kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Finseninstitutet

Finseninstitutet (formellt namn Finsens medicinske Lysinstitut) var ett självständigt medicinskt institut på Østerbro i Köpenhamn. Institutet grundades av läkaren Niels Finsen 1896 med syftet att bedriva behandlingar enligt hans utvecklade metod med ljusbehandling av hudtuberkulos (lupus vulgaris) och andra sorters strålbehandling. Finsen avled 1904 men institutet levde vidare som självständig institution till 1981.

De första byggnaderna uppfördes i Rosenvænget på Østerbro av arkitekten Gotfred Tvede åren 1900-1901 och 1906-1908. Huvudbyggnaden mot  Strandboulevarden uppfördes 1919-1921. 

I takt med att hudtuberkulosen gick tillbaka som sjukdom kom verksamheten att fokuseras på cancerbehandling. Förutom strålbehandling behandlades cancer även med kirurgi. Institutet var ledande inom utvecklingen av klinisk kemi. Institutet kom att med stöd av Kræftens Bekæmpelse byggas ut till ett sjukhus specialiserad på behandling av cancer. Arkitekterna Kay Fisker och C.F. Møller ritade Radiumstationen som uppfördes 1937.

Bland de personer som verkat på Finseninstitutet finns narkosläkaren Henning Ruben som utvecklade andningsballongen samt Karl Albert Hasselbalch som medverkade i utvecklingen av buffertformeln.

1981 slogs institutet samman med Rigshospitalet varefter institutets verksamhet flyttades till nya underjordiska lokaler uppförda 1985. Sedan 1990 bedriver Kræftens Bekæmpelses sin verksamhet i Fisker och Møllers byggnader medan de äldre byggnaderna ritade av Tvede är uthyrda till Danmarks Designskole.

Se även 
 Finsenhemmet i Stockholm

Källor 
Denna artikel är delvis en översättning från danskspråkiga wikipedia
 Om klinikkens historie Rigshospitalet.dk, avläst 2015-02-09

Sjukhus i Danmark
Byggnader och anläggningar i Köpenhamn
Østerbro
Organisationer bildade 1896
Institut i Danmark
Ej längre existerande institut
Gilda Radner

Gilda Susan Radner, född 28 juni 1946 i Detroit i Michigan, död 20 maj 1989 i Los Angeles, var en amerikansk komiker och skådespelare.

Biografi 
Gilda Radner föddes som yngsta barnet i en välbeställd judisk familj. Hon började 1964 studera vid University of Michigan i Ann Arbor. Hon scendebuterade 1972 med en uppsättning av Godspell i Toronto i Kanada. Följande år blev hon medlem i humorgruppen Second City i Toronto.

Mest känd blev Radner för att mellan 1975 och 1980 tillhöra ursprungsensemblen i sketchprogrammet Saturday Night Live. För sin insats i programmet belönades hon 1978 med en Emmy Award. Bland hennes populära rollfigurer i programmet fanns bland annat Roseanne Roseannadanna och Baba Wawa som var en parodi på Barbara Walters. Efter att ha lämnat programmet medverkade Gilda Radner bland annat i långfilmen First Family (1980) och satte upp den självbetitlade enmansföreställningen Gilda Live på Broadway 1979. Under arbetet med föreställningen lärde hon känna musikern G. E. Smith som hon 1980 gifte hon sig med. Paret skilde sig 1982. Under inspelningen av Hett om öronen (1982) träffade hon sin andre make, skådespelaren Gene Wilder. Paret gifte sig 18 september 1984 i Frankrike och var gifta fram till hennes död.

Gilda Radner dog 42 år gammal 1989 till följd av äggstockscancer. Hon skrev om sin sjukdom i självbiografin It's Always Something vilken gavs ut postumt 1989. År 2003 fick hon en stjärna på Hollywood Walk of Fame.

Filmografi i urval 

 (99 avsnitt)

 (röst)

Källor

Externa länkar 

Amerikanska komiker
Skådespelare i Saturday Night Live
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Detroit
Födda 1946
Avlidna 1989
Kvinnor
Alumner från University of Michigan
Züssow

Züssow är en kommun och ort i nordöstra Tyskland, belägen i Landkreis Vorpommern-Greifswald i förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern. Kommunen har omkring  invånare och är säte för kommunalförbundet Amt Züssow. Sedan 2005 ingår även orterna Ranzin och Oldenburg i kommunen.

Historia 
Orten ligger i den historiska regionen Vorpommern och tillhörde Svenska Pommern mellan 1648 och 1815. Mellan 1815 och 1945 låg orten i provinsen Pommern. Åren 1945-1990 tillhörde orten den sovjetiska ockupationssektorn och Bezirk Rostock i Östtyskland.

Kommunikationer 
Orten är främst känd som järnvägsknut, då badortslinjen mot Wolgast och vidare mot Świnoujście och Peenemünde på ön Usedom här möter järnvägen mellan Berlin och Stralsund. Züssow är därför den minsta orten i Tyskland som trafikeras av ICE-tåg och har även täta förbindelser med fjärrtåg och regionaltåg mot Berlin, Stralsund och Usedom.

Källor 

Kommuner och städer i Landkreis Vorpommern-Greifswald
Orter i Pommern
Giovanni Santini

Giovanni Santini, född den 30 januari 1787 i Caprese vid Borgo di San Sepolcro, död den 26 juni 1877 i Padua, var en italiensk astronom.

Santini blev 1806 assistent vid och 1813 direktor för observatoriet i Padua samt samma år även professor i astronomi vid universitetet där. Han var känd som utmärkt observatör, och särskilt hans fixstjärnobservationer har varit av stor betydelse för den praktiska astronomin. Bland hans många arbeten märks Elementi di astronomia (2 band, 1820).

Källor

Externa länkar 

Italienska professorer i astronomi
Personer verksamma vid universitetet i Padua
Astronomer under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Födda 1787
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Etableringslots

Etableringslotsar infördes 2010 och lades i praktiken ner 2015. Det var en arbetsmarknadspolitisk insats tänkt att hjälpa nyanlända invandrare att komma in i det svenska samhället. Etableringslotsarna var privata aktörer som hade fri etableringsrätt och konkurrerade med varandra. Ersättningen var delvis resultatbaserad. Lotsarna  utförde sitt arbete på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Lotsen var tänkt att hjälpa nyanlända inom Arbetsförmedlingens etableringsuppdrag med praktiska frågor och använda sina kontakter för att hjälpa denne att hitta arbete. Lotsningen var tidsbegränsad till högst 24 månader, men upphörde tidigare om den nyanlände fick ett heltidsarbete längre än 6 månader eller började studera på högskola.

Etableringslotsar introducerades i december 2010 som en del av Alliansregeringens etableringsreform. Lotsföretagen fick 5000 kronor per arbetssökande de knyter till sig och sedan 1500 kronor per månad. Om någon går till arbete får lotsföretaget 40 000 kronor.

Systemet mötte kritik bland annat av Mehmet Kaplan (MP) som  menade att många nyanlända inte får en etableringsplan i tid, att aktiviteterna inte är anpassade till att invandrare har så olika förutsättningar, samt att nyanlända saknar försörjning i inledningsskedet.

I februari 2015 beslutade Arbetsförmedlingen att omgående lägga ned systemet med etableringslotsar efter att en översyn visat att det fanns så allvarliga problem att man inte kunde garantera kvalitet och säkerhet. Det efter att problemen med lotsföretagen sedan hösten 2014 hade eskalerat så mycket att situationen blivit ohållbar. Det handlade om organiserad brottslighet, hot, människosmuggling och utpressning, och även rekryteringsförsök till terrorgruppen IS. Formellt lades etaberlingslotsarna ner den 1 januari 2016.

Riksrevisionen menade i en uppföljning år 2014 att lotsverksamheten inte fungerade. Lotsarnas tjänster var för brett utformade, valfriheten fungerade inte och uppföljning och resultat brast. IFAU intervjuade lotsar och fann i en rapport från 2016 att lotsarna huvudsakligen arbetade med socialt stöd och mindre med jobbinriktade åtgärder. Ett skäl till detta tycktes vara att det sociala stödet var mycket efterfrågat. IFAU fann inte att någon typ av lotsföretag var bättre eller sämre än något annat på att få deltagarna i arbete. Andra forskare har pekat på utmaningen i att kombinera olika styrningsfilosofier som försvårade både för den upphandlade parten och för de företag som skulle utföra tjänsten.

Källor

Arbetsmarknadspolitik
Album of the Year

Album of the Year kan syfta på:

 Album of the Year (Musikalbum) – ett musikalbum av gruppen Faith No More
 Grammy Awards: Album of the Year – en priskategori hos Grammy Awards
Fortunato Santini

Abbate Fortunato Santini, född den 5 januari 1778 i Rom, död där den 14 september 1861, var en italiensk tonsättare. 

Santini prästvigdes 1801. Efter studier av harmonilära och kontrapunkt samt forskningar i den gamla notationen, gjorde han ett urval av vad såväl hans eget land, som främmande länder, hade av värde i kompositioner tillhörande den stränga stilen, och utgav en av de bästa och rikhaltigaste samlingar i denna väg som funnits, däribland verk av mer än 700 italienska komponister. Med Thibaut, Winterfeld, Kiesewetter, Zelter, Choron med flera stod han i brevväxling.  Santini föranstaltade musikuppföranden, vid vilka sångare från påvliga kapellet och de utmärktaste dilettanterna i Rom samt tyska musiker (Cramer, Liszt, Hiller med flera) medverkade. Många av hans kompositioner har i flera italienska kyrkor blivit införda, där de vissa högtidsdagar ständigt framförs. Sångakademien i Berlin, Mozarteum i Salzburg och Ceciliaföreningen i Rom invalde honom till ledamot.

Källor 
  

Födda 1778
Avlidna 1861
Italienska klassiska kompositörer
Italienska musiker under 1800-talet
Musiker från Rom
Män
Santini

Santini är ett Italienskt efternamn, som burits av bland andra:

 Adrian Santini (född 1950), chilensk-svensk poet och akademiker
 Fortunato Santini (1778–1861), italiensk präst och musiker
 Giovanni Santini (1787–1877), italiensk astronom och matematiker
 Ivan Santini (född 1989), kroatisk fotbollsspelare
 Jacques Santini (född 1952), fransk fotbollsspelare och -tränare
 Steven Santini (född 1995), amerikansk ishockeyspelare

Italienska efternamn
Katarina Pirak Sikku

Katarina Maria Larsdotter Pirak Sikku, född 12 april 1965 i Jokkmokks församling, Norrbottens län är en svensk samisk målare, tecknare och fotograf.

Katarina Pirak Sikku är dotter till Lars Pirak och växte upp i Jokkmokk. Hon utbildade sig på Konsthögskolan i Umeå 2000-2005. I sin konst har Katarina Pirak Sikku riktar blicken mot det svenska rasbiologiska arvet. Hon finns bland annat representerad på Uppsala konstmuseum.  

Hon nominerades till Dagens Nyheters kulturpris 2015 för utställningen Nammaláhpán (Namnlös) på Bildmuseet i Umeå 2014.  

Hennes första offentliga permanenta konstverk, Vájaldibme – vandring (2019), går att se utanför Mittuniversitetet i Staare/Östersund samt i universitetets entréhall.  

2020 gav hon tillsammans med maken Nils-Henrik Sikku ut boken Torvkåtornas torvkåta och renägarinnan från Skåne. I centrum av boken står familjen Walkeapää som har vinterbostad i Bårjås/Porjus och sommarbetesmarker väster om den uppdämda Stora Lule älv och Sarek. Boken kretsar också kring kåtor och de berättelser om samiskt liv som börjar där.

Offentlig konst
Vájaldibme – vandring, målning, tenn, timmerstockar, 2019, Mittuniversitetet i Östersund

Bibliografi 

 Torvkåtornas torvkåta och renägarinnan från Skåne. Nils-Henrik Sikku och Katarina Pirak Sikku (2020). Jåhkåmåhkke: Kulacultura publishing – Sámi Girjelágádus. Libris länk.

Utställningar 

 Katarina Pirak Sikku / Nammaláhpan (2014-01-31- 2014-04-20) på Bildmuseet, Umeå Universitet: Katarina Pirak Sikku/Utställning/Bildmuseet

Källor
Dagens Nyheter Kultur 8 februari 2015, sidan 8

Svenska målare under 2000-talet
Samiska konstnärer
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Svenska tecknare under 2000-talet
Svenska fotografer under 2000-talet
Personer från Jokkmokks socken
Samer i Sverige
Curt Lidgard

Curt Sune Henrik Lidgard, född 20 juni 1927 i Malmö, död 16 juli 2021 i Höllviken, var en svensk diplomat.

Biografi
Curt Lidgard blev jur.kand. vid Lunds universitet 1950. Han blev attaché vid Utrikesdepartementet 1952 och tjänstgjorde till 1967 vid Sveriges ambassader i Buenos Aires, Karachi, Bryssel och Haag. 1967 utsågs han till byråchef vid utrikesdepartementet med ansvar för bl.a. biståndsfrågor.  1971 utsågs han till handelsråd vid svenska ambassaden i Washington.
Det var en intressant och känslig tid i relationen mellan USA och Sverige efter Palmes fördömande av bombningarna i Vietnam, vilket ledde till att USA nekade Sverige ackreditering av en ny ambassadör i Washington DC. 

1976 utsågs Curt Lidgard till minister vid Sveriges ambassad i Paris. Han blev därefter utsedd till ambassadör för svenska nedrustningsdelegationen vid FN i Genève 1978, vidare chef för den svenska delegationen till Stockholmskonferensen 1983 och därefter chef för delegationen till ESK:s uppföljningsmöte i Wien 1986. Han var ambassadör vid Sveriges ambassad i Wien 1988 fram till hans pensionering 1992. 
Efter pensioneringen hade han diverse uppdrag för bl.a. SJ, tysk-svenska språkfonden mm. 

Han var från 1957 till sin död gift med Britt Erwin och de fick fyra barn: Christer (1958), Anne (1961), Sven (1964–1967) och Bengt (1966).

Källor

Sveriges ambassadörer i Österrike
Svenska diplomater under 1900-talet
Alumner från Lunds universitet
Diplomater från Malmö
Födda 1927
Avlidna 2021
Män
Erik Gammal Ehrenkrona

Erik Gammal Ehrenkrona, tidigare Ehrencrona, född 3 september 1673 i Jönköping, Jönköpings län, död 31 juli 1737 i Motala socken, Östergötlands län, var landshövding i Östergötlands län. Han var far till Paul Gammal Ehrenkrona.

Biografi 
Erik Gammal Ehrenkrona föddes 1673 i Jönköping. Han var son till häradshövdingen Samuel Ehrencrona och Elisabet Beata Hulthenia. Ehrenkrona blev student vid Uppsala universitet 22 september 1691. Han blev auskultant i Göta hovrätt 1693 och vice advokatfiskal i Göta hovrätt 18 mars 1695. Advokatfiskal 30 juni 1698. Assessor 13 mars 1707. Revisionssekreterare 23 april 1718.

Från 1718 kom Gammal Ehrenkrona att intressera sig för politiken. Vid 1719 års riksdag blev han medlem av grundlagsutskottet och sekreta utskottet. Vid 1726-27 års riksdag var han medlem av sekreta utskottet. Under riksdagarna 1731 och 1734 gjorde han flera uppmärksammade inlägg i frågan om en ny lagbok. Gammal Ehrenkrona blev landshövding i Östergötlands län 14 augusti 1727 och president i kammarkollegium 26 mars 1736.

Famil
Ehrenkrona gifte sig 6 januari 1699 i Jönköping med Helena Ehrenbielke (1671–1746), dotter till assessorn Paul Ehrenbielke och Margareta Svinfot. De fick tillsammans barnen kanslirådet Paul Gammal Ehrenkrona (1700–1777), Samuel Gammal Ehrenkrona (1702–1756), Eva Helena Ehrenkrona (1705–1775) som var gift med presidenten Carl von Groth, Maria Christina Ehrenkrona (1707–1764) som var gift med kammarherren Gerhard Georg de Besche och riksrådet Carl Gustaf Gammal Ehrenkrona (1710–1781).

Källor

http://www.adelsvapen.com/genealogi/Ehrenkrona_nr_210

Noter

landshövdingar i Östergötlands län
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Födda 1673
Avlidna 1737
Män
Politiker från Jönköping
Ämbetsmän från Jönköping
Erik Gammal
Presidenter i Kammarkollegium
Tristanalbatross

Tristanalbatross (Diomedea dabbenena) är en akut hotad albatross som är endemisk för ögruppen Tristan da Cunha i södra Atlanten.

Utseende 
Tristanalbatrossen är en mycket stor albatross med en kroppslängd på hela 110 centimeter. Den är mycket lik sin nära släkting vandringsalbatrossen (Diomedea exulans, se nedan) och troligen omöjlig att särskilja i fält, men fjäderdräkten är generellt mörkare. Den är även något mindre (näbben är exempelvis cirka 25 millimeter kortare) och det tar längre tid för den att utveckla adult dräkt, så pass att den aldrig når den gamla vandringalbatross hanens mycket vita fjäderdräkt.

Utbredning 
Fågeln häckar i ögruppen Tristan da Cunha, numera i princip begränsad till Gough Island med endast 2-3 par på Inaccessible Island. På huvudön är den numera utdöd. Pelagiskt rör den sig i södra Atlanten och sydvästra Indiska oceanen. Vid ett tillfälle har den påträffats i Italien, 4 oktober 1957.

Systematik 
Tristanalbatrossen betraktades tidigare liksom amsterdamalbatross (D. amsterdamensis) och antipodalbatross (D. antipodensis) som en underart till vandringsalbatross (D. exulans). Den urskiljs dock allt oftare som egen art. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tristanalbatrossen häckar i kolonier belägna i fuktiga ljunghedar mellan 400 och 700 meter över havet där det är tillräckligt öppet för fågeln att kunna lyfta och landa.Vuxna fåglar anländer till häckningsplatserna i november och december, lägger ägg i januari och ungarna blir flygga i november. Den häckar endast vartannat år och ungfåglarna återvänder till kolonin först när de är tre till sju år gamla. Tristanalbatrossen blir mycket gammal; den äldsta individ som hittills påträffats var minst 38 år gammal.

Föda 
Tristanalbatrossen lever av bläckfisk och fisk, och följer troligen fartyg och trålare på jakt efter föda. Man har funnit att fluorescerande bläckfiskar utgör en del av dess diet, vilket skulle kunna tyda på att tristanalbatrossen ofta födosöker nattetid.

Status och hot 
Arten har ett mycket litet utbredningsområde och minskar dessutom kraftigt i antal när den fallit offer för långrevsfiske och på grund av predation av dess ungar och ägg från möss. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad. Världspopulationen uppskattas till 5.200-7.300 individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Roberto Raúl Dabbene (1864-1938), en argentinsk ornitolog född i Italien.

Referenser

Externa länkar

Albatrosser
Hans Herrmann (olika betydelser)

Hans Herrmann kan syfta på bland andra:

* Hans Herrmann (1858–1942), tysk målare
 Hans Herrmann (1889–1959), tysk politiker
 Hans Herrmann (född 1892), schweizisk längdskidåkare 
 Hans Herrmann (född 1928), tysk racerförare
 
 Hans Jürgen Herrmann (född 1954), tysk fysiker
 Hans-Volkmar Herrmann (1922–1998), tysk arkeolog
 Hans-Walter Herrmann (född 1930), tysk historiker och arkivarie

Se även 
 Hans Hermann
Max Unger

Max Unger kan syfta på:

* Max Unger (1883–1959), tysk musikolog
 Max Unger (1854–1918), tysk skulptör
 Max Unger (född 1986), amerikansk utövare av amerikansk fotboll
Hotaru Yamaguchi

Hotaru Yamaguchi (山口 螢 Yamaguchi Hotaru), född 6 oktober 1990 i Nabari, är en japansk fotbollsspelare som spelar i Cerezo Osaka.

Karriär

Klubblag
Hotaru Yamaguchi började spela i Cerezo Osakas U15-lag. 2006 blev han uppflyttad till klubbens U18-lag där han under säsongen 2008 var lagkapten när klubben vann JFA Prince League U-18. 2009 blev Yamaguchi, tillsammans med lagkamraten Yusuke Maruhashi, uppflyttad till A-laget. Under säsongen 2011 gjorde han sitt första seniormål mot Urawa Red Diamonds, och året efter blev han ordinarie.

Landslaget
Yamaguchi deltog för Japan under OS 2012 och kom där fyra efter att ha förlorat i bronsmatchen mot Sydkorea med 2-0. I juli 2013 blev han för första gången kallad till Japans A-landslag av Alberto Zaccheroni under Östasiatiska mästerskapet, där han spelade alla tre matcherna och blev utsedd till MVP.

Han spelade även VM 2014, där Japan slutade sist i sin grupp.

Meriter
Japan
Asiatiska spelen: 2010
Östasiatiska mästerskapet: 2013

Referenser

Externa länkar
Hotaru Yamaguchi på National-Football-Teams.com
Hotaru Yamaguchi på transfermarkt.co.uk

Levande personer
Födda 1990
Män
Japanska fotbollsspelare
Spelare i Cerezo Osaka
Fotbollsspelare i Hannover 96
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i VM i fotboll 2018
Personer från Mie prefektur
Brinnande balen

Brinnande balen (franska: Bal des Ardents eller Bal des Sauvages) var en maskeradbal som hölls på det kungliga slottet Hôtel Saint-Pol i den 28 januari 1393 i Paris. 

Där framförde Karl VI av Frankrike en dans tillsammans med fem medlemmar av den franska adeln. Balen var en av ett antal evenemang som anordnades för att muntra upp den unge regenten, som sommaren innan hade blivit sinnessjuk under dramatiska former. Kungen kom att kallas ”den galne” på grund av att han periodvis slet sönder sina kläder, krossade möblemanget och inbillade sig att han var gjord av glas, och därför inte vågade röra sig av rädsla för att gå itu.

Fyra av dansarna dog i en brand som orsakades av en fackla, som en av åskådarna hade med sig. Den åskådare som bar facklan var Karl VI:s bror, Ludvig av Orléans. Karl VI och en av de andra dansarna överlevde branden. 

Händelsen underminerade Karl VI:s ställning som regent.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 

1393 i Frankrike
Boleslav I av Böhmen

Boleslav I av Böhmen, död 967, var en hertig av Böhmen.

Boleslav lät 935 mörda sin bror Wenzel av Böhmen och blev därefter själv Böhmens furste. Han försökte som sådan frigöra sig från beroendet av Tysk-romerska riket, vari Böhmen råkat under brodern, dock utan framgång. Däremot hade han framgångar i krig mot Ungern och Polen och utvidgade åt dessa håll sitt rike. Boleslav var även verksam för att införa en statsförvaltning i Böhmen.

Referenser

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Böhmens regenter
Födda okänt år
Avlidna 967
Män
Svensk uppslagsbok
Personer i Böhmen under 900-talet
Hans-Joachim Herrmann

Hans-Joachim Herrmann eller Hans Joachim Herrmann kan syfta på:

* Hans-Joachim Herrmann (1913–2010), tysk pilot
 Hans Joachim Herrmann (född 1931), tysk historiker
 Hans-Joachim Herrmann (född 1958), tysk biolog
Boleslav II av Böhmen

Boleslav II av Böhmen, död 999, var en böhmisk hertig. Han var son till Boleslav I av Böhmen.

Boleslav II efterträdde sin far som regent och lyckades 973 av den tysk-romerske kejsaren Otto I utverka inrättandet av ett böhmiskt biskopsdöme med säte i Prag. Han fortsatte faderns konsolidering av riket.

Referenser

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Böhmens regenter
Födda okänt år
Avlidna 999
Män
Svensk uppslagsbok
Personer i Böhmen under 900-talet
Fishbait Rock Festival

Fishbait Rock Festival var en 2-dagars rockmusikfestival som under några år hölls i mitten på juni vid Stallhagens bryggeri i Finström på Åland. Festivalen hade en kapacitet på 1000 personer per dag.

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20180325013958/http://fishbaitrockfestival.com/
musikfestivaler i Finland
Finström
Antipodalbatross

Antipodalbatross (Diomedea antipodensis) är en fågel i familjen albatrosser inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Antipodalbatrossen är liksom sina nära släktingar tristanalbatross, amsterdamalbatross och vandringsalbatross en mycket stor fågel med en kroppslängd på hela 110–117 cm. Häckande honor har chokladbrun ovansida med vit marmorering på ryggen, vitt på ansikte, strupe, nedre delen av bröstest och buken, och bruna undre stjärttäckare. Undersidan av vingen är vit med svart spets. Honor av nominatformen (antipodensis, se nedan) har brunt bröstband. 

Häckande hanar är vitare än honor men aldrig så vita som den vitaste vandringsalbatrossen. Näbben är rosa. Hanar av underarten antipodensis har mörkare hjässa och stjärt och mindre vitt på skuldran än gibsoni.

Vandringsalbatrossen är tydligt större men går i övrigt möjligen inte att skilja från antipodalbatrossen i fält. Jämfört med amsterdamalbatrossen saknar antipodalbatrossen mörka teckningar på näbben.

Utbredning och systematik 
Antipodalbatross delas in i två underarter med följande utbredning:
 Diomedea antipodensis antipodensis – häckar på Antipodöarna och Campbellöarna
 Diomedea antipodensis gibsoni – häckar på Aucklandöarna

Ett par häckade även 2004 på Pitt Island i Chathamöarna. Studier visar att fåglar från Aucklandöarna rör sig mestadels väster om Nya Zeeland i Tasmanska havet och söder om Australöarna, medan de på Antipodöarna födosöker öster om Nya Zeeland i södra Stilla havet, så långt bort som till Chile.

Antipodalbatrossen betraktades tidigare vanligen som underart till vandringsalbatross (D. exulans), men urskiljs allt oftare som egen art.

Status 
Antipodalbatrossen tros minska mycket kraftigt i antal och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som starkt hotad. Världspopulationen uppskattas till 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Albatrosser
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland