaterensemblen bakom uppsättningen. Miss Marple provspelar för teaterensemblen, the Cosgood Players, teaterledaren Driffold Cosgood är inte imponerad av hennes skådespelarförmåga, men då hon säger att hon är förmögen och villig att arbeta gratis anlitar han henne och hon kan snoka vidare.

Rollista i urval 

 Margaret Rutherford - Miss Jane Marple
 Ron Moody - H. Driffold Cosgood
 Bud Tingwell - Inspector Craddock
 Andrew Cruickshank - Justice Crosby 
 Megs Jenkins - Gladys Thomas
 Dennis Price - Harris Tumbrill 
 Ralph Michael - Ralph Summers
 James Bolam - Bill Hanson
 Stringer Davis - Jim Stringer
 Francesca Annis - Sheila Upward
 Alison Seebohm - Eva McGonigall
 Terry Scott - Poliskonstapel Wells
 Pauline Jameson - Maureen Summers
 Maurice Good - George Rowton
 Annette Kerr - Dorothy
 Windsor Davies - Sergeant Brick
 Neil Stacy - Arthur 
 Stella Tanner - Flory

Externa länkar 
 
 
 

Filmer 1964
Engelskspråkiga filmer
Brittiska mysteriefilmer
Agatha Christie-filmatiseringar
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Min fru går igen

Min fru går igen är en brittisk film från 1945 i regi av David Lean.

Rollista (i urval)
Rex Harrison - Charles Condomine
Constance Cummings - Ruth Condomine
Kay Hammond - Elvira Condomine
Margaret Rutherford - Madame Arcati
Joyce Carey - Violet Bradman
Hugh Wakefield - doktor George Bradman
 Jacqueline Clarke – Edith
Marie Ault – Cook
Johnnie Schofield – som dirigerar trafik 
Noël Coward – berättare

Externa länkar

Brittiska filmer 1945
Engelskspråkiga filmer
Brittiska spökfilmer
Filmer i regi av David Lean
Maurice Prendergast

Maurice Brazil Prendergast, född 10 oktober 1858 i St. John's, Newfoundland och Labrador i dåvarande brittiska Nordamerika, död 1 februari 1924, var en amerikansk målare.

Maurice Prendergast och hans tvillingsyster föddes i handelsposten St. Johns och växte upp i Boston och han blev lärling till en målare där. Han utbildade sig på Académie Colarossi för Gustave Courtois och Jean-Joseph Benjamin-Constant och på Académie Julian i Paris 1891-95. Han återvände sedan till Boston. Senare gjorde han en studieresa till Venedig 1898.

År 1900 hade han uppskattade separatutställningar på Art Institute of Chicago och Macbeth Galleries i New York.

En större samling av verk av Maurice Prendergast och hans bror Charles Prendergast finns på Williams College Museum of Art i Williamstown i Massachusetts i USA.

Bildgalleri

Referenser
Denna artikel är baserad på artikeln :en:Maurice Prendergast på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Vidare läsningar 
Nancy Mowll Mathews: Maurice Prendergast, Prestel/Williams College Museum of Art, New York 1990
Warren Adelson och Donna Seldin: The Remembered Image: Prendergast Watercolors 1896-1906, Universe Books, New York 1987, 

Amerikanska målare
Födda 1858
Avlidna 1924
Män
Sveriges Militära Kamratföreningars Riksförbund

Sveriges Militära Kamratföreningars Riksförbund (SMKR) är en svensk rikstäckande organisation som samlar olika militär kamratföreningar över landet och representerar dem inför Försvarsmakten och civilsamhället. SMKR samlar cirka 80 kamratföreningar med sammanlagt över 35 000 medlemmar. En militär kamratförening är en förening som samlar nu och tidigare tjänstgörande officerare och soldater inom en viss del av Försvarsmakten, ofta ett särskilt militärt förband.

Källor 
SMKR:s hemsida

Föreningar i Sverige
Sveriges militär
Flottans män

Riksförbundet Flottans Män är en svensk kamratförening som organiserar nuvarande och f.d. anställda och värnpliktiga i Kungliga Flottan oavsett förbandstillhörighet. Riksförbundet har 26 lokalföreningar med sammanlagt drygt 4 000 medlemmar. Flottans män är anslutet till Sveriges Militära Kamratföreningars Riksförbund (SMKR).

Källor 
Flottans mäns hemsida

Föreningar i Sverige
Sveriges militär
Jan Němec

Jan Němec, född 12 juli 1936 i Prag, död 18 mars 2016 i Prag, var en tjeckisk filmregissör.

Biografi
Němecs karriär som filmskapare började i slutet av 1950, då han studerade vid FAMU, den mest prestigefyllda institutionen för filmutbildning i Tjeckoslovakien. Vid denna tid var Tjeckoslovakien en kommunistisk stat underordnad Sovjetunionen och konstnärliga och offentliga uttryck var föremål för censur och statlig översyn. Misslyckande med rent propagandistisk film i början av 1950-talet och tillgången på viktiga och mäktiga personer inom den tjeckoslovakiska filmindustrin, som Jan Procházka, ledde emellertid 1960 till ett internationellt erkänt, kreativt uppsving i den tjeckoslovakiska filmen som blev känd som den den tjeckiska Nya vågen, där Němec spelade en avgörande roll.

För sin examensfilm, använde Němec som grund en novell av Arnošt Lustig baserad på författarens erfarenhet av Förintelsen: Sousta. Han skulle senare återvända till Lustigs författarskap då han regisserade den inflytelserika filmen, Nattens diamanter (Démanty Noci, 1964), som också byggde på Förintelsen.

Hans mest kända verk är Ett party och dess gäster (O slavnosti en hostech, 1966). Filmens handling kretsar kring en grupp vänner på en picknick som är inbjudna till en bisarr bankett av en karismatisk sadist, spelad av Ivan Vyskočil, som så småningom plågar några av dem till blind lojalitet och brutalitet, medan de som motsätter sig jagas iväg. Filmen fick ett speciellt dåligt mottagande av myndigheterna eftersom Vyskočil i filmen hade en märklig likhet med Lenin.  Filmen ansågs som så omstörtande för kommunistisk stat att president Antonín Novotný, sades "klättra på väggarna" vid visning av den och övervägde Němecs gripande för omstörtande verksamhet.

Němecs nästa viktiga insats var en dokumentär, Oratorio för Prag, om den sovjetiskledda invasionen av Prag 1968. Filmen förbjöds, men kunde så småningom användas av många internationella nyhetsorganisationer som arkivfilm om invasionen. Němec var långt senare också rådgivare till Philip Kaufmans filminspelning av Varats olidliga lätthet (1988) med Němecs ursprungliga film om invasionen integrerad.

År 1968 lämnade han Tjeckoslovakien, men efter kommunismens fall i Tjeckoslovakien 1989 återvände han till sitt hemland, där han har gjort flera filmer, däribland Code Name Ruby (Jméno kodu: Rubin, 1997) och Late Night Talk with Mother (Noční hovory s matkou, 2000), som vann Golden Leopard på Locarno. 2005 gjorde han den dokumentära spelfilmen Toyen, som skildrar den tjeckoslovakiska bildkonstnären Toyens relation till den surrealistiske poeten Jindřich Heisler under det nazityska protektoratets välde och därefter i fransk exil undan stalinismen.

År 2014 tilldelades Němec Europeiska unionens litteraturpris för Dějiny světla (En berättelse om ljus, 2013).

Filmografi

Källor 

Bra Böckers lexikon, 1978
 
 Jan Němec: Interviews 1964–2014 (Rozhovory 1964–2014) (Camera obscura) (tjeckiska)
  Peter Hames: Splinters of Dreams (2006), en recension av filmen Toyen (kinokultura.com)

Externa länkar

Jan Němec - IMDb imdb.com

Födda 1936
Avlidna 2016
Män
Tjeckiska filmregissörer
Personer från Prag
Sankt Görans kyrka, Varaždin

Sankt Görans kyrka (, ) eller Stormartyren sankt Görans tempel (serbiska: Hram Svetog velikomučenika Georgija/Храм Светог великомученика Георгија) är en serbisk-ortodox kulturmärkt kyrka i Varaždin i Kroatien. Kyrkan uppfördes 1884 i nybysantisk och nyromansk stil enligt ritningar av Žiga Baločanski. Den ligger vid Ban Jelačaćićs torg och den främsta marknadssplatsen i Varaždins historiska stadskärna. Sankt Görans kyrka var en av de sista serbisk-ortodoxa kyrkorna som tillkom i den dåvarande österrikisk-ungerska provinsen Kroatien-Slavonien under 1800-talet. I dess innehav finns värdefulla inventarier såsom kyrkbänkar och ikoner som ursprungligen kommer från den serbisk-ortodoxa katedralen i Zagreb.

Historik 
Kejsaren Josef II toleransedikt från 1781 innebar att andra kristna samfund än den romersk-katolska skulle tillåtas uppföra sakrala byggnader i det habsburgska riket. I de "kroatiska länderna" inom riket ledde det till att den serbisk-ortodoxa minoriteten kom att uppföra kyrkobyggnader i städer som Zagreb, Rijeka, Karlovac, Bjelovar och Koprivnica. Under 1850-1860-talet hävdes de sista begränsningarna för de icke-katolska trosinriktningarna vilket ledde till en andra våg av nya serbisk-ortodoxa kyrkor, däribland de i Ogulin och Otočac. 

Sankt Görans kyrka i Varaždin skulle komma att bli den sista serbisk-ortodoxa kyrkan som uppfördes under 1800-talet i Kroatien. Dess sena tillkomst kan förklaras med att den serbisk-ortodoxa minoriteten i staden var liten till antalet och bestod av ett fåtal familjer. De flesta serber i Varaždin var officerare eller militär personal utan permanent bosättning i staden. Kyrkans tillkomst berodde till stor del på de rådande politiska omständigheterna där flera viktiga poster, däribland tjänsten som landshövding och borgmästare, innehades av serbisk-ortodoxa som med hjälp av sitt politiska inflytande och engagemang kunde uppbringa finansiering till den nya serbisk-ortodoxa kyrkan i Varaždin. 

Den 28 juni 1884 inleddes arbetet med uppförandet av kyrkan enligt ritningar av Žiga Baločanski. Byggherre och ansvarig för arbetena var Radoslav Atzinger. Den 2 november 1884 stod kyrkan färdig.

Referenser

Noter 
  

Görans kyrka, Sankt
Görans kyrka, Sankt
Görans kyrka, Sankt
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Göran
Colatina

Colatina är en stad och kommun i östra Brasilien och ligger vid floden Rio Doce, i delstaten Espírito Santo. Folkmängden i staden uppgick år 2010 till cirka 96 000 invånare.

Administrativ indelning
Kommunen var år 2010 indelad i sex distrikt:
Ângelo Frechiani
Baunilha
Boapaba
Colatina
Graça Aranha
Itapina

Källor

Indelningar i Espírito Santo
Orter i Espírito Santo
The Fan

The Fan kan avse:

 The Fan (film, 1981) med Lauren Bacall och Michael Biehn
 The Fan (film, 1996) med Wesley Snipes och Robert De Niro
Boy & Bear

Boy & Bear  är en australiensisk musikgrupp från Sydney.

Musikaliskt är gruppen influerad av folk- och countrymusik. Men även 1970-talets pop och rock med namn som David Bowie, Fleetwood Mac, Bruce Springsteen och Abba kan skönjas i deras sound.

Gruppens sångare och huvudsakliga låtskrivare, David Hosking, bildade bandet 2009 och de har sedan dess turnerat i hemlandet Australien; först som förband åt Mumford & Sons och Laura Marling, men senare, i takt med en utökad lyssnarskara, också som huvudakt.

Boy & Bear har även besökt Europa. De spelade i Sverige ett flertal tillfällen både 2012 och 2014.

Diskografi
Moonfire, 2011
Harlequin Dream, 2013
Limit of Love, 2015
Suck on Light, 2019

Referenser

Externa länkar 
http://www.boyandbear.com
https://www.facebook.com/boyandbear

Musikgrupper från Sydney
Australiska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2009
Varaždins stadsgarde

Varaždins stadsgarde (), i folkmun kallade Purgari som kan härledas från tyskans "Bürger" med betydelsen "stadsmedborgare", är ett historiskt livgarde i Varaždin i Kroatien. Det grundades på 1700-talet ursprungligen som ett militärt förband men har idag en ceremoniell roll. Gardet består av trettio grenadjärer och är bredvid Varaždins stadsflagga och stadsvapen en av stadens symboler. 

Stadsgardet framträder i ceremoniella och turistiska sammanhang och håller bland annat vakt vid stadshuset alla lördagar från den 15 maj till den 15 oktober. Alla män födda i Varaždin kan bli medlemmar av gardet och det anses vara en hedersuppgift att bli antagen till truppen.

Historik 
År 1750 bekräftade den habsburgska kejsarinnan Maria Teresia gardets status som en "kejserlig och kunglig kontrakterad medborgartrupp". Årtalet ses som grundandet av gardet. Dess status kom att regleras i Varaždins nya stadsstadga och bekräftade bildandet och beväpnandet av Varaždins köpmän, hantverkare och människor av andra yrken med rätt till stadsmedborgarskap. Gardets tillkomst har sitt ursprung i en äldre sed där stadsmedborgarna tog till vapen för att försvara staden vid yttre hot. I samband med den nya stadsstadgan 1750 kom denna sed att regleras juridiskt.

År 1946-1990 var stadsgardets verksamhet förbjuden. År 1990 tog Varaždins turistförening initiativ till att återupprätta gardet som därefter haft en ceremoniell roll.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Kultur i Varaždin
Ceremonier i Kroatien
Charles Prendergast

Charles Prendergast, född 27 maj 1863 i St. John's, Newfoundland och Labrador i Kanada, död 20 augusti 1948 i Westport, Connecticut, var en amerikansk målare och rammakare. 

Charles Prendergast var yngre bror till Maurice Prendergast. Hans familj flyttade 1868 från St. Johns på Newfoundland till Boston i Massachesetts i USA. 
År 1890 reste han till Paris tillsammans med sin bror Maurice, där han utbildade sig på Académie Colarossi och Académie Julian. Efter återkomsten till  Boston blev han rammakare i Arts and Crafts-[rörelsens anda och gjorde handgjorda ramar för samtidens kända konstnärer, såsom John Singer Sargent.

Han reste till Italien 1911 tillsammans med sin bror och besökte där Florens, Venedig, Pisa och Siena. Tillbaka i USA började han måla tavlor. Hans första målning, Rising Sun, utfördes på en snidad träpanel. År 1915 ställde han ut målningar på Montross Gallery i New York och 1917 och 1918 på Society of Independent Artists.

Han gifte sig 1927 med Eugénie van Kemmel (1894–1994).

Williams College Museum of Art i Williamstown i Massachusetts har en stor samling konst av Charles och Maurice Prendergast, som skänkts av Charles änka Eugénie Prendergast, på ungefär 400 färdiga verk och omkring 1.500 skisser och andra objekt.

Bildgalleri

Litteratur
Nancy Mowll Mathews och Marion M. Goethals: Charles Prendergast, Williams College Museum of Art, Williamstown 1993,  
Richard J. Wattenmaker: Charles Prendergast: 1863-1948, Rutgers University Art Gallery and the Museum of Fine Arts, Boston 1968
Thomas Krens: The Art of Maurice & Charles Prendergast, Williams College Museum of Art, Williamstown 1983
Hedley Howell Rhys: Maurice Prendergast, Museum of Fine Arts, Boston och Harvard University Press, Cambridge 1960

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln Charles Prendergast på engelskspråkiga Wikipedia.
 

Amerikanska målare
Födda 1863
Avlidna 1948
Män
The Foursquare Church

The Foursquare Church är en pingstkyrka grundad på 1920-talet av den amerikanska förkunnaren Aimee Semple McPherson.

1 januari 1923 öppnade hon Angelus Temple i Los Angeles. Därifrån spreds rörelsen utöver USA och andra delar av världen. Idag har rörelsen 8 miljoner medlemmar i över 65 000 församlingar, i samtliga amerikanska delstater och 144 andra länder.

Foursquare Church tillhör Pentecostal/Charismatic Churches of North America och Pentecostal World Fellowship.

Namnet foursquare syftar på fyra centrala begrepp inom pentekostal teologi: frälsning, andedop, helande och Kristi återkomst.

Kyrkans presidenter 

Aimee Semple McPherson var kyrkans grundare och oomstridda ledare fram till sin död 1944.

Hon efterträddes då av sin ende son, Rolf Kennedy McPherson. När denne pensionerades 1988 efter 44 år som kyrkans ledare bestod rörelsen av över 1300 församlingar.

 John R. Holland  1988-1997
 Paul Risser 1998-2004
 Jack Hayford  2004-2009
 Glenn Burris Jr. sedan 2010

Källor 

Officiell hemsida
Foursquare Church Denomination om religion

Pingströrelsen
Connor Franta

Connor Joel Franta (född 12 september 1992) är en amerikansk videobloggare, författare och entreprenör. I december 2015 hade Franta mer än 5,1 miljoner prenumeranter på sin personliga youtubekanal. Han var även tidigare en medlem i gruppen Our2ndLife tillsammans med Kian Lawley, JC Caylen, Ricky Dillon, Trevi Moran och Sam Pottorff innan han lämnade i juli 2014.

Förutom sina regelbundna videobloggar, har Franta varit involverad i olika entreprenöriella projekt. Han driver även ett kaffe-, livsstils- och klädmärke, Common Culture. 21 april 2015 publicerades hans debutbok och memoar, A Work In Progress.

Den 8 december 2014 kom Franta ut som homosexuell i en YouTube-video.

Referenser

Födda 1992
Levande personer
Män
Vlogginriktade youtubare
Youtubare från USA
Bund Freikirchlicher Pfingstgemeinden

Bund Freikirchlicher Pfingstgemeinden (BFP) är den största pingstkyrkan i Tyskland, med över 45 000 medlemmar.

BFP tillhör Forum Freikirchlicher Pfingstgemeinden, Vereinigung Evangelischer Freikirchen och Pentecostal European Fellowship.
Man är sedan 2010 även associerad medlem av Arbeitsgemeinschaft Christlicher Kirchen.

Källor 

BFP Officiell hemsida

Kristna samfund i Tyskland
Staffansbo, Boxholms kommun

Staffansbo var en medeltida gård i Åsbo socken, Boxholms kommun och den bestod av 1/2 hemman. Gården tillhörde Dörhults rote.

På Staffansbo fanns under 1800-talet ett tegelbruk och en skola. På ägorna finns en stenvalvsbro som är 4 meter bred och 2 meter hög. Den går över Åsboån. Bron är byggd av tuktade gråstenar och är från nyare medeltiden.

Två stycken älvkvarnar har funnits på området, från stenåldern eller bronsåldern.

Ägare av gården

Torp och backstugor

Lund

Udden

Lunorp

Staffansbo skola
Staffansbo grundades under 1860-talet. Den lades ner 1947. Vid nedläggningen gick 12 elever på skolan. De var fördelade på tre klasser.

Källor
http://www.krafttaget.com/asbo.htm
http://www.krafttaget.com/skolhi3.htm
Åsbo kyrkoarkiv
http://www.fmis.raa.se/cocoon/fornsok/search.html

Gårdar i Åsbo socken
Society of Independent Artists

Society of Independent Artists var en sammanslutning av amerikanska konstnärer med bas i New York i USA, vilken bildades 1916.

Society of Independent Artists i New York var modellerad på den franska Société des artistes indépendants. Sammanslutningens ändamål var att hålla årliga utställningar av avant-garde-artister. Utställningarna skulle vara öppna för alla, och utställningarna skulle inte var föremål för urval av någon jury och inte ha priser. Enda villkoret skulle vara att utställaren betalade en medlemsavgift på sex dollar och en anmälningsavgift. Föreningen bildades av Walter Arensberg, John Covert, Marcel Duchamp, Katherine Dreier, William Glackens, Albert Gleizes, John Marin, Walter Pach, Man Ray, John Sloan och Joseph Stella. 

Sammanslutningens "First Annual Exhibition" på Grand Central Palace i New York 10 april - 6 maj 1917 bestod av 2.000 konstobjekt och hade en katalog i vilken dessa togs upp i alfabetisk ordning efter konstnärens efternamn, vilket också återspeglade deras hängningsordning. Det fanns konst från hela världen, men flertalet var från konstnärer från New York och övriga USA:s östkust.

Marcel Duchamp avgick ur styrelsen inför den första utställningen, efter det att styrelsen refuserat den inlämnade pissoaren Fountain, signerad R. Mutt. Han menade att detta visade att utställningen i själva verket inte var öppen. 

Sammanslutningens första ordförande var William Glackens, och efter honom var John Sloan ordförande från 1918 till sin död 1951. Abraham Solomon Baylinson var sekreterare 1918-34.

Källor

Noter

Amerikanska konstnärer
Westling

Westling är ett svenskt efternamn som kan skrivas på olika sätt.
Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Westling 1 616 
 Vestling 845
 Wästling 6
Tillsammans blir detta 2 467 personer.

Personer med efternamnet Westling

 Arvid Westling (1864–1929), skolman och präst 
 Axel Westling (1897–1957), ämbetsman, landshövding
 Bertil Westling (1927–2018), riksspelman på fiol
 Bertil Westling-Leman (1888–1954), artist
 Bosse Westling (född 1949), lärare, visdiktare och trubadur
 Caisa Westling (född 1947), filmproducent
 Daniel Westling (född 1973), prins Daniel, hertig av Västergötland
 Ejnar Westling (1896–1961), kompositör och sångtextförfattare
 Eric Westling (1920–1999), målare och tecknare
 Ewa Westling (född 1944), mor till prins Daniel
 Fredrik Westling (1850–1926), skolman, präst och historiker, 
 Gottfrid Westling (1844–1925), skolman och historiker
 Harald Westling (1923–2014), jurist och företagsledare
 Hugo Westling (1930–2018), riksspelman
 Håkan Westling (1928–2018), läkare, professor i klinisk fysiologi, universitetsrektor
 Katrin Westling Palm (född 1962), ämbetsman
 Kjell Westling (1942–2010), kompositör och musiker
 Olle Westling (född 1945), socionom, far till prins Daniel
 Otto Westling (1905–1988), fackföreningsman
 Per Westling (1900–1963), landshövding
 Ragnar Westling (1899–1973), kompositör och sångtextförfattare
 Richard Westling (1868–1942), apotekare
 Svante Teofil Westling (1812–1852), ingenjör

Källor

Svenska efternamn
Linhares

Linhares är en stad och kommun i delstaten Espírito Santo i östra Brasilien. Centralorten, som år 2010 hade cirka 109 000 invånare, är belägen där São Joséfloden ansluter till Docefloden. Folkmängden i kommunen uppgick år 2014 till cirka 160 000 invånare.

Administrativ indelning
Kommunen var år 2010 indelad i nio distrikt:
Bebedouro
Desengano
Farias
Linhares
Pontal do Ipiranga
Povoação
Regência
Rio Quartel
São Rafael

Källor

Externa länkar

Indelningar i Espírito Santo
Orter i Espírito Santo
Westring

Westring är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på något olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Westring 227
 Vestring 71
Tillsammans blir detta 298 personer.

Personer med efternamnet Westring
 Ambrosius Westring (1692–1752), teolog, professor
 Claes Westring (1893–1975), diplomat
 Ewa Westling (född 1944), posttjänsteman, mor till Prins Daniel
 Gustaf Adolf Westring (1900–1963), militär
 Hjalmar Westring (1857–1926), ämbetsman och politiker
 Johan Peter Westring (1753–1833), läkare och naturforskare
 Niklas Westring (1797–1882), zoolog
 Olof Westring (född 1973), balettdansare

Källor

Svenska efternamn
Aldrich

Aldrich kan syfta på,

Personer
Aldrich Ames, amerikansk CIA-officer och spion för Sovjetunionen och Ryssland.
Allison Aldrich, amerikansk volleybollspelare och paralympier. 
Bess Streeter Aldrich, amerikansk författare. 
Chester Hardy Aldrich, amerikansk politiker.
Chester Holmes Aldrich, amerikansk arkitekt.
Cole Aldrich, amerikansk basketspelare. 
David Aldrich, amerikansk konstnär och arkitekt.
Doug Aldrich, amerikansk gitarrist.
Frederick Aldrich, amerikansk marinbiolog.
Henry Aldrich, brittisk teolog och filosof.  
James Aldrich, amerikansk poet och redaktör.
James Aldrich, amerikansk politiker. 
Joel Aldrich Matteson, amerikansk politiker.
John Merton Aldrich, amerikansk zoolog och entomolog. 
John Warren Aldrich, amerikansk ornitolog. 
Loyal Blaine Aldrich, amerikansk astronom. 
Nelson W. Aldrich, amerikansk politiker.
Pelham Aldrich, brittisk sjöofficer och upptäcktsresande.  
Robert Aldrich, amerikansk filmregissör, författare och producent.
Robert Aldrich, engelsk biskop.
Robert Aldrich, australisk historiker och författare.
Thomas Bailey Aldrich, amerikansk författare.
Virgil Aldrich, indisk-amerikansk filosof.

Geografi

USA
Aldrich, Alabama
Aldrich, Minnesota
Aldrich Township, Minnesota
Aldrich, Missouri