Gustaf Wolmar

Gustaf Wolmar fram till 1898 Andersson, född 5 juli 1880 i Kristinehamn, död 7 maj 1971 i Köpenhamn, var en svensk målare framförallt verksam i Danmark.

Biografi

Barndomen och ungdomsåren
Gustaf Wolmars mor arbetade som sömmerska i Kristinehamn och blev gravid med sonen till en av arbetsgivarens viktigare kunder. Han var redan förlovad med en annan kvinna och det blev omöjligt för modern att behålla barnet. Gustaf Wolmar adopterades bort till smeden Lars August Andersson och hans maka Johanna Augusta Dalgren. Familjen flyttade till Karlstad när Gustaf Wolmar var mycket liten.

Han gick fem år i elementarskola och fick vid femton års ålder plats på en målarverkstad, samtidigt som han studerade på Karlstads tekniska skola. Fadern ville att han skulle utbilda sig för en välavlönad befattning, gärna i hotellbranschen och sände honom till Stockholm. Förhållandet mellan Gustaf Wolmar och hans adoptivfar var ansträngt, de hade knappt någon kontakt efter att Gustaf flyttat och hans situation var svår, ensam och fattig. Hans biologiska far åkte till Stockholm och träffade sin son, berättade vem han var och började kontinuerligt hjälpa till ekonomiskt.

Studietiden
Han studerade tre månader vid en handelsskola i England innan han bestämde sig för att bli konstnär, han bytte efternamn till Wolmar 1898 och reste till München och sökte in vid en teknisk skola där. År 1899 praktiserade Gustaf Wolmar på Otto Lohrs glasmåleriverkstad för kyrkligt glasmåleri och han studerade vid konstakademin samt vid L. Schmid-Reuttes konstskola 1900-1901. Gustaf Wolmar besökte ofta Alte Pinakothek och inspirerades av Dürer, Holbein, Rafael, Rubens och Tizian. På Neue Pinakothek tilltalades han av tysk konst från mitten av 1800-talet, bland andra Arnold Böcklin.

Gustaf Wolmar reste till Italien 1901. På den skandinaviska föreningen i Rom mötte han den danske konstnären Johan Rohde och konstsamlaren H. C. Christensen. Tillsammans med Rohde gjorde han en längre målarresa till Terracina och under resans gång uppmanade Rohde honom att söka sig till Kunstnernes Frie Studieskoler, även kallad Zahrtmanns skole, i Köpenhamn. Efter militärtjänstgöring vid Vaxholms grenadjärregemente reste han till Köpenhamn för att studera vid Zahrtmanns skole. Höstterminen 1902 skrevs Wolmar in och blev kurskamrat med bland andra Karl Isakson. Wolmar blev snabbt en av Kristian Zahrtmanns favoritelever och när hans biologiska far dog 1902 lät Zahrtmann Gustaf Wolmar få en friplats på skolan fram till 1904. Wolmar fick också Zahrtmanns stipendium, det första 1905, och sedan ytterligare tre gånger 1918, 1931 och 1943. Han tilldelades även Oluf Hartmanns stipendium 1917 och Benny Claudi-Pedersens stipendium 1921  Isakson och Wolmar utvecklade under studieåren en livslångt kamratskap och de genomförde målarresor tillsammans bland annat till Blå Jungfrun i Kalmarsund 1903, han fick även ta del i Isaksons kunskaper om franskt måleri från Delacroix till Cézanne. 

Under 1905 bodde Gustaf Wolmar en tid i Stockholm. När han återvände till Köpenhamn och Zahrtmanns skole blev han kurskamrat med Edvard Weie. De blev goda vänner, och delade bostad och ateljé i Christianshavn. Wolmar skrev om Weie att han var en av de främsta i dansk målarkonst. Weie, å sin sida, ansåg att Wolmar var ”en större färgbegåvning än Isakson”. 1906-07 lånade Gustaf Wolmar ateljé av Johan Rohde. Rohde hade redan 1891 varit initiativtagare till Den Frie Udstilling, en sammanslutning av danska konstnärer som höll ”årliga, självständiga och för sällskapets medlemmar censurfria utställningar.” Endast danskar kunde bli medlemmar i Den Frie Udstilling, men varje år bjöds utländska gäster in. År 1909 inbjöds Gustaf Wolmar för första gången, och ställde totalt ut 48 gånger under åren 1909-1972. Vid utställningen 1912 köpte Statens Museum for Kunst för första gången in ett verk av Gustaf Wolmar.

Giftermål
Gustaf Wolmar träffade kontoristen Laura Matilde Lund i Köpenhamn och de förlovade sig 1912. 1914 blev Wolmar inkallad till beredskap vid Vaxholms grenadjärregemente, som vid denna tidpunkt var förlagt på Rindö. Han återvände till Danmark två år senare och gifte sig den 16 september 1916 i Søllerøds kyrka. Den 7 oktober 1917 föddes sonen Klas och familjen bosatte sig i Vordingborg vid Själlands sydspets. Gustaf Wolmar valde ofta motiv i hemmets närhet och Vordingborgs slottsruin och Vinterbølleskogen förekommer ofta i målningar från tiden fram till 1931. Huvudparten av sina motiv hämtade han från Köpenhamn och dess förorter men sporadiskt hämtades motiv även från Värmland och Småland

Frankrikevistelsen
1920 hade Gustaf Wolmar sin första separatutställning, på Kunstforeningen i Köpenhamn. Den följdes året därpå av nästa, i Anton Hansens konsthandel, också den i Köpenhamn. Första separatutställningen i Sverige hölls 1924 i Stockholm, på Nordiska Bokhandelns konsthall. Med undantag för några få verk som visats på en samlingsutställning i Malmö 1919 var detta första gången Gustaf Wolmar ställde ut i Sverige. Det var en stor utställning, med 60 målningar, som fick mycket publicitet. Senare samma år erhöll Gustaf Wolmar Ester Lindahls stipendium och Göteborgs konstmuseum.

Bildgalleri

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 715-716, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Män
Födda 1880
Avlidna 1971
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Kristinehamn
Riddare av Nordstjärneorden
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Moderna museet