kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dino Islamovic

Dino Islamovic, född 17 januari 1994 i Ljusdal i Hälsingland, är en svensk-montenegrinsk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Gangwon.

Klubbkarriär
Islamovic moderklubb är Malmö FF. Den 31 mars 2012 lämnade han MFF för engelska Fulham, som han skrev på ett 2,5-årskontrakt med. Islamovic skrev i juni 2014 på ett tvåårskontrakt med option om ytterligare ett år med nederländska FC Groningen.

I februari 2017 skrev Islamovic på ett halvårskontrakt med Trelleborgs FF men fortsatte spela resten av säsongen. Säsongen 2018 valde Islamovic att skriva på för allsvenska klubben Östersunds FK.

Den 30 december 2019 värvades Islamovic av norska Rosenborg, där han skrev på ett treårskontrakt.

Den 7 februari 2022 värvades Islamovic av sydkoreanska Gangwon.

Landslagskarriär
Islamovic debuterade för Sveriges landslag den 9 januari 2020 i en 1–0-vinst över Moldavien.

Källor

Noter

Montenegrinska fotbollsspelare
Svenska fotbollsspelare
Montenegrinska landslagsspelare i fotboll
Svenska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Fulham FC
Spelare i FC Groningen
Spelare i Trelleborgs FF
Fotbollsspelare i Östersunds FK
Spelare i Rosenborg BK
Spelare i Gangwon FC
Spelare i Eredivisie
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1994
Levande personer
Män
Personer från Ljusdal
Montenegrinska idrottare under 2000-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Frederick Rolfe

Frederick William Rolfe, mer känd som Baron Corvo, född 22 juli 1860 i Cheapside, London, död 25 oktober 1913, var en engelsk författare, konstnär, fotograf och excentriker. Han är mest känd för romaner, där hans alter ego ofta ingår i handlingen: Stories Toto Told Me (1898), Hadrian the Seventh (1904), där han porträtterar sig själv som en engelsman vid namn George Arthur Rose, Nicholas Crabbe (skriven 1900–1904, publicerad 1958) samt The Desire and Pursuit of the Whole (skriven 1910–1913, återfunnen och nypublicerad 1934).

Bibliografi

Tarcissus the Boy Martyr of Rome in the Diocletian Persecution [c.1880]
Stories Toto Told Me (John Lane: The Bodley Head, London, 1898)
The Attack on St Winefrede's Well (Hochheimer, Holywell, 1898)
In His Own Image (John Lane: The Bodley Head, London, 1901. 2:a tryckningen 1924)
Chronicles of the House of Borgia (Grant Richards, London: E. P. Dutton, New York, 1901)
Nicholas Crabbe (1903-4, postumt publicerad 1958 i begränsad upplaga)
Hadrian the Seventh (Chatto & Windus, London, 1904)
Don Tarquinio (Chatto & Windus, London, 1905)
Don Renato (1907-8, tryckt 1909 och postumt publicerad av Chatto & Windus, London, 1963)
Hubert's Arthur (1909–11, postumt publicerad 1935)
The Weird of the Wanderer (1912)
The Desire and Pursuit of the Whole (1909, publicerad av Cassell, London, 1934)
The Bull against the Enemy of the Anglican race (tryckt privat i London, 1929))
Three Tales of Venice (The Corvine Press, 1950)
Letters to Grant Richards (The Peacocks Press, 1952)
The Cardinal Prefect of Propaganda (Nicholas Vane, London, 1957)
A Letter from Baron Corvo to John Lane (The Peacocks Press, 1958)
Letters to C. H. C. Pirie-Gordon (Nicholas Vane, London, 1959)
A Letter to Father Beauclerk (The Tragara Press, Edinburgh, 1960)
Letters to Leonard Moore (Nicholas Vane, London, 1960)
The Letters of Baron Corvo to Kenneth Grahame (The Peacocks Press, 1962)
Letters to R. M. Dawkins (Nicholas Vane, London, 1962)
The Architecture of Aberdeen (privat tryckt i Detroit, 1963)
Without Prejudice. One Hundred Letters From Frederick William Rolfe to John Lane (privat utgåva, London, 1963)
A Letter to Claud (University of Iowa School of Journalism, Iowa City, 1964)
The Venice Letters A Selection (Cecil Woolf, London, 1966 [actually 1967])
The Armed Hands (Cecil Woolf, London, 1974)
Collected Poems (Cecil Woolf, London, 1974)
The Venice Letters (Cecil Woolf, London, 1974)

Vidare läsning
 Rosenthal, Donald, The Photographs of Frederick Rolfe Baron Corvo 1860–1913, Asphodel Editions, 2008.
 Scoble, Robert. The Corvo Cult: The History of An Obsession, Strange Attractor, London, 2014.
 Scoble, Robert. Raven: The Turbulent World of Baron Corvo, Strange Attractor, London, 2013. 
 Symons, A.J.A. The Quest for Corvo. Cassell, London, 1934.(2:a utgåvan)
 Woolf, Cecil and Sewell, Brocard (eds). New Quests for Corvo. Icon books, London, 1965.

Referenser 
Denna artikel är helt eller delvis baserad på engelska wikipedia.

Noter

Externa länkar

Födda 1860
Avlidna 1913
Män
Engelska romanförfattare
Engelska historiker
Engelska fotografer
Engelska konstnärer
Bennettitales

Bennettitider (Bennettitales) är en efter den brittiske botanikern John Joseph Bennett uppkallad utdöd ordning av nakenfröiga växter som antas ha varit nära besläktade med gömfröväxter. De tillhörde Cykadofyterna. Bladen påminde om de hos kottepalmerna.

Bennettitiderna utvecklades under trias och nådde en stor artvariation under jura och krita. Bland de hithörande släkten märks Bennettites och den närstående Cycadeoidea med klot- eller äggformiga stammar, i vlika "blommorna" satt på förkrymta sidogrenar mellan de kvarsittande bladbaserna. Bennettitiderna var tvåkönade. Släktet Wielandiella hade blommor satt i förgreningar av den dikotomiskt delade stammen med blomställningen omgiven av fjäll.

Bennettitiderna indelas i två familjer Williamsoniaceae och Cycadeoidaceae, den förra omfattande släktena Williamsonia, Wielandiella, Ptilophyllum och Weltrichia, det senare bland annat släktet Cycadeoidea.

Källor 

 

Nakenfröiga växter
Lista över kommun- och landstingsstyren i Sverige 2014–2018

Det här är en lista över kommun- och landstingsstyren i Sverige under mandatperioden 2014–2018.

Politiska partier som utgör styrande parti/koalition i respektive landstingsfullmäktige/regionfullmäktige och kommunfullmäktige.

Detta är en alfabetisk lista ordnad länsvis. De kommuner där länets residensstad är belägen är markerade med fetstil.

Det parti som har ordförande-posten i landstingsstyrelsen/regionstyrelsen respektive kommunstyrelsen anges först, följt av övriga partier i den ordning koalitionen själv använder (vanligtvis i storleksordning).

Blekinge län

Dalarnas län

Gotlands län

Gävleborgs län

Hallands län

Jämtlands län

Jönköpings län

Kalmar län

Kronobergs län

Norrbottens län

Skåne län

Stockholms län

Södermanlands län

Uppsala län

Värmlands län

Västerbottens län

Västernorrlands län

Västmanlands län

Västra Götalands län

Örebro län

Östergötlands län

Se även

Källor
 Mandatuppgifter kommer från Valmyndighetens hemsida http://www.val.se medan uppgifter om vilka som bildar styrande koalition framgår av källorna i fotnoterna

Listor över kommun-, landstings- och regionstyren i Sverige
Sveriges politiska historia
Kommunalval i Sverige
Sverige under 2010-talet
Val 2014
Tsai Ming-liang

Tsai Ming-liang (kinesiska: 蔡明亮; pinyin: Cài Míngliàng), född 27 oktober 1957 i Kuching i dåvarande brittiska kronkolonin Sarawak (nuvarande Malaysia), är en taiwanesisk filmregissör och manusförfattare. Han flyttade till Taiwan 1977. En av Tsais mer kända filmer är Vad är klockan i Paris? (2001).

Vid filmfestivalen i Venedig 1994 tilldelades Tsai Ming-liangs film Länge leve kärleken! (1994) Guldlejonet, priset för bästa film, delat ihop med filmen Innan regnet faller (1994) i regi av Milčo Mančevski.

Filmografi (urval) 
 (Qing shao nian nuo zha)

 (He liu)

 (Bu san)
 (Tian bian yi duo yun)

 (delen "It's a Dream")

Externa länkar 
 
 

Män
födda 1957
Levande personer
Taiwanesiska filmregissörer
WP:Projekt Kina
Taiwanesiska manusförfattare
Personer i Taiwan under 1900-talet
Personer i Taiwan under 2000-talet
Personer från Kuching
Anthony Aveni

Anthony Francis Aveni, född 1938, är en amerikansk antropolog, astronom och författare, känd i synnerhet för sina utförliga skrifter och framstående bidrag till forskningsfältet arkeoastronomi. 

Med en akademisk karriär som spänner över fyrtio år är Aveni erkänd för sitt inflytande på  arkeoastronomins utveckling som disciplin på senare 1900-talet. Han har specialiserat sig på studiet av forntida astronomiska tillvägagångssätt i Amerika, och är en av grundarna av forskning kring historisk astronomi hos förkolumbianska mesoamerikanska kulturer. 2009 innehade Aveni en donationsprofessur som Russell Colgate Distinguished University Professor of Astronomy and Anthropology and Native American Studies vid Colgate University i Hamilton, New York.

Aveni är för närvarande bosatt i Hamilton, New York med sin hustru Lorraine, konstnär.

Bibliografiskt urval  
 Skywatchers of Ancient Mexico, University of Texas Press, (1980)
 The Madrid Codex: New Approaches to Understanding an Ancient Maya Manuscript (med Gabrielle Vail), University Press of Colorado (2004)
 The First Americans: Where They Came From and Who They Became, Scholastic (2005)
 The End of Time: The Maya Mystery of 2012, University Press of Colorado (2009)

Noter och referenser

Externa länkar 
 Fakultetsprofil, Colgate University webbplats

Amerikanska antropologer
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Födda 1938
Levande personer
Män
Łukasz Skorupski

Łukasz Skorupski, född 5 maj 1991 i Zabrze, är en polsk fotbollsmålvakt som spelar för Bologna.

I juni 2018 värvades Skorupski av Bologna.

Källor

Referenser 

Polska fotbollsmålvakter
Polska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Górnik Zabrze
Spelare i AS Roma
Spelare i Empoli FC
Spelare i Bologna FC
Spelare i Ekstraklasa
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1991
Levande personer
Män
Nordiska rådets miljöpris

Nordiska rådets miljöpris utdelas varje år sedan 1995 i samband med Nordiska rådets årliga session och ges till: 

Fram till 2015 hette det Nordiska rådets natur- och miljöpris.

Priset är på 350 000 danska kronor.

Pristagare 
1995: Torleif Ingelög (Sverige)
1996: Inuit Circumpolar Conference (Grönland)
1997: Institut for Produktudvikling på Danmarks Tekniske Universitet (Danmark)
1998: Projektet Jarðvegsvernd och dess ansvarige Ólafur Arnalds (Island)
1999: Ålands Natur & Miljö (Åland)
2000: Miljöorganisationen Bellona (Norge)
2001: Mats Segnestam (Sverige)
2002: Arne Næss (Norge)
2003: Ungdomsorganisationen Luonto-Liitto ry (Finland)
2004: Coalition Clean Baltic
2005: Ann-Cecile Norderhaug (Norge)
2006: Bogi Hansen (Färöarna)
2007: Albertslund kommun (Danmark)
2008: Företaget Marorka (Island)
2009: Organisationen Friluftsfrämjandets verksamhet för barn och ungdom I Ur och Skur (Sverige)
2010: De tre bankerna Merkur Andelskasse (Danmark), Ekobanken (Sverige) och Cultura Sparebank (Norge) 
2011: Scandic Hotels (Norge)
2012: Olli Manninen, Finland
2013: Selina Juul, Danmark, för Stop Spild Af Mad
2014: Reykjavik kommun, Island
2015: Energibolaget SEV, Färöarna, för satsning på grön energiproduktion
2016: Too good to go, Danmark
2017: Repack, Finland
2018: Naturresursrådet i Attu vid Grönlands västkust
2019: Greta Thunberg, Sverige, men hon valde att inte ta emot priset som en protest mot bristande klimathandling. 
2020: Jens-Kjeld Jensen (Färöarna)

Källor

Externa länkar 
Nordiska rådets priser

Priser och utmärkelser instiftade 1995
Miljö
Miljövård
Nordiska rådet
Seven up (kortspel)

Seven up, även kallat all fours eller högt-lågt-knekt, är ett kortspel för 2 deltagare eller 4 deltagare som spelar ihop parvis. Spelet går ut på att ta hem stick med så värdefulla kort som möjligt. 

Spelarna får sex kort var i given. Vilken färg som ska vara trumf föreslås genom att ytterligare ett kort slås upp. I varje giv finns det fyra poäng att spela om: för högsta trumfkort, för lägsta trumfkort, för trumfknekten och för läsen, vilket sistnämnda innebär flest hemspelade ”ögon” (ess värderas till 4 ögon, kungar till 3, damer till 2, knektar till 1 och 10:or till 10 ögon).

Den spelare eller sida som först uppnår 7 poäng vinner.

Se även
California Jack
Pitch

Referenser

kortspel
Kerstin M. Lundberg

Kerstin Margareta Lundberg, känd som Kerstin M. Lundberg, född 12 september 1942 i Solna församling i Stockholms län, är en svensk radiojournalist. 
Lundberg är dotter till disponenten Knut Lundberg och Greta, född Brasch. Hon var tonårsskribent i Idun 1959–1962, frilansjournalist vid Sveriges Radio 1958–1967 och producent för litteraturprogram vid Riksradions kulturredaktion från 1967. Hon blev fil. kand. vid Stockholms universitet 1970 och blev redaktionssekreterare och ställföreträdande redaktionschef vid Kulturradion 1984. 1973–1984 var hon ledamot av Svenska PEN-klubbens styrelse.

Hon arbetade vid Sveriges Radio i drygt 50 år, i huvudsak som kulturjournalist. Hon var den som tillsammans med Monica Lauritzen instiftade Sveriges Radios Romanpris och vid sin pensionering fick hon också ett kulturpris uppkallat efter sig, Kerstin M Lundberg-priset, som sedan 2010 utdelas den 15 juni varje år.

Kerstin M. Lundberg gifte sig 1975 med författaren Per Agne Erkelius (1935–2010).

Bibliografi

Priser och utmärkelser
1986 – Axel Liffner-stipendiet
1999 – Samfundet De Nios Särskilda pris

Källor

Externa länkar
Bild på Kerstin M. Lundberg

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1942
Kvinnor
Levande personer
Inou Battle Within Everyday Life

, även känd som Inou-Battle in the Usually Daze och When Supernatural Battles Became Commonplace, är en japansk light novel-serie som skrivs av Kota Nozomi, illustreras av Oniku, och ges ut av SB Creative. Serien har även adapterats till manga och anime.

Handling 
Serien handlar om skolan Senkōs litteraturklubb, vars fem medlemmar Andou, Tomoyo, Hatoko, Sayumi och Chifuyu på något vis har fått superkrafter. De väntar på att de någon gång ska behöva använda sina krafter för att rädda världen eller slåss mot monster, men inget sådant händer, och det blir en del av deras vardag.

Media

Light novels

Manga 
Manga-adaptionen av Inou Battle skrevs av light novel-böckernas författare Nozomi och illustrerades av Kōsuke Kurose, och gavs ut av Kadokawa Shoten i Comp Ace från september 2013 till den 26 februari 2015. Mangan ges även ut i tankōbon-volymer:

Anime 
Anime-adaptionen regisserades av Masahiko Otsuka och Masanori Takahashi, och producerades på Trigger. Den började sändas på japansk TV den 6 oktober 2014.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbsida 
 Officiell webbsida för animen 

Light novels
Mangaserier
Anime (TV)
TV-seriestarter 2014
TV-serieavslutningar 2014
Bennett Reisebureau

Bennett Reisebureau var en norsk resebyrå, grundad 1850 i Kristiania av Thomas Bennett. Bolaget ombildades 1918 till aktiebolag och hade kontor flera länder i Europa och Amerika.

Bennett Reisebureau köptes 1995 upp av den brittiska koncernen Hogg Robinson Group plc.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Ej längre existerande norska företag
Resebyråer
Takako Doi

Takako Doi , född 30 november 1928 i Kobe, död 20 september 2014 i Hyōgo prefektur, var en japansk politiker och talman i det japanska parlamentet. Hon valdes in i underhuset för Japans socialistiska parti (numera Socialdemokratiska partiet, JSP) 1969. Under 1980- och 90-talen var hon en av partiets mest framträdande politiker, och under två perioder dess partiledare, med jämställdhet och bevarandet av den pacifistiska konstitutionen som sina profilfrågor. Mellan 1993 och 1996 var hon underhusets talman första talman, som första kvinna någonsin, och som den första socialdemokraten sedan 1948.

Under Dois första period som partiledare för JSP ledde hon partiet till rekordresultat i parlamentsvalet 1989, och säkrade en plats i den breda koalitionsregeringen 1993. Samtidigt började dock partiet kollapsa, och 1998 lämnade många medlemmar JSP för det nystartade demokratiska partiet. Samtidigt dalade Dois popularitet, och bland annat efter att hennes tidigare apologetiska inställning till Nordkorea uppmärksammats – det avslöjades till exempel att hon så sent som 1987 å partiets vägnar hade lyckönskat Kim Il-sung på födelsedagen. I valet 2003 tappade partiet två tredjedelar av sina mandat i underhuset, och var nu helt marginaliserat. Doi avgick från partiledarposten några år senare, efter att ha misslyckats med att revitalisera partiet.

Takako Doi studerade juridik vid Doshisha universitet i Kyoto, innan hon gav sig in i politiken.

Referenser

Födda 1928
Kvinnor
Japanska parlamentsledamöter
Avlidna 2014
Personer från Hyogo prefektur
Diktatorn (TV-serie)

Diktatorn är en svensk realityserie/dokusåpa från Utbildningsradion. Den började sändas den 28 oktober 2014 i SVT24. Det blev ingen säsong två eftersom den inte fick så många visningar och ingen fick ens prispengarna.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

TV-program i SVT
Lars Bennich

Lars Axel Gustafsson Bennich, född 17 september 1903 i Stockholm, död 2 juni 1994, var en svensk försäkringsexpert. Han var sonson till Axel Bennich.

Bennich blev juris kandidat 1927, var ombudsman och sekreterare i trafiksäkerhetsföreningen 1931-1937, verkställande direktör där 1937-1939 och från 1939 VD i försäkrings AB Fenix och Heimdal. Han var 1936-1938 sekreterare i Trafikförsäkringsanstaltens nämnd och var styrelseledamot i Försäkringsbolagens förhandlingsorganisation och i Svenska försäkringsföreningen. Bennich utgav bland annat en kommentar till bilansvarighetslagen (1938) och Försäkringsjuridiska föreningens rättsfallssamlingar (1939-1943).

Referenser 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer inom försäkringsväsen
Födda 1903
Avlidna 1994
Män
Näringslivspersoner från Stockholm
Benoidgas

Benoidgas var gas som tidigare användes i laboratorier. Den bestod av en bränsle som bensin som tillsammans med syre fördes in genom en förgasare och sedan förbrändes.

Benoidgas användes i laboratorier där vanlig gas saknades och ansågs mindre giftig, mindre explosiv och ge högre temperatur.

Källor 
 

Gaser
Ragnar Sundberg

Ragnar August Sundberg, född 4 oktober 1883 i Nederluleå församling, Norrbottens län, död 14 januari 1962 i Luleå domkyrkoförsamling, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Sundberg var son till häradshövdingen Gustaf Sundberg och Blenda Pipon. Han avlade hovrättsexamen i Uppsala 1907 och genomförde tingstjänstgöring i Luleå och Gällivare domsaga 1907–1911. Sundberg blev andre länsnotarie 1912, länsassessor 1917 och landssekreterare 1933, allt i Norrbottens län. Han var ledamot av svensk-finska delegationen för ordnandet av laxfisket i Torne älv, höll föredragningar i lappärenden från 1918 och genomförde ett flertal resor i Nordnorge och Finland i ärenden rörande lappväsendet och flottning. Sundberg gjorde även tolkningar av finska språket vid länsstyrelsen och domstolen.

Sundberg gifte sig 1919 med Gusti Forsström (född 1889), dotter till kronofogde Frans Forsström och Matilda, född Kutuniva. Dottern Inger (1927–1996) var 1947–1952 gift med Torsten Bergmark och därefter med Olle Langert.

Utmärkelser
  Kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden, 5 juni 1948.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1938.
  Riddare av första klassen av Vasaorden, 1910.
  Kommendör av andra klassen av Finlands Vita Ros’ orden, senast 1955.
  Riddare av första klassen av Norska Sankt Olavs orden, senast 1955.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1883
Avlidna 1962
Landssekreterare i Norrbottens län
Personer från Haparanda
Kommendörer av andra klassen av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Kommendörer av Finlands Vita Ros’ orden
Riddare av första klassen av Sankt Olavs orden
Riggmästare

Riggmästare är ett hantverksyrke som arbetar med ett segelfartygs rep, linor och knopar och också kan arbeta med teaterteknik och linbanor.

En riggmästare kan ha olika inriktningar, äldre båtar, fartyg och tågvirke, 
moderna segelbåtar med moderna material och tillbehör, scen och teatervärlden, offentliga installationer och en blandning av dessa.

Idag (2014) finns det i Sverige tre riggmästare med mästarbrev och en gesäll. Utbildningen är två år som lärling och två år till inom yrket med gesällprov efter fyra år och mästarbrev efter sex år. Hela förfarandet sköts genom Gesäll och Mästarbrevskansliet i Leksand (Hantverksrådet.)

Historia
Yrkets namn var tidigare tackelmästare i flottan, och efter sex år i tjänsten och fullbetald var man mäster)

Yrket
Riggmästaren för den moderna segelbåtsflottan kräver nya material, maskiner för pressning och uppdaterade kunskaper både med underhåll och vid haverier av master, rigg och segel.

Riggmästare för scen och Teater har krav på sig att allt som skall användas i offentliga sammanhang skall vara godkänt och certifierat. Det kan vara persontransporter ovanför scenen eller dekor som hänger ovanför aktörerna eller olika installationer i offentliga byggnader och publika arrangemang.

En båt och fartygs riggares uppgift idag är dels att skapa en rigg från början, med alla riggdetaljer som master, rår, rundhult, stående rigg, löpande rigg, block ochtaljor och alla tillbehör som segel och rigg kräver, dels att renovera och underhålla detta historiskt riktigt på de gamla båtar och fartyg som finns.

hantverksyrken
Djurgården 5

Djurgården 5 var en Djurgårdsfärja som från 1901 till 1980 gick i trafik mellan Slussen (Räntmästartrappan) och Djurgården och ibland även anlöpte Fjäderholmarna. Efter flera ägarbyten byggdes hon om till flytande restaurangen ”Noaks Ark” med liggplats i Visby. År 1999 döptes hon om till ”Flyt” med liggplats vid Kornhamnstorg i Gamla stan. 2013 flyttade ”Flyt” till Norr Mälarstrand.

Historik

Djurgården 5 byggdes på W. Lindbergs Varvs- och Verkstads AB vid Tegelviken och hade vid sjösättningen 1901 en W. Lindberg ångmaskin på 51 kW, den starkaste av samtliga Djurgårdsfärjorna. Fartygets beställare var Stockholms Ångslups AB som även ägde Djurgården 3 och Djurgården 7. Djurgården 5 var 23,07 meter lång och 5,68 meter bred och kunde transportera 234 passagerare. 

År 1963 utrustades hon med en dieselmaskin på 98 kW av fabrikat Scania-Vabis. 1979 såldes hon till Waxholmsbolaget som tog henne ur tjänst 1980. Därefter var hon under två år upplagd bakom Nationalmuseum som flytande förråd. Därefter köptes hon av Sören Österholm AB i Visby för , som döpte henne till ”Mazza” och lät bygga om henne till restaurangfartyget ”Noaks Ark” med liggplats i Visbys hamn.

År 1993 såldes gamla Djurgården 5 till Rederi Baltic Star AB i Stockholm och tjänstgjorde sedan tillsammans med en uteserveringsponton som flytande restaurang ”Sjöhäxan” vid Kornhamnstorg i Gamla stan. 1999 döptes hon om till ”Flyt”, när en ny ägare tillträdde.  Under en kort tid år 2002 var ”Flyt” upplagd i Ropsten eftersom Stockholmspartiet ville hellre ha en gästbrygga längs hela kajen vid Kornhamnstorg. 

I januari 2005 sjönk uteserveringspontonen i hård väder och fartyget skadades. Efter reparation på Mälarvarvet och ny ponton kom hon i april samma år tillbaka till Kornhamnstorg. I december 2013 bogserades ”Flyt” till Kummelnäs varv i Saltsjö-Boo för reparation. År 2014 var ”Flyt” tillbaka, dock inte vid Kornhamnstorg då den då skulle komma i vägen för arbetat inom Projekt Slussen. Den gamla färjan Djurgården 5 ligger numera som ”FLYT Restaurang & Brygga” på kajplats 464 vid Norr Mälarstrand, nära Kungsholmstorg.

Färjan genom tiden

Källor
 Fakta om fartyg: S/S Djurgården 5.
 Sjöhistoriska om Djurgården 5.
 Epsteins STHLM: Flyt flyttar

Externa länkar

Svenska passagerarfartyg
Fartyg sjösatta 1901
Fartyg byggda i Stockholm
Svenska veteranfartyg
Djurgårdsfärjor
Wirkola

Wirkola kan syfta på:

 Bjørn Wirkola, norsk backhoppare och fotbollsspelare
 Tommy Wirkola, norsk filmregissör, producent och manusförfattare