kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fritz Georgii-Hemming

Fritz Georgii-Hemming, född 22 oktober 1886 i Kalmar stadsförsamling i Kalmar län, död 15 mars 1959 i Maria Magdalena församling i Stockholm, var en svensk jurist.

Georgii-Hemming var son till provinsialläkaren Hans Hemming (1853–1927) och Anna Sofia Georgii (1850–1888) samt äldre bror till apotekaren Ernst Hemming. Han växte upp som fosterson hos hemmansägaren och sjömannen Per Thörnquist och Matilda Petersdotter i Torslunda, Öland. Efter akademiska studier blev han både juris kandidat och filosofie kandidat. Han tjänstgjorde vid Stockholms rådhusrätt, hade förordnande som civilassessor och bedrev egen advokatverksamhet i Stockholm innan han blev hovrättsnotarie vid Svea hovrätt.

Han hade många olika förtroendeuppdrag. Han var sekreterare i Ester Lindahls stipendiefond, styrelseledamot i Stockholms landstormsförbund, Stockholms skytteförbund, ordförande i Engelbrekts landstormsförening, ordförande i Stockholms landstormsförbunds skytteavdelning, revisor i Sveriges landstormsföreningars centralförbund, suppleant i Sveriges pistolskytteförbunds styrelse, styrelseledamot och revisor i bolag, diverse allmänna juridiska uppdrag i uppbördsstämmor, taxeringsnämnder och valnämnder. Han var också skattmästare samt förste kurator i Kalmar nation i Uppsala. Han skrev tidskriftsartiklar om juridik och konst och gjorde utredningar, bland annat "Stockholms fastighets- och bostadsmarknad". Georgii-Hemming var riddare av Vasaorden (RVO) och hade flera andra utmärkelser, bland annat från landstormen och inom skytte.

Fritz Georgii-Hemming var under en period gift med Signe Löfgren (1891–1942). De fick barnen Gösta Georgii-Hemming (1910–1986), arkitekt, och Margareta Elisabet Georgii-Hemming (1912–1993), gift Nyzell och Fogelberg. Vidare är han genom dessa båda barn farfar till musikvetaren Eva Georgii-Hemming och morfar till litteraturvetaren Bo Georgii-Hemming.

År 1928 gifte han sedan om sig med Jane Dahlgren (1891–1974) och blev därigenom svåger till Christian Eriksson. Makarna Georgii-Hemming är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Externa länkar 

Smålänningar i Stockholm http://runeberg.org/smistock/0208.html

Svenska advokater
Svenska jurister under 1900-talet
Tidigare kuratorer vid nationer vid Uppsala universitet
Personer från Kalmar
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1886
Avlidna 1959
Män
Dhimitër Anagnosti

Dhimitër Anagnosti, född den 23 januari 1936 i Vlora i Albanien, är en albansk filmregissör, manusförfattare och politiker.

Dhimitër Anagnosti utexaminerades vid Allryska statliga kinematografiska institutet i Moskva i det före detta Sovjetunionen.

En film som han regisserade år 1961, Njeriu kurrë nuk vdes (på svenska Människan dör aldrig), och som baserades på en roman av Ernest Hemingway, vann första priset vid en filmfestival i Nederländerna. Han fortsatte att författa manus och regisserade mångtaliga filmer. Några av hans framgångsrika produktioner är Plagë të vjetra (1969); Lulëkuqet mbi mure (1976); och Përrallë nga e kaluara (1987). 

Vid det kommunistiska sammanbrottet blev han medlem i Albaniens demokratiska parti och åren 1991-1994 innehade han posten som minister för kultur, ungdom och sporter. Därefter var han ordförande för Fan Noli-stiftelsen för kultur och konst.

Se även
Albansk litteratur

Källor

Albanska politiker under 1900-talet
Albanska manusförfattare
Albanska filmregissörer
Personer från Vlora
Personer i Albanien under 2000-talet
Födda 1936
Levande personer
Män
Börjeparken, Finn Malmgrens plan

Börjeparken, Finn Malmgrens plan är en park i Luthagen i Uppsala som gränsar till Sysslomansgatan och Skolgatan. Parken har blomplanteringar och är känd för sina körsbärsträd som blommar på våren. I parken finns också en staty av Finn Malmgren, en svensk meteorolog och polarforskare verksam vid Uppsala universitet.

Det finns även en skuptur i lackad aluminium, Modul, som är skapad 1996 av Lars Erik Falk.

Referenser 

Parker i Uppsala
Martín Azpilicueta

Martín de Azpilcueta Jaureguízar, född 13 december 1492 i Barásoain, Kungariket Navarra, död 21 juni 1586 i Rom, var en spansk teolog, ekonom och filosof. Han var en av de första att utveckla teorin om monetarism. Azpilcueta tillhörde den spanska senskolastiken, även benämnd Salamancaskolan. Från 1520-talet var han medlem av augustinerkorherrarnas orden (Canonicorum Regularium Sancti Augustini Confederati, C.R.S.A.). Han är begravd i kyrkan Sant'Antonio dei Portoghesi i Rom.

Källor

Spanska nationalekonomer
Spanska teologer
Spanska filosofer
Födda 1492
Avlidna 1586
Män
Monaco i olympiska vinterspelen 1998

Monaco deltog med fyra deltagare vid de olympiska vinterspelen 1998 i Nagano. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1998 i Monaco
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
1998
Flogstaparken

Flogstaparken är en park i Uppsala som ligger i stadsdelen Flogsta. Där finns en lekplats.

Referenser 

Parker i Uppsala
Bo Georgii-Hemming

Bo Georg Georgii-Hemming, född 8 april 1938 i Kungsholms församling i Stockholm, är en svensk natur- och litteraturvetare. 

Han är dotterson till hovrättsnotarien Fritz Georgii-Hemming, systerson till arkitekten Gösta Georgii-Hemming och kusin till musikvetaren Eva Georgii-Hemming. Efter studentexamen läste han vid Stockholms universitet.

Bo Georgii-Hemming är medförfattare till litteraturantologin Från 90-tal till 90-tal (1993). År 1997 blev han filosofie doktor då han vid Uppsala universitet disputerade på en avhandling om Walter Ljungquists författarskap.

Han var först gift med författaren Anna Bergenström (född 1940) och sedan med Ann Alice Marie Bergman (1939–1986).

Bibliografi i urval

Källor

Externa länkar
Bo Georgii-Hemming på Libris (bibliotekskatalog)
Bo Georgii-Hemming på Svensk Filmdatabas

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Födda 1938
Levande personer
Män
Anders de Bruce

Anders de Bruce, född 19 april 1723, död 27 juli 1787 i Tavastehus, var en svensk militär och ämbetsman. Han var systerson till Anders Johan Nordenskiöld och Carl Fredric Nordenskiöld den äldre, vilken också var hans svärfar.

Anders de Bruce var son till krigskommissarien och direktören Erik Bruce. Han blev student vid Uppsala universitet 1741 men sökte sig snart till den militära banan och blev volontär vid fortifikationen 1743. Samma år utsågs han till vice adjutant vid fortifikationsfältstaten i Bohuslän och utsågs 1744 att biträda kommissionen som skulle uppgöra förslag till sjöfästningar vid den nya gränsen mot Ryssland och tjänstgjorde därefter vid byggnationen av fästningarna på Svartholm och vid Lovisa. de Bruce erhöll adjutants traktamente 1747. 1748 fick han överinseendet av byggnationen av Brobergets fästning vid Helsingfors och tjänstgjorde därefter vid Sveaborg till 1763. Genom tjänstebyte blev han 1749 löjtnant vid Österbottens regemente. Tillsammans med sina bröder naturaliserades Anders de Bruce som svensk adelsman 2 juni 1752. Han befordrades 1756 till kapten, erhöll transport till Nylands infanteriregemente 1759, blev stabskapten vid majorens kompani 1760 och major i armén 1772 och sekundmajor vid Nylands infanteriregemente 1774.

Som adelsman bevistade han riksdagarna 1755-1756, 1760-1762 och 1771-1772 och var då bland annat ledamot av besvärsdeputationen 1760-1770. Vid riksdagen 1771-1772 framlade han tillsammans med flera andra finländska adelsmän ett förslag som kort därpå kom att beaktas av Gustav III vid hans reformation av administrationen den östliga rikshalvan.

de Bruce transporterades 30 juni 1775 till arméns flotta men begärde och fick redan 5 september samma år av okända skäl avsked med pension. I februari året därpå kallades han dock till Stockholm och erhöll det viktiga uppdraget att förhandla med rust- och rotehållarna samt befälen vid flera finländska regementen om införande av mötes- och trosspassevolansen, en viss årlig avgift till kronan, som skulle ersätta den tidigare utgående naturaprestationer och forslingsskyldigheter. Anders de Bruce löste uppgiften på förtjänstfullt sätt och utnämndes till överstelöjtnant i armén. I januari 1777 utnämndes han till landshövding i Nylands och Tavastehus län.

Anders de Bruce blev 1767 riddare av Svärdsorden.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Landshövdingar i Nylands och Tavastehus län
Riddare av Svärdsorden
Födda 1723
Avlidna 1787
Män
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Fredriksbergsparken

Fredriksbergsparken är en park i Uppsala i stadsdelen Ekeby. Där finns en lekplats, lindar och gräsmattor.

Referenser 

Parker i Uppsala
Billy Lee Riley

Billy Lee Riley, född 5 oktober 1933 i Pocahontas, Arkansas, död 2 augusti 2009 i Jonesboro, Arkansas, var en amerikansk rockabillymusiker.

Riley skivdebuterade på Sun Records 1956 med låten "Trouble Bound". Hans två kändaste låtar "Flying Saucers Rock and Roll" och "Red Hot" släpptes 1957. På den först nämnda medverkade Jerry Lee Lewis på piano. "Red Hot" visade potential till en hitlåt, men skivbolaget valde att marknadsföra Jerry Lee Lewis med "Great Balls of Fire" istället.

Under 1960-talet arbetade han som studiomusiker för att under 1970-talet arbeta inom byggindustrin. 1992 började han spela in nya album och 1997 nominerades hans album Hot Damn! till en Grammy. Han avled till följd av tarmcancer 2009 men var akiv in i det sista.

Han är invald i Rockabilly Hall of Fame.

Diskografi 
Studioalbum (urval)
 Harmonica & the Blues (1962)
 Big Harmonica Special (1964)
 Harmonica Beatlemania (1965)
 Whiskey a Go Go Presents (1965)
 Funk Harmonica (1966)
 In Action (1966)
 Southern Soul (1968)
 The Legendary Sun Performers: Billy Lee Riley (1977)
 Sun Sound Special: Billy Lee Riley (1978)
 Vintage, Mojo (1978)
 706 Reunion, Sun-Up (1992)
 Blue Collar Blues (1992)
 Classic Recordings 1959–1960 (1994)
 Rockin' Fifties (1995)
 Hot Damn! (1997)
 Very Best of Billy Lee Riley: Red Hot (1998)
 Shade Tree Blues (1999)
 One More Time (2002)
 Hillbilly Rockin' Man (2003)
 Still Got My Mojo (2009)

Externa länkar

Billy Lee Riley på Allmusic
Komplett diskografi på WangDangDula

Amerikanska sångare
Personer från Randolph County, Arkansas
Födda 1933
Avlidna 2009
Män
Hermann Bunjes

Hermann Bunjes, född 1 september 1911 i Bramsche, död 25 juli 1945 i Trier, var en tysk konsthistoriker och SS-officer. Bunjes, som 1935 promoverades till filosofie doktor, var under andra världskriget direktor för Tyska institutet i Paris och delaktig i tyskarnas konstplundring i Frankrike. Efter att ha gripits av de allierade begick Bunjes självmord.

Referenser

Tryckta källor 
 
 
 

Födda 1911
Avlidna 1945
Män
Personer från Bramsche
Tyska konsthistoriker
SS-Obersturmführer
Konststöld
SS-officerare som begått självmord
Bergduvor

Bergduvor (Gymnophaps) är ett släkte med fåglar i familjen duvor inom ordningen duvfåglar som återfinns i Moluckerna, på Nya Guinea och Salomonöarna.

Släktet bergduvor omfattar fyra arter:
 Papuabergduva (G. albertisii)
 Burubergduva (G. mada)
 Serambergduva (G. stalkeri)
 Blek bergduva (G. solomonensis)

Referenser

Externa länkar

Duvor
In Step

In Step är ett musikalbum av Stevie Ray Vaughan och Double Trouble som lanserades 1989 på Epic Records. Det var Vaughans fjärde studioalbum och blev det sista han spelade in med Double Trouble. Efter att han laserat ett album med sin bror Jimmie Vaughan 1990 omkom han i en flygolycka.

Musikkritikern Stephen Thomas Erlewine skriver att "[albumet] var det som Vaughan hittade sin egen låtskrivarröst på, en blandning av blues, soul och rock, och med stark känslomässig ärlighet i texterna". Albumet tilldelades en Grammy för bästa bluesalbum.

Låtlista
(kompositör inom parentes)
"The House Is Rockin'" (Doyle Bramhall, Vaughan) – 2:24
"Crossfire" (Bill Carter, Ruth Ellsworth, Chris Layton, Tommy Shannon, Reese Wynans) – 4:10
"Tightrope" (Bramhall, Vaughan) – 4:40
"Let Me Love You Baby" (Willie Dixon) – 2:43
"Leave My Girl Alone" (Buddy Guy) – 4:15
"Travis Walk" (Vaughan) – 2:19
"Wall of Denial" (Bramhall, Vaughan) – 5:36
"Scratch-N-Sniff" (Bramhall, Vaughan) – 2:43
"Love Me Darlin'" (Chester Burnett) – 3:21
"Riviera Paradise" (Vaughan) – 8:49

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #33
UK Albums Chart, Storbritannien: #63
RPM, Kanada: #20
Nederländerna: #44
Topplistan, Sverige: #41

Källor

Musikalbum 1989
Georg Henric König

Georg Henric König, född 24 oktober 1763, död 12 december 1839, var en svensk officer.

König var ryttmästare och amatörcellist. Han grundade sällskapet Musikaliska Inrättningen i Norrköping och var dess anförare 1797-1801.
König invaldes som ledamot nummer 117 i Kungliga Musikaliska Akademien den 18 april 1788. Han var gift med ledamoten nummer 153 Anna Leonore König.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska officerare
Svenska cellister under 1700-talet
Svenska cellister under 1800-talet
Födda 1763
Avlidna 1839
Män
Georg Henric
University of Oklahoma

University of Oklahoma (OU) är ett statligt ägt universitet i Norman Oklahoma, USA. Eftersom universitetet är grundat 1890 var det ursprungligen i Oklahomaterritoriet nära gränsen till Indianterritoriet fram tills 17 år senare staten Oklahoma skapades. Oklahoma Sooners är skolans idrottsprogram.

Källor

Externa länkar

Universitet och högskolor i Oklahoma
Utbildningsinstitutioner bildade 1890
Kvärlöv naturreservat

Kvärlöv naturreservat är ett naturreservat i Landskrona kommun i Skåne län.

Flora och fauna 
Vanliga fåglar på reservatet är mesar, bofink, gransångare, näktergal, sothöns, gräsänder, knipor,
gråhakedoppingar, grågäss och svanar.
Man ser även ofta vipor, råkor och starar över fältet.

Bilder

Referenser
 Länsstyrelsen Skåne

Externa länkar 

 Saxån-Braåns Vattenvårdskommitté
 Naturskyddsföreningen

Naturreservat i Landskrona kommun
Naturskyddsområden bildade 2003
Harald Bengtsson

Harald Bengtsson är ett namn som burits av flera personer, däribland
 Harald Bengtsson (1893–1966), legendarisk brottsling, senare skräddare, känd som Bildsköne Bengtsson
 Harald Bengtsson (1604–1678), svensk ämbetsman i Livland, adlad 1645 med namnet Igelström
James Shikwati

James Shikwati, född 1970, är en libertariansk kenyansk ekonom och chef över Inter Region Economic Network, en organisation som ser frihandel som det viktigaste medlet för att minska fattigdomen i Afrika. Som liberal ekonom/debattör menar han att bistånd till Afrika gjort och gör mer skada än nytta.

Externa länkar

 James Shikwati: Going Against the Grain
 James Shikwatis blogg
 Intervju i Der Spiegel

Födda 1970
Levande personer
Män
Kenyanska nationalekonomer
J:son Lindh

J:son Lindh, med ursprung från släktnamnen Jansson och Lindh, är en svensk släkt från Värmland. De mest kända personerna från denna släkt är landskapsmålaren Alfred Jansson (även kallad Chicagomålaren), konstnären Bror Lindh och musikern och kompositören Björn J:son Lindh.

Släktnamnet Jansson härstammar från Jan Nilsson i Lindesnar, Frykeruds församling i Värmland. Hans söner fick släktnamnet Jansson, som sedan har funnits kvar i några av nästkommande generationer. 

Släktnamnet Lindh härstammar från konstnären Bror Lindhs far, målaren Carl Jansson, som lade till Lind i sitt efternamn i samband med att han 1863 åkte till Stockholm som målargesäll. Någon gång efter 1910 ändrade Carl Jansson Lind sitt namn till Karl Johan Lindh innan han dog 1914. Genom Kunglig Majestäts resolution 6/11 1931 fick några av Bror Lindhs kusinbarn ta släktnamnet Lindh, exempelvis Björn J:son Lindhs far Robert J:son Lindh.

Namnkombinationen J:son Lindh, där J:son har sitt ursprung från Jansson, har använts i många år men blev först 2009 efter ansökan godkänt som ett fullständigt efternamn av Patent- och registreringsverket. Några i släkten valde att behålla efternamnet Lindh, några valde att ha kvar J:son eller Jansson som sista förnamn och Lindh som efternamn, medan några tog efternamnet J:son Lindh.

Stamtavla i urval
Jan Nilsson: Född 1803 i Krogstad, Boda församling. Lantbrukare i Lindesnar,  Frykeruds församling där han dog 1848.
Anders Jansson: Född 1831 i Eskebol, Frykeruds församling. Målare i Frykeruds församling, Stora Kils församling samt i Arvika där han dog 1886.
Alfred Jansson: Född 1863 i Nedre Sörby, Stora Kils församling. Konstnär. Emigrerade 1889 till Chicago i USA där han dog 1931.
Karl Janson (folkbokförd Karl August Jansson): Född 1866 i Nedre Sörby, Stora Kils församling. Dekorationsmålare och disponent i Arvika där han dog 1933. 
Robert J:son Lindh (folkbokförd Karl Robert Lindh): Född 1912 i Stockholm. Disponent i Arvika där han dog 1965. 
Björn J:son Lindh (ursprungligen Björn Lindh): Född 1944 i Arvika.  Musiker och kompositör. Död 2013 i Nora.
Vera Lindh: Född 1946 i Arvika.  Översättare, sambo med musikern Ola Magnell.
Carl Jansson Lind (ursprungligen Carl Jansson): Född 1844 i Lindesnar, Frykeruds församling. Målare och dekorationsmålare. Död 1914 i Prästbol, Frykeruds församling.
Bror Lindh (ursprungligen Bror Lind): Född 1877 i Prästbol, Frykeruds församling. Konstnär. Död 1941 i Grönäs, Grava församling.

Referenser

Källor
Sveriges befolkning 1880, CD-ROM, Version 1.00, Riksarkivet/SVAR (2010).
Sveriges befolkning 1890, CD-ROM, Version 1.02, Sveriges Släktforskarförbund/SVAR (2003)
Sveriges befolkning 1900, CD-ROM, Version 1.02, Sveriges Släktforskarförbund/SVAR (2006)
Sveriges befolkning 1970, CD-ROM, Version 1.04, Sveriges Släktforskarförbund (2002)
Sveriges befolkning 1980, CD-ROM, Version 1.02, Sveriges Släktforskarförbund (2004)
Sveriges befolkning 1990, CD-ROM, Version 1.00, Riksarkivet (2011)

LINDH, ROBERT, J, disponent, Arvika i Vem är Vem? / Svealand utom Stor-Stockholm 1964 / s 488.
Riksarkivet, SVAR Digitala forskarsalen, Kyrkoarkiv

Släkter från Värmland
Kurt von Behr

Kurt von Behr, född 1 mars 1890 i Hannover, död 19 april 1945 i Staffelstein, var en tysk konsthistoriker som från 1940 tillhörde Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg, som hade i uppgift att plundra de av Nazityskland ockuperade områdena på bland annat konstskatter, musik och värdefull litteratur. Från 1940 till 1941 ledde han Sonderstab Bildende Kunst, som förde konst från Frankrike till Tyskland. Från januari 1942 förestod han den så kallade M-Aktion (efter begynnelsebokstaven i det tyska ordet Möbel), som syftade till att konfiskera möbler och annan inredning från övergivna judiska bostäder i Frankrike och Benelux. I andra världskrigets slutskede begick von Behr självmord tillsammans med sin hustru genom att inta gift.

Referenser 
 
 

Födda 1890
Avlidna 1945
Män
Personer från Hannover
Tyska konsthistoriker
Konststöld
Personer som begått självmord
Adam Richard de la Chapelle

Adam Richard de la Chapelle, född i Frankrike, död 1636 på Koporje slott, Ingermanland, var en fransk-svensk militär.

de la Chapelle inträdde 1611 i svensk tjänst och deltog i Ingermanländska kriget, var 1614 ryttmästare för en fana dragoner, minörer och petarderare och ingick med 111 man i den truppstyrka som kvarlämnades vid Pskov efter den misslyckade belägringen 1615. År 1617 var han kapten över ett kompani fotfolk och fungerade under året som kommendant i Goldingen. Som kapten vid det under greve Filip von Mansfeld uppsatta livregementet deltog 1621 han med berömmelse i Rigas erövring. Tillsammans med Johan Banér gick han i spetsen för stormningen av utanverken framför Jakobsporten. Vid detta tillfälle stupade en av de la Chapelles söner.

Efter fälttågts slut tjänstgjorde han på olika poster i Sverige. 1623 var han befälhavare för slottsvakten på Gripsholms slott och 1625 hade han uppdraget att sörja för utrustningen på Kalmar slott. Han skrev själv sitt namn Lachapelle och gick i Sverige under namnet "Laskepelle" och hans soldater, som enligt traditionen skulle ha värvats bland stråtrövare och andra brottslingar, kallades "Laskepellar". De gjorde sig ökända såväl i Sverige som utomlands för sina plundringar och sitt våldsamma beteende. Själv var de la Chapelle inte heller nogräknad i sitt umgänge; han ägde flera hus i Stockholm som han hyrde ut till enklare individer och omtalas i samband med en rättegång som kund hos stadens prostituerade.

Sommaren 1625 återvände de la Chapelle till Livland, där kriget nu återupptogs. Han hade 1623 blivit överstelöjtnant för ett dragonregemente, med vilket han deltog i fälttågen i Livland och Preussen 1625-1629 och utmärkte sig särskilt i det polska fälttåget 1628. Vid belägringen av Brodnica samma år ledde de la Chapelle en del av mineringsarbetet. Året därpå erhöll han avsked. Vid sin död anges han ha varit krympling, vilket gör att man kan anta avskedet berott på skador som gjort att han inte längre kunnat upprätthålla sin tjänst. 1635 blev han slottshövitsman på Korpoje slott.

Källor 

Svenska militärer under 1600-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1636
Män
Puente del Inca

Puente del Inca (spanska "Inkans bro"), är en naturlig stenbåge i Mendozaprovinsen i västra Argentina. Den bildar en bro över Vacasfloden, en biflod till Río Mendoza, nära orten Las Cuevas 18 mil väster om provinshuvudstaden. Bron ligger 2719 meter över havet och i anslutning till en före detta kurort. Den var en gång del av Stora Inkavägen.

Beskrivning och geologi
Puente del Inca är 47 meter lång, 28 meter bred och med 8 cirka meters tjocklek. Den spänner idag cirka 27 meter ovan Vacasfloden.

Puente del Inca är också namnet på de närbelägna varma källorna. Vetenskapsmännen spekulerar om huruvida kombinationen av extrema naturkrafter som is och varma källor medverkade till utformningen av stenbågen. Det antas att isen i äldre tid täckte floden och att den 17 meter höga isen då fungerade som stöd för laviner av snö, sand och sten. Partiklarna på isen skulle då så småningom ha ansamlats och förstenats, hjälpta av det svavelhaltiga vattnet. När snön senare smälte, återstod då bara bågen hängande i luften som en bro.

Olika geologer har bedömt att stenmaterialet i bron är mellan 23,5 och 5,3 miljoner gammalt, baserat på den vulkaniska aktiviteten i äldre tid.

Svavlet i vattnet syns fortfarande i avlagringarna på klipporna på och runt bron. Vattnet från de varma källorna på orten håller en temperatur på mellan 34 och 38 grader Celsius.

Bron förklarades 7 december 2005 för naturmonument i provinsen Mendoza. Storleken på det skyddade området anges olika i källorna, med allt från 4 till 500 hektar.

Mänsklig historia
De första spåren av mänsklig verksamhet i området daterar sig till cirka 8 500 år f.Kr. Puente del Inca var del av Stora Inkavägen som på sin tid sträckte sig från norr till söder genom Inkariket.

I mars månad 1835 besökte Charles Darwin platsen. Han gjorde bland annat några teckningar av bron med några stora stalaktiter.

I början av 1900-talet fanns på orten en stor kurort, som nyttjade de varma källorna till att kurera vissa sjukdomar (än idag finns en kurortsanläggning kvar längre nerför floden, vid Cacheuta). Där fanns också en järnvägsstation (som fortfarande står kvar), och turisterna anlände med tåg till kurorten. Den var en av de sista argentinska stationerna längs med den transandinska järnvägen, innan tåget fortsatte över på den chilenska sidan via en lång tunnel genom Anderna.

Vid bron och kurorten fanns ett lyxhotell, som nästan helt förstördes 1965 av en kombinerad lavin/stenras. Hotellet tillhörde åren runt 1950 Fundación Eva Perón.

Den idag övergivna järnvägsstationen gjordes om till ett bergsklättringsmuseum (Museo del Andinista), grundat av en grupp av bergsklättare från Rosario för att visa upp Aconcaguaområdets kulturhistoria. Bron ligger cirka 3 mil sydsydost om berget, det högsta på det västra halvklotet.

Källhänvisningar

Externa länkar

Geografi i Mendoza (provins)
Geologi i Argentina
Naturskydd i Argentina