kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Micheal Ferland

Micheal Ferland, född 20 april 1992, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som spelar för Carolina Hurricanes i NHL.

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för Calgary Flames och på lägre nivåer för Abbotsford Heat och Adirondack Flames i AHL, Utah Grizzlies i ECHL och Brandon Wheat Kings och Saskatoon Blades i WHL.

Klubblagskarriär

NHL

Calgary Flames 
Ferland draftades i femte rundan i 2010 års draft av Calgary Flames som 133:e spelare totalt.

Carolina Hurricanes 
Den 23 juni, under NHL-draften 2018, blev han tillsammans med Dougie Hamilton och Adam Fox tradad till Carolina Hurricanes, i utbyte mot Noah Hanifin och Elias Lindholm.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Micheal Ferland, Flames – Stats – NHL.com
Micheal Ferland NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Micheal Ferland hockey statistics and profile at hockeydb.com
Micheal Ferland – Player profile at The Hockey News

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Calgary Flames
Spelare i Abbotsford Heat
Spelare i Adirondack Flames
Spelare i Brandon Wheat Kings
Spelare i Saskatoon Blades
Spelare i Utah Grizzlies (2005–)
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Manitoba
Födda 1992
Levande personer
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 2010
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare valda av Calgary Flames i NHL Entry Draft
Belgien i olympiska vinterspelen 1928

Belgien deltog med 25 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1928 i Sankt Moritz. Totalt vann de en bronsmedalj.

Medaljer

Brons
 Robert Van Zeebroeck - Konståkning.

Källor 
 

1928 i Belgien
Nationer i olympiska vinterspelen 1928
1928
Arenavägen

Arenavägen är en gata i stadsdelen Johanneshov i Söderort inom Stockholms kommun. Arenavägen sträcker sig i nord-syd riktning mellan Slakthusområdet och Globen City och från Gullmarsplan i norr till Trafikplats Sofielund i syd. Gatan fick sitt nuvarande namn 1987.

Beskrivning

Dagens Arenavägen bestod tidigare av Märgvägen (i södra delen) och Sandstuvägen (i norra delen). Märgvägens namn anknöt till Slakthusets produkter medan Sandstuvägen hade sitt namn efter lägenheten Sandstugan som låg strax söder om Slakthuset. Inget av vägnamnen existerar längre. De ersattes 1987 av Arenavägen med anknytning till Globen som invigdes två år senare. Den södra delen av Arenavägen fick år 2013 en delvis ny sträckning i samband med bygget av Tele2 Arena, vars sydvästra läktare ligger över Arenavägen. 

I anslutning till Arenavägen finns:
 Arenaslingan
 Arenatrappan
 Arenatorget
 Arenagången

Bilder

Se även 
 Gator och torg i Johanneshov

Källor

Externa länkar

Gator och torg i Söderort
Johanneshov
Charles Waldron

Charles Waldron, född 23 december 1874 i Waterford, New York, död 4 mars 1946 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien var en amerikansk skådespelare. Waldron medverkade i över 60 filmer, och gjorde över 40 scenroller på Broadway mellan 1909 och 1946.

Filmografi

Källor

Externa länkar

 

Amerikanska skådespelare
Födda 1874
Avlidna 1946
Män
Belgien i olympiska vinterspelen 1948

Belgien deltog med 11 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1948 i Sankt Moritz. Totalt vann de en guldmedalj och en silvermedalj.

Medaljer

Guld
 Micheline Lannoy och Pierre Baugniet  - Konståkning.

Silver
 Max Houben, Freddy Mansveld, Louis-Georges Niels och Jacques Mouvet - Bob.

Källor 
 

1948 i Belgien
Nationer i olympiska vinterspelen 1948
1948
Kristofer Benzow

Bengt Johan Kristofer Benzow, ursprungligen Bengtsson, född 18 mars 1883 i Västra Alstads församling, död 1 december 1961 i Göteborg, var en svensk skolman.

Benzow disputerade för lektorskompetens i Lund 1914 med avhandlingen Om religionens etiska grundval. År 1924 blev han lektor vid realläroverket i Göteborg. Benzow var sakkunnig i flera skolkommittéer. Han invaldes som ledamot av Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1938.

Bibliografi
 - Avhandling för lektorat.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Noter 

Svenska lektorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Personer från Västra Alstads socken
Födda 1883
Avlidna 1961
Män
Svensk uppslagsbok
Den "riktiga" Elvis

Den "riktiga" Elvis är en barnbok från 1976 av den svenska författaren Maria Gripe med illustrationer av Harald Gripe.

Den "riktiga" Elvis är den tredje boken av fem i serien om pojken Elvis, vilken avslutades 1979. Elvis mamma har förbjudit honom att träffa Annarosa eftersom hon anses vara dåligt sällskap. Elvis och Annarosa beger sig till de rikas golfbana och samlar golfbollar, något som leder till att de omhändertas av polis och blir rapporterade till barnavårdsnämnden. I relationen till Annarosa får Elvis konkurrens av flickan Helga eftersom Annarosa säger sig vilja ha en flicka som bästis, något som leder till förvecklingar. Elvis har däremot blivit vän med den något försupne Enar Browall, som "kan vara" Annarosas pappa. Elvis föräldrars äktenskap knakar i fogarna och efter ett misslyckat försök att rädda förhållandet genom en semesterresa till Kanarieöarna, varunder Elvis är hos farfar och farmor, beslutar sig paret för att separera. Elvis och hans mamma skall flytta till mormor och morfar, men Elvis trivs inte alls där och vill hellre vara hos farfar och farmor. Elvis mamma vill däremot inte alls att han skall vara där, eftersom farfar brukar sitta och dricka brännvin.

Källor
Maria Gripe: Den "riktiga" Elvis (1976)

Skönlitteratur 1976
Verk av Maria Gripe
Charley Grapewin

Charley Grapewin, född 20 december 1869 i Xenia, Ohio, död 2 februari 1956 i Corona, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. Grapewin medverkade i över 100 filmer. Bland notabla roller kan nämnas farbror Henry i Trollkarlen från Oz (1939), och som farfar i Vredens druvor (1940).

Filmografi

Referenser

Noter

Externa länkar

 
 

Amerikanska skådespelare under 1800-talet
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stumfilmsskådespelare
Födda 1869
Avlidna 1956
Män
Rudolf Beran

Rudolf Beran, född 28 december 1887 i Pracejovice, död 23 april 1954 i Leopoldov, var en tjeckoslovakisk politiker.

Biografi 
Beran ingick i de tjeckiska agrarernas partiorganisation och fick vid Tjeckoslovakiens självständighet 1918 plats i dess parlament och hade säte där ända till 1939. 1933 blev han efter Antonín Švehla agrarernas ledare. Efter septemberkrisen 1938 blev Beran, som var känd för sin konservativa läggning, ledare för det nybildade Nationella enhetspartiet, vari samtliga borgerliga tjeckiska partier samlades. I december samma år blev han ministerpresident. På denna post utverkade han utomordentliga fullmakter av parlamentet, som ajournerades. Beran försökte med utrikesminister František Chvalkovský få till stånd bättre relationer med Tyskland och gjorde stora eftergifter för de tyska kraven. Då man från tysk sida inte önskade något samarbete med Beran och underblåste den slovakiska separatismen blev Berans position ohållbar. I mars 1939 ingrep han med vapenmakt mot en befarad slovakisk separatistkupp. Följden blev tyskarnas ockupation av Böhmen-Mähren. Han ställdes efter Tjeckoslovakiens återupprättande inför nationaldomstolen i Prag och dömdes till 20 års fängelse. Han avled i fängelset i Leopoldov.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Personer från Södra Böhmen
Tjeckiska politiker
Födda 1887
Avlidna 1954
Män
Margaret Wycherly

Margaret Wycherly, född 26 oktober 1881 i London, England, död 6 juni 1956 i New York, var en brittisk skådespelare. Wycherly var främst verksam som scenskådespelare. Hon medverkade i flera Broadway-uppsättningar mellan 1905 och 1947. Hon gjorde även ett trettiotal filmroller, de kändaste som mor till huvudrollsinnehavarna i Sergeant York (1941), och Glödhett (1949). Vid Oscarsgalan 1942 nominerades hon till en Oscar i kategorin Bästa kvinnliga biroll för rollen i Sergeant York. Hon var gift med manusförfattaren och producenten Bayard Veiller.

Filmografi

Källor

Externa länkar
 

Brittiska skådespelare
Födda 1881
Avlidna 1956
Kvinnor
Polens herrlandslag i vattenpolo

Polens herrlandslag i vattenpolo () representerar Polen i vattenpolo på herrsidan. Laget har aldrig kvalificerat sig för OS. Det samma gäller VM men i EM-sammanhang debuterade Polen år 1958 och nådde en niondeplats som är landets bästa placering hittills.

Resultat

Europamästerskap 
 1958 – 9:e
 1962 – 11:e
 1989 – 13:e
 1991 – 12:e

Källor 
 Water Polo Europe Championship Archive

Vattenpoloherrarna
Vattenpololandslag
Vattenpolo i Polen
Knez (sångare)

Nenad Knežević (kyrilliskt: Ненад Кнежевић), född 5 december 1967 i Cetinje, är en montenegrinsk sångare. Han är också känd under artistnamnet Knez.

Knežević gjorde sin debut som artist 1992 då han framförde låten Da l' si ikada mene voljela på musikfestivalen Mesam i Belgrad. Två år senare släppte han sitt debutalbum, Kao magija. 2004 deltog han i Serbien och Montenegros första uttagning till Eurovision Song Contest; han framförde bidraget Navika och kom på 17:e plats med 7 poäng. 2008 deltog han i Montenegros uttagning och kom på 3:e plats.

Den 31 oktober 2014 blev det klart att Knežević skulle representera Montenegro i Eurovision Song Contest 2015.

Diskografi 
 Kao magija (1994)
 Iz dana u dan (1996)
 Automatic (1997)
 Daleko, visoko (2001)
 Ti me znaš (2003)
 Vanilla (2005)
 Otrov i med (2008)

Samlingsalbum 
 The Best of Knez (1999)
 Balade (2006)
 Opa Cupa (2012)

Se även 
 Montenegro i Eurovision Song Contest 2015

Referenser 

Montenegrinska sångare
Artister som representerat Montenegro i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2015
Personer från Cetinje
Födda 1967
Levande personer
Män
Marquard II Breetholt

Marquard II Breetholt (Bretholt), född omkring 1395, död 1475, var borgmästare i hansestaden Reval (Tallinn), och köpman i tyska Hansan. Han är den tidigast kände stamfadern för ätten Breitholtz.

Biografi
Marquard II kom till Reval 1421, sannolikt från Visby, och omtalas då som medlem av Tafelgilde (Bordsgillet), som tog sig an de fattiga i staden. Som ogift var han 1424-1431 medlem av Bruderschaft der Schwarzhäupter i Reval, ett inflytelserikt brödraskap inom Hansan, .

1430 omtalas "Marquart Bretholt" som köpman av Tyska Hansan. Med säte i Reval, där han förvärvade flera hus, drev han från 1424 handel med Novgorod, Åbo, Visby, Lübeck, Brygge och Biscaya och handlade med varor som malt, korn, lin, biscayasalt, kläde, vax och vin. Marquard II blev borgare i Reval 1437 och satt i Revals råd som rådsherre 1439-1474, från 1449 som borgmästare. Han representerade Reval vid flera livländska stadsdagar i Wolmar och Pernau 1442-1455 och i hansadagen i Wismar 1464.

Som föreståndare för S:t Johannissjukhuset i Reval 1447-1474 ansvarade Marquard II för sjukhusets omfattande jordbruksegendomar i Estland. Han grundade därvid Muuga, en by vid kusten med gårdar och kvarnar, som av esterna uppkallade efter Marquard II, som sedan han blivit munk allmänt kallades för "Munken" (estniska: 'Muuga').

Marquard II Breetholt gifte sig (före 7 augusti 1439) med en dotter till Revalborgmästaren Cost van Borstel och kom därmed att bli indragen i en arvstvist efter den förmögne hansaköpmannen Jakob Frese. Tvisten ledde till att Marquard II och den part han tillhörde bannlystes 1458 av påven Pius II. Tvisten avgjordes 1460 slutligen vid den kejserliga domstolen i Wien, varefter påven avlyste bannet. Domslutet måste ha varit till fördel för van Borstels parti, eftersom Marquard II:s son Marquard Bretholt III (1450-1516), även han borgmästare i Reval, hade kontrollen över Fresearvet ännu vid sin död.

På äldre dagar blev Marquard II munk i Birgittinorden, vars kloster i Pirita (svenska: 'Birgitta') öster om Reval var ett blandat kloster för både munkar och nunnor.

Källor

Arkiv
Breitholtz Släktarkiv KB HA L104, Kungliga Biblioteket, Stockholm
Revals stadsarkiv, Tallinn, Estland.

Tryckta källor
Carl Anders Breitholtz, Ätten Breitholtz, bd I, Från Hansatid till stormaktstid, Tierp 1998
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor, band I, Stockholm 1925 ff.
Hans Karnatz, Zwischen der Bai und Nowgorod. Versuch einer Stammfolge der hansischen Kaufmannsfamilie Bretholt, Ostdeutsche Familienkunde Heft 2 1974 och Heft 3 1980.
Dick Wase, Bretholt - en medeltida Visbysläkt, Släkt och hävd 1990:1 (Stockholm 1990).
G.A.Donner Kampen om Fresearvet, en bok av  (Åbo 1930)

Födda 1390-talet
Avlidna 1475
Män
Marquard
Idrac

Idrac är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anne-Marie Idrac (född 1951), fransk ämbetsman
 Francis Idrac (född 1946), fransk ämbetsman
 Jean-Antoine-Marie Idrac (1849–1884), fransk skulptör
 Pierre Idrac (1885–1935), fransk meteorolog

Franska efternamn
Josh Manson

Joshua David Manson, född 7 oktober 1991, är en kanadensisk-amerikansk professionell ishockeyback som spelar för Colorado Avalanche i National Hockey League (NHL). Manson valdes av Anaheim Ducks i sjätte rundan som 160:e spelare totalt vid NHL Entry Draft 2011. Han är son till före detta NHL-spelaren Dave Manson. Manson vann Stanley Cup med Avalanche 2022.

Manson spelade tre säsonger i NCAA Division I hockey med Northeastern Huskies där han fick utmärkelsen HE Best Defensemen och blev utvald till Hockey East Second All-Star Team.

Statistik

Klubbkarriär

Externa länkar

Josh Manson NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Josh Manson hockey statistics and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1991
Levande personer
Personer från Hinsdale, Illinois
Idrottare från Illinois
Kanadensiska ishockeyspelare
Amerikanska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare i Flin Flon Bombers
Spelare i Salmon Arm Silverbacks
Spelare valda i NHL Entry Draft 2011
Spelare valda av Anaheim Ducks i NHL Entry Draft
Ishockeyspelare i Northeastern Huskies (herrar)
Alumner från Northeastern University
Spelare i Norfolk Admirals (2000–2015)
Spelare i Anaheim Ducks
Spelare i Colorado Avalanche
Stanley Cup-mästare 2022
Laraine Day

Laraine Day, född La Raine Johnson 13 oktober 1920 i Roosevelt, Utah, död 10 november 2007 i Ivins, Utah, var en amerikansk skådespelerska. Hon blev mest känd för sin återkommande roll som sjuksyster Mary Lamont i filmerna om Dr. Kildare. Hon gjorde även den kvinnliga huvudrollen i Alfred Hitchcocks Utrikeskorrespondenten.

Filmografi (i urval)

Källor

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare
Personer från Duchesne County
Födda 1920
Avlidna 2007
Kvinnor
Struma ovarii

Struma ovarii är en ovanlig tumör i äggstockarna, där tumörens celler fullständigt eller till större delen består av sköldkörtelceller. Det är därmed ett slags teratom, eftersom tumörens celler inte bildats av vävnad där tumören är belägen. De flesta struma ovarii är godartade.

Struma ovarii beskrevs första gången av Richard Böttlin 1889. Malign struma ovarii beskrevs första gången 1956 av Per Wetteland.

Struma ovarii kan drabba kvinnor i alla åldrar, men är avsevärt mycket vanligare i fertil ålder. När den uppkommer, vilket är sällsynt, uppkommer den oftast bara på ena äggstocken, och tumören är vanligen godartad. Den kan emellertid vara hormonproducerade, och skapa en klinisk bild av giftstruma, men måste inte göra det. Andra symtom är att buken sväller upp till följd av ascites. Påtaglig ascites förekommer i ungefär hälften av fallen. Pleuravätskeutgjutning uppträder ibland. Ungefär hälften av fallen är tämligen asymtomatiska, men kan uppleva struman i äggstocken som en tryckkänsla.

Diagnos är svår att ställa. Struma ovarii kan inte konstateras under sonografi, datortomografi, eller kärnmagnetisk resonans, utan kräver en scintigrafisk undersökning. Biopsi visar multiadenomatös sköldkörtelvävnad.

Ett fåtal fall förekommer, när struma ovarii varit malign och metastaserat, vilket utgör 5-10% av fallen av den i övrigt sällsyna struma ovarii. Malign struma ovarii är vanligen carcinom.

Referenser

Benigna tumörer
Sjukdomar i äggstockarna
Sköldkörtelsjukdomar
Gynekologisk cancer
Jean-Antoine-Marie Idrac

Jean-Antoine-Marie Idrac, född den 14 april 1849 i Toulouse, död den 27 december 1884 i Paris, var en fransk skulptör.

Idrac vann Rompriset 1873. Hans främsta arbeten är statyerna Merkurius som barn, lekande med ett par ormar (1879, Luxembourgmuseet), och Salammbô (1881, i marmor i Luxembourg, ett bronsexemplar i Glyptoteket i Köpenhamn). Idrac utförde Étienne Marcels ryttarstaty invid Hôtel de ville 1883 (fullbordad efter Idracs död av Marqueste).

Källor 

 

Franska skulptörer under 1800-talet
Personer från Toulouse
Födda 1849
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Hans Ulfvebrand

Hans Gunnar Ulfvebrand, född den 9 augusti 1952, är en svensk kyrkoman.

Ulfvebrand prästvigdes 1977. Han blev kyrkoherde i Sofia församling i Stockholm 1992 och domprost i Stockholms stift och kyrkoherde i Stockholms domkyrkoförsamling 2013.

Källor 

 Biografisk matrikel över Svenska kyrkans prästerskap 1970, på Svenska Prästförbundets uppdrag redigerad av Ivar Hylander, Lund 1971
 Matrikel 2014 Svenska kyrkan, Verbum

Domprostar i Stockholm
Präster i Svenska kyrkan
Födda 1952
Levande personer
Män
Collegium Polonicum

Collegium Polonicum (polska: Collegium Polonicum w Słubicach) är en internationell högskola, grundad 1998, i staden Słubice i västra Polen. Högskolan ligger nära den tysk-polska gränsövergången och drivs som ett samarbete mellan Europa-Universität Viadrina i tyska Frankfurt an der Oder och Adam Mickiewicz-universitetet i polska Poznań. Universiteten har uppdelat ansvaret för utbildningarna mellan sig och examina utfärdas av respektive universitet.

Initiativet till Collegium Polonicums grundande togs av de båda universiteten 1992, och efter att de nya lokalerna uppförts 1995-1996 kunde högskolan slutligen starta upp utbildningarna till läsåret 1998/1999.

År 2013 hade högskolan omkring 1500 studenter. Den erbjuder utbildningar på Bachelor- och Masternivå inom juridik, germanistik, polska och Polens kultur, samhällsvetenskap, kommunikationsvetenskap, ekonomi, ekologi och historia, huvudsakligen med tyngdpunkt på tysk-polska förbindelser och Oderregionen.

Noter

Källor

Externa länkar 

 Collegium Polonicums webbplats (på engelska)

Universitet och högskolor i Polen
Utbildningsinstitutioner bildade 1998
Lubusz vojvodskap
Petrus Malmberg

Petrus Malmberg, född den 7 februari 1653 i Stora Malms socken, Södermanland, död den 13 februari 1710 i Bender, var en svensk kyrkoman.

Malmberg blev 1672 student i Uppsala, promoverades 1679 till filosofie magister och prästvigdes 1681, anställdes sedermera som predikant för livdrabanterna, kallades 1687 till hovpredikant hos änkedrottningen och utnämndes 1696 till kyrkoherde i Katarina församling i Stockholm. Han kallades 1704 till Karl XII:s överhovpredikant och biktfader samt fältsuperintendent, följde sedermera svenska huvudhären och blev under dess vistelse i kurfurstendömet Sachsen teologie doktor i Wittenberg. År 1708 erhöll han fullmakt som biskop i Västerås, men fortfor att följa kungen i fält och till Turkiet.

Källor

Noter 

Biskopar i Västerås stift
Svenska hovpredikanter
Personer under stormaktstiden
Personer från Stora Malms socken
Födda 1653
Avlidna 1710
Män
Ugglan
SBH
Johan Mandelberg

Johan Edvard Mandelberg, född den 22 januari 1730 på en båt mellan Livland och Stockholm, död den 8 augusti 1786 i Köpenhamn, var en svensk historie-, landskaps- och genremålare.

Biografi
Johan Mandelberg var son till lackeraren Johan Edvard Mandelberg. Sin första utbildning fick han troligen som lärling hos sin far, men var han vistades efter dennes död 1747 är okänt. 1752 begav han sig över Köpenhamn till Paris, där han arbetade för François Boucher och bland annat kopierade dennes målningar. Mandelberg utförde under sina första ynglingaår åtskilliga små fält- och lägerscener med mera med fin och spetsig pensel samt i något grönaktig, men inte obehaglig ton. I Paris anslöt han sig till sin landsman Roslin och genom greve de Caylus fick tillstånd att kopiera i Louvren. Av danske kungen Fredrik V åtnjöt han frikostigt understöd för fortsättningen av sina studier, dock med villkor att han efter dessas avslutande skulle bosätta sig i Köpenhamn. Efter några års studier i Rom anlände Mandelberg 1758 till Köpenhamn. Han var då en ganska mångsidigt utbildad konstnär. Hans i kungliga kopparstickssamlingen i Köpenhamn förvarade handteckningar visar, att han inte endast bedrivit studier för bataljmålning, utan även komponerat större historiska, allegoriska och mytologiska scener, herdestycken och lekande barn i Bouchers stil samt framför allt studerat det "heroiska" landskapet i den italienska skolans anda. Mandelberg blev också redan 1759 medlem av den danska konstakademien, och 1763 kallades han till professor vid samma akademi. Det var emellertid inte genom sina bataljstycken, utan genom sina stora dekorativa bilder, som Mandelberg förvärvade sig ett aktat konstnärsnamn. Så utförde han bland annat i kupolen på Fredensborg fyra stora målningar med ämnen ur Iliaden samt för Kristiansborg takmålningar med mera, vilka sistnämnda gick förlorade vid slottsbranden 1794. För utförandet av sina stora arbeten använde han flera av akademiens bästa lärjungar. Både Abildgaard och Clemens bildade sig först under hans ledning. Efter hans målningar finns kopparstick av Clemens och Bradt med flera. Mandelberg finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm, Vänersborgs museum, Kulturen, Sörmlands museum, Nordiska museet och Norrköpings konstmuseum.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska historiemålare
Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1700-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Födda 1730
Avlidna 1786
Män
Ugglan
Crying in the Chapel

"Crying in the Chapel" är en sång skriven av Artie Glenn, och ursprungligen inspelad 1953 av sonen Darrell Glenn och senare inspelad av bland andra Ella Fitzgerald och Elvis Presley.

Källor

Fotnoter

Sånger 1953
Musiksinglar 1953
Musiksinglar 1965
Sånger framförda av Elvis Presley
Sånger framförda av Little Richard
Amerikanska countrylåtar
Amerikanska gospelsånger
Rockballader
Amerikanska musiksinglar
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Storbritannien
Singlar utgivna på Atlantic Records
Singlar utgivna på RCA Victor
Mikrolit (mineral)

Mikrolit är ett blekgult, rött eller rödbrunt mineral under den kemiska formeln (Na,Ca)2Ta)2 O)6 (O, OH, F)  som innehåller tantal. Mineralet beskrevs första gången 1835 på Utö i Stockholms skärgård.

Ordet, som kommer från grekiska mikros för ”små” och lithos för ”sten”,  betecknar även allmänt en liten kristall som har bestämbara optiska egenskaper.

Egenskaper
Mikrolit är ett isometriskt mineral natrium-, kalcium- och tantaloxid samt en liten mängd fluor. Det har en Mohs-hårdhet av 5,5 och en varierande specifik vikt på 4,2-6,4 g/cm3. Det förekommer som spridda, mikroskopiska halvgenomskinliga till opaka oktoedriska kristaller.

Förekomst
Mikrolit ingår i gruppen pyroklorider och uppträder som ett primärt mineral i litiumbärande granitpegmatiter och i miarolitiska håligheter i graniter. Associerade mineraler är albit, lepidolit, topas, beryll, turmalin, spessartin, tantalit och fluorit.

Användning
Mikrolit utgör malm för utvinning av tantal.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Mineral
Oxider