kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Von Conowska stiftelsen

von Conowska stiftelsen är en välgörenhetsstiftelse knuten till Malmö. Stiftelsen grundades 1753 genom en donation av hovjunkaren D. C. von Conow och syftet var att bereda fattiga invånare kostnadsfria bostäder i en stiftelsebyggnad. Efterhand kom denna stiftelse att samadministreras med den Gersoniska stiftelsen. Stiftelsens byggnad var belägen vid Själbodgatan helt nära S:t Petri kyrka i Malmö. Stiftelsebyggnaden var en bostadslänga i en våning med mycket enkel standard. 

År 1929 såldes byggnaden som ju låg på en attraktiv, centralt belägen tomt och i stället lät man uppföra två nya stiftelsebyggnader för de två stiftelserna vid Smedjegatan 20–22, nära Universitetssjukhuset i Malmö. von Conowska stiftelsen inrymdes i den större byggnaden med 40 enrumslägenheter. Båda stiftelsebyggnaderna ritades under medverkan av arkitekterna Carl Melin och Fritz Österlind. 

Vid en större översyn av flera bostadsstiftelser i Malmö omkring 1970 frånhände sig von Conowska stiftelsen sin byggnad och förenade sig med tolv andra stiftelser i bostadskomplexet Södertorpsgården vid Teknikergatan 23–27.

Referenser
Franzén, Anders, ’’Storstadens stiftelser – äldre enskild välgörenhet’’ i Malmö I Elbogen, Malmö fornminnesförenings årsskrift 1991. 1991.
Stiftelser i Sverige
Rijekas astronomiska centrum

Rijekas astronomiska centrum () är ett amatörastronomiskt observatorium i Rijeka i Kroatien. Det ligger i stadsdelen Gornja Vežica och är öppet för allmänheten som mot inträde tillåts tillgång till objektet.

Byggnaden 
Rijekas astronomiska centrum ligger på en höjd i stadsparken Sveti Križ i stadsdelen Gornja Vežica. Byggnaden är en tillbyggnad i flera etage och delvis en anpassning av ett äldre försvarsverk med fyra torn som år 1941 uppfördes på denna plats.   

Observatoriets totala area uppgår till 500 m2. I källarvåningen finns ett planetarium och en sal med 52 sittplatser. I planetariet visas en simulerad bild av universum. På bottenplanet finns en datorverkstad och föreläsningssal med 60 platser. Föreläsningssalens kapacitet är flexibel och kan vid speciella tillfällen såsom utställningar och vid seminarier utökas. På observatoriets tak finns en 200 m2 stor terrass med fri sikt över Kvarnerviken och det kuperade inlandet. Från terrassen går det att observera himlen från ett mindre teleskop. Byggnaden är anpassad för personer med nedsatt rörlighet och dess etage är sammanbundna med en ramp och hiss.

Teknisk utrustning   
Planetariets kupol har en diameter på 8 m. Projektorerna och programvaruutrusningen använder sig av systemet In Space System (RSA Cosmos). Observatoriets teleskop är av modellen MEADE LX 200 som har en 16" (406,4 mm) bländare. Teleskopets maximala förstoring är 800 gånger.

Se även

Referenser

Noter

Källor 
http://www.arhitektura.hr/en/Projects/Culture/Astronomy-Centre-Sv.-Kriz-Park-Rijeka

Byggnader och anläggningar i Rijeka
Observatorier i Kroatien
Utbildning i Rijeka
Arkitekturåret 2009
Jinnah (forskningsstation)

Jinnah-stationen (engelska: Jinnah Antarctic Station) är en pakistansk forskningsstation vid kusten utanför bergskedjan Sør-Rondane i Dronning Maud Land i Antarktis. Den upprättades 1991 och drivs av pakistanska National Institute of Oceanography.

Källor

Externa länkar
Officiell hemsida

Forskningsstationer i Östantarktis
Dronning Maud Land
Gersoniska stiftelsen

Gersoniska stiftelsen är en välgörenhetsstiftelse knuten till Malmö som grundar sig på en testamentarisk gåva från rektorskan Sanna Maria Gersonii. Syftet var att bereda fattiga invånare kostnadsfria bostäder i en stiftelsebyggnad. Efterhand kom denna stiftelse att samadministreras med den von Conowska stiftelsen. Stiftelsens byggnad var belägen vid Själbodgatan helt nära S:t Petri kyrka i Malmö.

År 1929 såldes byggnaden som ju låg på en attraktiv, centralt belägen tomt och i stället lät man uppföra två nya stiftelsebyggnader för de två stiftelserna vid Smedjegatan 20–22, nära Universitetssjukhuset i Malmö. Gersoniska stiftelsen inrymdes i den mindre byggnaden med 14 en- och tvårumslägenheter. Båda stiftelsebyggnaderna ritades under medverkan av arkitekterna Carl Melin och Fritz Österlind.

Vid en större översyn av flera bostadsstiftelser i Malmö omkring 1970 frånhände sig Gersoniska stiftelsen sin byggnad och förenade sig med tolv andra stiftelser i bostadskomplexet Södertorpsgården vid Teknikergatan 23–27.

Referenser
Franzén, Anders, ’’Storstadens stiftelser – äldre enskild välgörenhet’’ i Malmö I Elbogen, Malmö fornminnesförenings årsskrift 1991. 1991.

Välgörenhetsorganisationer i Sverige
Anna Margarethas stiftelse

Anna Margarethas stiftelse är en välgörenhetsstiftelse som skapades genom en donation av bokhandlaren Niclas Hansson Thomson i Malmö. 

Thomson köpte 1872 en tomt vid den dåvarande Jerusalemsgatan i Malmö där han byggde ett bostadshus. Vid Thomsons död donerades fastigheten, en stiftelse bildades med syfte att bland annat bereda så kallade pauvres honteux fri bostad. Stiftelsen fick namn efter Thomsons mamma. 

Vid invigningen av stiftelsen bereddes bostäder åt nio äldre damer, en vaktmästarfamilj och fyra så kallade pensionärer. Dessa pensionärer var fyra gossar som enligt stiftelsens statuter skulle tas om hand av stiftelsens övriga invånare mot en fosterlega om 200 kr om året.  Genom att uppföra ytterligare ett bostadshus på innergården utökades antalet invånare i stiftelsen 1882. 

Redan på 1940-talet konstaterade stiftelsens styrelse att stiftelsen var gammal och otidsenlig, men först omkring 1970 förenade den sig med en rad andra stiftelser i bostadskomplexet Södertorpsgården vid Teknikergatan 23–27.

Referenser
Franzén, Anders, "Storstadens stiftelser – äldre enskild välgörenhet" i Malmö I Elbogen, Malmö fornminnesförenings årsskrift 1991. 1991.
Stiftelser i Sverige
Grå tofsmes

Grå tofsmes (Lophophanes dichrous) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar, en asiatisk systerart till den europeiska tofsmesen.

Utseende 
Grå tofsmes är en 12 centimeter lång fågel. Den har grå tofs och grå ovansida, ett vitaktigt halsband och orangebeige undersida.

Utbredning och systematik 
Grå tofsmes förekommer från Kashmir till södra Kina och delas upp i fyra underarter med följande utbredning: 
 Lophophanes dichrous kangrae – förekommer i barrskogar från Kashmir till norra Indien (Uttar Pradesh)
 Lophophanes dichrous dichrous – barrskogar från västra Nepal till Arunachal Pradesh och södra Tibet
 Lophophanes dichrous dichroides – nordöstra Tibet till sydvästra Kina (norra Sichuan, Qinghai, Gansu och Shaanxi)
 Lophophanes dichrous wellsi – nordöstra Myanmar och södra Kina (västra Sichuan och nordvästra Yunnan)

Vissa erkänner även underarten izzardi med utbredning från östra Nepal till sydvästra Kina (sydöstra Xizang).

Släktestillhörighet 
Tofsmesarna placerades tidigare i släktet Parus, men detta har delats upp i ett antal mindre släkten efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Grå tofsmes förekommer i löv- och blandskog mellan 2000 och 4240 meters höjd, i Himalaya med ek och rhododendron. Den livnär sig mest av ryggradslösa djur och larver. Fågeln är rätt skygg och diskret, och ses i par eller små grupper. Den häckar från april till åtminstone juni och bygger ett bo av mossa, djurhår och fjädrar tre till sju meter ovan mark i ett trädhål. Arten är stannfågel eller kortflyttare i höjdled.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde med stabil populationsutveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen är inte uppskattad men rapporteras vara vanlig i östra Himalaya, ovanlig i västra Himalaya, sydöstra Tibet och sydvästra Kina men väldigt talrik i norra Sichuan.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i palearktiska regionen
Half Moon Island

Half Moon Island är en halvmåne-formad ö i ögruppen Sydshetlandsöarna i Antarktis. På ön finns den argentinska forskningsstationen Cámara.

Referenser

Antarktis öar
Jordö naturreservat

Jordö är ett naturreservat i Ronneby kommun i Blekinge län.

Området är naturskyddat sedan 2011 och är 22 hektar stort. Det är beläget i skärgården mellan Ronneby och Karlskrona, på ön Jordö och består av enbevuxna hällmarker och ekdominerad ädellövskog. Ön hänger samman med Almö där Almö naturreservat är beläget.

Stenmurar minner om tiden då området betades. Där finns en flora som är typisk för betesmarker, med arter som backtimjan, mandelblomma och liten blåklocka.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Jordö

Naturreservat i Ronneby kommun
Naturskyddsområden bildade 2011
Stefan Olszowski

Stefan Michał Olszowski, född den 28 augusti 1931 i Toruń, Polen, är en polsk politiker.

Biografi
Olszowski var en medlem av politbyrån i Polska förenade arbetarpartiet från december 1970 till sin avgång den 12 november 1985. Han tjänstgjorde som partiets propagandachef i slutet av 1960- och i början av 1970-talet.

Den 22 december 1971 utsågs han utrikesminister och efterträdare till Stefan Jędrychowski. Han var i tjänst till den 2 december 1976, då Emil Wojtaszek ersatte honom påposten. År 1980, utnämndes han till ambassadör i Östtyskland och lämnade politbyrån för detta uppdraget som han dock innehade i bara sex månader varefter han återvände till politbyrån. 

Olszowski fungerade som sekreterare i partiets centralkommitté för ideologi och media från augusti 1980 till juli 1982. Därefter blev han utsedd till utrikesminister juli 1982 och ersatte då Józef Czyrek. Innan denna utnämning fungerade han som tillförordnad ordförande i partiet. Hans förordnande som utrikesminister avslutades den 12 november 1985.  Han blev då också avskedad från partiledningen, delvis på grund av sin relation med en polsk journalist som han gifte sig efter skilsmässa från hans första maka. De bosatte sig i New York 1986.

Politisk inriktning
Under Edward Giereks ledning av partiet, var Olszowski en reformist. Senare blev han emellerid en hårdför politiker och anhängare av Sovjetunionen. I mars 1968 var han den drivande ledaren av den antisemitiska kampanjen som började i Polen. 

I november 1973 gjorde han ett officiellt besök i Rom som var den första i Vatikanen av en polsk minister sedan andra världskriget. Men under påvens besök i Polen 16-23 juni 1983 gick han och premiärminister Mieczyslaw Rakowski till direkt attack mot några av påvens uttalanden.

Olszowski ville tillsammans med andra politiska hökar genomföra en väpnad konfrontation mot Solidaritetsrörelsen och kväva den i sin linda.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Polens utrikesministrar
Polska politiker under 1900-talet
Personer från Toruń
Födda 1931
Levande personer
Män
Louise och Sigurd Hedbergs stiftelse

Louise och Sigurd Hedbergs stiftelse är en välgörenhetsstiftelse knuten till Malmö. Stiftelsen skapades genom en donation av grosshandlaren Sigurd Hedberg och hans hustru Louise Hedberg i Malmö. 

Familjen Hedberg flyttade från Gävle till Malmö och Sigurd Hedberg bedrev här en framgångsrik grosshandelsrörelse. När makarna 1917 varit bosatta i Malmö i fyrtio år överlämnades ett gåvobrev till Malmö stad med löfte om att skapa en stiftelse för så kallade pauvres honteux. Överlämnandet skulle ske på Louise Hedbergs 70-årsdag 1918. Dock hann Sigurd Hedberg avlida innan detta datum och utan att saken omnämndes i testamentet. Trots detta beslutade dödsbodelägarna att ändå fullfölja gåvan. 

Ritningar till en stiftelsebyggnad med smålägenheter upprättades av arkitektfirman Ewe & Melin (August Ewe och Carl Melin), Malmö. Världskrigets följder med dyrtider inom byggbranschen medförde att planerna försinkades, men 1927 kunde stiftelsen öppna sina dörrar för sina gäster i den nyuppförda stiftelsebyggnaden vid Nordlinds väg. Trots fördröjningen använde man i princip Ewe & Melins då tio år gamla ritningar. 

I likhet med flera andra bostadsstiftelser uppstod efter hand svårigheter att uppfylla de ursprungliga intentionerna med stiftelsen. Omkring 1970 förenade den sig med en rad andra stiftelser i bostadskomplexet Södertorpsgården vid Teknikergatan 23–27.

Referenser
Franzén, Anders, ’’Storstadens stiftelser – äldre enskild välgörenhet’’ i Malmö I Elbogen, Malmö fornminnesförenings årsskrift 1991. 1991.
Stiftelser i Sverige
Borgmästarsten

Borgmästarasten, borgmästaresten eller borgmästarerad, är en stenläggning med flathuggna större stenar i äldre stenlagda gator, avsedda för fotgängare. De äldsta formerna utgörs av runda flata stenar, ofta något upphöjda, som ligger som en rad med öar i stenläggningar med mindre kullersten, på gator och torg. Upphöjningen gjorde att finare folk slapp att smutsa ned sina kläder. Dylika borgmästarstenar förekom redan i Pompeji. En mer sentida variant är längre flata kvadratiska stenar, ofta granitkantsten,  som ligger på rad, ofta på trottoarer.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Vägteknik
Savannmes

Savannmes (Melaniparus guineensis) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Savannmesen är en huvudsakligen svart mes, med mestadels vita vingar och vitt på stjärtkanterna. Arten är mycket lik vitvingad mes, men skiljs åt genom gula, ej mörka ögon. Lätet är typiskt för mesar, ett raspigt och ofta upprepat "chee-chi-chi-chi-chi”. Sången består av visslade fraser med tre till fyra stavelser som upprepas två till tre gånger i rad. Vissa är dock längre, utan upprepningar, eller kan innehålla surrande toner.

Utbredning och systematik 
Savannmesen förekommer från i Afrika från södra Mauretanien och Senegal österut till södra Sudan, Sydsudan och sydvästra Etiopien samt vidare söderut till norra Demokratiska republiken Kongo, Uganda och västligaste Kenya. Fågeln har tidigare behandlats som underart till vitvingad mes (M. leucomelas). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Savannmesen placerades tidigare liksom övriga mesar i Afrika i släktet Parus, men har lyfts ut till det egna släktet Melaniparus efter genetiska studier från 2013 som visade att de utgör en distinkt utvecklingslinje.

Levnadssätt 
Savannmesen hittas i rätt fuktig savann, både med törnen och lövträd. Den ses ofta i ljudliga par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i etiopiska regionen
Greenwich Island

Greenwich Island (tidigare även kallad Sartorius Island eller Berezina Island) är en ö i ögruppen Sydshetlandsöarna i Antarktis. Namnet Greenwich Island har använts åtminstone sedan 1821, och är nu det etablerade internationella namnet på ön. 

Den chilenska basen Arturo Prat och den ecuadorianska basen Pedro Vicente Maldonado ligger på öns nordöstra respektive norra kust.

Referenser

Antarktis öar
Nils Borgquist

Nils Emil Christian Borgquist, född 3 april 1873 i Malmö Sankt Petri församling, död 16 december 1933 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk industriman. Han var bror till Waldemar Borgquist.

Borgquist kom som bokbindarlärling till Skånska litografiska AB i Malmö, avancerade till företagets chef 1912, blev disponent för Norrköpings litografiska AB 1915 och VD för AB Sveriges litografiska tryckerier 1922, vilket företag kraftigt utvecklades under Borgquists ledning.

Källor

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1933
Män
Svensk uppslagsbok
Vitbukig mes

Vitbukig mes (Melaniparus albiventris) är en afrikansk fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Vitbukig mes liknar flera andra arter i Melaniparus med sitt svarta huvud, ovansida och svartvita vingteckning. Den känns dock lätt igen på den kontrastrerande vita buken och undergumpen. Könen är lika. Ungfågeln är dovare tecknad, men buken och undergumpen syns ändå tydligt.

Läten 
Vitbukig mes låter höra ett spinnande läte, inlett av ett visslande och klickande "chick-a-dee".

Utbredning och systematik 
Vitbukig mes förekommer lokalt i bergstrakter på gränsen mellan sydöstra Nigeria och centrala Kamerun samt från sydöstra Sydsudan till Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
De afrikanska mesarna i Melaniparus inkluderades tidigare i Parus. Trots att de är relativt nära släkt med Parus-typarten talgoxe urskiljs de numera i ett eget släkte efter DNA-studier.

Levnadssätt 
Arten påträffas i flodnära skogsområden, öppen skog och jordbruksmarker. Den uppträder i par eller i smågrupper, ofta i större sällskap med andra arter. Födan är dåligt känd men omfattar små ryggradslösa djur som spindlar och gräshoppor, men även frön. Den häckar troligen året runt, men huvudsakligen under regnperioden mellan oktober och januari.

Hot och status 
Fågelns världspopulation har ännu ej uppskattats, men fågeln beskrivs som vanlig eller lokalt vanlig, även om den är sällsynt i sydöstra Nigeria. Den tros minska i antal efter att utbredningsområdet blivit mindre i Kenya. Trots det placerar internationella naturvårdsunionen arten i kategorin livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i etiopiska regionen
Alessandro Pittin

Alessandro Pittin, född 11 februari 1990 i Tolmezzo, Italien, är en italiensk idrottare som tävlar i nordisk kombination. Han är den mest framgångsrika utövaren i nordisk kombination från Italien och har tagit individuella medaljer både på OS och VM.

Referenser

Fotnoter 

Italienska utövare av nordisk kombination
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Italien
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Italien
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Italien
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 2018
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från Friuli-Venezia Giulia
Födda 1990
Levande personer
Män
Miombomes

Miombomes (Melaniparus griseiventris) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Miombomesen är en typisk mes, med mönster i svart, vitt och grått. Den svarta haklappen fortsätter ner som en linje mitt på undersida. Både ving- och stjärtpennor är vitkantade. Den överlappar med liknande akaciamesen, men har ljusare vingar och undersida. Bland lätena hörs typiska "dree di-di-di" liksom andra visslande och pratsamma läten.

Utbredning och systematik 
Miombomesen förekommer i Angola, Zambia, sydöstra Demokratiska republiken Kongo, Tanzania, Zimbabwe och Moçambique. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Miombomesen placerades tidigare liksom övriga mesar i Afrika i släktet Parus, men har lyfts ut till det egna släktet Melaniparus efter genetiska studier från 2013 som visade att de utgör en distinkt utvecklingslinje.

Levnadssätt 
Arten hittas i miomboskogar. Den ses vanligen i par eller smågrupper och slår gärna följe med kringvandrande artblandade flockar. Födan är rätt dåligt känd, men tros bestå av små ryggradslösa djur och larver.

Häckning 
Fågeln häckar mellan augusti och december, i ett trädhål uthackat av en hackspett eller en barbett, eller ett hål i en vägg, termitbo eller marken. Däri lägger den tre till fem ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som frekvent till vanligt förekommande.

Namn 

Miombo är swahili för trädsläktet Brachystegia som omfattar ett stort antal arter, vilka bildar en öppen skog eller ett savannlandskap i södra Centralafrika. Miombo är också en beteckning för denna vegetationstyp som dominerar inom stora delar av området.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i etiopiska regionen
Livingstonön

Livingstonön (), historiskt namn på ryska: Smolensk, är en ö i Antarktis, som ingår i Sydshetlandsöarna. Den upptäcktes 1819 av kapten William Smith, och när den första ryska antarktisexpeditionen passerade området i januari 1821, fann man en stor mängd amerikanska och brittiska sälfångstfartyg. Ryssarna kallade ön Smolensk, men namnet Livingston Island, vars ursprung är obekant, har blivit internationellt vedertaget.

På ön ligger två permanenta forskningsstationer, som båda upprättades 1988: spanska Juan Carlos I och bulgariska St. Kliment Ohridski.

De allra flesta kryssningar till Antarktis passerar Sydshetlandsöarna, och många turister vandrar på Hannah Point, en kustremsa på södra delen av ön.

Bildgalleri

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 Ivanov, L. General Geography and History of Livingston Island. In: Bulgarian Antarctic Research: A Synthesis. Eds. C. Pimpirev and N. Chipev. Sofia: St. Kliment Ohridski University Press, 2015. pp. 17–28. 
 Ivanov, L.L. Livingston Island: Tangra Mountains, Komini Peak, west slope new rock route; Lyaskovets Peak, first ascent; Zograf Peak, first ascent; Vidin Heights, Melnik Peak, Melnik Ridge, first ascent. The American Alpine Journal, 2005. pp. 312–315.
 Gildea, D. Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide. Primento and Editions Nevicata, 2015. 

Sydshetlandsöarnas öar
Öar i Antarktis större än 100 kvadratkilometer
Storbritanniens anspråk i Antarktis
Chiles anspråk i Antarktis
Argentinas anspråk i Antarktis
120347 Salacia

120347 Salacia är en transneptunsk asteroid och den största kända småplaneten i Kuiperbältet. Den upptäcktes den 22 september 2004 av de amerikanska astronomerna Henry G. Roe, Michael E. Brown och Kristina M. Barkume, vid Palomarobservatoriet. Den är troligen en plutoid.

Dess preliminära beteckning var 2004 SB60. Den fick senare namn efter den romerska gudinnan Salacia.

Salacias diameter har uppskattats till 850 kilometer. Den har observerats ungefär 100 gånger, inräknat fotografier från tiden före upptäckten. Det allra tidigare fotografiet är från 1982. Salacias medelavstånd från solen är något större än Plutos.

Salacias förra periheliepassage skedde den 27 mars 1924. Asteroidens rotationstid är beräknad till 6,09 timmar.

Satellit 
Salacia har en känd satellit, Actaea. Den upptäcktes den 21 juli 2006 med Rymdteleskopet Hubble. Actaea har en omloppstid på 5,49 dygn på ett avstånd av 5619 ± 87 km. Banans excentricitet är 0,0084 ± 0,0076. Actaeas diameter är uppskattad till mellan 286 ± 24 och 303 ± 35km.

Referenser

Externa länkar 

Transneptunska objekt 
Cubewano
Asteroidmånar
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter 2004
Astronomiska upptäckter av HG Roe
Astronomiska upptäckter av ME Brown
Astronomiska upptäckter av KM Barkume
Kittilberget

Killtilberget är en fornborg är belägen vid Hallsbo i Gävle kommun i Gästrikland. Borgen är 90 x 70 meter stor och belägen på krönet och sluttningarna av ett rundat berg mellan Ölbo och Dalälven. Den avgränsas av en yttre och inre ringvall av skarpkantade stenar. Den inre vallen är 55 x 45 meter stor, 2–5 meter bred och 0,3–1 meter hög. Den yttre vallen är 2–4 meter bred och 0,3–1 meter hög. Det finns en ingång till borgen. Kittilberget utgör gräns mellan de närbelägna byarna så det kan ha varit en gemensam anläggning med en eller flera funktioner. Borgen är inte utgrävd så en exakt datering finns ej.

Referenser 

Fornborgar i Gästrikland
Gävle kommuns historia
Byggnader och anläggningar i Gävle kommun
Hedesunda