kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lordes diskografi

Lorde är en nyzeeländsk sångerska och låtskrivare. Hon har gett ut tre studioalbum, tre EP-skivor, elva singlar och sju musikvideor. Vid 13 års ålder kontrakterades hon av Universal Music Group (UMG) och började skriva musik. I november 2012, när hon var 16 år gammal, släppte hon The Love Club EP via Soundcloud. EP:n lanserades kommersiellt av UMG i mars 2013 och innehöll låten "Royals", som blev en hit i Nya Zeeland tidigt 2013. Senare det året toppade "Royals" ett flertal topplistor världen runt, däribland Billboard Hot 100 i USA, vilket gjorde Lorde till den första soloartisten från Nya Zeeland någonsin att toppa listan.

I september 2013 släppte Lorde sitt debutalbum Pure Heroine, där "Royals" också fanns med. Albumet nådde förstaplatsen i Nya Zeeland och Australien samt certifierades i flera länder. "Tennis Court" släpptes som Lordes andra singel och toppade den nyzeeländska singellistan. Tredje singeln "Team" blev en topp 10-hit i Nya Zeeland, Kanada och USA. Även "No Better" och "Glory and Gore" utgavs som singlar från Pure Heroine. I september 2014 meddelade Lorde att "Yellow Flicker Beat" skulle släppas som singel från soundtracket till The Hunger Games: Mockingjay – Part 1. I januari 2014 hade Lorde sålt 6,8 miljoner låtar i USA och i november 2014 hade hon sålt 17 miljoner låtar globalt.

Album

Studioalbum

EP-skivor

Singlar

Promosinglar

Andra listnoterade låtar

Musikvideor

Fotnoter

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 Lorde på AllMusic
 

Diskografier för nyzeeländska artister
Popdiskografier
Giuseppe Capecelatro

Giuseppe Capecelatro, född den 25 september 1744 i Neapel, död där den 2 november 1836, var en italiensk prelat och statsman. 

Capecelatro blev redan vid 32 års ålder biskop av Tarent, trädde snart i opposition mot påvemaktens världsliga politik och yttrade sig i skrift såväl däremot som emot prästernas celibatsplikt. År 1798 slöt sig Capecelatro till den nyupprättade parthenopeiska republiken, fängslades vid reaktionens seger 1799, men sattes snart åter till följd av en folkrörelse i frihet. Under Josef Bonaparte och Joakim Murat var han inrikesminister, men efter bourbonska restaurationen drog han sig tillbaka från offentliga värv för att uteslutande ägna sig åt studier och skriftställarverksamhet.

Källor 

 

Italienska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Personer från Neapel
Födda 1744
Avlidna 1836
Män
Ugglan
Alfonso Capecelatro

Alfonso Capecelatro di Castelpagano, född den 5 februari 1824 i Marseille, död den 14 november 1905 i Rom, var en italiensk kardinal.

Capecelatro, som tillhörde oratorianernas orden, blev 1878 vicebibliotekarie vid den heliga stolen, 1880 ärkebiskop av Capua, 1885 kardinal samt 1893 den romerska kyrkans bibliotekarie och protektor för vatikanska biblioteket. Capecelatro nämndes även bland kandidaterna till påvevärdigheten efter Leo XIII:s död 1903. Bland hans många skrifter märks Storia di santa Caterina e del papato del suo tempo (1856, 5:e upplagan 1886, tysk översättning 1874), Newman e la religione cattolica in Inghilterra (2 band, 1859), Storia di san Pier Damiano e del suo tempo (1862, 3:e upplagan 1863), Vita di san Filippo Neri (1879, 2:a upplagan 1884, tysk översättning 1886) och La dottrina cattolica (3:e upplagan, 2 band, 1888). Capecelatros samlade arbeten utgavs i 22 band 1886–1902.

Källor 

  

Italienska kardinaler
Italienska ärkebiskopar
Romersk-katolska ärkebiskopar
Ordensfolk från Italien
Oratorianer
Italienska bibliotekarier
Personer i Italien under 1800-talet
Personer från Marseille
Födda 1824
Avlidna 1905
Män
Ugglan
Carl-Johan Hagman

Carl-Johan Wilhelm Bertilsson Hagman född 26 januari 1966 är en svensk sjörättsjurist och direktör.

Carl-Johan Hagman är jur.kand., inriktning miljörätt, med examen från Lunds universitet. Han har även läst sjörätt i Oslo.

Sedan 2011 är Carl-Johan Hagman verksam inom Stenasfären. Tidigare var han VD för Stena Line AB och är numer (2020) VD för Stena Rederi AB. Han har tidigare varit VD för rederierna Wallenius (Sverige), EUKOR Car Carriers Inc (Sydkorea), Hoegh Autoliners AS (Norge) och Transatlantic (Sverige).

Carl-Johan Hagman är reservofficer i flottan med kaptens tjänstegrad. Han invaldes i Kungliga Örlogsmannasällskapet 2002 och i Kungliga Krigsvetenskapsakademien 2012.

Referenser 

KÖMS ledamöter
KKrVa ledamöter
Intervju i Affärsvärlden 2007-06-06
Intervju i Sjöfartstidningen 2012-08-31

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska reservofficerare
Män
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Födda 1966
Levande personer
Ulla O’Barius

Ulla Marianne O’Barius, tidigare Obbarius Söderbom, född 7 september 1946 i Östersunds församling i Jämtlands län, är en svensk journalist. Hon var tidigare  VD för Svenska handelskammaren i Storbritannien.

Ulla O’Barius har varit lärare och prefekt vid Journalisthögskolan i Göteborg och därefter sedan administrativ redaktionschef vid Göteborgs-Posten. År 1993 flyttade hon till London och arbetade därifrån som korrespondent för nyhetsbyrån Förenade Landsortstidningar, Pressens Tidning och Dagens Medicin. År 1999 blev hon VD för Svenska handelskammaren i London.

Åren 1970–1993 var hon gift med fotografen Lars Söderbom. År 2001 ingick hon äktenskap med journalisten Per Nordangård, som avled 2021.

Referenser

Svenska direktörer
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Östersund
Svenskar i Storbritannien
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Lars Söderbom

Lars-Gunnar Julius Söderbom, född 25 maj 1934 i Nödinge församling i dåvarande Älvsborgs län, död 24 oktober 2020 i Tomelilla, var en svensk fotograf. 

Lars Söderbom levererade sin första bild till Göteborgs-Posten vid 15 års ålder och kom att verka vid tidningen under ett halvsekel. Efter 35 år som pressfotograf blev han kombinerad bildredaktör och fotograf fram till pensioneringen, varefter han fortsatte fotografera för tidningen som frilans under tio år. Han har också gett ut böcker tillsammans med bland andra Stellan Andersson, Kerstin Lychou, Viveca Lärn och Anders Franck. Han har haft fotoutställningar på orter som Ystad och Eksjö.

Söderbom är sonson till Julius Söderbom. Han var 1964–1970 gift med journalisten, sedermera författaren Viveca Lärn (född 1944) och 1970–1993 med journalisten Ulla O’Barius (född 1946). På 1990-talet blev han sambo med Tonnie Boman (född 1945).

Bibliografi i urval

Referenser

Externa länkar
Lars Söderbom på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska fotografer
Personer från Nödinge socken
Födda 1934
Avlidna 2020  
Män
Kesslersyndromet

Kesslersyndromet, även benämnt kesslereffekten, är ett tänkt möjligt händelseförlopp som har föreslagits och beskrivits av Donald J. Kessler. Han föreställde sig 1978 ett möjligt scenario där delar av rymdskrot kolliderar med varandra i den lägre jordomloppsbanan. Då detta inträffar, splittras skrotet upp i mindre delar, vilka kan spridas över ett större område och öka risken för vidare kollisioner, vilket i sin tur kan leda till skador på, och förstörelse av, exempelvis satelliter. 

Kessler är en amerikansk astrofysiker och före detta NASA-forskare.

Historik 
Kesslersyndromet som term uppstod i samband arbete av en kollega till Donald Kessler – John Gabbard, som arbetade för NORAD. Militärkommandot NORAD underhöll en katalog över konstgjorda objekt i omlopp kring jorden, men de hade däremot ingen dokumentation över objektens sönderfall. John Gabbard förde dock en inofficiell dokumentation över större satelliters sönderfall, vilket senare kom att visa sig väldigt användbart för att förstå de mindre rymdskrotsdelarnas ursprung.

1978 publicerade Donald Kessler en rapport som behandlade kollisionsfrekvensen bland satelliter och uppkomsten av ett rymdskrotsbälte. I denna rapport beskrevs bland annat hur varje enskild kollision mellan satelliter skulle kunna ge upphov till flera hundra objekt stora nog att katalogisera. Detta fångade John Gabbards intresse, och han kom således att använda uttrycket Kesslersyndromet angående självgenererande rymdskrot.

Potentiella risker 
En möjlig konsekvens av masskollisioner – kaskadkollisioner – skulle kunna vara att rymdskrotet i den lägre jordomloppsbanan blev så många och så utspridda att det omöjliggjorde användande av satelliter. Mängden skrot skulle då kunna omintetgöra möjligheten för säkra uppskjutningar av satelliter från jorden. 

Även användning av vapen i rymden skulle kunna generera en hel del rymdskrot. Det skulle därigenom kunna öka risken för  Kesslereffekten.

En desto mer konkret risk utgörs av den inaktiva jordobservationssatelliten Envisat, vilken inaktiverades den 8 april 2012, efter vilket man förlorade kontakten med en månad senare.. Den drygt 8211 kilo tunga satelliten befinner sig i omlopp på  ca. 785 kilometers höjd, i en bana som trafikeras av rymdskrot och rymdskrotet ifråga, vilket består av två katalogiserade delar passerar på ett minimiavstånd av 200 meter varje år. Detta i sig är tillräckligt för att det skall anses vara nödvändigt att styra bort satelliten, vilket i nuläget är svårt då den som påpekat är okommunicerbar. Det föreligger även en stor sannolikhet att  skrotet i denna bana kommer att öka, och kollision med Envisat förutspås ske inom 150 år. I den mån detta inträffar kommer satelliten i sig att utgöra en källa för nytt rymdskrot.

Referenser

Jordnära objekt
Projekt Kvinnliga huvudpersoner övriga
Johan Clason

Johan Clason, född 2 februari 1667, död 6 mars 1747 i Stockholm, var en svensk skeppsredare, varvsägare, brukspatron och politiker. Han var far till Isaac Clason och Jan Clason.

Johan Clason föddes som son till masmästaren vid Forsmarks bruk Claes Farke av vallonsk härstamning. Han blev 1694 borgare i Stockholm som hökare och inköpte 1698 en fastighet på Norrmalm. Senare bedrev han handelsverksamhet i kvarteret Diana i Gamla stan. Efterhand övergick han alltmer till grosshandel och skeppsredarverksamhet. Under frihetstiden hade Clason hunnit bli en av Stockholms mer betydande skeppsredare. År 1719 inköpte han även Graninge bruk och 1723 skeppsvarvet på Blasieholmen. Tidigt inriktade han sig på Medelhavshandeln, och var med om att utrusta skeppet Göta Leijon, vilket efter freden med Algeriet 1729 användes för att föra över presenter till dejen. På 1730-talet tillhörde han grundarna av Levantiska kompaniets som 1738 erhöll oktroj, och sände 1739 sitt skepp Maj med gåvor till bejen över Tripolitanien efter fredsslutet med landet. Clasons affärspartner bodde främst i Mälarlandskapen men han deltog även bland annat vid Hedemora marknad.

Som brukspatron på Graninge lade han ned stor energi på att förbättra bruket som vid hans köp inte var i bästa skick. År 1723 byggdes en ny masugn, 1724 ett nytt kolmagasin. För att tillförsäkra sig om malm till masugnen inköpte Clason 1731 en andel i Stora Bondgruvan i Norbergs socken. Då masugnen i Graninge brann 1734 lät han 1737 uppföra en ny i dess ställe i Bollstabruk i kompanjonskap med Jacob Polack, ett kompanjonskap som ytterligare förstärktes 1735 genom giftermål mellan sonen Jacob och Jacob Polacks dotter Margareta. Han lät även uppföra en ny hammarsmedja i Sollefteå. Clason var även riksdagsman för borgarståndet vid riksdagen 1726–1727 och därunder ledamot av lant-, sjömilitie- och ekonomideputationen samt av bergsdeputationen. Han blev 1745 ledamot av Kungliga Vetenskapsakademin.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Kjell Lindblom: Nordisk Vallongenealogi 1580-1750, del I (2012)

Svenska brukspatroner under 1700-talet
Svenska grosshandlare under 1700-talet
Svenska redare
Borgarståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Skeppsbroadel
Johan
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1667
Avlidna 1747
Män
Ernst Sjöberg

Ernst Gustaf Konstantin Sjöberg, född 11 maj 1861 i Stockholm, död 12 november 1911, var en svensk tandläkare. 

Sjöberg avlade  mogenhetsexamen 1880 och tandläkarexamen 1884 samt gjorde en längre studieresa till Tyskland, Frankrike och Storbritannien. Med statsunderstöd företog han 1887 en dylik till Storbritannien och USA. Han ansågs synnerligen framstående inom sitt fack, särskilt inom protetiken. Han uppsatte 1893 "Odontologisk Tidskrift" (som senare utgavs under redaktion av Otto Ulmgren med John Wessler som ägare) och var en flitig skriftställare inom fackområdet och en av stiftarna av Odontologiska sällskapet.

Källor

Svenska tandläkare under 1800-talet
Födda 1861
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Personer från Stockholm
Svenska tandläkare under 1900-talet
Hermann Gauch

Hermann Gauch, född 6 maj 1899 i Einöllen, död 7 november 1978 i Kaiserslautern, var en tysk läkare och rasteoretiker. Han författade ett flertal böcker, bland annat om den germanska folkstammen. Gauch var under 1930-talet Heinrich Himmlers adjutant i ras- och kulturfrågor.

Skrifter 
 Neue Grundlagen der Rassenforschung, 1933
 Der germanische Glaube, 1933
 Die germanische Odal- oder Allodverfassung, 1934
 Kalender und Brauchtum, 1939
 Die Entstehung unserer Sprache und Schrift, 1970
 Die Gestalten der Heldensage als geschichtliche Persönlichkeiten, 1971

Referenser 

Födda 1899
Avlidna 1978
Män
Rasteoretiker
Tyska läkare
SS-Untersturmführer
John Wessler

John Adrian Wessler, född 16 februari 1864 i Hovförsamlingen, Stockholm, död där 24 september 1927, var en svensk tandläkare.

Wessler avlade mogenhetsexamen 1883 och tandläkarexamen 1888 och var föreståndare för Stockholms stads tandpoliklinik från 1894. Han var sekreterare i Svenska Tandläkaresällskapet 1889–91 och 1892–95 och utgav på dess uppdrag Tandläkareväsendet i Sverige (1894). Han var redaktör av "Odontologisk Tidskrift" 1913–17 och publicerade dessutom ett flertal artiklar i odontologiska ämnen samt utarbetade avdelningen Tandläkare i "Svenskt porträttgalleri". Wessler uppfann åtskilliga tandtekniska preparat (bland annat pulpol och Sveaamalgam) samt en allmänt känd tandborste. Han ägde en större samling av odontologisk ikonografi (bilder, gravyrer och dylikt med tandläkarmotiv).

Källor

Noter

Källor

Svenska tandläkare under 1800-talet
Födda 1864
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Personer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska tandläkare under 1900-talet
Einöllen

Einöllen är en Gemeinde i Landkreis Kusel i det tyska förbundslandet Rheinland-Pfalz. Einöllen, som för första gången nämns i ett dokument från år 1432, har cirka  invånare.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Verbandsgemeinde Lauterecken-Wolfstein tillsammans med ytterligare 40 kommuner.

Personer från Einöllen 
 Hermann Gauch (1899–1978), tysk läkare och rasteoretiker

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Kusel
Karl Elander

Karl Viktor Göte Elander, född 4 januari 1872 i Göteborg, död 1930, var en svensk tandläkare. 

Elander blev student i Göteborg 1890, avlade tandläkarexamen i Stockholm 1894 och blev odontologie doktor i Helsingfors 1919. Han var praktiserande tandläkare i Göteborg från 1894. Han var redaktör och utgivare av tandläkartidskriften "Reflector" 1900–05, av "Odontologisk Tidskrift" 1906–12, av "Svensk tandläkaretidning" 1907–09, av "Skandinaviska tandläkareföreningens tidskrift" 1903, av dess "Förhandlingar" 1901 och 1903 och av "Göteborgs Tandläkareförenings förhandlingar" 1903–06. 

Elander var även redaktör för veckotidningen "Nyaste Snällposten" i Göteborg 1911–15 och dagliga tidningen "Afton-Tidningen" i Stockholm 1912–13. Han var stiftare av Nordisk odontologisk pressklubb och en av stiftarna av Nordiska odontologiska föreningen till befrämjande av undervisning och forskning. Han skrev ett stort antal odontologiska och socialekonomiska artiklar samt bland annat Uppslagsbok vid receptskrifning (1900) och Infekterade rotkanalers behandling (1919).

Källor

Svenska tandläkare under 1900-talet
Svenska redaktörer
Födda 1872
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Personer från Göteborg
Europamästerskapen i simsport 2018

Europamästerskapen i simsport 2018 är de 34:e europamästerskapen i simsport och avgjordes i Glasgow, Edinburgh och Loch Lomond, Skottland. Tävlingarna genomfördes mellan 3 och 12 augusti.

Tävlingarna ingick i första upplagan av Europeiska idrottsmästerskapen.

Schema 
 Simning: 3–9 augusti
 Simhopp: 6–12 augusti
 Öppet vatten-simning: 8–12 augusti
 Konstsim: 3–7 augusti

Simning

Medaljsummering

Damer

Herrar

Mixed

Simhopp

Medaljsummering

Damer

Herrar

Mixed

Öppet vatten

Medaljsummering

Damer

Herrar

Lag

Konstsim

Medaljsummering

Referenser 

2018 i Storbritannien
Sportåret 2018
2018
Internationella sportevenemang i Glasgow
Simsport
Vilse

Vilse (originaltitel: The Postman Always Rings Twice) är en amerikansk film noir från 1946 i regi av Tay Garnett, efter James M. Cains bok. Historien spelades in på nytt 1981, och fick då den svenska titeln Postmannen ringer alltid två gånger.

Handling 
Frank Chambers (John Garfield) stannar till vid ett matställe som drivs av Cora (Lana Turner) och hennes mycket äldre man Nick (Cecil Kellaway). Frank och Cora dras snabbt till varandra och Cora vill att de mördar hennes man så att hon själv kan ta över restaurangen och börja ett nytt liv med Frank.

Rollista 
 Lana Turner – Cora Smith
 John Garfield – Frank Chambers
 Cecil Kellaway – Nick Smith
 Hume Cronyn – Arthur Keats
 Leon Ames – Kyle
 Audrey Totter – Madge Gorland
 Alan Reed – Ezra Liam Kennedy
 Jeff York – Blair

Externa länkar 

 
 
 

Amerikanska filmer 1946
Amerikanska kriminaldramafilmer
Film noir
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer i regi av Tay Garnett
Hans Joachim Mallach

Hans Joachim Mallach, född 23 september 1924 i Flatow, död 18 januari 2001 i Tübingen, var en tysk rättsläkare. Han var bland annat direktor för Institut für Gerichtliche Medizin vid Eberhard-Karls-Universitetet i Tübingen. År 1969 utnämndes han till professor.

År 1977 gjorde sig Mallach känd för en bredare allmänhet då han anförtroddes med obduktionen av de tre RAF-medlemmarna Gudrun Ensslin, Andreas Baader och Jan-Carl Raspe som under Dödsnatten hade begått självmord i Stammheimfängelset. Utan tillstånd förfärdigade han dödsmasker av dem.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

Födda 1924
Avlidna 2001
Män
Tyska läkare
Rättsmedicinare
Tyska professorer
Henrik Welin

Henrik August Johannes Welin, född 15 december 1863 i Helga Trefaldighets församling, Uppsala län, död 26 april 1927 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, var en svensk tandläkare.

Welin avlade mogenhetsexamen 1884 och tandläkarexamen 1887. Han blev lärare vid Polikliniken för tandsjukdomar och examinator vid tandläkarexamen 1895, t.f. lärare i tandfyllningskonst vid Tandläkarinstitutet 1898 samt ordinarie 1901. Han utgav Lärobok i tandfyllningskonst (1897–99; andra upplagan 1910) samt ett stort antal tekniska och vetenskapliga artiklar.

Källor

Noter 

Svenska tandläkare under 1800-talet
Födda 1863
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Svenska tandläkare under 1900-talet
Ursäkta, fel nummer!

Ursäkta, fel nummer! är en amerikansk film från 1948 i regi av Anatole Litvak. Det är en filmatisering av Lucille Fletchers radiopjäs Sorry, Wrong Number. Barbara Stanwyck nominerades till en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll, men vann inte.

Handling
Den neurotiska Leona som är invalidiserad får av misstag i telefon höra ett samtal som verkar gå ut på att få en kvinna mördad. Hon blir snart säker på att samtalet gäller henne själv då hon inte får tag på sin man.

Rollista
Barbara Stanwyck - Leona Stevenson
Burt Lancaster - Henry J. Stevenson
Ann Richards - Sally Hunt Lord
Wendell Corey - Dr. Philip Alexander
Ed Begley - James 'J.B.' Cotterell
Leif Erickson - Fred Lord
William Conrad - Morano

Externa länkar

Filmer 1948
Film noir
Filmer i regi av Anatole Litvak
Filmer från Paramount Pictures
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Złotów

Złotów, även känd som Flatow (svenska och tyska) är en stad i Storpolens vojvodskap i västra Polen. Złotów hade 18 593 invånare år 2013 och är huvudort i distriktet Powiat złotowski.

Medan det mesta av det omgivande distriktet övergick från tyska Västpreussen till det återbildade Polen 1919, behölls den dåvarande staden Flatow (dagens Złotów) i tysk ägo. Efter andra världskriget kom hela området att bli del av Polen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Złotóws officiella webbplats

Städer i Storpolens vojvodskap
Stadskommuner i Storpolens vojvodskap
Zemmouri

Zemmouri är en kaninras från Marocko. Korsningar av europeiska kaniner fördes in till Marocko under 1900-talet av spanska och franska missionärer. Dessa kaniner parades med infödda marockanska kaniner i Azrou och Temara. Resultatet blev medelstora kaniner med holländarteckning. Rasen är anpassad till hettan i Marocko men mindre motståndskraftig mot virusinfektioner. Vanliga sjukdomar som drabbar zemmourin är katarr, coccidiosis, matsmältningsproblem, problem med tassarna och parasiter på ben och öron. Zemmourin föds vanligen upp för köttproduktion.

Referenser 
 https://web.archive.org/web/20140827055449/http://vetbook.org/wiki/rabbit/index.php/Zemmouri
 http://om.ciheam.org/om/pdf/b38/02600022.pdf

Kaninraser
Fallet Martha Ivers

Fallet Martha Ivers (originaltitel: The Strange Love of Martha Ivers) är en amerikansk film noir från 1946 i regi av Lewis Milestone. I filmen gjorde Kirk Douglas filmdebut. Sedan 1974 är filmen i public domain sedan de dåvarande rättighetsinnehavarna inte förnyade rättigheterna.

Handling 
Året är 1928 och Martha (Barbara Stanwyck) försöker rymma från en äldre släkting tillsammans med sin vän Sam (Van Heflin). Martha råkar av misstag döda sin släkting, vilket observeras av hennes grannar. De ger henne dock alibi mot att hon i gengäld gifter sig med deras son Walter (Kirk Douglas). Många år senare är Walter och Martha fortfarande gifta, men Martha har aldrig älskat Walter. Då dyker Sam upp igen vilket glädjer Martha, men Walter blir allt annat än glad.

Rollista 
 Barbara Stanwyck – Martha Ivers
 Van Heflin – Sam Masterson
 Lizabeth Scott – Antonia "Toni" Marachek
 Kirk Douglas – Walter O'Neil
 Roman Bohnen – Mr. O'Neil
 Judith Anderson – Mrs. Ivers
 Janis Wilson – Martha Ivers som ung
 Darryl Hickman – Sam Masterson som ung
 Mickey Kuhn – Walter O'Neil som ung
 Ann Doran – Bobbi St. John
 Frank Orth – hotellanställd
 James Flavin – detektiv

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1946
Film noir
Filmer i regi av Lewis Milestone
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Institut Le Rosey

Institut Le Rosey, vanligtvis kallad Le Rosey eller Rosey, är en skola nära Rolle i Schweiz. Det är en av världens mest mytomspunna och prestigefyllda skolor som har utbildat kungligheter och andra kända personer från hela världen. 

Skolan grundades av Paul-Émile Carnal 1880 och är en av de äldsta internatskolorna i Schweiz. Le Rosey har två anläggningar, en i Rolle utanför Genève och ett campus i Gstaad, där eleverna huseras under skidsäsongen mellan januari och mars varje år. 

Skolans filosofi och pedagogik är inspirerad av Howard Gardners teori om "multipla intelligenser". Undervisningen sker huvudsakligen på franska och engelska. Le Rosey har ca 400 aktiva elever från över 58 länder, de flesta i åldern 14-18 år med jämn fördelning mellan könen. För att bibehålla den internationella atmosfären tillämpas kvotering mellan olika nationaliteter. Antalet elever per lärare är ca 5. Antalet alumner (tidigare elever) är ca 5000 varav endast ett fåtal svenskar.

Skolavgiften var 2011-2012 omkring 133 000 dollar per elev och läsår (exklusive extra avgifter för sportaktiviteter etc), vilket gör Le Rosey till världens dyraste privatskola.

Kända alumner
Aga Khan IV
Albert II av Belgien
Alexander, kronprins av Jugoslavien
Baudouin av Belgien
Bijan Pakzad
John Casablancas (född 1942), grundare av Elite Model Management
Julian Casablancas, musiker, medlem i gruppen The Strokes.
David Burghley
Prins Edward, hertig av Kent
Dodi Fayed
José Ferrer
Fuad II av Egypten
Emmanuel de Graffenried
Guillaume av Luxemburg
Albert Hammond, Jr.
John Heinz
Juan Carlos I av Spanien
Sean Lennon
Abdul Reza Pahlavi, iransk prins
Ahmad Reza Pahlavi, iransk prins
Mohammad Reza Pahlavi, kejsare av Iran
Nicholas Negroponte
Rainier III av Monaco
Rhonda Ross Kendrick (född 1971), dotter till Diana Ross och Berry Gordy

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Bilder av skolan och omgivningarna

Internatskolor i Schweiz