kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carolina av Parma

Caroline av Parma, född 1770, död 1804, var en sachsisk prinsessa, gift med prins Maximilian av Sachsen.

Biografi
Hon var dotter till hertig Ferdinand av Parma och Maria Amalia av Österrike. Hon gifte sig 1792 med Sachsens tronföljare Maximilian av Sachsen. Vigseln ägde rum per procura i Parma, och senare en andra gång i Dresden. 

Carolina fick sitt namn efter sin moster och gudmor, Neapels drottning Maria Karolina av Österrike. Hon beskrevs vid sin moster Maria Kristinas besök i Parma 1775 som mycket vacker men allvarlig och melankolisk. Carolina och hennes bror Ludvig var sina föräldrars favoriter och fick bland annat personligen religionsundervisning av fadern, trots att det var deras yngre systrar som egentligen intresserade sig för katolicismen. 

Hennes äktenskap uppges inte ha varit arrangerat. Hennes mor Maria Amalia ville gärna att Carolina skull gifta sig med en tysk prins. Hon såg därför till att Carolina fick träffa prins Maximilian, som ofta besökte Italien. När hertigfamiljen besökte Sachsen i slutet av 1780-talet, ska Carolina och Maximilian ha blivit ömsesidigt förälskade i varandra, och Maria Amalia gav sitt tillstånd till äktenskapet trots att Maximilian inte var tronföljare utan en femte son, och Carolina rapporterades som entusiastisk inför bröllopet. 

Den första vigseln i Parma beskrivs också som enkel och familjär snarare än som en statsangelägenhet. Förhållandet och Carolinas liv i Sachsen beskrivs också som lyckligt. När Maria Amalia bosatte sig i Prag nära Sachsen 1802 blev kontakten med modern också mer intensiv, även om de aldrig hann återses före Carolinas död 1804.

Barn
 Maria Amalia av Sachsen (1794-1870)
 Marie av Sachsen (1796-1865), gift med Ferdinand III av Toscana
 Fredrik August II av Sachsen (1797-1854)
 Clemens Maria Joseph av Sachsen (1798-1822)
 Maria Anna av Sachsen (1799-1832), gift med Leopold II av Toscana
 Johan I av Sachsen (1801-1873)
 Maria Josefa av Sachsen  (1803-1829), gift med Ferdinand VII av Spanien

Källor
 Justin C. Vovk: In Destiny's Hands: Five Tragic Rulers, Children of Maria Theresa (2010)

Huset Bourbon-Parma
Personer från Parma
Födda 1770
Avlidna 1804
Kvinnor
Johanna Gabriela av Österrike

Maria Johanna Gabriela Josefa Antonia av Österrike, född den 4 februari 1750 i Wien, död där den 23 december 1762, var en österrikisk ärkehertiginna, dotter till Maria Teresia av Österrike och kejsar Frans I. 

Maria Johanna fick sina egna rum vid fem års ålder och uppfostrades tillsammans med det syskon av samma kön som var närmast henne i ålder, Maria Josepha av Österrike, till vilken hon också fick en nära relation. Systrarna beskrivs som flitiga elever. 

Hennes mors politik inbegrep äktenskapsallianser mellan Österrikes dynasti och de styrande dynastierna i Frankrike, Spanien, Neapel och Parma, och hennes döttrar var förutbestämda att lottas ut som brudar till medlemmar av dessa monarkiers dynastier. Maria Amalia var menad att giftas bort med Ferdinand I av Bägge Sicilierna, men valdes bort på grund av åldersskillnaden, och därför trolovades i stället Maria Johanna med Ferdinand. år 1762 härjade en epidemi av smittkoppor i Wien. Maria Theresia gav order om att hennes barn skulle bli smittkoppsympade. Denna metod var framgångsrik för hennes syskon, men förorsakade Maria Johannas död. I hennes ställe blev Maria Josepha förlovad med Ferdinand.

Källor
 Justin C. Vovk: In Destiny's Hands: Five Tragic Rulers, Children of Maria Theresa (2010)

Österrikes ärkehertiginnor
Huset Habsburg-Lothringen
Personer i Österrike under 1700-talet
Födda 1750
Avlidna 1762
Kvinnor
Maria Josefa av Österrike (1751–1767)

Maria Josepha av Österrike, född 1751, död 1767, var en österrikisk ärkehertiginna, dotter till Maria Teresia av Österrike och Frans I (tysk-romersk kejsare). 

Maria Josepha fick sina egna rum vid fem års ålder och uppfostrades tillsammans med det syskon av samma kön som var närmast henne i ålder, Maria Johanna av Österrike, till vilken hon också fick en nära relation. Systrarna beskrivs som flitiga elever. 

Hennes mors politik inbegrep äktenskapsallianser mellan Österrikes dynasti och de styrande dynastierna i Frankrike, Spanien, Neapel och Parma, och hennes döttrar var förutbestämda att lottas ut som brudar till medlemmar av dessa monarkiers dynastier. Maria Amalia var menad att giftas bort med Ferdinand I av Bägge Sicilierna, men valdes bort på grund av åldersskillnaden, och därför trolovades i stället Maria Johanna med Ferdinand. År 1762 härjade en epidemi av smittkoppor i Wien. Maria Theresia gav order om att hennes barn skulle bli smittkoppsympade. Denna metod var framgångsrik för hennes syskon, men förorsakade Maria Johannas död. I hennes ställe blev Maria Josepha förlovad med Ferdinand. 

Maria Josepha beskrivs som vacker, tillbakadragen och som sin bror Josef II:s favorit. Sedan sin systers död i smittkopporna var Maria Josepha själv rädd för sjukdomen och rädd att en dag dö i den. Samma dag hon skulle resa till Neapel för sitt äktenskap, tvingades hon av sin mor besöka det gravvalv som tillhörde hennes före detta svägerska, Maria Josepha av Bayern, som nyligen dött i smittkoppor. Legenden säger att det var bönen vid den illa tillslutna kistan som gjorde att hon själv smittades av sjukdomen, och direkt insjuknade och dog. I själva verket innebär smittkoppornas inkubationstid att Maria Josepha, med tanke på att hon insjuknade så snabbt och plötsligt, måste ha blivit smittad redan långt före besöket i gravvalvet. Maria Josepha byttes snabbt ut mot sin syster Maria Karolina, som i hennes ställe fick gifta sig med Ferdinand av Neapel året därpå.

Källor
 Justin C. Vovk: In Destiny's Hands: Five Tragic Rulers, Children of Maria Theresa (2010)

Österrikes ärkehertiginnor
Huset Habsburg-Lothringen
Födda 1751
Avlidna 1767
Kvinnor
Bellbolaget

Bellbolaget (Bell Telephone Company) var ett aktiebolag som bildades 1877 i Boston, USA för exploaterandet av Alexander Graham Bells telefonuppfinningar.

Ungefär samtidigt upptog det kapitalstarka telegrafbolaget Western Union telefonverksamhet i USA stödjande sig på Elisha Grays hörtelefonuppfinning och Thomas Edisons mikrofonpatent. De båda bolagen bedrev stark konkurrens med varandra och långvariga patentprocesser, vilka slutade med Bellbolagets seger och uppköpandet av Western Union 1879. Därmed erhöll Bellbolaget praktiskt taget telefonmonopol i USA, vilket varade fram till 1893, då de första Bellpatenten gick ut, varefter ett stort antal så kallade independentbolag bildades för telefondrift i konkurrens med Bellbolaget. Ganska snart övertog dock Bellbolaget och bellsystemet genom moderbolaget American Telephone and Telegraph Company kontrollen över marknaden. 1928 hade man kontrollen över 99 % av USA:s telefonnät. Genom dotterbolaget Western electric co. kom man att kontrollera 90 % av all telefontillverkning i USA. Antitrustlagarna i USA fick A T & T att dela upp sin verksamhet, så att branschkollegan IIT övertog den internationella verksamheten och A T & T samtidigt fick kontrollen över den amerikanska marknaden.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska telekommunikationsföretag
Belle Isle

Belle Isle kan syfta på:

 Belle Isle, Cumbria  – en ö i Lake Windermere, England
 Belle Isle, Florida – en stad i Orange County
 Belle Isle, Newfoundland och Labrador – en ö i Kanada
 Belle Isle-sundet – ett sund utanför Labrador, Kanada
 Belle-Île-en-Mer – en ö utanför Frankrikes kust

Se även
 Belle-Isle
Carl Giskra

Carl Giskra, född den 29 januari 1820 i Mährisch-Trübau, död den 1 juni 1879 i Baden bei Wien, var en österrikisk statsman.
 
Giskra blev 1846 lärare i statsvetenskap vid universitetet i Wien och var 1848 deputerad i Frankfurtparlamentet. Han invaldes 1861 i mähriska lantdagen samt kort därefter i österrikiska deputeradekammaren. Giskra blev där snart en av det liberala tysk-mähriska partiets ledare och ivrade för den österrikiska statens centralisering. År 1866 valdes han till borgmästare i Brünn och utvecklade som sådan, framför allt under den preussiska ockupationen, stor organisatorisk förmåga. År 1867 blev han president i österrikiska deputeradekammaren och i december samma år inrikesminister. Sin portfölj behöll han till 1870 och verkade under tiden för genomförandet av antiklerikala konfessionella lagar och för rättskipningens reorganisation. Till februari 1879 fortfor Giskra att vara medlem av deputeradekammaren, men hans politiska inflytande minskades alltmer, emedan hans tid huvudsakligen upptogs av finansiella spekulationer, vid vilka han ofta i egennyttigt syfte drog fördel av sin politiska ställning.

Källor 

 

Österrikes inrikesministrar
Österrikiska jurister
Österrikiska statsvetare
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Borgmästare i Österrike
Österrikiska politiker under 1800-talet
Födda 1820
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Bellerophon

Bellerophon är ett släkte av paleozoiska snäckor med symmetriskt skal, hoprullat i en plan, sluten spiral.

Den yttre vindlingen omfattar ofta hela skalet. Mynningen är olika formad, ofta med en bred inskärning i ytterläppen, som fortsätter i en upphöjd list. Bellerophon levde från kambrium till perm. Flera arter förekommer i svenska avlagringar från yngre silur.

Källor 
 

Snäckor
Basket vid panamerikanska spelen 2011

Basket vid panamerikanska spelen 2011 spelades i Guadalajara, Mexiko under perioden 21–30 oktober 2011. Tävlingarna avgjordes i två grenar.

Puerto Rico vann bägge grenarna, och Mexiko kom på andraplats i bägge grenarna. Brasilien blev bronsmedaljörer i damernas turnering, och USA i herrarnas turnering.

Medaljsummering

Källor

Fotnoter

Panamerikanska spelen 2011
2011
Panamerikanska spelen 2011
Basketsäsongen 2011/2012
Blombockar

Blombockar är en samling skalbaggar i släktena Acmaeops, Anoplodera och Leptura med flera, som tillsammans med trädlöpare samtliga ingår i underfamiljen Lepturinae i familjen långhorningar (Cerambycidae). De har cylindrisk kroppsform och ofta en tydlig könsdimorfism genom att hanar och honor har olika färg på täckvingarna. Blombockarnas larver förpuppar sig inuti trädstammar. I Europa, bland annat i Sveriges i barrskogsområden utom längst i norr, är tegelbock (Anastrangalia sanguinolenta) en vanligt förekommande representant för blombockarna.

Källor 

Långhorningar
Franjevački samostan i crkva

Franjevački samostan i crkva med betydelsen "franciskanklostret och kyrkan" på kroatiska kan åsyfta:

Franciskanklostret och kyrkan, Dubrovnik
Franciskanklostret och kyrkan, Slavonski Brod
Sankt Franciskus kloster och kyrka, Split, franciskanklostret och kyrkan i Split 
Sankt Franciskus kloster och kyrka, Zagreb, franciskanklostret och kyrkan i Zagreb
Trigger (företag)

är en animationsstudio i Tokyo, Japan. Den grundades den 22 augusti 2011 av två före detta Gainax-anställda: regissören Hiroyuki Imaishi och animatören Masahiko Ohtsuka.

Produktioner 
 Project X Zone (2012) - öppningssekvens till ett datorspel
 Inferno Cop (2012) - Original Net Animation
 Little Witch Academia (2013) - kortfilm
 Kill la Kill (2013) - TV-serie
 Inou Battle Within Everyday Life (2014) - TV-serie
 Black Dynamite (2014) - öppningssekvens till säsong 2 av en animerad TV-serie
 Japan Anima(tor)'s Exhibition (2015. Produktion av kortfilmerna Denkou choujin Gridman: Boys Invent Great Hero, Sex & Violence with Machspeed, och Bureau of Proto Society, och animation av kortfilmen Power Plant No.33.) - Original Net Animation
 Ninja Slayer (2015) - TV-serie
 Little Witch Academia: The Enchanted Parade (2015) - film
 Kiznaiver (TBA) - TV-serie

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbsida 

Företag bildade 2011
Japanska animationsstudior
Nya Zeeland i olympiska vinterspelen 1992

Nya Zeeland deltog med sex deltagare vid de olympiska vinterspelen 1992 i Albertville. Totalt vann de en silvermedalj.

Medaljer

Silver
 Annelise Coberger - Alpin skidåkning , slalom.

Källor 
 

1992 i Nya Zeeland
Nationer i olympiska vinterspelen 1992
1992
Kragklockor

Kragklockor (Adenophora) är ett släkte i familjen Klockväxter som omfattar 71 arter.

Arter 
Enligt Catalogue of Life innehåller släktet följande 71 arter:

 Adenophora amurica
 Adenophora aurita
 Adenophora biloba
 Adenophora borealis
 Adenophora brevidiscifera
 Adenophora capillaris
 Adenophora changaica
 Adenophora coelestis
 Adenophora contracta
 Adenophora cordifolia
 Adenophora divaricata
 Adenophora elata
 Adenophora erecta
 Adenophora erysimoides
 Adenophora fusifolia
 Adenophora gmelinii
 Adenophora golubinzevaeana
 Adenophora grandiflora
 Adenophora hatsushimae
 Adenophora himalayana
 Adenophora hubeiensis
 Adenophora hunanensis
 Adenophora izuensis
 Adenophora jacutica
 Adenophora jasionifolia
 Adenophora kayasanensis
 Adenophora khasiana
 Adenophora koreana
 Adenophora lamarkii
 Adenophora liliifolia
 Adenophora liliifolioides
 Adenophora lobophylla
 Adenophora longipedicellata
 Adenophora maximowicziana
 Adenophora micrantha
 Adenophora microsperma
 Adenophora morrisonensis
 Adenophora nikoensis
 Adenophora ningxianica
 Adenophora omeiensis
 Adenophora palustris
 Adenophora paniculata
 Adenophora pereskiifolia
 Adenophora petiolata
 Adenophora pinifolia
 Adenophora polyantha
 Adenophora potaninii
 Adenophora probatovae
 Adenophora racemosa
 Adenophora remotidens
 Adenophora remotiflora
 Adenophora rupestris
 Adenophora rupincola
 Adenophora sajanensis
 Adenophora sinensis
 Adenophora stenanthina
 Adenophora stenophylla
 Adenophora stricta
 Adenophora sublata
 Adenophora suolunensis
 Adenophora takedae
 Adenophora taquetii
 Adenophora tashiroi
 Adenophora taurica
 Adenophora tricuspidata
 Adenophora triphylla
 Adenophora uryuensis
 Adenophora wawreana
 Adenophora wilsonii
 Adenophora wulingshanica
 Adenophora xifengensis

Källor

Externa länkar 

Kragklockor
Adenophora (Campanulaceae)
Dubrovniks stift

Dubrovniks stift (, ) är ett romersk-katolskt stift med säte i Dubrovnik i Kroatien. Stiftet ligger i Split-Makarskas kyrkoprovins och leds av biskopen Mate Uzinić. Dess geografiska område i sydligaste Kroatien omfattar en yta på 1 368 km2. I stiftet finns 61 församlingar och antalet medlemmar uppgår till omkring 77 000 personer.

Historia 
År 998 grundades Dubrovniks ärkestift. Ärkestiftets status skulle efter dess grundande komma att förändras flera gånger. Den 30 juni 1828 sänkte påven Leo XII dess status till stift. Dubrovniks stift kom därefter att sortera under Zadars ärkestift och senare Split-Makarskas ärkestift.

Externa länkar 
 Dubrovniks stift – Officiell webbplats

Referenser

Noter 

Romersk-katolska stift i Kroatien
Kristendom i Dubrovnik
Karl von Stremayr

Karl Ritter von Stremayr, född den 30 oktober 1823 i Graz, död 22 juni 1904 i Pottschach, var en österrikisk statsman.

von Stremayr deltog som medlem av stortyska partiet i 1848 års tyska nationalparlament och var därefter verksam i Graz som advokat och docent i juridik. År 1861 invald i Steiermarks lantdag, kallades han 1868 till ministerialråd i inrikesministeriet. Åren 1870–1879 beklädde han (med kortare avbrott) posten som undervisningsminister. I denna egenskap genomförde han upphävandet av konkordatet mellan Österrike och påvestolen (1870) och åstadkom åtskilliga reformer i kyrko- och skollagstiftning. Februari-augusti 1879 var von Stremayr ministerpresident och ingick därefter som justitieminister i Taaffes första kabinett, som han emellertid jämte övriga tyskliberala ministrar lämnade redan 1880. Han övergick då till högsta domstolen, vars president han 1891–1899 var. I det politiska livet deltog han inte mer.

Källor

Noter

Österrikes ministerpresidenter
Österrikes justitieministrar
Österrikiska advokater
Personer verksamma vid universitetet i Graz
Österrikisk adel
Jurister under 1800-talet
Österrikiska politiker under 1800-talet
Personer från Graz
Födda 1823
Avlidna 1904
Män
Ugglan
Danijel Premuš

Danijel Premuš, född 15 april 1981 i Rijeka, är en Kroatienfödd italiensk vattenpolospelare (centerforward). Han ingick i Kroatiens landslag vid olympiska sommarspelen 2004 och i Italiens landslag vid olympiska sommarspelen 2012.

Premuš spelade fyra matcher i vattenpoloturneringen i Aten där Kroatien slutade på en tiondeplats. Han tog OS-silver i herrarnas vattenpoloturnering i London med det italienska landslaget. Hans målsaldo i turneringen var sju mål, varav tre i matchen mot Spanien. I finalen besegrades Italien av Kroatien med 8–6.

Referenser 

Italienska vattenpolospelare
Kroatiska vattenpolospelare
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kroatien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Italien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2012
Italienska idrottare under 2000-talet
Kroatiska idrottare under 2000-talet
Personer från Rijeka
Födda 1981
Levande personer
Män
Lännerstasundet

Lännerstasundet (även Lännerstasunden) är ett sund av Östersjön beläget i Nacka kommun vid gränsen mellan Boo distrikt och Nacka distrikt.

Beskrivning

Lännerstasundet har sitt namn efter området Lännersta och Lännersta gård som ligger i Boo norr om sundet. Sundet sträcker sig i ost-västriktning och är cirka 2,3 kilometer långt. Via Baggensstäket i öst står det via Fladen i förbindelse med Baggensfjärden och Östersjön och i nordväst övergår det i Skurusundet. Största djup är 27 meter. Vid västra sidan av Lännerstasundet ligger bland annat Saltsjö-Duvnäs och på norra sidan återfinns Boo. Längs södra sidan märks Östervik och Fisksätra som tillsammans med Saltsjö-Duvnäs även är stationer längs Saltsjöbanan.  

Största öarna är Fisksätraholmen och Mårtens Holme. Lännerstasundet och Baggensstäket är troligen den mest trafikerade farleden i Stockholms skärgård och även i historisk tid hade sundet stor betydelse. Det var vid Baggensstäket som ryssarnas framfart stoppades sommaren 1719 när de var på väg att via Lännerstasundet ta sig in till Stockholm för att bränna ner staden (se Slaget vid Stäket).

Pilotprojekt
Lännerstasundet är ett bra exempel på en havsvik med en tröskel, som i detta fall utgörs av Baggenstäket. Det leder till att vattnet blir stillastående och syreförhållandena blir dåliga. År 2009 började ett tre år långt pilotprojekt i form av en testanläggning i Lännerstasundet östra del som pumpar ner syrerikt ytvatten till sundets havsbotten. På så sätt skall överskottet av fosfor motverkas. Projektet leds av Finlands miljöcentral som har en liknande testanläggning i Sandöfjärden i Finska viken och det svenska Naturvårdsverket. Om försöket blir framgångsrikt skall Naturvårdsverket och andra berörda myndigheter bestämma om metoden kan tillämpas i större skala i Östersjön.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Nacka kommun
Farleder i Stockholms skärgård
Sund i Sverige
Värmdö kommun
Stockholms geografi
Nikola Franković

Nikola Franković, född 9 november 1982 i Rijeka, är en kroatisk vattenpolospelare. Han ingick i Kroatiens landslag vid olympiska sommarspelen 2004.

Franković gjorde tolv mål i vattenpoloturneringen i Aten där Kroatien slutade på en tiondeplats.

Referenser 

Kroatiska vattenpolospelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kroatien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2004
Kroatiska idrottare under 2000-talet
Personer från Rijeka
Födda 1982
Levande personer
Män
Erich Mende

Erich Mende, född den 28 oktober 1916 i Groß Strehlitz i Preussen, död den 6 maj 1998 i Bonn, Tyskland, var en tysk officer och politiker.

Biografi
Mende föddes i Groß Strehlitz, i provinsen Schlesien, en provins i dåvarande kungariket Preussen, idag Strzelce Opolskie, en del av Opole vojvodskap i Polen. Han var son till Max Mende (1885-1943) och hans hustru Anna (1889-1968). Hans far var chef för en gymnasieskola och var, som vanligt bland katoliker, anhängare av Centern.

Efter examen från Königliches Johanneum i Groß Strehlitz 1936 bestämde han sig för att bli professionell soldat och tog värvning i Wehrmachts 84:e infanteriregemente, som sedan underordnades den 8:e infanteridivisionen vid Gleiwitz, vid den tysk-polska gränsen. Under tjänstgöring i andra världskriget sårades han flera gånger under uppmärksammade insatser på östfronten i strider mot ryska Röda armén.

I april 1944 introducerade general Werner von Bercken honom till generalmajor Henning von Tresckow, som organiserade det tyska motståndet mot Adolf Hitler. I detta korta möte uppmuntrade Von Bercken Mende att öppet dela sin pessimistiska syn på resultatet av kriget. Mende framhöll då till von Bercken och von Tresckow att den tyska ledningen behövde hitta en politisk lösning, förhandla om fred, då kriget inte kunde vinnas med militära medel.

Efter sin frigivning från brittisk fångenskap, tog Mende upp studier av juridik och statsvetenskap vid universitetet i Köln, där han disputerade 1949. Han medverkade också till att grunda Fria demokratiska partiet (FDP) 1945 och var dess ledare 1960-67.

År 1963 blev han vicekansler i Västtyskland och minister för alltyska frågor i koalitionen mellan CDU och FDP men avgick 1966. År 1970 lämnade han fridemokraterna och gick in i Kristliga demokratiska partiet (CDU).

Utmärkelser
Mende tilldelades
 Järnkorset (1939) 1:a och 2:a klass (8 november 1939 resp. 1 juni 1940),
 Närstridskorset i brons,
 Tyska korset i guld den 30 maj 1942,
 Riddarkorset av Järnkorset den 28 februari 1945,
 Stora förtjänstkorset av Förbundsrepubliken Tyskland.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1977

Externa länkar
http://hdg.de/lemo/html/biografien/MendeErich/index.html

Födda 1916
Avlidna 1998
Män
Tyska politiker
Personer från Strzelce Opolskie
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från Kölns universitet
John Belling

John Belling, född 1866, död 1933 var en engelsk-amerikansk cellforskare och botaniker.

Belling var verksam i Västindien 1901-1907, var assistent vid försöksstationen i Florida 1907-1916, vid Carnegieinstitutet 1921-1929 och vid Berkeley-universitetet 1929-1933. Han gjorde sig särskilt känd som kromosomforskare (cytogenetik). Belling ägnade sig i synnerhet åt studier över reduktionsdelningens förlopp hos individer med avvikande kromosomuppsättning. Därunder utforskade han kromosomparbildningen hos polyploida former och hos individer med övertaliga eller strukturellt förändrade kromosomer. Vidare undersökte han crossing-over-processens cytologiska underlag och i samband därmed kromosomernas finstruktur. Belling reformerade även mikroskoptekniken genom införandet av nya fixerings och färgningsmetoder och genom förbättrade belysningsanordningar. Särskilt betydelsefull var den av Belling utarbetade så kallade aceto-karminmetoden för snabbundersökning av kromosomerna vid reduktionsdelningen.

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Noter 

Brittiska botaniker
Alumner från University of Birmingham
Födda 1866
Avlidna 1933
Män
Kejserliga ryska flottans flaggor och befälstecken

Kejserliga ryska flottans flaggor och befälstecken är en lista över de flaggor och befälstecken som användes av den kejserliga ryska flottan från 1701 till 1917.

Flaggor och befältstecken

Kejserliga tecken

Referenser 

Rysslands militär
Sjökrigföring
Flaggor
Vexillologi
Militära insignier
Militära flaggor
Nya Zeeland i olympiska vinterspelen 1994

Nya Zeeland deltog med sju deltagare vid de olympiska vinterspelen 1994 i Lillehammer. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1994 i Nya Zeeland
Nationer i olympiska vinterspelen 1994
1994
Nya Zeeland i olympiska vinterspelen 1998

Nya Zeeland deltog med åtta deltagare vid de olympiska vinterspelen 1998 i Nagano. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1998 i Nya Zeeland
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
1998