kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hozier

Andrew Hozier-Byrne, känd som Hozier, född 17 mars 1990 i Bray, County Wicklow, är en irländsk musiker och singer-songwriter. Hozier har släppt två EP och två soloalbum. Han fick sitt genombrott med låten "Take Me to Church".

Karriär 
Hozier föddes i Bray, County Wicklow på Irland som son till en far som är musiker. 2009 tog han examen från St. Gerard's school i Bray. Han studerade sedan vid Trinity College i Dublin, men hoppade av för att spela in demos för Universal Music.

2013–2014: Take Me to Church och Hozier 
Under 2013 släppte Hozier en EP, Take Me to Church, där låten med samma namn blev en stor hit. Därefter släpptes EP:n From Eden samt soloalbumet Hozier.

Diskografi

Album 
 2014 – Hozier
 2019 – Wasteland, Baby! 
 2023 – Unreal Unearth

EP 
 2013 – Take Me to Church
 2014 – From Eden
 2018 – Nina Cried Power
 2023 – Eat Your Young

Singlar 
 2013 – "Take Me to Church"
 2014 – "Arsonist's Lullabye"
 2014 – "Sedated"
 2014 – "From Eden"

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Födda 1990
Män
Levande personer
Bluesmusiker
Irländska låtskrivare
Irländska musiker
Personer från Wicklow (grevskap)
Mononymt kända personer
Alumner från Trinity College, Dublin
Florida School for the Deaf and Blind

Florida School for the Deaf and the Blind är en statsstödd internatskola för döva och blinda barn, grundad 1885 i St. Augustine, Florida, USA. Skolan är Floridas huvudskola för döva och blinda barn, och även en av de största skolorna med den inriktningen i hela USA. Skolan jobbar bland annat med teater, de döva har en resande dansgrupp och de blinda har en musikgrupp med namnet OuttaSight. Andra klubbar och aktiviteter på skolan är bland annat "the Blind Skier Club", "Academic Bowl Team" och "MathCounts" (en resande matematikgrupp).

Referenser

Externa länkar
Florida School for the Deaf and Blind
The Florida School for the Deaf and the Blind uppträder i Englewood Charlotte Sun-Herald 18 februari 2004
Skolans historia 

Blindhet
Dövhet
Skolor i Florida
Utbildningsinstitutioner bildade 1885
Thimbleweed Park

Thimbleweed Park är ett peka-och-klicka-äventyrsspel av Ron Gilbert och Gary Winnick, för Microsoft Windows, OS X och Linux. Spelet är en andlig uppföljare till Gilberts och Winnicks tidigare spel Maniac Mansion och The Secret of Monkey Island.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbsida 
 

Datorspel 2016
Peka-och-klicka-äventyrsspel
Windows-spel
Macintosh-spel
Linuxspel
Kickstarterprojekt
Magi: The Labyrinth of Magic

är en shōnen-manga-serie som skrivs och tecknas av Shinobu Ohtaka, och ges ut av Shogakukan i Weekly Shōnen Sunday sedan den 3 juni 2009.

En anime-adaption som producerades av A-1 Pictures sändes i två säsonger på japansk TV från den 7 oktober 2012 till den 30 mars 2014.

Serien har också fått en spinoff-manga vid namn , som skrivs av Ohtaka och illustreras av Yoshifumi Ohtera, och ges ut av Shogakukan. Den hade premiär i Weekly Shōnen Sunday den 8 april 2013, och flyttades till Ura Sunday i september 2013.

Externa länkar 
 Officiell japansk webbsida för mangan 
 Officiell japansk webbsida för animen 
 Officiell amerikansk webbsida för animen 

Mangaserier
Anime (TV)
Animeserier baserade på manga
Arnds legering

Arnds legering består av 60 % koppar och 40 % magnesium.

Den används som reagens vid kemisk analys för bestämning av nitrit- och nitrathalt i svaga syror ner till pH 7.

Faror
Ämnet är irriterande på hud, och farligt att inandas och farligt att svälja.

Alternativ reagens
Devardas legering kan användas som alternativ för Arnds legering.

Källa
Santa Cruz Biotechnology 

Legeringar
Mari Eder

Mari Eder, född Laukkanen, född 9 november 1987 i Eno, är en finländsk skidskytt som avslutat sin tävlingskarriär. Hon tävlade i världscupen åren 2007–2023 och deltog under karriären i fyra olympiska spel.

Världsmästerskap 
Eders högsta placering i ett världsmästerskap var en fjärde plats i distansloppet under VM i Hochfilzen 2017.

Världscupen 
Eder har vunnit två världscuplopp. Båda vinsterna kom i mars 2017 i Holmenkollen. Säsongen 2016–2017 var Eders bästa säsong. Hon slutade då på 26:e plats. I världscupen är Eders bästa resultat två vinster, båda i Holmenkollen säsongen 2016–2017. Säsongen 2014–2015 tog hon flera höga placeringar, bland annat två femteplatser i sprint.

Olympiska spelen 
Eder har deltagit i fyra olympiska spel. Första gången i Vancouver 2010, därefter i Sotji 2014, Pyeongchang 2018 och Peking 2022. 

I Vancouver 2010 var hennes bästa resultat 43:a i distansloppet. I Sotji var hennes högsta placering en 36:e plats i sprinten. I Pyeongchang 2018 placerade hon sig i par med Krista Pärmäkoski på en femte plats i längdskidåkningens sprintstafett, vilket blev hennes bästa resultat under spelen. I Peking 2022 blev hon 28:e i sprinten, vilket kom att bli hennes högsta olympiska placering i skidskytte.

Höga placeringar i Världscupen och Världsmästerskapen

Statistik i skyttet

Källor
Fakta på IBUs webbplats

Finländska skidskyttar
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Finland
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Finland
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Finland
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Finland
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 2022
Kvinnor
Födda 1987
Levande personer
Personer från Norra Karelen
Teurajärvi

Teurajärvi kan syfta på:

Geografiska platser

Sverige
Teurajärvi, Pajala kommun – småort i Pajala kommun
Teurajärvi, Norrbotten – sjö i Pajala kommun

Finland
Teurajärvi, Kolari – by och sjö i Kolari kommun
Teurajärvi, Tammela – sjö i Tammela kommun

Personer med efternamnet Teurajärvi
Pertti Teurajärvi (1951–), finländsk längdskidåkare
Ekbackens naturreservat

Ekbacken är ett naturreservat i Eskilstuna kommun i Södermanlands län. Området ligger sydväst om tätorten Torshälla och norr om tätorten Eskilstuna. Torshälla golfklubb ligger i anslutning till Ekbacken.

Naturreservatet 
Naturreservatet är 6,3 hektar stort och omfattar som namnet antyder en kulle som domineras av ekar. Området begränsas i öster av Eskilstunaån och i väster av Norra Södermanlands Järnväg. Åt norr och söder finns åkermark. Ekbacken omges av öppna marker vilket gör att kullen syns väl i landskapet.

Ekbacken har stigar runt kullen men det går också bra att vandra fritt. Här finns iordningställda rastplatser. Under våren blommar backen med vitsippor och efter det med liljekonvalj. Ekarna i området gör att det finns arter som Gulpudrad spiklav samt Oxtungsvampar, här finns även en mängd insekter.

Inom området finns två fornlämningar i form av stensättningar. Ekbacken har även några gamla husgrunder.

Syfte 
Syftet med reservatet är att bevara kulturmiljövärden samt att det ska kunna användas som ett rekreationsområdet som ligger nära Torshälla. Beslutet vid bildandet nämner även ekskogens utveckling samt att det här ska finnas både död ved och grova träd. Speciellt nämns de rödlistade arterna brunskaftad blekspik samt rutskinn. Även områdets kulturhistoriska bakgrund nämns som viktigt att bevara.

Historia 
Skogsstyrelsen klassade området som nyckelbiotop vid inventeringen 1997. Eskilstuna kommun markerade området som kommunalt naturvårdsintresse år 2005. Beslut om naturreservat fattades 23 september 2010.

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 Ekbackens naturreservat på Eskilstuna kommuns sida

Naturreservat i Eskilstuna kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
Berzeliit

Berzeliit är ett mineral, ett kalcium-aluminiumarsenat innehållande magnesium med kemisk formel (CaMg)3As2O8.

Berzeliit är svavelgult och påträffas metamorfoserad kalksten i Långbans gruvor. Det har fått sitt namn efter kemisten Jöns Jacob Berzelius.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Mineral
Toyota Mirai

Toyota Mirai är bilmodell från Toyota och dess första produktionsklara bränslecellsbil. Mirai betyder ”framtid” på japanska.

Bilen lanserades i Japan i december 2014 och kom till Danmark, Storbritannien, Tyskland och USA i slutet av 2015 och sommaren 2016 till Sverige.

Toyota Mirai är en typ av hybridbil som tankas med vätgas och drivs med en elmotor. Den tankas som en vanlig bil på en vätgasstation och fylls på mindre än fem minuter.

Toyota Mirais två vätgastankar rymmer 122,4 liter. Trycket är högt, närmare 700 bar. Tankarna är klädda i kolfiber på utsidan och med polymer inuti. En fylld tank ger en räckvidd på 35–40 mil beroende på körförhållanden.

Bilen har radarbaserad autobroms och dödavinkelvarnare medan kamerateknik övervakar filbyten. Toyota Mirai har plats för fyra personer.

Det vätgasdrivna bränslecellssystemet laddar upp ett nickel-metallhydrid batteri som i sin tur levererar el till bilens elmotor på 154 hästkrafter. Energiförbrukningen är 0,76 kg vätgas/100 km. Det enda som kommer ut ur ”avgasröret” är ren vattenånga.

Toyota Mirai utgör en del i företagets globala miljöprogram ”Toyota Environmental Challenge 2050”, som bland annat har som mål att reducera de genomsnittliga CO2-utsläppen från nya Toyota-fordon med 90 procent, jämfört med 2010 års nivå.

Säkerhet - vätgas, bränslecellsstack 
Mirais två tankar för vätgas är tillverkade i tre lager där insidan är klädd med polymer, mellanskiktet med kolfiberförstärkt polymer och utsidan med glasfiberförstärkt polymer. Toyotas bränslecellstack och högtryckstankarna är centralt placerade för bästa skydd. En stötsäker struktur skyddar bränslecellstacken och vätgastankarna om en olycka skulle inträffa. Dessutom finns det vätgassensorer som kan stänga av tankarnas centrala ventiler.

Andra generationen 
Den andra generationen av Mirai presenterades 2019 och lanserades 2020. Bilen fick en helt ny design både exteriört och interiört och är byggd på Toyotas TNGA-L plattform. Bland nyheterna finns bl.a: mindre bränslecellsstack med färre celler men med högre effekt, mindre litium-ion batteri, högre effekt på elmotor med placering bak och bakhjulsdrift, 5 sittplatser och större Head-up display. Räckvidden har ökat från 550 till 650 kilometer.

Infrastruktur 
Det fanns 2017 totalt fyra vätgasstationer i Sverige. De är belägna i Stockholm, Göteborg, Sandviken och Mariestad. Regeringen har satt som mål att det ska finnas 14 svenska vätgasmackar år 2020.

Bränslecellssystem

Referenser

Mirai
Bakhjulsdrivna fordon
Framhjulsdrivna fordon
Gerd Allert

Gerd Allert, född 1940 i Göteborg, död 21 september 2010, var en svensk textilkonstnär.

Allert utbildade sig vid Konstindustriskolan i Göteborg 1960–1964 och finns representerad bland annat på Konstmuseet i Skövde. Offentliga verk av henne finns bland annat i Kärnsjukhuset i Skövde, Borås stadshus, Lidköpings stadshus, Örebro sjukhus, Volvo i Skövde, Sankta Katarina kyrka i Nyköping, Katarina kyrka i Stockholm och Sankta Helena kyrka i Skövde.

Allert var gift med skulptören Henrik Allert.

Källor

Externa länkar 
Gerd och Henrik Allerts webbplats

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Födda 1940
Avlidna 2010
Kvinnor
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Berzeliuslampa

Berzeliuslampa är en av Jöns Jacob Berzelius konstruerad spritlampa, försedd med dubbelt luftdrag och tidigare mycket använd i laboratorier. Den ersattes senare av bunsenbrännaren.

Källor 
 

Laboratorieutrustning
Berzeliusmedaljen

Berzeliusmedaljen är en medalj som utdelas av Kungliga Vetenskapsakademien på förslag av någon av dess medlemmar för framstående vetenskaplig forskning eller för akademiskt gjorda värdefulla tjänster.

Medaljen delas ut relativt sällan, under början av 1900-talet ungefär vart 10:e år.

Källor 
 

Vetenskapspriser i Sverige
Svenska medaljer
Svensk uppslagsbok
Lefebvre

Lefebvre kan syfta på

Personer 
 Arlette Lefebvre (född 1947) kanadensisk barnpsykolog
 François Joseph Lefebvre (1755-1820) fransk militär och hertig
 Henri Lefebvre (1901-1991) fransk marxistisk filosof och sociolog
 Jules Joseph Lefebvre (1836-1911) fransk konstnär
 Louise Lefebvre (1740-1777) fransk skådespelerska, delvis verksam i Sverige
 M.N.L. Lefebvre, mykolog och auktor
 Marcel Lefebvre (1905-1991) fransk katolsk präst, biskop och ledare för schismatisk grupp
 Sébastien Lefebvre (född 1981) kanadensisk musiker
 Vladimir Lefebvre (född 1936), rysk-amerikansk matematiker

Geografi
 Lefebvre, Quebec, en kommun i Québec

Se även 
 Lefèvre
Theodor Escherich

Theodor Escherich, född 29 november 1857, död 15 februari 1911, var en tysk-österrikisk barnläkare och bakteriolog. Han är främst känd för avhandlingen Die Darmbakterien des Säuglings und ihre Beziehungen zur Physiologie der Verdauung i vilken han behandlade en bakterie han kallade bacterium coli commune. Denna bakterie uppkallades senare efter Escherich och är idag känd som Escherichia coli eller bara E. coli.

Referenser 

Eponymer
Födda 1857
Avlidna 1911
Män
Veronica Magnusson

Elna Veronica Linnea Magnusson, född Karlsson 26 maj 1981 i Valdemarsvik, är en svensk fackföreningsledare och debattör. Hon är sedan 2014 ordförande i fackförbundet Vision.[1] Hon har en magisterexamen i samhälls- och kulturanalys från Linköpings universitet.

Hennes fackliga engagemang startade i Visions Norrköpingsavdelning. År 2008 valdes hon in som ledamot i Visions förbundsstyrelse och 2011 valdes hon som andre vice ordförande till dåvarande ordföranden Annika Strandhäll. Under hennes tid som ordförande har hon varit drivande i att utveckla Vision som en Fair Union.

Magnusson har även fungerat som borgarrådssekreterare i Stockholms stadshus i Miljöpartiets kansli och som socialsekreterare och med flyktingmottagande i Norrköpings kommun.

Hon är sedan 2015 vice ordförande i en av världens största fackliga organisationer, Public Services International (PSI).

År 2016 utsågs Veronica Magnusson av TCO som en av framtidens 99 mäktigaste personer. 2017 utsågs hon av Ledarna till en av Framtidens kvinnliga ledare 2017.

Hon debatterar främst inom en rad frågor, som rör bland annat både nutida och framtidens arbetsliv, chef- och ledarskapsfrågor och hållbarhetsfrågor.

2018 utsågs hon av regeringen till ledamot i Agenda 2030 – delegationen.

Referenser

Externa länkar 
 Veronica Magnusson på Visions webbplats

Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Borgarrådssekreterare i Stockholms stad
Personer från Valdemarsvik
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Sex Sonater för soloviolin (Ysaÿe)

Eugène Ysaÿes sex sonater för soloviolin, op. 27, är en samling sonater för violin som komponerades 1923. Varje sonat är dedikerad till en violinist samtida med Ysaÿe: Joseph Szigeti (nr 1), Jacques Thibaud (nr 2), George Enescu (nr 3), Fritz Kreisler (nr 4), Mathieu Crickboom (nr 5), och Manuel Quiroga (nr 6).

Lista över sonater

Violinsonat nr 1 i g-moll (Joseph Szigeti) 
 Grave
 Fugato
 Allegretto poco scherzoso
 Finale: Con brio

Violinsonat nr 2 i A-dur (Jacques Thibaud) 
 Obsession: Prelude
 Malinconia
 Danse des Ombres: Sarabande
 Les furies

Violinsonat nr 3 i d-moll "Ballade" (George Enescu) 
Denna sonat är uppdelad i två sammanhängande delar:
 Ballades: Lento molto sostenuto
 Allegro in tempo giusto e con bravura

Violinsonat nr 4 i e-moll (Fritz Kreisler) 
 Allemanda
 Sarabande
 Finale

Violinsonat nr 5 i G-dur (Mathieu Crickboom) 
 L'Aurore
 Danse rustique

Violinsonat nr 6 i E-dur (Manuel Quiroga) 
Sonaten består av en sats betecknad "Allegro giusto non troppo vivo".

Externa länkar 
 Noter till Ysaÿes Sex Sonater för soloviolin på IMSLP

Verk för soloviolin
Berättelse (juridik)

Berättelse var i 1734 års lag ett åläggande för den föredragande i tvistemål vid hovrätterna och högsta domstolen att upprätta en skriftlig berättelse över tvisten för granskning och godkännande av parterna. Sedan berättelsen nedsjunkit till en tom formalitet, avskaffades den 1901.

Enligt 1866 års riksdagsordning skulle kungen i samband med riksdagens högtidliga öppnande överlämna en berättelse om vad som i rikets styrelse tilldragit sig sedan senaste riksdag. Likaledes skulle justitieombudsmannen, militieombudsmannen, riksdagens fullmäktige och Riksdagens revisorer enligt 1809 års regeringsform överlämna berättelser över fullgörandet av sina uppdrag.

Källor 
 

Svensk rättshistoria
1734 års lag
Silvia Avallone

Silvia Avallone, född 11 april 1984 i Biella, är en italiensk författare bosatt i Bologna.

Biografi
Avallone växte upp i provinsen Biella i nordvästra Italien. Hon publicerade 2007 en diktsamling Il libro dei vent'anni (Boken för de tjugoåriga) vid Edizione della Meridiana och den vann 2008 Premio Alfonso Gatto, avdelningen för unga. Hon skrev 2008 en essä om Anna Magnani, Un’attrice e le sue donne (En aktris och hennes kvinnor), för filmproduktionsbolaget Ripley's Film. 

Med sin debutroman Acciaio (Stål; 2012) utgiven hos Rizzoli 2010, vann Avallone Premio Campiello Opera Prima, Premio Flaiano och Premio Fregene samt blev placerad på andra plats för Premio Strega 2010. Romanen har översatts till 22 språk och vann i Frankrike Prix de lecteurs de L'Express 2011. En film baserad på boken och med samma namn har producerats av bolaget Palomar, med Stefano Mordini som regissör och Michele Riondino och Vittoria Puccini i rollerna. “Det är en mörk, förtvivlad och vacker berättelse” skrev Dagens Nyheters recensent Åsa Beckman.

Hon har publicerat novellerna Il futuro in sospeso (Den uppskjutna framtiden), 2010, för tidskriften Italianieuropei och La Lince (Lodjuret), 2011 för Corriere della Sera.

Romanen Marina Bellezza beskriver de svåra livsvalen för ungdomar i ett Italien präglat av ekonomisk kris och arbetslöshet. Den ger en vacker och medkännande bild av författarinnans egen hembygd i Valle Cervo i provinsen Biella i nordvästra Italien

Utgivet på svenska 
 Stål (Acciaio), Natur & Kultur, 2012, svensk översättning: Johanna Hedenberg
 Marina Bellezza (Marina Bellezza), Natur & Kultur, 2015, svensk översättning: Johanna Hedenberg
 Där livet är fullkomligt, Natur & Kultur, 2019, svensk översättning: Johanna Hedenberg
 En vänskap, Natur & Kultur, 2022, svensk översättning: Johanna Hedenberg

Referenser 
Förlagets Rizzolis webbplats om författaren
Treccani.it, l'Enciclopedia italiana

Noter

Externa länkar

Italienska författare
Födda 1984
Levande personer
Kvinnor
Personer från Biella
Italienska romanförfattare
Italienska författare under 2000-talet
Unari-kun

Unari-kun är maskoten för den japanska staden Narita i prefekturen Chiba. Unari-kun är en blandning av ett flygplan och en ål. Anledningen till att han delvis är ett flygplan är att Naritas internationella flygplats ligger i Narita. Ål är en populär maträtt i Narita vilket är anledningen till att han delvis är en ål. Namnet Unari-kun är en blandning av det japanska ordet för ål "unagi"(鰻)och Narita. Unari kommer från Unariplaneten(うなり星, Unarisei). Han gillar barnen i Narita och även kända varor från Narita. Unari-kuns födelsedag är den 21 november. Unari-kuns motto är "una"(うな), vilket han avslutar varje mening med.

Referenser

Noter 

Maskotar
Chiba prefektur
Salkowskis reagens

Salkowskis reagens eller Salkowskis test är ett reagens för att påvisa terpenoider (som till exempel kolesterol). Det har fått sitt namn efter Ernst Leopold Salkowski, har utvecklat flera kemiska tester för att bestämma olika typer av molekyler (förutom kolesterol och andra steroler) såsom kreatinin, kolmonoxid, glukos och indoler. 

Om man löser terpenoider i kloroform och försiktigt tillsätter koncentrerad svavelsyra får man ett tvåfassystem där kontaktytan eller kloroformdelen är röd.

Grundläggande metodbeskrivning

Förfarande
Till Salkowskitestet behövs, förutom   ett prov som ska testas för steroler, kloroform och koncentrerad svavelsyra (Salkowskis reagens). Vanligtvis bereds först en lösning av kloroform och provet i ett provrör som senare behandlas med koncentrerad svavelsyra. Därefter skakas lösningen väl. Det är viktigt att endast använda torra glaskärl, eftersom en uttorkningsreaktion inträffar under testet.

Testen är kvalitativ och ger en lösning med två distinkta lager i provröret. Det övre skiktet (kloroform) får blåröd till violett färg, medan skiktet av svavelsyra blir gult till grönt med en grönaktig glöd. Om ett prov inte innehåller kolesterol eller andra steroler behåller den testade lösningen sin ursprungliga färg.

Salkowskitestet kan också användas för att bestämma närvaron av indoler (kristallina alkaloider som är en nedbrytningsprodukt av proteiner som innehåller tryptofan). I sådana fall behandlas provet med salpetersyra och 2-procentig lösning av kaliumnitrit, varvid positiv reaktion visas genom närvaron av röd färg.

Testets kemi
Behandling av en lösning av ett prov, innehållande steroler, med kloroform och mycket hygroskopisk svavelsyra, leder till en uttorkningsreaktion (två vattenmolekyler flyttas från två kolesterolmolekyler) och bildning av nya dubbelbindningar. Under den kemiska reaktionen binds två steroler samman och bisterol (bisteroid) bildas. bi-kolestadien (dubbel kolesten med två dubbelbindningar) i fallet kolesterol. Röd färg på en lösning är en följd av bisulfonsyra av en bi-kolestadien, som är en produkt av svavelsyrasulfonerande bi-kolestadien.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Kort video av Salkowskis test utfört på Youtube av Dr. Magdy Elnashar: Del 1, Del 2

Terpener och terpenoider
Reagenser i organisk kemi
Marie Jeanne Riccoboni

Marie Jeanne Riccoboni, född Laboras de Mezières 1713, död 1792, var en fransk-italiensk skådespelare och författare. Hon producerade främst romaner och var en populär och framgångsrik författare i Frankrike under sin verksamhetstid. 

Hon var dotter till Marie-Marguerite Dujac och Christophe de Heurles de Laboras. Hennes far dömdes 1714 för bigami och hennes mor övergav henne. Hon placerades i ett kloster, men vägrade bli nunna och hennes mor tvingades 1728 hämta ut henne. Hon gifte sig 1734 med Antoine-François Riccoboni, aktör vid den italienska teatern i Paris, och blev presenterad i intellektuella konstnärskretsar. Mellan 1734 och 1760 var hon verksam som skådespelare, men fick som sådan dålig kritik. Hennes äktenskap var olyckligt. Hon ska ha haft en omtalad olycklig förälskelse i greve Yves de Maillbois, och från 1764 hade hon ett förhållande med den trettio år yngre brittiske diplomaten Robert Liston, som stod som karaktärsmall för många av hennes romanfigurer. Hon besökte litterära salonger hos d'Holbach och Helvetius och umgicks Adam Smith, David Hume och Diderot, som beundrade henne som författare.  

Hon var från 1757 verksam som författare, där hon rönte stor framgång: hon skrev tio romaner, vissa i form av brevromaner, och gjorde också översättningar. Hon fick slutligen en kunglig pension för sin verksamhet. 

Under franska revolutionen fråntogs hon sin kungliga pension och avled i fattigdom. 

Verk:
 Lettres de mistriss Fanni Butlerd (1757)
 Histoire du marquis de Cressy (1758)
 Lettres de Milady Juliette Catesby (1759)
 l'Histoire d'Ernestine (1765)
 Adelaide de Dammartin (comtesse de Sancerre) (2 vol., 1766)
 Elizabeth Sophie de Valliere (2 vol., 1772)
 Milord Rivers (2 vol., 1776)

Källor 

Franska romanförfattare
Kvinnor
Födda 1713
Avlidna 1792
Franska författare under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Umberto Caligaris

Umberto Caligaris, född 26 juni 1901 i Casale Monferrato, död 19 oktober 1940 i Turin, var en italiensk fotbollsspelare och tränare. Han var med i det italienska landslag som vann landets första VM-guld 1934.

Efter att Caligaris vunnit brons i OS 1928 så lämnade han sin moderklubb Casale för spel i Juventus. Med Caligaris i laget vann Juventus fem raka ligatitlar 1930-1935.

Hans 59 landskamper för Italien stod sig som rekord ända tills han blev passerad av Giacinto Facchetti 1971.

Referenser

Externa länkar
Umberto Caligaris på National-Football-Teams.com
Umberto Caligaris på transfermarkt.co.uk

Italienska fotbollsspelare
Italienska fotbollstränare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Juventus FC
Spelare i Brescia Calcio
Spelare i VM i fotboll 1934
Tränare i Juventus FC
Tränare i Brescia Calcio
Personer från Casale Monferrato
Födda 1901
Avlidna 1940
Män
Världsmästare i fotboll