kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Emmanuel Berl

Emmanuel Berl, född 2 augusti 1892, död 21 september 1976, var en fransk-judisk journalist och författare.

Berl skapade sig ett namn med de tre arbetena Mort de la pensée burgeoise (1929), Mort de al morale burgeoise (1929) och Le burgeois et l'amour (1931) där han försökte påvisa förfallstendenser inom det borgerliga franska samhället. Han menade sterila drag hos den franska litteraturen och kulturlivet i stort berodde på borgerskapets revolutionsskräck och av klassfördomar betingad framstegsfientlighet. Berl blev 1933 redaktör för den socialistiska veckotidskriften Marianne. Bland hans övriga arbeten märks La politique et les partis (1932), Lignes des chance (1934) och Discours aux Français (1934). Berl, som uppträdde mot nationalsocialismen och dess franska sympatisörer ägnade sig under andra världskriget åt historiska studier vilka bland annat resulterade i Histoire de l'Europe d'Attila à Tammerlan (1945). I Praise de sang uttalade sig Berl i skilda politiska och kulturella frågor, bland annat om nationalsocialismen och antisemitismen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Män
Franska journalister
Franska författare
Födda 1892
Avlidna 1976
Blå ögon

Ej att förväxla med Ärliga blå ögon. För ögonfärgen, se Ögonfärg hos människan.

Blå ögon är en svensk TV-serie från 2014 bestående av tio avsnitt. Serien, som är en politisk dramaserie, hade premiär den 30 november och visades i SVT1. I produktionsstadiet var serien känd som Ögon blå. Konceptet skrevs av Jörgen Hjerdt och Petra Revenue. Manuset skrevs av Alex Haridi, Antonia Pyk och Björn Paqualin och för regin står Fredrik Edfeldt, Emiliano Goessens och Henrik Georgsson. Fläskkvartetten har gjort musiken till serien.

Handling
Valrörelsen pågår för fullt. När justitieministerns stabschef Sarah Farzin plötsligt försvinner, får Elin Hammar axla ansvaret. Men när hon försöker ta reda på vad som hänt möts hon av motstånd, och dras in i en konspiratorisk härva. Det politiska landskapet ser också ut att förändras, i och med det nya Trygghetspartiets förmodade framgång i valet. Det regerande Samlingspartiet har svårighet att förhålla sig till det nya partiet. Extremistgruppen Veritas börjar samtidigt synkronisera attacker mot enligt dem oönskade svenska medborgare.

Granskningsnämnden friade produktionen
Serien anmäldes till Granskningsnämnden där anmälaren menade att SVT genom serien bröt mot sin objektivitet. Anmälaren menade att seriens främlingsfientliga parti var för likt Sverigedemokraterna och att serien partiet framställde Sverigedemokraterna som ett hot mot demokratin. Serien anmäldes även för rasistiska uttryck i serien och påstådd varumärkesexponering. Granskningsnämnden beslutade att fria produktionen på samtliga punkter.

Rollista i urval
Louise Peterhoff – Elin Hammar
Linus Wahlgren – Max Åhman
Sven Nordin – Gunnar Elvestad, justitieminister
Daniel Larsson – Ludwig Biehlers, statsrådsberedningens stabschef
Cecilia Frode – Rebecka Lundström
Niklas Hjulström – Statsministern
Karin Franz Körlof – Sofia Nilsson
David Lindström – Simon Nilsson
Anna Bjelkerud – Annika Nilsson
Adam Lundgren – Mattias Cedergren
Erik Johansson – Gustav Åkerlund
Christopher Wagelin – Henrik Granström
Christoffer Nordenrot – Niklas
Kjell Wilhelmsen – Olle Nordlöf, Trygghetspartiet

Källor

Externa länkar
Seriens sida på SVT

Svenska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2014
Svenska dramaserier
Svenska thriller-TV-serier
TV-serieavslutningar 2015
Svenskspråkiga TV-serier
Luntstake

Luntstake var en stång som användes för att avfyra mynningsladdade kanoner. Med luntstaken fördes en brinnande lunta till fänghålet, där det antände fängkrutet vilket i sin tur antände drivladdningen av svartkrut, vars expanderande krutgaser sköt i väg projektilen. 

Luntstakar kunde vara av två typer, dels en enkel stång (Ty: Luntenstock), dels en längre stång med järnspets och två krökta armar där luntan var omvirad (Ty: Luntenspieß). Den sistnämnda hade också karaktär av stångvapen och befälstecken.

Referenser 

 Preben Kannik, Uniformer i färg, Almqvist & Wiksell 2069, sid. 314.
 Luntstake 2104-11-10 Vasamuseet
 "LUNT-STAKE" Svenska akademiens ordbok

Externa länkar 
 Foto av enkel luntstake Digitalt museum
 Foto av enkel luntstake Marinmuseum, Karlskrona

Artilleri
Militärteknik
Militärhistoria
Tjeckoslovakien i olympiska vinterspelen 1936

Tjeckoslovakien deltog med 44 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1936 i Tjeckoslovakien
Nationer i olympiska vinterspelen 1936
1936
Ringdahls Optik-skylten

Ringdahls Optik-skylten är en neonreklam för optikeraffären Ringdahls Optik vid Flemingatan 36 på Kungsholmen i Stockholm. Ovanför butiksentrén hänger glasögon i rödlysande neonrör och neonskylten ”RINGDAHL Leg OPTIKER” från 1950- respektive 1960-talen. Båda har blivit ett välkänt inslag i den lokala stadsbilden. Ringdahls neonskyltar nominerades år 2017 av Stadsmuseet i Stockholm till den årliga tävlingen Lysande skylt.

Historik
Firman ”Ringdahl Leg Optiker” har funnits på Fleminggatan 36 sedan 1946 och sedan hösten 2007 bedrivs verksamheten i ny regi. Den nya ledningen tog över ett inarbetat firmanamn och de välkända neonskyltarna. 

Det rör sig om en vinkelrätt mot fasaden monterad dubbelsidig skylt visande glasögonbågar i rödlysande neonrör. Skylten, som ursprungligen satt ovanför entrédörren, har troligen funnits sedan 1950-talet. Den tillverkades en gång i tiden av Morneon, som var ett av Sveriges största företag inom ljusskyltsbranschen. Den andra skylten med text ”RINGDAHL Leg OPTIKER” i två rader och vitlysande neonrör härrör från mitten av 1960-talet och tillverkades av Neontjänst, som 1981 köptes av Focus Neon. I samband med att den senare skylten sattes upp, flyttades glasögonbågarna till höger på fasaden. Skyltarna ingick i Stadsmuseets neonskyltsinventering från 1998.

Referenser

Externa länkar

Kungsholmen
Ljusskyltar i Stockholm
Företag bildade 1946
Amatl

Amatl (på nahuatl) eller amate (på spanska och engelska) är ett pappersliknande material som indianer i det förkolumbianska Mesoamerika framställde av barken på flera sorter fikonträd (exempelvis ficus cotinifolia och ficus padifolia). Pappret var oftast ihopbundet till ett sammanhängande ark som veks som bälgen på ett dragspel till enkelsidor med lika bredd. På det sättet kunde man tillverka codexar eller böcker som skrevs och dekorerades på båda sidor. 

Kort tid efter den spanska erövringen av Mellanamerika, beordrades alla codexar som hittades skulle brännas eller förstöras av katolska präster, ledda av biskop Diego de Landa i Maní. Endast tre kända exemplar av kodexar från mayakulturen, som var den enda mesoamerikanska civilisationen med ett fullt utvecklat skriftspråk, har bevarats i fullständigt skick. Dessa går under benämningarna Madrid Codex, Dresden Codex och Paris Codex efter platsen där de nu förvaras. Dessutom finns några få sidor från en fjärde, vars äkthet är osäker, Grolier Codex.

Galleri

Se även 
 Papyrus

Källor

Noter 

Mesoamerika
Aztekerna
Mayakulturen
Papper
Highway Rider

Highway Rider från 2010 är ett musikalbum med den amerikanske jazzpianisten Brad Mehldau.

Låtlista
All musik är skriven av Brad Mehldau.

Cd 1
John Boy – 3:16
Don't Be Sad – 8:41
At the Tollbooth – 1:8
Highway Rider – 7:46
The Falcon Will Fly Again – 8:22
Now You Must Climb Alone – 4:6
Walking the Peak – 8:0

Cd 2
We'll Cross the River Together – 12:28
Capriccio – 5:21
Sky Turning Grey – 6:25
Into the City – 7:37
Old West – 8:29
Come with Me – 6:20
Always Departing – 6:21
Always Returning – 9:53

Medverkande
Brad Mehldau – piano (spår 1:1–5, 7, 2:1–6, 8), harmonium (spår 1:2, 2:3), synthesizer (spår 1:4), klockspel (spår 1:7, 2:1, 8)
Joshua Redman – sopransax (spår 1:1, 5, 2:2, 8), tenorsax (spår 1:2, 7, 2:1, 3, 5)
Larry Grenadier – bas (spår 1:2, 4, 7, 2:1, 3, 4, 6, 8)
Jeff Ballard – slagverk (spår 1:1, 5, 2:2), trummor (spår 1:7, 2:1, 4, 6, 8)
Matt Chamberlain – trummor (spår 1:2, 4, 5, 7, 8 2:2, 3)
Orkester under ledning av Dan Coleman (spår 1:1, 2, 6, 7, 2:1, 7, 8)
The Fleurettes – sång (spår 1:5)

Listplaceringar

Källor

Musikalbum 2010
Amerikanska jazzalbum
Album av Brad Mehldau
Nanob

En  nanob (från grekiska νάνος, nanos, "dvärg" - jämför nano) är en liten trådformad struktur som först hittades i berg och sediment. Vissa vetenskapsmän antar att nanober är den minsta livsformen, 1/10 så stor som mykoplasma.

Inga bevis föreligger för att dessa strukturer är (eller inte är) levande organismer så deras klassificering är omtvistad och många anser att det är fråga om kristallstrukturer snarare än livsformer.

Upptäckten av nanober 1996 publicerades 1998 av Philippa Uwins et al.från University of Queensland, Australien. De hittades i borrprover av sandsten från trias och jura, från sökande efter oljekällor utanför Australiens västkust, på djup mellan 3400 och 5100 m under havsbottnen. Även om Unwin et al. är försäkrade över att det inte är frågan om kontamination från ytan, så utesluter de det inte helt.

De minsta är bara 20 nm i diameter. Många forskare tror att det är kristaller (speciellt kalciumkarbonat och  kalciumfosfat), men färgning med ämnen som binder till DNA kan indikera att de är levande, vilket emotsägs av andra källor. De är likartade de strukturer som återfunnits i ALH84001, en marsmeteorit som hittades i Antarktis. Det har också föreslagits att det är någon form av organisk nedbrytningsprodukt från olja.

Nanober är ungefär likstora med nanobakterier, som också är strukturer som föreslagits vara extremt små levande organismer och ofta(st) anses begreppen vara ekvivalenta.

Referenser

Vidare läsning
En bra sammanställning, där nanober anses som synonyma med nan[n]obakterier,  ges i: 
Muriel Pacton, Georges E. Gorin, 2011, Nannobacteria i Joachim Reitner & Volker Thiel (eds.), Encyclopedia of Geobiology, DOI 10.1007 .

Molekylärbiologi
Our Girl

Our Girl är en brittisk drama-TV-serie. Serien hade premiär på BBC One den 24 mars 2013. Serien är skapad av Tony Grounds, och medverkande skådespelare är Lacey Turner och Ben Aldridge. En andra säsong är beställt av BBC, då med Michelle Keegan i huvudrollen. Inspelningen är planerat att börja 2016.

Säsong 1 
Säsong 1, som består av 6 avsnitt, handlar om den fattiga underklasskvinnan Molly Dawes, som på sin artonårsdag bestämmer att hon ska ta värvning i den brittiska armén. Efter utbildningen skickas hon till kriget i Afghanistan.

Säsong 2 
I andra säsongen tar Michelle Keegan över rollen som den nya huvudkaraktären Georgie Lane. Andra säsongen började sändas på BBC One den 7 september 2016 och består av 5 avsnitt.

Säsong 3 
Tredje säsongen ska bestå av 12 avsnitt som släpps i tre block à 4 avsnitt. Inspelningarna ägde rum i Nepal, Sydafrika och Malaysia. Det första avsnittet sändes 10 oktober 2017.

Rollista (i urval) 
 Lacey Turner - Molly Dawes
 Ben Aldridge - Captain Charles James 
 Kerry Godliman - Belinda Dawes
 Sean Gallagher - Dave Dawes
 Iwan Rheon - Dylan Smith "Smurf" 
 Michelle Keegan - Georgie Lane 
 Luke Pasqualino - Elvis Harte 
 Royce Pierreson - Jamie Cole

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

TV-seriestarter 2013
Brittiska TV-serier från 2010-talet
Brittiska dramaserier
TV-program i BBC
Engelskspråkiga TV-serier
Toftenäs (naturvårdsområde)

Toftenäs är ett naturvårdsområde i Stenkyrka socken i Tjörns kommun i Västra Götalands län.

Området är skyddat sedan 1994 och omfattar 507 hektar. Det är beläget strax norr om Skärhamn och gränsar i öster till Breviks kiles naturreservat och Säby kiles naturvårdsområde. 

Naturreservatet omfattar förutom större delen av Toftenäshalvön, Toftenäs ö med Inre Holmen, delar av Utänge ö, Säby Ö samt Toftö med kringliggande arkipelag. Reservatet är starkt kuperat och domineras av bergsryggar och sprickdalar. Strand- och grundområdena har en rik flora och ett varierat fågelliv. Här finns växter som man kan förvänta sig i Bohuslän, såsom trift och mandelblom på strandängarna och brudbröd och gullviva på den kalkhaltigare östra delen. Bland karaktärsfåglarna märks sånglärka, törnsångare, ärtsångare, hämpling och gulsparv.

På halvön finns en markerad 2,6 km lång vandringsled. Den följer böndernas gamla vägar, mellan välskötta åkrar, hagar och välbetade strandängar. 

Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000. Det förvaltas av Västkuststiftelsen.

Källor
Toftenäs, Länsstyrelsen i Västra Götalands län
Naturreservatbroschyr, Toftenäs, Breviks kile och Säby kile

Naturvårdsområden i Västra Götalands län
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 1994
Glenmark

Glenmark är Anders Glenmarks nionde studioalbum, utgivet 17 september 1997 på skivbolaget Metronome.

Glenmark tog sig in på Svenska albumlistan. Där låg den tio veckor mellan den 3 oktober och 28 november 1997. Den nådde tionde plats som bäst. Från albumet släpptes singlarna "I min säng" och "Leva länge".

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Anders Glenmark.
 "Leva länge" – 4:55
 "I min säng" – 4:03
 "Ett bord för två" – 4:01
 "James Stewart" – 4:43
 "Himlen kan vänta" – 4:00
 "Jag sänder" – 3:34
 "Daisy" – 3:51
 "Lätt som en fjäder" – 4:32
 "Perfekta som vänner" – 3:53
 "Här, nu" – 4:04

Medverkande 
 Sten Boberg – gitarr
 Anders Glenmark – sång
 Olle Hammargren – bas
 Magnus Johansson – trumpet, horn
 Kent Stridh – trummor

Listplaceringar

Referenser 

Svenska popalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Musikalbum 1997
Album av Anders Glenmark
Album utgivna på Metronome
Lacey Turner

Lacey Amelia Turner, född 28 mars 1988 i Barnet i London, är en brittisk skådespelerska. Hon har bland annat gjort rollen som Stacey Slater i såpoperan Eastenders.

Filmografi i urval 
 2004 - Eastenders
 2011 - Being Human
 2013 - Our Girl
 2014 - Barnmorskan i East End

Utmärkelser och nomineringar

Utmärkelser 
British Soap Awards
 2007: Best Actress (EastEnders)
 2008: Best Dramatic Performance (EastEnders)
 2008: Best Storyline (delad Charlie Clements, Ko Joyner, Jake Wood, Simon Ashdown, EastEnders)
 2010: Best Dramatic Performance (EastEnders)

National Television Awards
 2007: Most Popular Actress (EastEnders)
 2010: Most Popular Serial Drama Performance (EastEnders)
 2011: Outstanding Serial Drama Performance (EastEnders)

TV Quick Awards, UK
 2005: Best Soap Newcomer (EastEnders)
 2011: Best Soap Actress (EastEnders)

Television and Radio Industries Club Awards
 2007: TV Soap Personality (EastEnders)

Nomineringar 
British  Soap Awards 
 2005: Soap Bitch of the Year (EastEnders)
 2005: Best Dramatic Performance from a Young Actor or Actress (EastEnders)
 2006: Best Dramatic Performance (EastEnders)
 2006: Sexiest Female (EastEnders)
 2006: Best Dramatic Performance (EastEnders)
 2007: Sexiest Female (EastEnders)
 2008: Best Actress (EastEnders)
 2009: Sexiest Female (EastEnders)
 2011: Best Exit (EastEnders)

National Television Awards UK
 2005: Most Popular Newcomer (EastEnders)
 2006: Most Popular Actress (EastEnders)
 2008: Outstanding Serial Drama Performance (EastEnders)

TV Quick Awards, UK
 2007: Best Soap Actress (EastEnders)
 2008: Best Soap Actress (EastEnders)

Television and Radio Industries Club Awards
 2010: TV Soap Personality (EastEnders)

Externa länkar

Referenser 

Brittiska skådespelare under 2000-talet
Brittiska TV-skådespelare
Skådespelare från London
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Library of Congress Control Number

Library of Congress Control Number (LCCN) är ett nummersystem för att unikt identifiera böcker och andra publikationer utgivna i USA. Systemet är i bruk sedan 1898 och innebär att USA:s kongressbibliotek förser varje post i bibliotekskatalogen med ett unikt serienummer bestående av årtal och löpnummer. Systemet kan användas för att entydigt hänvisa till en bok som saknar ISBN.

LCCN-numret innehåller inte information om en boks innehåll, och ska således inte sammanblandas med Library of Congress classification (LCN), som är ett ämnesklassifikationssystem. LCCN kan emellertid användas för att söka kataloguppgifter för en publikation, inklusive ämnesklassifikation. LCCN ska inte heller sammanblandas med Library of Congress Subject Headings, som är en ontologi eller ordbok över ämnesords relationer, i syfte att underlätta automatiserade sökningar.

Historia
LCCN-systemet har varit i bruk sedan 1898, och stod ursprungligen för Library of Congress Card Number, och har under en tid även uttytts som Library of congress Catalog Card Number. Kongressbiblioteket försåg varje kort i sitt bibliotekskartotek med ett LCCN-nummer, och sålde kopior av korten till andra bibliotek för att användas i deras kataloger genom så kallad centraliserad katalogisering.

Även i dagens elektroniska biblioteksdatabaser används LCCN som referensnummer av bibliotekarier över hela världen vid katalogisering av böcker som har publicerats i USA. 

I februari 2008 skapade kongressbiblioteket tjänsten Permalink LCCN, vilken ger en stabil URL för alla LCCN-nummer.

Format 
LCCN består av två grupper av siffror, som förr vanligen skrevs samman med ett bindestreck. Den första gruppen anger ett årtal med två siffror (vid åren 1898-2000) eller fyra siffror (från och med 2001). Den andra är ett löpnummer med upp till sex siffror. Ibland skrivs grupperna ihop utan bindestreck och då fylls den senare gruppen alltid ut med nollor till sex positioner, så att  blir 99003456. På senare år har kongressbiblioteket uppmanat förlag att inte inkludera ett bindestreck.

Vid tvåsiffriga årtal läggs två mellanslag in innan siffrorna. Nummer som startar med 98, 99 och 00 har tvetydigt publikationsår men särskiljs genom löpnumret. Det finns några egenheter i nummer som börjar med "7" på grund av ett experiment som tillämpades mellan 1969 och 1972. Bokstavskoder kan läggas in före eller efter numret som prefix eller suffix, exempelvis för att indikera att publikationen har fått felaktigt nummer av förlaget eller att kataloguppgifterna har reviderats.

Se även 
 Bibcode
 Digital object identifier (doi)
 ISAN
 ISBN
 ISSN

Referenser

Noter

Bokväsen
Dokument
I min säng

"I min säng" är en svensk popsång av Anders Glenmark. Den finns med på hans nionde studioalbum Glenmark (1997) och utgavs även som singel samma år.

Om sången 
"I min säng" spelades in i Polar Studios med Glenmark som producent och Lennart Östlund som tekniker. Singeln utgavs först som singel med "Här, nu" som B-sida. Denna singel designades av Jörgen Hillerhag och fotografierna togs av Calle Stoltz. Senare utkom den också som maxisingel som förutom låten i Glenmarks version innehöll tre remixer gjorda av Stonebridge.

Låten tog sig in på Svenska singellistan. Där stannade den elva veckor mellan den 12 september och 21 november 1997 och nådde som bäst 21:a plats. Den kvalade också in till Svensktoppen den 13 september 1997, men misslyckades med att ta sig in.

Låtlista

CD 
 "I min säng" – 4:01
 "Här, nu" – 4:03

Maxisingel 
 "I min säng" (Stoney's Radio) – 4:15
 "I min säng" (Stoney's Ultra Groovy Club Mix) – 7:40
 "I min säng" (Stoney's Funk 2000 Dub) – 6:37
 "I min säng" (originalversion) – 4:02

Listplaceringar

Referenser 

Svenska poplåtar
Sånger 1997
Svenskspråkiga sånger
Musiksinglar 1997
Låtar av Anders Glenmark
S.F. Sorrow

S.F. Sorrow är ett musikalbum av The Pretty Things som lanserades i december 1968 på EMI Columbia Records. Det var gruppens fjärde studioalbum och anses vara en av de första rockoperorna och konceptalbumen, i konkurrens med Tommy av The Who. Albumet producerades av Norman Smith som bland annat var känd för sitt arbete med Pink Floyds debutalbum The Piper at the Gates of Dawn. Albumet blev inte någon större succé rent kommersiellt. I USA gavs det ut i skymundan på Motowns underetikett för rockmusik, Rare Earth. Skivan hade dessutom i dessa utgåvor ett helt annat omslag än det brittiska. Originalutgåvor av albumet är mycket högt värderade i samlarkretsar.

Skivan handlar om Sebastian F. Sorrows liv från det att han föds, tills han blir en gammal bitter och ensam man. På albumomslaget fanns låttexterna, och mellan varje text några korta rader som förde historien framåt.

Låtlista
(kompositör inom parentes, låtar utan angiven kompositör skrivna av Phil May, Dick Taylor och Wally Waller)
"S.F. Sorrow is Born" – 3:12
"Bracelets of Fingers" – 3:41
"She Says Good Morning" (May, Taylor, Waller, John Charles Alder) – 3:23
"Private Sorrow" (May, Taylor, Waller, John Povey) – 3:51
"Balloon Burning" (May, Taylor, Waller, Povey) – 3:51
"Death" (May, Taylor, Waller, Povey, Alder) – 3:05
"Baron Saturday" – 4:01
"The Journey" (May, Taylor, Waller, Alder) – 2:46
"I See You" – 3:56
"Well of Destiny" (Smith, May, Taylor, Waller, Povey, Alder, Norman Smith) – 1:46
"Trust" – 2:49
"Old Man Going" (May, Taylor, Waller, Povey, Alder) – 3:09
"Loneliest Person" (May, Taylor, Waller, Alder) – 1:29

Källor
Albumet på Allmusic

Musikalbum 1968
Konceptalbum
Spelartrupper under världsmästerskapet i fotboll 1978

Världsmästerskapet i fotboll 1978: Spelartrupper

Grupp 1

Förbundskapten: César Luis Menotti

Förbundskapten: Michel Hidalgo

Förbundskapten: Lajos Baróti

Förbundskapten: Enzo Bearzot

Grupp 2

Förbundskapten: José Antonio Roca

Förbundskapten: Jacek Gmoch

Förbundskapten: Abdelmajid Chetali

Förbundskapten: Helmut Schön

Grupp 3

Förbundskapten: Helmut Senekowitsch

Förbundskapten: Cláudio Coutinho

Förbundskapten: Ladislao Kubala

Förbundskapten: Georg Ericson

Grupp 4

Förbundskapten: Heshmat Mohajerani

Förbundskapten:  Ernst Happel

Förbundskapten: Marcos Calderón

Förbundskapten: Ally MacLeod

Referenser
Planet World Cup

Världsmästerskapet i fotboll 1978
1978
Mjellma Berisha

Mjellma Berisha, född 2 juni 1986 i Peja i Kosovo, är en albansk sångerska som blev känd genom The Voice of Albania.

Berisha inledde sin musikkarriär genom att delta i The Voice of Albania. 2012 debuterade hon i Top Fest med låten "Jo" som skrevs av Mithat Sadiku med musik av Leonard Canasi. Året därpå deltog hon i tävlingen för andra året i rad. Hon deltog med låten "Nuk ia vlen" och tog sig till semifinal. Hon deltog våren 2014 i Top Fest 11 med "Ende je". I december 2014 kommer hon att debutera i Festivali i Këngës 53, Albaniens uttagning till Eurovision Song Contest 2015. Hon deltar med låten "Sot jetoj" som skrivits och komponerats av Enis Mullaj.

Referenser

Externa länkar 
Mjellma Berisha på Tekste Shqip

Albanska sångare
Levande personer
Kvinnor
Artister som deltagit i Festivali i Këngës
Födda 1986
Personer från Peja
Kathleen Quinlan

Kathleen Denise Quinlan, född 19 november 1954 i Pasadena, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare. Hon har blivit nominerad för en Golden Globe två gånger, första för Ingen dans på rosor, och andra för Apollo 13, som hon också blev oscarsnominerad för.

Biografi

Uppväxt och privatliv
Quinlan föddes i Pasadena, Kalifornien som dotter till Josephine (född Zachry), en militär försörjningshandledare, och Robert Quinlan, en tv-sportchef. Hon växte upp i Mill Valley i Kalifornien, där hon gick på Tamalpais High School, studerade drama och började sin skådespelarkarriär. Hon har varit gift med skådespelaren Bruce Abbott sedan den 12 april 1994. De har en son, Tyler (född 1990).

Karriär
Quinlan gjorde sin filmdebut 1973 i George Lucas nostalgiska syn på början av sextiotalet, Sista natten med gänget, vid 19 års ålder (dock medverkade hon i en liten okrediterad roll 1972 i One is a Lonely Number). Som en ung skådespelerska gästmedverkade hon i flera av 1970-talets TV-serier, som Police Woman, Brottsplats: San Francisco, Emergency!, Kojak och Familjen Walton.

Hon har medverkat i över 50 filmer, men är kanske mest känd för sina roller som Deborah, en schizofren, i filmversionen av Ingen dans på rosor, som hon fick en Golden Globe-nominering för bästa kvinnliga huvudroll - Film, och en till Golden Globe- och Oscarsnominering för bästa kvinnliga biroll som astronauthustrun, Marilyn Lovell, i den sanna historian om Apollo 13, där hon spelade mot Tom Hanks.

Quinlan blev också känd som Jim Morrisons älskarinna Patricia Kennealy i Oliver Stones The Doors. Under 2000-talet har hon medverkat i bland annat House, som mor till bröderna i Foxs drama Prison Break och som en senator i ett avsnitt från 2011 av science fiction-serien Stargate Universe.

Filmografi

Källor

Externa länkar
 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Kvinnor
Födda 1954