Charles F. Adams-klass

Charles F. Adams-klassen var en klass robotbeväpnade jagare som byggdes under slutet av 1950-talet och början av 1960-talet. Totalt 29 fartygs byggdes, 23 för USA:s flotta, tre för Västtysklands flotta och tre för Australiens flotta.

Fartygen i klassen började att moderniseras och livstidsförlängas i slutet av 1970-talet, men under regeringen Reagan avbröts moderniseringsprogrammet till förmån för nybyggnation av Ticonderoga-klass och Arleigh Burke-klass. Alla fartyg i amerikansk tjänst utrangerades runt 1990. Fyra fartyg såldes till Greklands flotta medan de övriga skrotades eller sänktes som skjutmål. De tyska och australiensiska fartygen utrangerades runt tio år senare. De grekiska fartygen var i tjänst några år in på 2000-talet innan även de skrotades.

Konstruktion
Charles F. Adams-klassen är baserad på Forrest Sherman-klassen, men skrovet är förlängt med 6 meter för att ge plats åt ubåtsjaktsystemet ASROC mellan skorstenarna. Dessutom är det aktersta kanontornet utbytt mot en robotlavett för Tartar-robotar. De tretton första fartygen fick en Mk 11 lavett medan de följande fick en Mk 13. Trots att Mk 13 bara kunde avfyra en robot i taget (två för Mk 11) så var omladdningstiden bara åtta sekunder jämfört med arton sekunder för Mk 11. Mk 13 kunde dessutom laddas med upp till sju olika typer av robotar (åtta om man även räknar med den övningsrobot som var hårdkodad i systemet) vilket gjorde det möjligt att avfyra t.ex. Harpoon-robotar. Även Mk 11 fick kapacitet att avfyra Harpoon-robotar i samband med New Threat Upgrade.

New Threat Upgrade
I slutet av 1970-talet stod det klart att den första generations robotjagare inte hade den kapacitet som behövdes för att erbjuda ett effektivt luftförsvar. Därför planerades moderniseringsprogrammet New Threat Upgrade för alla fartygsklasser beväpnade med Tartar-, Terrier- eller Talos-robotar. Uppgraderingen innebar att luftvärnsrobotarna byttes ut mot modernare Standard MR- eller Standard ER-robotar. Även radar-, eldlednings- och stridsledningssystemen moderniserades. Men på grund av prioritering av nybyggnation så var det bara Tattnall, Goldsborough och Benjamin Stoddert som fick en komplett modernisering. På övriga fartyg genomfördes den bara delvis.

Användning
Jagarna i Charles F. Adams-klassen har spelat en viktig roll i många av USA:s insatser under kalla kriget; Kubakrisen, Vietnamkriget, Gisslankrisen i Iran, Inbördeskriget i Libanon, operation Praying Mantis och Invasionen av Grenada. Vid tiden för Kuwaitkriget var jagarna vid slutet av sin livslängd och bara två, den amerikanska USS Sampson och den australiensiska HMAS Brisbane, var på plats i Persiska viken för operation Desert Shield.

Export

Västtyskland
Tre fartyg (Lütjens, Mölders och Rommel) byggdes för Deutsche Marine under slutet av 1960-talet. Lütjens-klassen var de sista ångdrivna fartygen i tyska flottan och också de sista jagarna i tyska flottan. Trots att ersättaren (Sachsen-klass) är både större och kraftigare beväpnade så klassas de ändå som fregatter.

De tyska fartygen skiljer sig från de amerikanska genom att ha ytterligare en mast på den bakre skorstenen för en 3D luftspaningsradar. Det har också gjort att skorstenen har en annorlunda utformning för att inte störa radarn. De har också mindre djupgående genom att sonaren har flyttats till en bulb.

Australien

Tre fartyg (Perth, Hobart och Brisbane) byggdes för Australiens flotta i början av 1960-talet. Trots det stora brittiska inflytandet och arvet i den australiensiska flottan så valde man för första gången att köpa in en amerikansk design eftersom Charles F. Adams-klassen var på flera punkter överlägsen det brittiska alternativet County-klassen.

De australiensiska fartygen skiljer sig från de amerikanska genom att ha två stycken Ikara-system i stället för ASROC. Dessa togs bort i samband med moderniseringen 1990–1991 och ersattes med Phalanx-kanoner.

De australiensiska jagarna deltog i Vietnamkriget som en del av den amerikanska sjunde flottan. Deras huvudsakliga uppgift var beskjutning av landmål, men även som luftförsvarseskort. De deltog i operation Market Time och operation Sea Dragon vars syfte var att förhindra försörjning av nordvietnamesiska styrkor sjövägen. Under kriget så träffades Perth av nordvietnamesisk artillerield i oktober 1967 medan Hobart anfölls av misstag av USA:s flygvapen i juni 1968.

Perth-klassen utrangerades mellan 1999 och 2001. Alla tre sänktes för att fungera som konstgjorda rev; Perth utanför Albany, Hobart utanför Yankalilla och Brisbane utanför Mooloolaba. Kommandobryggan och det främre kanontornet från Brisbane står bevarade vid Australian War Memorial i Canberra.

Grekland
I en strävan att modernisera sin flotta köpte Greklands flotta i början av 1990-talet fyra stycken Charles F. Adams-klass jagare från USA:s flotta som efter kalla krigets slut hade ett överskott av fartyg. Fartygen som döptes till Kimon (f.d. USS Semmes), Nearchos (f.d. USS Waddell), Formion (f.d. USS Joseph Strauss) och Themistocles (f.d. USS Berkeley) ersatte äldre jagare av Fletcher-klass, även de köpta från USA. Man köpte även jagaren USS Richard E. Byrd för att användas som reservdelar till de övriga fartygen. De var dock bara i grekisk tjänst i drygt tio år innan de skrotades.

Fartyg i klassen

Källor

Externa länkar

Amerikanska jagare
Jagarklasser
Amerikanska örlogsfartyg under kalla kriget