kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sven Olof Persson

Sven Olof Persson, född 17 augusti 1955, är en svensk TV-producent, programpresentatör och speaker. Persson började som programpresentatör på TV2 och Sveriges Radio på 1980-talet och har sedan dess bl.a. varit återkommande speakerröst på SVT samt även arbetat som trailerproducent och sändningsledare, varit producent för Nöjesmagasinet 900 sek med Pontus Gårdinger under 90-talet och även arbetat redaktionellt med Melodifestivalen (1992/1994/1999) Grammisgalan m.m. Persson har vidare under 2000-talet arbetat med produktioner som Plus, Hjärnstorm, Toppform, Tillsammans för Världens barn, Radiohjälpen hjälper, Kronprinsessan Victorias fond, Humorgalan ,Tillsammans mot cancer , Fyraåringarna på äldreboendet , Stjärnorna på slottet samt livsåskådningsprogrammen Den enda sanna vägen, Meningen med livet med Anna Lindman. Han har även haft redaktörsuppgifter vid SVT:s sändningar av kungliga bröllop, dop och födelsedagar. För programmet Gokväll har Persson bl.a. gjort reportageserierna En stad, en historia, Glömda brott med Niklas Långström SchlagerpärlorSvenska komedienner samt, tillsammans med Christopher O’Regan, Kampen om kronan och 1809. Han har även varit speakerröst i många sammanhang, bland annat för dokumentärer som Familjen Bonnier och Wallenbergs och under sändningar som Idrottsgalan och Kristallen. Persson är även ”hallåröst” mellan programmen i SVT1 och SVT2.

Källhänvisningar

Födda 1955
Män
Svenska TV-programledare
Levande personer
Besök av en dam

Besök av en dam (tyska: Der Besuch der alten Dame) är en opera i tre akter av Gottfried von Einem. Texten bygger på Friedrich Dürrenmatts tragiska komedi med samma namn.

Historia
Dürrenmatt var övertygad om att Einems tonspråk passade hans pjäs och han skrev själv librettot. Operan uruppfördes 23 maj 1971 på Wiener Staatsoper med Christa Ludwig som Claire Wäscher och Eberhard Waechter som Alfred III.

Einem skriver tonalt och använder sig av en nästan målerisk "folklighet" för att göra rättvisa åt det groteska ämnet. Han ger varje person en tydlig karaktär, där användningen av olika klockor  akustiskt strukturerar handlingsförloppet och talrollernas disposition antar musikaliska drag. Operans inte sammanhang grundläggs genom närbesläktade temata samt imitations- och variationstekniker, vilket garanterar dess begriplighet och gjorde att även detta verk fick stor framgång. Förutom de stora körscenerna ligger operans musikaliska tjusning i den nästan parodiska ariosopassagerna och i Einems utpräglade känsla för scenisk verkan. Till och med bullereffekterna är inskriva i partituret.

Roller
Claire Zachanassian, född Wäscher, mångmiljonärska (mezzosopran)
Hennes make VII (statist)
Hennes make IX (tenor)
Butlern (tenor)
Toby och Ruby (stumma roller)
Koby och Loby, två blinda män (tenorer)
Alfred III (baryton)
Matilda, hans hustru (sopran)
Ottilia, hans dotter (mezzosopran)
Karl, deras son (tenor)
Borgmästaren (tenor)
Kyrkohedern (basbaryton)
Rektorn (baryton)
Läkaren (baryton)
Polismannen (basbaryton)
Första respektive andra damen (sopraner)
Hofbauer (tenor)
Helmesberger (baryton)
Stinsen (basbaryton)
Tågmästaren (basstämma)
Konduktören (tenor)
Reportern (talroll)
TV-fotografen (bas)
En röst (tenor)
Medborgare i Güllen (kör)

Handling
Claire Wäscher och köpmannen Alfred III har en gång älskat varandra. III övergav henne när hon blev med barn och hon sökte lyckan hos främlingar. Efter flera år återvänder hon nu till sin ungdoms utarmade och skuldsatta hemort Güllen som den rika Claire Zachanassian. Hon lovar att ge staden en stor penningsumma, om III får betala med sitt liv. När hon åter lämnar samhället är likkistan som hon har fört med sig inte längre tom. III har fått plikta med sitt liv.

Bibliografi

Källor

Tyskspråkiga operor
Österrikiska operor
Schweiziska operor
Ken Morrow

Kenneth Arlington "Ken" Morrow, född 17 oktober 1956, är en amerikansk före detta professionell ishockeyspelare som tillbringade tio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationen New York Islanders. Han producerade 105 poäng (17 mål och 88 assists) samt drog på sig 309 utvisningsminuter på 550 grundspelsmatcher. Morrow spelade också på lägre nivå för Bowling Green Falcons (Bowling Green State University) i National Collegiate Athletic Association (NCAA).

Han draftades i fjärde rundan i 1976 års draft av Islanders som 68:e spelare totalt.

Morrow var en av kärnmedlemmarna i Islanders dynastilag som vann fyra raka Stanley Cup-titlar för säsongerna 1979–1980, 1980–1981, 1981–1982 och 1982–1983. Han var också medlem i det amerikanska ishockeylandslag som deltog i 1980 års olympiska vinterspel i Lake Placid, New York och där USA stod för en av sporthistoriens största bragder, när de besegrade det sovjetiska ishockeylandslaget med 4-3 i en slutspelsmatch, som blev känd som "Miracle on Ice". Två dagar senare bärgade USA och Morrow OS-guldet när de besegrade Finland med 4-2 och därmed blev han den första och enda ishockeyspelare som har vunnit både en Stanley Cup och en OS-guldmedalj under ett och samma år.

1996 blev han belönad med Lester Patrick Trophy för sina tjänster inom den amerikanska ishockeyn.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Ken Morrow NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Ken Morrow (b.1956) hockey statistics and profile at hockeydb.com

Vinnare av Lester Patrick Trophy
Befattningshavare i New York Islanders
Stanley Cup-mästare 1983
Stanley Cup-mästare 1982
Stanley Cup-mästare 1981
Stanley Cup-mästare 1980
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1980
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1980
Spelare i New York Islanders
Alumner från Bowling Green State University
Ishockeyspelare i Bowling Green Falcons
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Michigan
Personer från Flint, Michigan
Levande personer
Födda 1956
Män
Spelare valda i NHL:s amatördraft 1976
Spelare valda av New York Islanders i NHL Entry Draft
Kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 (Conmebol)

CONMEBOL-kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll 2018 var fotbollskonfederationen Conmebol:s (Sydamerika) kvaltävlingar till världsmästerskapet i fotboll 2018 i Ryssland. Samtliga 10 medlemmar tävlade om fyra direktplatser och en playoffplats till mästerskapet. Playoffspelet avgjordes mot det segrande laget från OFC (Oceanien). Kvalet inleddes 5 oktober 2015 och avslutades 10 oktober 2017.

Tabeller

Placering i poängtabell efter omgång

Matchdagar
Notera att matcherna är presenterade i tidsangivelsen UTC, koordinerad universell tid, med den lokala tiden för matchstart.

Omgång 1
Det sydamerikanska kvalspelet inleddes den 8 oktober 2015, där samtliga tio lag spelade på samma dag, men på olika matchstartstider. Nio mål gjordes på de fem matcherna. Domarna delade ut 18 gula kort, samt ett rött kort.

Detta var Uruguays först vinst som gästande lag i Bolivia sedan 1961. Bolivia har spelat oavgjort vid fyra matcher samt vunnit fem matcher i VM-kvalspelet mot Uruguay på hemmaplan. Bägge målen gjordes av Uruguays försvarare; vänsterbacken Martín Cáceres och mittbacken Diego Godín. Lagets största offensiva stjärnor vid tillfället, anfallarna Edinson Cavani och Luis Suárez spelade ej på grund av avstängningar. Förbundskaptenen Óscar Tabárez var även han avstängd.

Arenan Estadio Hernando Siles ligger 3 650 m ö.h. och har fått specialtillstånd av Fifa att få anordna kvalmatcher, då regelverket enbart tillåter att matcher får spelas på arenor under 3 000 m ö.h. Vid den senaste kvalmatchen under CONMEBOL-kvalspelet till VM 2014, vann Bolivia på hemmaplan med slutsiffran 4–1.

De dåvarande regerande sydamerikanska mästarna (segrare av Copa América 2015) Chile besegrade Brasilien på hemmaplan i Chiles nationalarena efter mål av Eduardo Vargas och Alexis Sánchez. Detta var förbundskaptenen Jorge Sampaolis första vinst över Brasilien, och Chiles första vinst mot Brasilien sedan 15 augusti 2000, då laget vann med 3–0 vid kvalspelet till VM 2002.

Omgång 2

Chile besegrade Peru på bortaplan under Clásico del Pacífico, Stillahavs-klassikern, med slutsiffran 4–3. Detta var lagens 78:e officiella inbördesmöte i landslagssammanhang, sedan det första mötet 1935. Likt föregående match mot Brasilien så gjordes Chiles mål av Alexis Sánchez och Eduardo Vargas.

Omgång 3

Omgång 4

Omgång 5

Ecuador var fram till matchen mot Paraguay obesegrade med fyra vinster i kvalspelet. Laget lyckades kvittera på stopptid på Estadio Olímpico Atahualpa, med Ángel Menas mål i den 92:a spelminuten, vilket gjorde dem till det enda obesegrade laget efter fem omgångar.

Omgång 6

Omgång 7

Omgång 8

Omgång 9

Omgång 10

Omgång 11

Detta var den 103:e officiella mötet mellan Argentinas- och Brasiliens herrlandslag i fotboll, Clásico de las Américas.

Omgång 12

Omgång 13

Omgång 14

Omgång 15

Omgång 16

Omgång 17

Omgång 18

Interkontinentalt kvalspel

Statistik

Målskyttar

Publik

Källor

Anmärkningar
Carl Fredrik Wiberg

Carl Fredrik Wiberg, född 17 juli 1813 i Stockholm, död natten 4–5 februari 1881 i Gävle, var en svensk skolman och arkeolog.

Wiberg blev 1834 student i Uppsala, där han 1837 avlade prästexamen samt, efter att en tid ha utövat e.o. tjänstgöring på såväl präst- som skolbanan, 1842 filosofie kandidatexamen. Han promoverades samma år till filosofie magister samt tog 1844 teologie kandidatexamen. År 1847 utnämndes han till lektor i historia i Gävle. 

Vid sidan av sin lärarverksamhet sysselsatte Wiberg sig med författarskap av dels pedagogisk, dels arkeologisk art. Av hans för skolan avsedda arbeten kan nämnas Atlas till Sveriges historia (1856) och Atlas öfver allmänna historien (1859–62; flera upplagor), bägge utarbetade tillsammans med Thure von Mentzer, de första i sitt slag i Sverige och mycket använda. Han utgav vidare Historisk-geografisk öfversigt af gamla verlden (1850), Lärobok i nyare geografien för elementarläroverken (1852), Öfversigt af nyare historien (1854; andra upplagan 1870) och Lärobok i fäderneslandets historia (1863; andra upplagan 1870). 

Som arkeolog sysselsatte Wiberg sig främst med Skandinavien och skrev Asarna efter nyare, deribland slaviska, källor (1853), Bidrag till kännedomen om grekers och romares förbindelse med norden och om de nordiska handelsvägarne (i Gävle allmänna läroverks program 1861; utgivet i bokform 1868 med titeln De klassiska folkens förbindelse med norden och inflytande på dess civilisation, andra upplagan 1878; översatt till tyska), Om grekernas och etruskernas inverkan på bronskulturen (i ovannämnt läroverks program 1869; översatt i "Archiv für Anthropologie", 1870), Louis De Geer et la colonisation wallonne en Suède (i "Bulletin de l'Institut archéologique liégeois", band 12, 1876) och Fornariska folkens behandling af sina döda (i ovannämnt läroverks program 1877). Därjämte utgav han Gestriklands runstenar (två häften, 1865, 1867). 

Wiberg var korresponderande ledamot av Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien (1861) och medlem av Det Kongelige Nordiske Oldskriftselskab i Köpenhamn.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska arkeologer
Svenska lektorer
Personer i Gävles historia
Födda 1813
Avlidna 1881
Män
Lärare från Stockholm
155 mm Long Tom

155 mm Kanon M1, mer känd som Long Tom, var en fältkanon som började byggas i USA på 1930-talet. Den var den viktigaste medeltunga kanonen i USA:s armé under både andra världskriget och Koreakriget.

Historia
När USA gick med i första världskriget var man dåligt förberedd på det skyttegravskrig som väntade, framför allt hade man brist på tungt artilleri. Därför köpte man in den franska kanonen Canon de 155 mm GPF. Efter kriget började man utveckla en modernare pjäs i samma kaliber. Ett antal prototyper byggdes, men brist på pengar i samband med depressionen gjorde att projektet drog ut på tiden. År 1938 började man till sist producera .

Pjäsen användes för första gången på julafton 24 december 1942 under fälttåget i Nordafrika. Under andra världskriget användes pjäsen i 40 artilleribataljoner i Europa och 7 artilleribataljoner i Stilla Havet. Den var den viktigaste tunga pjäsen i USA:s arsenal, inte bara under andra världskriget utan även under Koreakriget och Vietnamkriget. Varianten M2 introducerades 1945 och hade ett något annorlunda bakstycke och lopp som gjorde den enklare att tillverka. Efter andra världskriget infördes ett nytt benämningssystem och pjäsen kallades därefter M59. Under 1980-talet ersattes den av 155 mm haubits M198.

Konstruktion
Äldre kanoner hade två relativt stora hjul med hårda däck för att ge pjäsen tillräckligt stöd vid eldgivning. Long Tom däremot hade åtta stycken luftfyllda gummidäck fördelade på två axlar. Vid transport bars bakänden av lavetten upp av ytterligare en axel med två hjul vilket gav pjäsen samma hjulkonfiguration som en tung lastbil. Däcken gjorde att pjäsen kunde bogseras i högre hastighet på väg och hade mindre benägenhet att köra fast i terräng. När pjäsen förbereddes för eldgivning togs stödaxeln bort, lavettens ben drogs isär och hjulen hissades upp så att lavetten låg direkt på marken. Det gjorde att pjäsen fick bra stöd trots gummidäcken.

Källor

Externa länkar

Artilleri under andra världskriget
Amerikansk krigsmateriel under andra världskriget
Åsa Rosén

Åsa Rosén, född 1967 i Övertorneå, Sverige, är en svensk illustratör och barnboksförfattare. Hon debuterade 2013 med boken Cirkus Caramba – Eldslukar-mysteriet, och har sedan dess skrivit ytterligare två böcker i samma serie. Dessutom har hon illustrerat böcker av bland andra Kerstin Lundberg Hahn.

Bibliografi 
 Cirkus Caramba – Eldslukar-mysteriet (Rabén & Sjögren, 2013) 
 Cirkus Caramba – Vampyr-mysteriet (Rabén & Sjögren, 2014) 
 Cirkus Caramba – Drottning-mysteriet (Rabén & Sjögren, 2015) 
 Viskornas dal – Väktarinnan  (Rabén & Sjögren, 2020) Nominerad till Norrlands litteraturpris
Kristallgrottan - Väktarinnan (Rabén & Sjögren 2021)

Externa länkar
Åsa Rosén hos Rabén & Sjögren

Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Kvinnor
Födda 1967
Levande personer
Personer från Övertorneå socken
Thure von Mentzer

Thure Alexander von Mentzer, född 16 september 1807 på Oltorp i Dimbo socken, Skaraborgs län, död 11 februari 1892, var en svensk kartograf. 

Efter att 1828–1833 ha tjänstgjort som kornett vid Livregementets husarkår utnämndes von Mentzer 1838 till underlöjtnant och 1848 till löjtnant i armén. Han utgav flera förskrifter och kommunikationskartor samt en mängd geografiska, historiska och statistiska kartverk, de flesta avsedda för skolbruk.

Källor

Svenska officerare
Svenska kartografer
Svenska militärer under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1892
Män
Ugglan
Personer från Dimbo socken
Matilda Haglund

Matilda Emilia Margareta Haglund, född 5 december 1996, är en svensk fotbollsmålvakt som spelar för Lidköpings FK.

Klubbkarriär
Haglunds moderklubb är Järpås IS. Som 12-åring gick hon till Lidköpings FK. Hon spelade 24 matcher för klubben i Elitettan 2015.

Inför säsongen 2016 värvades Haglund av Linköpings FC, där hon skrev på ett tvåårskontrakt. Haglund missade säsongen 2016 på grund av en korsbandsskada. Haglund debuterade i Damallsvenskan den 4 november 2017 i en 6–0-förlust mot Eskilstuna United. Den 28 november 2017 förlängde hon sitt kontrakt i klubben med två år. Den 13 december 2019 förlängde Haglund återigen sitt kontrakt med två år.

Inför säsongen 2021 återvände Haglund till Lidköpings FK.

Landslagskarriär
Haglund var en del av truppen som representerade Sverige i U19-EM 2015. Hon vann guld efter att Sverige besegrat Spanien med 3–1 i finalen.

Meriter
 Linköpings FC
Damallsvenskan (2): 2016, 2017

U19-EM: 2015

Källor

Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Noter

Svenska fotbollsmålvakter
Spelare i Linköpings FC
Spelare i Damallsvenskan
Födda 1996
Levande personer
Kvinnor
Personer från Lidköpings kommun
Vännäs motormuseum

Vännäs motormuseum är ett fordonsmuseum beläget på Vännäs läger i Vännäs kommun.

Bakgrund
Museet drivs som en ideellt av föreningen, vars syfte är att bevara gammal motor- och fordonshistoria, genom att visa cyklar, mopeder, motorcyklar, bilar, traktorer, flygplan, båt- och järnvägshistoria. Museet bildades 1986 av ett femtontalet entusiaster som ville på ett gemensamt sätt ställa ut sina veteransamlingar, vilka sedan hade sin första utställning 1993. Museet huserar i en av Sveriges äldsta flyghangarer, vilken uppförde 1927.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Vännäs motormuseum

Militärhistoriska museer i Sverige
Bilmuseer i Sverige
Järnvägsmuseer i Sverige
Vännäs kommun
Jojo Falk

Jojo Falk, född 17 mars 1970, är en svensk illustratör och serietecknare. Hon har i samarbete med manusförfattaren Tomas Zackarias Westberg gjort seriealbumen 24 minuter från T-centralen, Samtidigt i Blackeberg och Ett plus – vårat nya liv som småbarnsföräldrar. Dessutom har hon illustrerat böcker av bland andra Bengt-Erik Engholm, däribland boken Fakirer som vann Bokjuryns pris i kategorin facklitteratur år 2010. Hon har även medverkat i tidningen Kamratposten.

Externa länkar
Jojo Falks webbplats

kvinnor
Födda 1970
Levande personer
Svenska illustratörer
The International 2014

The International 2014 (TI4) var den fjärde upplagan av The International. TI4 anordnades för första gången i Keyarena i Seattle. Turneringen arrangerades av Valve Corporation och ägde rum mellan den 17 och den 21 juli 2014. Prispotten för TI4 var den största någonsin inom e-sport och var den första turneringen inom e-sport att vara över 10 miljoner dollar. Den nuvarande största prispotten inom e-sport är The International 2019 som hade en prispott på 34,3 miljoner dollar eller ~331 miljoner svenska kronor. Biljetterna till TI5 sålde slut på mindre än 5 minuter.

Historia

The International 2014 tillkännagav Valve att turneringen skulle hållas i KeyArena i Seattle. De 10 000 biljetterna som släpptes sålde slut på bara en timme efter de började säljas. Av de 15 lag som deltog så blev elva lag inbjudna till turneringen, och 4 lag kvalade in genom en online turnering.

Lag

Resultat

Referenser

Externa länkar

The International på Twitch

The International (Dota 2)
Datorspelsåret 2014
2014 i USA
E-sport
E-sportturneringar
Dota 2 turneringar
Valve Corporation
Christian Sigfred von Plessen

Christian Sigfred von Plessen kan syfta på:

* Christian Siegfried von Plessen (1646–1723), dansk statsman
 Christian Sigfred von Plessen (1696–1777), dansk godsägare
 Christian Sigfred von Plessen (1716–1755), dansk ämbetsman
Anjouansolfågel

Anjouansolfågel (Cinnyris comorensis) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Anjouan i Komorerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Solfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Anjouan
The International 2013

The International 2013 (TI3) var den tredje upplagan av The International. Turneringen tog plats i Benaroya Hall, Seattle och hade då den största prispotten inom e-sport. Turneringen arrangerades av Valve och ägde rum mellan den 8 augusti och den 11 augusti, 2013. Av 16 lag som deltog i turneringen, bjöds 13 in direkt av Valve och resterande 3 behövde kvalificera sig i en regional turnering.

Segrare i turneringen var svenska Alliance som lyckades vinna över ukrainska Natus Vincere.

Lag

Resultat

Referenser

Externa länkar

The International på Twitch

The International (Dota 2)
Sport i USA 2013
Datorspelsåret 2013
E-sport
E-sportturneringar
Dota 2 turneringar
Valve Corporation
Carl Scheel-Plessen

Carl Theodor August Scheel-Plessen, född 18 mars 1811 i Neustadt in Holstein, var en dansk baron, preussisk greve och slesvig-holsteinsk politiker. Han var bror till Wulff Scheel-Plessen och Otto von Plessen.

Scheel-Plessen blev 1846 deputerad i danska Räntekammaren och upptogs som "lojal slesvigholsteinare" 22 mars 1848 i ministären, men utträdde 2 dagar senare på grund av dess nationella program, emedan han önskade så mycket som möjligt tillmötesgå de slesvig-holsteinska kraven. Däremot var han under vapenstilleståndet 1849–1850 förvaltningskommissionens departementschef i Slesvig och förestod 1852 i några månader administrationen i Holstein för danska regeringen samt blev sedan överpresident i Altona. 1854–1863 var han ordförande i holsteinska ständerförsamlingen och samtidigt dess politiske chef i kampen mot danska regeringen (han miste därför 1856 sitt ämbete). År 1856 var han i riksrådet ledaren och huvudtalaren för de elva slesvig-holsteinare, som protesterade mot den gemensamma författningen; 1857 utträdde han själv ur riksrådet. Han slöt sig 1864 genast till det preussiska partiet i Holstein och tillrådde redan i december hertigdömenas anknytning till Preussen. Därför blev han också 1867 preussisk överpresident i Schleswig-Holstein och genomförde kraftigt och skickligt samt i stor hast provinsernas införlivande med Preussen. Utan skonsamhet bekämpade han nämligen sina forna partikamrater, som ännu höll fast vid augustenborgaren, och förföljde ivrigt dansk nationalitet i Nord-Slesvig. Vid sin avgång 1879 fick han säte och stämma för livstiden i preussiska herrehuset och upphöjdes 1888 till greve.

Källor 

 

Schleswig-Holsteins ministerpresidenter
Tyska politiker under 1800-talet
Födda 1811
Avlidna 1892
Män
Ugglan
Orangetofsad solfågel

Orangetofsad solfågel (Cinnyris bouvieri) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Orangetofsad solfågel är en liten medlem av familjen. Hanen är praktfull med gnistrande grönt på huvud och rygg, mörkt purpurfärgad panna och ett lila och rött band över bröstet. Nära vingens framkant har den orangefärgade fjädertofsar som gett den sitt namn, men dessa hålls ofta dolda. Jämfört med andra solfågelhanar utmärks denna art på bröstbandet, stor fläck i pannan och kraftigt böjd och lång näbb. Honan är mycket mer färglös och svårare att skilja från andra solfåglar, men har enfärgat otecknat ansikte, lång näbb och rätt ostreckad gul buk. Sången inleds med några snabba toner som övergår i en ljudlig pulserande drill. Bland lätena hörs ett "chik" och ett ljust "tseep!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydostligaste Nigeria till Kamerun, Gabon, norra Angola och västra Kenya. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Orangetofsad solfågel hittas i öppna och sparsamt beskogade miljöer. Fågeln ses vanligen enstaka, ibland i strre samlingar vid blommande träd och buskar. Den är generellt ovanlig och lokalt förekommande.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar franska zoologen Aimé Bouvier (1844-1919).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Poppegården

Poppegården är en friluftsteater i Domsten utanför Helsingborg i Skåne, ett stenkast från Öresund.

Poppegården är en korsvirkesgård från 1700-talet, som under många år varit familjen Nils och Gunilla Poppes hem. Sedan sommaren 2011 förestår Gunilla Poppe – ofta i samverkan med bland andra Mia Poppe och Thomas Poppe – en professionell friluftsteater med årliga sommaruppsättningar på gården. 

Den första produktionen, Damen i väntsalen av  Pamela Jaskoviak, handlade om den unge Harry Martinsons livsavgörande möte med damen Margrete Eliza Kjellberg och gästspelade under hösten även på Helsingborgs stadsteater.

Gården inrymmer även ett mindre museum över Nils Poppe i hans tidigare arbetsrum.

Produktioner
2011 – Damen i väntsalen av Pamela Jaskoviak
2012 – Pelikanen av August Strindberg
2013 – Marknadsafton av Vilhelm Moberg
2014 – Kvartetten av Ronald Harwood
2015 – Spegelbilder av Anders Wällhed
2016 – Rut och Ragnar av Kristina Lugn
2017 – Sista sommaren av Ernest Thompsson
2018 – Ett stort hjärta av Bengt Järnblad
2019 – Konsten att förkorta evigheten av Anders Wällhed
2020 – Trädgårdskultur – En sommarlek mellan dröm och vaka...
2021 – Leka med elden av August Strindberg
2022 – Ett drömspel av August Strindberg

Källor

Externa länkar
Poppegårdens webbplats

Friluftsteatrar i Sverige
Kultur i Helsingborg
Personmuseer i Sverige
Svenska teatermuseer