kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Złotoryja

Złotoryja , tyska: Goldberg in Schlesien, latin: Aurimontium eller Aurus Mons, är en stad i sydvästra Polen och huvudort i distriktet Powiat złotoryjski i Nedre Schlesiens vojvodskap. Staden utgör administrativt en stadskommun, med 16 120 invånare i juni 2014.

Geografi 
Złotoryja ligger vid floden Kaczawa omkring 20 kilometer sydväst om den större staden Legnica, på gränsen mellan det schlesiska låglandet och Sudeterna. Söder om staden reser sig Kaczawskiebergen (Góry Kaczawskie). Staden är medlem av Euroregion Neisse.

Historia 
Goldberg är den första av Schlesiens städer som grundades av tyska kolonisatörer, och erhöll stadsrättigheter enligt Magdeburgrätten år 1211 av hertigen Henrik den skäggige av Schlesien, de första belagda tyska stadsrättigheterna i regionen. Redan innan stadens grundande fanns en bosättning med guldbrytningsverksamhet omkring floden Kaczawas gamla flodbädd, vilket gav staden dess namn. 

1329 kom stadens länsherrar att svära trohet till Kungariket Böhmen, och 1349 blev staden del av de böhmiska kronländerna. 1526 blev staden därmed tillsammans med Böhmen del av de habsburgska arvländerna. Stadens latinskola var en av de viktigare utbildningsinstitutionerna i Schlesien under denna tid; den mest kända eleven var fältherren Albrecht von Wallenstein. 

Efter Österrikiska tronföljdskriget kom staden 1742 att bli del av kungariket Preussen. Efter de preussiska administrativa reformerna omkring 1815 kom staden att bli administrativt säte för Landkreis Goldberg i Regierungsbezirk Liegnitz som del av den då bildade provinsen Schlesien. Vid andra världskrigets slut 1945 blev staden enligt Potsdamöverenskommelsen del av Polen, och den kvarvarande tyskspråkiga majoritetsbefolkningen tvångsförflyttades över gränsen. Sedan krigsslutet bär staden officiellt den moderna polska formen av stadens namn, Złotoryja.

Sevärdheter 

 Delfinbrunnen
 Franciskanerklostret
 Heliga Korsets kyrka eller S:t Nikolaus
 Historiska borgarhus
 Marie födelsekyrkan
 S:a Hedvigskyrkan
 Rådhuset
 Pelarkapellet
 Smedjebastionen
 Stadsmuren från 1300-talet
 Guldmuseet

Strax utanför staden, i Zagrodnos kommun, ligger Grodziecs slott från 1100-talet.

Kända invånare 
 Waldemar Dyhrenfurth (1849–1899), advokat och samhällskritiker
 Wilhelm Gliese (1915–1993), astronom
 Robert von der Goltz (1811–1855), medlem av Frankfurtparlamentet
 Friedrich Hoffmann (1875-1951), kurator vid Königsbergs universitet
 Johann Wilhelm Oelsner (1766–1848), Königl. Geheimer Kommerzienrat, industrialist, pedagog och filolog
 Konrad Engelbert Oelsner (1764–1828), publicist
 Joachim Siol (född 1937), domare i Bundesgerichtshof
 Mariusz Szczygieł (född 1966), journalist.
 Fabian Timäus (1507–1581), luthersk teolog
 Valentin Trotzendorf (1490–1556), teolog, humanist och pedagog.
 Ernst Zinner (1886–1970), astronom

Referenser

Externa länkar 

Städer i Nedre Schlesiens vojvodskap
Stadskommuner i Nedre Schlesiens vojvodskap
Erik Samuelson

Erik Samuelson kan syfta på:

Erik Samuelson (1893–1964), svensk amiral och chef för Kustflottan
Erik Samuelson (född 1904), svensk varvsarbetare och riksdagsman
Erik Samuelsson (1911–1979), pastor, missionär, sångare och musiker
Einar Rose

Einar Wilhelm Böckmann Rose, född 27 januari 1898 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 3 februari 1979 i Frogn, var en norsk skådespelare, sångare och regissör. Han var under sin tid en av norsk revys och populärmusiks främsta personer.

Biografi
Rose föddes på Normannsgata 5 på Kampen. I unga år arbetade han som godisförsäljare på Kongshavn bad och Dovrehallen. Han var också statist på friluftsscenen på Norsk Folkemuseum. Han debuterade som solist 1925 i revyn Regnbuen på Mayol. År 1926 engagerades han vid Chat Noir och debuterade där i Arne Svendsens revyfars Det nakne faktum. Han fick samma år sitt genombrott i revyn Kjør for det!. Med revyn Piger etablerade han sig som tidens stora revystjärna. I föreställningen framförde han "Svigermor og Evensen og kjerringa og jeg" som också blev hans grammofonskivedebut 1927. De första åren växlade Rose mellan fars, operett och revy och var i stort sett fast stationerad vid Chat Noir. Mellan 1934 och 1935 hade han tillsammans med Victor Bernau egen revy på Scala.

År 1936 regidebuterade Rose med revyn Varsko her! och från 1937 var han konstnärlig ledare för Chat Noir. År 1937 öppnade han etablissemanget Rosekjelleren i källaren under och bakom Chat Noir. Under de följande åren växlade han mellan regi och konstnärligt ansvar på Chat Noir och uppträdanden med sin musikgrupp Hurragutta på Rosekjelleren.

Vid sidan av teatern var Rose en av tidens flitigaste grammofonartister med över 300 inspelningar 1927–1941. Han blev på dessa ofta ackompanjerad av sin egen grupp Hurragutta. Många tidiga inspelningar gjordes i Berlin och kännetecknades av romantik där Roses skönsång kom väl till pass. Bland de romantiska sångerna kan nämnas "Pike fortell meg et eventyr" och "Mon Ami (Det er ingen som deg)". Tillsammans med Steinar Jøraandstad och Tore Foss ingick han i trion The Black Cat Singers som medverkade till att introducera tidens amerikanska jazzmelodier. Roses grammofonkarriär blomstrade under hela mellankrigstiden. En av sina sista framgångar fick han med "Tante Pose-vals" 1940. År 1959 lät Rose göra nyinspelningar av några av sina mest kända visor, arrangerade som de lät i Rosekjelleren. År 1960 framfördes "Bestefarsvalsen" i norsk TV vilket gjorde sången populär igen. I samband med Roses 70-årsdag 1968 samlades nyinspelningarna på LP:n Landskampen. År 1973 utkom Rose med en LP:n Sol ute, sol inne.

Under 1950- och 1960-talen var Rose aktiv som "societetsreporter" i Aftenposten. Han bidrag där finns bevarade i artikelsamlingen Ingen rose uten torner samt i självbiografin Rose-boka.

År 2001 blev Rose frimärksmotiv i Norge som en del av en serie porträtt av revykonstnärer.

Familj 
Rose var son till typograf Jacob Rose (1871–1939) och Anna Benedicte Böckmann (1868–1953). Han var gift med Irene Lium (1907–1989).

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

Store norske leksikon: Einar Rose
NRKs artistportrett

Norska revyartister
Norska teaterchefer
Norska teaterregissörer
Norska sångare under 1900-talet
Norska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Oslo
Sångare från Oslo
Födda 1898
Avlidna 1979
Män
Bogatynia

Bogatynia , tyska: Reichenau in Sachsen, är en stad i sydvästra Polen, tillhörande distriktet Powiat zgorzelecki i Nedre Schlesiens vojvodskap. Tätorten hade 18 385 invånare i juni 2014, och utgör centralort i en stads- och landskommun med totalt 24 254 invånare samma år.

Staden är medlem av det tysk-polsk-tjeckiska regionala samarbetsorganet Euroregion Neisse.

Geografi 

Staden är belägen vid floden Miedzianka, en biflod till gränsfloden Lausitzer Neisse, i den smala polska landremsan i närheten av den punkt där Tjeckiens, Tysklands och Polens gränser går samman, och omges i öster och söder av de tjeckiska städerna Frýdlant och Hrádek nad Nisou samt av den tyska staden Zittau i väster. Området omedelbart väster om stadsbebyggelsen utgörs av ett stort dagbrott.

Historia 
Bogatynia ligger i den polska delen av det historiska landskapet Oberlausitz. Staden med omnejd utgör den enda del av den historiska Fristaten Sachsen som låg öster om Oder-Neisselinjen och därmed avträddes till Polen 1945; övriga delar av de tidigare tyska territorierna i nuvarande Polen tillhörde före 1945 Fristaten Preussen. 

Orten omnämns första gången i skriftliga källor 1262, i ett av klostret St. Marienthals dokument. Under större delen av sin historia var orten en huvudsakligen tysktalande köping i Oberlausitz med namnet Reichenau, och tillföll tillsammans med Oberlausitz kurfurstendömet Sachsen 1635. Under 1800-talet påbörjades kolbrytningen i Reichenau. Den 22 april 1945 bombades staden av sovjetiskt flyg, med många döda och skadade och stora skador på bebyggelsen och järnvägen som följd. Efter krigsslutet gavs orten stadsrättigheter 1945 under namnet Rychwald, och 1947 döptes staden om av de polska myndigheterna till Bogatynia, från bogaty som betyder "rik". 1960 invigdes den nya normalspåriga järnvägssträckningen till Mikułowa, som ersatte den på 1800-talet byggda smalspåriga järnvägen mellan Zittau och Hermsdorf (Heřmanice u Frýdlantu), vilken lagts ned till följd av den nya gränsdragningen. Staden drabbades av en större översvämning 2010, då hela stadskärnan översvämmades.

Näringsliv 

I kommunen ligger Turóws kolkraftverk, Polens tredje största kolkraftverk, och hela området väster om staden fram till floden Lausitzer Neisse utgörs idag av ett dagbrott för utvinning av brunkol för kraftverkets räkning.

Noter

Källor

Externa länkar 

Städer i Nedre Schlesiens vojvodskap
Kommuner i Nedre Schlesiens vojvodskap
Bioekonomi

Bioekonomi eller biobaserad ekonomi (engelska: biobased economy, bioeconomy eller biotechonomy) är den del av den totala ekonomin som är baserad på biomassa och bioteknik. Staffas et al föreslår att biobaserad ekonomi istället ska syfta på ett framåtblickande koncept för utvecklingen av hela samhället till att bli mer baserat på biomassaresurser på bekostnad av fossila bränslen och material.

Definition av bioekonomi av Forskningsrådet för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas):

 En hållbar produktion av biomassa för att möjliggöra en ökad användning inom en rad samhällssektorer. Syftet är att minska klimatpåverkan och användningen av fossila råvaror.
 Ett ökat förädlingsvärde av biomassa, samtidigt som energiåtgången minimeras och näring och energi tas tillvara från slutprodukterna. Syftet är att optimera ekosystemtjänsternas värde och bidrag till ekonomin.

Begreppet bioekonomi introducerades år 1997 och definieras lite olika i olika delar av världen. Det skiljer bland annat vilka sektorer man räknar in. I forskningssammanhang i Sverige och Norden är det vanligast att bioekonomi innefattar jordbruk och skogsbruk. 

Utvecklingen av biobaserad industri och/eller bioteknologi samt deras tillämpningar inom jordbruk, skogsbruk, hälsovård, skogsindustrier, kemiindustrier och energiindustrier är klassiska exempel på bioekonomiska aktiviteter.

Referenser

Vidare läsning
 The Biobased Economy : Biofuels, Materials and Chemicals in the Post-oil Era, Langeveld et al., Earthscan  .

Externa länkar
 Bioekonomi, Skogsindustrierna 2016.
 Commission proposes strategy for sustainable bioeconomy in Europe, EU-kommissionen Bryssel, 13 februari 2012.

Ekologi
Christian-Pontus Andersson

Christian-Pontus Torgny Andersson, född 10 oktober 1977 i Brattfors, är en svensk keramiker och skulptör. 

Christian-Pontus Andersson är uppvuxen i Brattfors. Han utbildade sig i keramik på Konstfack från 2002 och debuterade på Konstfacks examensutställning 2007. Han arbetar med skulpturer i porslin och glasfiber samt fotografi. Andersson finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Offentliga verk i urval
A joyful troop of perfection, with sensitive hearts,  2010 I entrén till Campus 1477, Uppsala universitet

Källor

Noter

Externa länkar
Christian-Pontus Andersson på Hanna Stahle på OmKonst den 7 juli 2010

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska keramiker
Svenska skulptörer under 2000-talet
Personer från Filipstads kommun
Födda 1977
Levande personer
Män
Alumner från Konstfack
Ziyariderna

Ziyariderna var en persisk dynasti som härskade i norra Persien 928-1090 främst i provinsen Mazandaran i nuvarande Iran. Mardawi ibn Ziyar grundade 928 med hjälp av samaniderna ett självständigt furstendöme i Tabaristan och Gilan vid sydkusten av Kaspiska havet. Tidvis härskade dynastin även över Isfahan och Fars. Eftersom Tabaristan kontrollerade handelsvägarna mellan Irak och Khorasan och Transoxanien uppnådde furstendömet ekonomiskt välstånd. 

År 1041 tvingades ziyariderna att erkänna seldjukernas överhöghet och femtio år senare blev deras område erövrat av assasinerna.

Referenser 

Enzyklopädie des Islam

Släkter 
Persien
Irans kungligheter
Celine (namn)

Celine eller Céline är ett latinskt kvinnonamn som är bildat av ordet 'coelum' som betyder himmel.  En annan variant av namnet är Celina.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 1 819 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Celine eller Céline, varav 1 302 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas

Personer med namnet Celine eller Céline
Celine Brun-Lie, norsk skidåkare
Céline Dion, kanadensisk sångerska

Källor

Kvinnonamn
Mally Haaland

Mally Haaland, född Amalie Charlotte Carenius Halvorsen 26 maj 1887 i Stavern, död 23 februari 1934 i Oslo, var en norsk skådespelare.

Haaland debuterade 1908 vid Laviks turnéteater och turnerade 1910 med Det Norske Spellaget. År 1912 spelade hon Gina i Henrik Ibsens Vildanden på Stavangers teater och var under några år även engagerad vid Trondheims Teater. När Det norske teatret öppnades 1913 knöts hon direkt till teatern och verkade där i tre omgångar fram till 1928. Från 1928 till sin död 1934 var hon med ett par års avbrott engagerad vid Det Nye Teater. Hon var känd som komiker vilket kom till uttryck såväl i farsfigurer som i karaktärsroller. Bland hennes roller märks Maren i Arne Garborgs Læraren och Petrina i Oskar Braatens Ungen. Vid sidan av teatern medverkade hon också i ett par filmer. Hon debuterade 1926 i Leif Sindings stumfilm Vägarnas kung. År 1933 spelade hon i Gustaf Molanders talfilm En stille flirt.

Hon var gift med skådespelaren Ingjald Haaland i dennes första äktenskap. Tillsammans fick de dottern, skådespelaren Turid Haaland.

Filmografi 
 – Signors
 – fru Wilder

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Oslo
Födda 1887
Avlidna 1934
Kvinnor
Kunz Lochner

Kunz Lochner, född omkring 1510, död 1567, en rustningssmed verksam i Nürnberg, Tyskland. Han var son till en rustningssmed med samma namn och även hans två bröder Heinrich och Hans var verksamma smeder. 1543 började han arbeta åt den tysk-romerske kejsaren Ferdinand I och året därpå blev han verksam vid den blivande Maximilian II:s  hov. Mästaren Kunz Lochner och hans verkstad har producerat flera av de mest praktfulla paradrustningar som tillverkats under renässansen. Kunz Lochners verkstad tillverkade rustningar åt kunga- och furstehus över hela Europa. Idag finns de på museer i både USA och Europa som exempelvis Metropolitan och Livrustkammaren.

Kända verk

Paradrustning för man och häst 
Rustningen är tillverkad 1550 åt den Sigismund II August av Polen. Han var den siste kungen av den gamla jagellononska dynastin. I sitt testamente delade han upp arvet mellan sina systrar. En av dem är Katarina Jagellonica, drottning av Sverige och gift med Johan III. Eftersom Polen saknade en given tronföljare började Johan III verka för att hans son Sigismund skulle anses vara tronföljare. I den komplicerade processen att välja ny kung sände Katarinas syster Anna detta rustningsgarnityr för att lugna Johan III beträffande arvet och för att försäkra sig om svenskt stöd. Rustningsgarnityret består av helrustning, harnesksadel och hästrustning. Häststjärnan är försedd med två upprullade gumshorn. Alla delar är täckta med ett arabeskdekor med förgyllda bågar och fält omväxlande med ytor täckta av vit och svart färg så kallad kallemalj.

Galleri

Källor

Män
Födda 1500-talet
Avlidna 1567
Tyska smeder
Bodens vattenkraftverk

Bodens vattenkraftverk är ett vattenkraftverk i Luleälven i Boden. Kraftverket anlades 1967–1972 och ägs av Vattenfall Vattenkraft AB.

Källor

Vattenfalls sida om Bodens vattenkraftverk

Externa länkar
 

Vattenkraftverk i Lule älv
Vattenkraftverk i Norrbottens län
Byggnader och anläggningar i Bodens kommun
Satsen om den slutna grafen

Satsen om den slutna grafen är ett grundläggande resultat inom funktionalanalysen som karakteriserar kontinuerliga linjära operatorer mellan två Banachrum med hjälp av deras grafer.

Satsen

För en funktion  definieras grafen av  som mängden
.

Satsen om den slutna grafen är: Om  och  är Banachrum, och  är en överalltdefinierad linjär operator (dvs. att definitionsmängden  för  är ), då är  kontinuerlig (eller begränsad), om och endast om den är en sluten operator; det vill säga att grafen är sluten i  (med produkttopologin).

Källor
 

Satser inom funktionalanalys
Bröllopet mellan Gustav II Adolf och Maria Eleonora

Bröllopet mellan Gustav II Adolf och Maria Eleonora av Brandenburg ägde rum i Rikssalen på slottet Tre Kronor den 25 november 1620.

Brudtåget 
Brudföljet satte igång klockan 9.30 på morgonen den 25 november. I brudvagnen satt Maria Eleonora, nyss fyllda 21 år, tillsammans med sin mor Anna av Preussen. Brudtåget gick från Bergshamra utanför Stockholm och i tåget fanns brudens syster Katarina och faster, tre hovmästarinnor, åtta jungfrur, en hovmästare och sju junkrar samt alla lastvagnar. När brudtåget närmade sig Stockholm mötte Gustav II Adolfs imponerade följe upp med 1 800 ryttare och 5 000 soldater till fots. Kungen red fram till brudens vagn tillsammans med Axel Oxenstierna och hälsade. Brudtåget fortsatte till Stockholms slotts borggård där kungens mor Kristina av Holstein-Gottorp och den gamla änkedrottningen Katarina Stenbock mötte följet.

Vigseln och bröllopet 
På eftermiddagen den 25 november hämtades brud och brudgum och leddes i procession till Rikssalen. Först gick riksmarskalken Svante Banér och sex pukslagare och efter följde en lång rad riksråd, adel och ännu fler pukslagare. Sedan följde brudparet och efter dem brudparets mödrar.

Ärkebiskop Petrus Kenicius förrättade vigseln på svenska. Efter fördes paret till sitt biläger i en röd guldbroderad sammetssäng. Där fick brudparet lyssna till tal, åt konfekt och drack vin. Rikssalen omvandlades och dukades upp inför bröllopsmåltiden, brud och brudgum satt under sin himmel omgivna av sina släktingar och festligheterna avslutades som brukligt med fackeldans till vilken brudparet dansade.

Kvällen avslutades med att brudparet drog sig tillbaka till den silverbroderade brudsäng som Maria Eleonora fört med sig. Tre dagar senare kröntes Maria Eleonora i Storkyrkan. Dagarna efter bröllopet och kröningen fortsatte i festligheternas tecken, bland annat med storslagen bröllopstornering.

Spådom 
Redan då Gustav II Adolf låg i vaggan och sedvanligt horoskop ställdes, kunde stjärnorna berätta att han skulle gifta sig vid 25 års ålder och att han skulle välja sin hustru själv. Det blev en krånglig väg till att få spådomen uppfylld. Själv skulle Gustav II Adolf gärna ha gift sig betydligt tidigare. Hans moder, änkedrottningen Kristina satte dock stopp för hans planer med ungdomskärleken Ebba Brahe. När Gustav II Adolf sedan bestämde sig för giftermålet med Maria Eleonora, fick han kämpa i mer än fyra år för att övertyga kungahuset. Så kom den astrologiska spådomen att gå i uppfyllelse.

Bildgalleri

Källor

Fotnoter

Evenemang i Stockholm
Kungliga bröllop
1620 i Sverige
Stockholm under 1600-talet
Gustav II Adolf
Vasaätten
Ana Jara

Ethel Ana del Rosario Jara Velásquez, född 11 maj 1968 i Ica i Peru, är en peruansk jurist och politiker. Hon var premiärminister i Peru mellan juli 2014 och april 2015. Hon efterträdde René Cornejo på posten.

Jara hör till Peruanska Nationalistpartiet och valdes in som kongressledamot 2011. Hon var minister med ansvar för kvinnor och utsatta befolkningsgrupper mellan 2011 och 2014. 

Efter en övervakningsskandal avsatte kongressen Jara efter en misstroendeomröstning. Hon efterträddes som premiärminister av Pedro Cateriano.

Källor

Noter

Externa länkar

Perus premiärministrar
Peruanska jurister
Peruanska politiker under 2000-talet
Personer från Ica
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Smurfit Kappa Group

Smurfit Kappa Group är en global förpackningstillverkare som verkar i 35 länder och med 46 000 anställda. Smurfit Kappa är det största företaget för förpackningar på den europeiska marknaden och det näst största på den globala marknaden.

I Piteå i Sverige ligger Europas största kraftlinerbruk, Smurfit Kappa Kraftliner Piteå. I Gävle och i Brännögård tillverkas wellpapp.

Källor
Smurfit Kappa

Svenska massa- och papperstillverkare
Lagtävlingen i dressyr i ridsport vid olympiska sommarspelen 1984

Lagtävlingen i dressyr i ridsport vid olympiska sommarspelen 1984 var en av sex ridsportgrenar som avgjordes under de olympiska sommarspelen 1984.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar 

Ridsport vid olympiska sommarspelen 1984
Individuell dressyr i ridsport vid olympiska sommarspelen 1984

Individuell dressyr i ridsport vid olympiska sommarspelen 1984 var en av sex ridsportgrenar som avgjordes under de olympiska sommarspelen 1984.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar 

Ridsport vid olympiska sommarspelen 1984
Lagtävlingen i fälttävlan i ridsport vid olympiska sommarspelen 1984

Lagtävlingen i fälttävlan i ridsport vid olympiska sommarspelen 1984 var en av sex ridsportgrenar som avgjordes under de olympiska sommarspelen 1984.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar 

Ridsport vid olympiska sommarspelen 1984
Mats Wallenius

Mats Wallenius, tidigare Jönsson, född 10 maj 1959 i Osby, är en svensk direktör.

Biografi 
Under åren 1990–1999 och 2007–-2010 var Wallenius direktör och generalsekreterare för Föreningen Norden i Sverige. Parallellt var han även direktör för Kulturfonden för Sverige och Finland, Svensk-norska samarbetsfonden, Svensk-danska kulturfonden och Svensk-isländska samarbetsfonden. De fyra bilaterala fonderna är fristående stiftelser vars styrelser utses av de olika ländernas regeringar.

Under åren 1999–2006 var Wallenius direktör för Nordiska Kulturfonden i Köpenhamn. Nordiska kulturfonden är en fristående mellanstatlig kulturfond mellan de nordiska länderna. Fondens huvudmän är Nordiska rådet och Nordiska ministerrådet.

Åren 2008–2010 ingick Wallenius i regeringens nationalkommitté för Märkesåret 1809.

Sedan 2011 är Mats Wallenius direktör på heltid för den svenska delen av Kulturfonden för Sverige och Finland. Han har samtidigt arbetat med Svensk-norska samarbetsfonden under åren 2011–2020.

Wallenius är en av initiativtagarna till Tandem Forest Values, en av Sveriges två officiella gåvor till Finland i sambandet med Finlands 100-årsjubileum.

Förtroendeuppdrag 
Under år 2008 – 2013 var Wallenius ledamot av styrelsen för Statens kulturråd och under åren 2016–2020 styrelseledamot i Kungliga Konsthögskolan. Sedan 2016 är han också ledamot i styrelsen för Nordiska akvarellmuseet.

Utmärkelser och priser 
   Kommendör av Norska förtjänstorden (10 juni 2020)
   Riddartecknet av I klass av Finlands Lejons orden (2010)
Förtjänstmedalj av Kulturfonden för Sverige och Finland
Samfundet för Sverige och Finland -  Årets främjare 2013 tillsammans med Gunvor Kronman

Familj 
Mats Wallenius är sedan år 2001 gift med konstnären Raija Wallenius.

Bibliografi 
 Wallenius, Mats; Johansson, Anders (2016). Norges tack – Svek, samverkan och solidaritet över Kölen 1940 – 1945. Svensk-norska samarbetsfonden.  
 Jönsson (Wallenius), Mats; Andrén, Nils 1993): Vägval i Europa: Norden och Nordenrörelsen inför de europeiska utmaningarna. Föreningen Norden.

Referenser

Noter

Källor 
Vem är det 2001 -  - sid 592 (Jönsson)  
Sveriges Statskalender 1991 – 1999 (Jönsson) och 2008 – 2013(Wallenius).

Externa länkar  
 Svensk-danska kulturfonden
 Svensk-isländska samarbetsfonden

Män
Födda 1959
Levande personer
Personer från Osby
Svenska direktörer