kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slussen (bussterminal)

Slussen var en bussterminal inom trafikplatsen Slussen på Södermalm i Stockholm. Terminalen invigdes år 1971 och fick 1987 utseende det hade till 2018 då den upphörde när Projekt Slussen behövde tillgång till ytan. 

Terminalen hade  påstigande resenärer per dag (2015) och den är därigenom den största bussterminalen i Stockholm och i Sverige. I anslutning till terminalen mot väster fanns en bussdepå, på Guldfjärdsplan och delvis under Hilton Stockholm Slussen.

Historik
När trafikplatsen Slussen uppfördes 1935 fanns viss busstrafik men ingen bussterminal utan bara ett antal refuger med hållplatser för bussar. Även om Alice Babs sjöng 1940: "Ta nu bussen ifrån Slussen...", så var det inte så många bussar som gick från Slussen, men den trafikerades av spårvagnar. I samband med högertrafikomläggningen 1967 försvann spårvagnarna och ersattes av bussar som nu behövde mera utrymme. Bussarna hade då sin ändhållplats vid Tjärhovsplan. 

I anslutning till Saltsjöbanans station fanns tidigare en mindre bangård för växling av godsvagnar till Stadsgårdens hamnspår. Bangården var belägen längst ner under Slussens trafikplats. Den revs och 1971 förlades bussterminalen hit för all busstrafik från Stockholm ut till Nacka kommun och Värmdö kommun. Bussarna fick därmed en centralt belägen terminal med anslutning till Slussens tunnelbanestation och Saltsjöbanan. Den norra delen av bussterminalen utgjordes av en bussgata intill Stadsgårdsleden, som skildes från resten av terminalen av bullerdämpande träplank. Terminalen bestod i övrigt av tre bussfiler med mellanliggande påstigningsrefuger.

Ombyggnader
Åren 1985 till 1987 genomgick terminalen en större ombyggnad. Då tillkom en 90 meter lång bullervägg i trä mellan de bärande betongpelarna mot Södra Järngraven. Bullerväggen fick en konstnärlig gestaltning med neon, patinerad koppar, gjutet bly, diabas och plexiglas av Gun Gordillo. År 1994 bytte man ut alla busskurer och reklamvitriner.

Den 2 maj 2018 stängdes denna terminal och all trafik överflyttades till en ny terminal belägen på Stadsgården, något öster om den äldre. Denna är utformad som en dockningsterminal med 18 platser för avgående bussar. Den terminalen är av tillfällig karaktär och beräknas vara i drift fram till år 2025, då den nya permanenta bussterminalen i Katarinaberget skall stå klar.

Ny bussterminal
Inom Projekt Slussen kommer en ny terminal sprängas in i Katarinaberget med huvudentré från nuvarande P-hus Slussen.  Ytterligare tre entréer placeras vid Stadsgårdskajen. Bussarnas in- och utfart kommer att ske från Stadsgårdsleden genom en ny tunnel (under Saltsjöbanans spår) ungefär i höjd med  Birkaterminalen.

Se även
Cityterminalen

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Slussen
Bussterminaler i Sverige
Carl Michael Bellman, volym 2 (album av Sven-Bertil Taube)

Carl Michael Bellman, volym 2 från 1963 är ett musikalbum av Sven-Bertil Taube där han sjunger sånger ur Fredmans epistlar av Carl Michael Bellman. Ulf Björlin är arrangör och dirigent.

Albumet är en uppföljare till Taubes album Carl Michael Bellman från 1960. De två albumen gavs 1987 ut på en cd (Fredmans Epistlar & Sånger sjungna af Sven-Bertil Taube) av EMI. Spår 9 från volym 1 ("Uppskovs utslag i saken") och spår 4, 6, 11, 12 från volym 2 saknas på denna cd.

Låtlista
Samtliga sånger är skrivna av Carl Michael Bellman om inget annat anges.
Epistel nr 4: Hej musikanter ge valthornen väder – 1:04
Epistel nr 45: Tjänare, Mollberg, hur är det fatt? – 3:36
Epistel nr 81: Märk hur vår skugga, märk Movitz mon frère! – 3:35
Epistel nr 40: Ge rum i bröllopsgåln – 3:28
Epistel nr 27: Gubben är gammal, urverket dras – 2:36
Epistel nr 21: Skyarna tjockna – 4:43
Epistel nr 38: Undan ur vägen – 3:28
Epistel nr 25: Blåsen nu alla – 5:10
Epistel nr 23: Ack, du min moder – 6:11
Epistel nr 50: Febus förnyar – 3:13
Ulla Winblad – 1:47
Häckningen (Johan Wikmanson/Carl Michael Bellman) – 6:52

Medverkande
Sven-Bertil Taube – sång (spår 1–10, 12)
Birgit Nordin – sång (spår 11, 12)
Stockholms barockensemble
Ulf Björlin – dirigent, cembalo
Bruno Lavér – fagott
Lars Almgren, Thore Janson – klarinett
Bengt Sundberg, Gunnar Wennberg, Ib Lanzky-Otto, Wilhelm Lanzky-Otto – valthorn
Alf Nilsson, Eric Björkhagen, Lars Olof Loman, Per Olof Gillblad – oboe
Per Olof Gillblad – oboe d’amore
Bengt Överström – flöjt, piccolaflöjt, blockflöjt
Per-Olof Johnson – gitarr
Christine Mölbach – harpa
Bertil Orsin, Hans Erik Westberg, Inge Lindstedt, Mairi Gillblad, Matla Temko, Mircea Saulesco, Tullo Galli – violin
Björn Sjögren, Per Rabe, Peter Döme – viola
Bengt Ericson, Lars Olof Bergström, Per Göran Skytt – cello
Göte Nylén, Tage Ekvall – kontrabas
Björn Liljekvist – trummor

Källor

Musikalbum 1963
Album av Sven-Bertil Taube
Violinkonsert (Beethoven)

Violinkonsert i D-dur, opus 61, av Ludwig van Beethoven komponerades 1806 och är än idag en av de mest spelade violinkonserterna .

Instrumentation 
Konserten är skriven för violin och symfoniorkester (2 tvärflöjter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 2 valthorn, 2 trumpeter, timpani och stråkar).

Form 
Konserten är uppdelad i tre satser:
 Allegro ma non troppo (D-dur)
 Larghetto (G-dur)
 Rondo. Allegro (D-dur)

Externa länkar 
 Noter till Beethovens violinkonsert på IMSLP

Källor 

Beethoven, Ludwig van
Verk av Ludwig van Beethoven
Solitäribis

Solitäribis<ref name="SOF">Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-11-27</ref> (Threskiornis solitarius'') är en utdöd fågel i familjen ibisar inom ordningen pelikanfåglar.

Solitäribisen var endemisk för vulkanön Réunion i Indiska oceanen och dog ut på 1700-talet. Flera olika beskrivna större flygoförmögna arter ifrån denna ö bedöms idag ha varit denna art. Det första subfossilet återfanns 1974 men det var först 1987 som Mourer-Chauviré och Moutou beskrev fossilet vetenskapligt och kopplade det till arten. Solitäribisens närmsta släktingar är madagaskaribis och helig ibis.

Referenser

Externa länkar

Ibisar
Jätteibis

Jätteibis (Pseudibis gigantea) är en akut utrotningshotad sydostasiatisk fågel i familjen ibisar som numera endast förekommer i Kambodja. Den är nationalfågel i Kambodja.

Utseende 
Jätteibisen är som namnet avslöjar en mycket stor ibis, med en kroppslängd på hela 102-106 centimeter. Den vuxna fågeln är mestadels mörk med bart gråaktigt huvud och övre delen av halsen, mörka band på bakre delen av hjässa och nacke samt blekt grå vingtäckare och armpennor med mörka band tvärsöver. Ungfågeln har korta gråfjädrar på bakhuvudet och saknar de mörka banden. Näbben är också kortare och ögonen bruna istället för röda. Liknande vitskuldrad ibis är mindre och mörkare med vitaktigt halsband och vit fläck på inre vingtäckarna.

Utbredning 
Jätteibisen förekommer idag huvudsakligen i norra och östra Kambodja där den är rätt vida spridd men mycket sällsynt. Vissa individer från denna population har även observerats i sydligaste Laos. Arten har också påträffats i nationalparken Yok Don i Vietnam, senast 2011. Tidigare förekom den även vidare i södra Vietnam samt i Thailand, men dessa populationer är utdöda.

Systematik 
Den placeras ibland i det egna släktet Thaumatibis. Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar jätteibisen som utrotningshotad och placerar den i hotkategorin starkt hotad (EN). Fågeln har en mycket liten världspopulation som 2014 uppskattades till endast 270 individer. Den har dessutom minskat och fortsätter minska mycket kraftigt i antal till följd av jakt, störningar och avskogning.

I kulturen 
Jätteibisen är Kambodjas nationalfågel.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ibisar
Fåglar i orientaliska regionen
Hayford-ellipsoiden

Hayford-ellipsoiden, även känd som International 1924, är en geodetisk referensellipsoid från 1910, uppkallad efter John Fillmore Hayford från USA.

Hayford-ellipsoiden rekommenderades för internationellt bruk 1924, men många länder behöll sina egna referensellipsoider. Dess ställning övertogs internationellt av Lucerne-ellipsoiden (1967), GRS 80 (1980; används som bas för den europeiska ETRS89) och WGS 84 (1984; används för GPS).

Finland 
Då triangulering inleddes i Finland 1919 valdes Hayford-ellipsoiden till referensellipsoid och den kvarstod som sådan i det finska Kartverkskoordinatsystemet från 1970.

Källor 

Geodesi
Mercer

Mercer kan syfta på:

 Mercer (efternamn) – ett engelskt och skotskt efternamn och personer med namnet
 Mercer (bilmärke) – ett amerikanskt billmärke 1909–1925
Mercer (företag) – ett amerikanskt konsultföretag inom management consulting

Geografi

USA 

 Mercer, Maine, ort, Somerset County, 
 Mercer, Missouri, ort, Mercer County 
 Mercer, Pennsylvania, countyhuvudort,  Mercer County, 
 Mercer, Wisconsin, ort, Iron County,

Se även 
 Mercer County – flera administrativa enheter i USA:

Se även 
 Mercier
Italienska fälttåget under andra världskriget

Italienska fälttåget under andra världskriget var de allierades operationer i och runt Italien, från 1943 till slutet av kriget i Europa. 

Förenade Allied Forces Headquarters (AFHQ) hade befäl över alla allierade landstyrkor på Medelhavsfronten. Högkvarteret planerade och ledde över den allierade invasionen av Sicilien och fälttåget på det italienska fastlandet tills de tyska styrkorna i Italien kapitulerade i början av maj 1945.

Mellan september 1943 och april 1945 stupade minst 60 000 allierade och 50 000 tyska soldater i Italien. De allierades totala förluster under fälttåget uppgick till cirka 320 000, medan axelmakternas (utom de som var inblandade i den slutgiltiga kapitulationen) uppgick till ca 336 650. 

Inget fälttåg i Medelhavsområdet och Mellanöstern kostade mer än fälttåget i Italien när det kommer till förlorade liv och sår som drabbade de allierades infanteristyrkor. 

De självständiga staterna San Marino och Vatikanstaten, båda omgivna av italienskt territorium, drabbades också av skador under fälttåget.

Referenser

Noter

Litteratur

Vidare läsning

Externa länkar 
 
World War II
Ortona and the Italian Campaign - 65th Anniversary
Canadians in Italy, 1943-1945 Media, fotografier och info om kanadensarna i den italienska krigsskådeplatsen.
Brazilian WWII Veterans website 
Brazilian Expeditionary Force Website  with histories, biographies, photos, videos on Italian Campaign.
New Zealand Official War History Italy volume I: From The Sangro to Cassino, Italy Volume II: From Cassino to Trieste
Memoirs of Lt-Col Donald, NZEF (Italy, Chapters 8-15)
Dal Volturno a Cassino, webbplats (på italienska) som berättar om hösten / vintern 1943 - 44
World War II propaganda leaflets - use in Italy: A website about airdropped, artillery-delivered or rocket-fired propaganda leaflets. Fälttåget i Italien.
BBC's flash video of the Italian Campaign
Canadian Newspapers and the Second World War - The Sicilian and Italian Campaigns, 1943-1945
Liberatori: A website on the Po river breakout and the liberation of the small town of Cornuda.
Royal Engineers Museum Royal Engineers and Second World War (Italian Campaign)
CBC Digital Archives - The Italian Campaign
 La Città Invisibile Collection of signs, stories and memories during the Gothic Line age.
 Italian Partisan Collection of stories and memories from Italian partisan.
Italy Volume I, The Sangro to Cassino the New Zealand Official War History
Italy Volume II, From Cassino to Trieste the New Zealand Official War History

Andra världskriget
Italien under 1940-talet
Slag i Italien
Krigsåret 1943
Krigsåret 1944
Krigsåret 1945
Annika Wall

Annika Birgitta Koldenius Wall, född Lundell den 8 juli 1972 i Stockholm, är en svensk författare och litteraturkritiker, känd som Annika Koldenius och senare Annika Wall.

Biografi
Wall studerade engelska och litteraturvetenskap vid Örebro universitet samt svenska språket vid Göteborgs universitet. Hon gick den längre journalistutbildningen vid Göteborgs universitet (JMG) 1996–1999. Sedan 2018 har Wall en konstnärlig magisterexamen i litterär översättning från Akademin Valand vid Göteborgs universitet.

Wall debuterade som författare 2014 på Weyler förlag med den självbiografiska boken Vi var alltid beredda. 2017 utkom diktsamlingen En dikt om dan. Romanen Jag borde sagt det först utkom 2020 på Wahlström & Widstrand. Wall är även verksam litteraturkritiker för Borås Tidning.

Bibliografi 
 Du är bland läsvänner: prima bloggplock från Bokcirklar.se 2007–2010 (red. Nina Frid, Annika Koldenius och Peter Wahréus, Regionbibliotek Stockholm i samverkan med alla läns- och regionbibliotek i Sverige, 2010)
 Synder: Erotiska noveller (novell, red. Katarina Janouch och Robert Bohman, Xstory förlag, 2010)
 Vi var alltid beredda (biografi, Weyler förlag, 2014)
 En dikt om dan – 100 dikter om kärlek (poesi, Books on Demand, 2017)
 Jag borde sagt det först (roman, Wahlström & Widstrand, 2020)

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska författare under 2000-talet
Svenska litteraturkritiker
Alumner från Örebro universitet
Alumner från Göteborgs universitet
Födda 1972
Kvinnor
Levande personer
Personer från Stockholm
Nouvelle théologie

Ej att förväxlas med det frikyrkliga skällsordet, nyteologi
Nouvelle théologie eller nyteologi var en teologisk rörelse inom den Romersk-katolska kyrkan som uppstod i mitten på 1900-talet. Nyteologins främsta slagord var ressourcement, ett återvändande till kristendomens äldsta källor. Bland inriktningens främsta representanter återfanns framför allt fransmän och särskilt jesuiter från provinsen Lyon. Bland nyteologins främsta namn fanns Marie-Dominique Chenu, Henri de Lubac, Yves Congar, Jean Daniélou, Hans Urs von Balthasar och Louis Bouye.

Inriktningens rötter uppstod mitt under antimoderniststriden under förra sekelskiftet, när katolska teologer läste Thomas av Aquino och upptäckte skillnaden mellan den historiske Aquino och nythomismens tolkning av honom. Två viktiga namn från denna tid är teologen Henri Rousselot samt filosoferna Joseph Maréchal och Maurice Blondel. 

Nyteologin och dess tänkare var en viktig inspiration för Andra vatikankonciliet.

Källor 

Katolska kyrkans teologi och doktrin
Sãotoméibis

Sãotoméibis (Bostrychia bocagei) är en akut hotad fågel i familjen ibisar inom ordningen pelikanfåglar, med mycket begränsad utbredning på den lilla ön São Tomé i Guineabukten.

Kännetecken
Sãotoméibis är en liten skogsibis, 60–65 centimeter lång. Adult fågel har dovt olivfärgad huvud och kropp med lätt bronsfärgad mantel och vingtäckare. Runt ögonen och kring näbbens bas är den mörkare. Lätet är diverse hostande grymtningar när den störts och ett hårt trumpetande när den tar nattkvist.

Utbredning och status 
Sãotoméibis förekommer som namnet avslöjar enbart på ön São Tomé i Guineabukten. Där är den dessutom begränsad till områden i sydväst kring floderna São Miguel, Xufexufe och möjligen Quija samt centralt på ön kring floderna Io Grande, Ana Chaves och Lembá. Fram till 1990 var den endast känd från historiska insamlade exemplar och anekdotiska berättelser från jägare. Den senaste bedömningen är att populationen är mycket liten, troligen mellan 70 och 400 individer. Jakttrycket verkar dessutom vara högt med sentida rapporter om 16 dödade individer. Därför kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN den som akut hotad.

Systematik
Sãotoméibis betraktades tidigare som en underart till olivibis (B. olivacea) men urskiljs nu oftast som egen art på grund av mindre storlek, avsaknad av grön- eller bronsglans och avvikande näbbfärg samt läte. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Ekologi 
Sãotoméibisen förekommer en och en eller i par. Den är begränsad till urskog från havsnivån till 750 meter över havet, även om den på senare år visat sig vanligast på gränsen mellan urskog och ungskog, ibland nära palmplantage. Den födosöker på barmark eller där det finns tunn växtlighet av örter, mossa eller ormbunkar, gärna där vilda grisar bökat i marken eller i fuktiga områden nära vatten. Födan består av ryggradslösa djur som sniglar och iglar.

Fågeln tros häcka under regnsäsongen och har konstaterats ruva sina ägg i november-december. Den verkar vilja häcka i närområdets högsta träd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den portugisiska orntiologen José Vicente Barboza du Bocage (1823-1907).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ibisar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på São Tomé
226 Weringia

226 Weringia eller A912 CC är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 19 juli 1882 av den österrikiske astronomen Johann Palisa. Den fick senare namnet efter Währing, den stadsdel i Wien där upptäckten skedde.

Weringias senaste periheliepassage skedde den 11 november 2020. Dess rotationstid har beräknats till 11,15 timmar. Asteroiden har uppmätts till diametern 33,83 kilometer.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av J Palisa
Astronomiska upptäckter 1882
Gösta Hallonsten

Gösta Olof Hallonsten, född 27 augusti 1949 i Vittsjö församling, Kristianstads län, är professor i systematisk teologi vid Lunds universitet sedan 2001 samt vid Newmaninstitutet sedan 2013. Han är dotterson till Otto Ehde och bror till Sven Hallonsten.

Hallonsten är redaktör för Svensk teologisk kvartalskrift sedan 2008 och ingår i redaktionskommittén för tidskriften Signum. Mellan 1992 och 2002 var han medlem i Romersk-katolska kyrkans internationella teologkommission. Mellan 2002 och 2005 tjänstgjorde han som professor vid Catholic University of America i staden Washington i USA. Hans forskningsområden är främst teologihistoria, ekumenik och ortodox teologi.

Bibliografi 
Monografier författade av Gösta Hallonsten enligt Libris:
 1984 - Satisfactio bei Tertullian, avhandling (på tyska)
 1985 - Meritum bei Tertullian (på tyska)
 1992 - Östkyrkor i Sverige - en översikt
 2011 - Lex orandi, lex credendi: en kommentar till trosbekännelsen
 2012 - Orden och erfarenheten: teologiska reflektioner om hur Gud ger sig till känna

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1999)

Källor

Externa länkar 
 Gösta Hallonstens publikationslista, Lunds universitet

Män
Födda 1949
Svenska professorer i teologi
Systematiska teologer
Levande personer
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Personer från Vittsjö socken
Nussekudden

Nussekudden är en barnbokserie av Arne Norlin och Håkan Jaensson, och illustrerad av Gunna Grähs. Böckerna har översatts till flera olika språk.

Handling
Bokseriens huvudperson heter Kalle, som från han är liten och även då han blir äldre och går i skolan, gör militärtjänsten samt gifter sig och skaffar barn, har med sig sin "nussekudde" nästan överallt. Budskapet är att få vara som man är.

Böcker

Källor

Externa länkar
Nussekudden i SVT:s Skymningssagor

Svenska barnbokserier
Svensk skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Bokserier lanserade 1984
Hallonsten

Hallonsten är ett namn som burits av bland andra

 Gösta Hallonsten (född 1949), professor i teologi
 Sven Hallonsten (1942–2020), bibliotekarie och redaktör
 Tomas Hallonsten (född 1974), jazzmusiker

Svenska efternamn
Violinkonsert (Sibelius)

Violinkonsert i d-moll, opus 47, av Jean Sibelius komponerades 1904. Den tillhör de mest spelade av 1900-talets violinkonserter och har framförts av flera framstående violinister, inklusive Jascha Heifetz, vars inspelning på 1930-talet gjorde verket världskänt.

Konserten hade urpremiär den 8 februari 1904 i Helsingfors, med Viktor Nováček som solist tillsammans med Helsingfors filharmoniska sällskaps orkester under ledning av kompositören. Sibelius fortsatte dock att bearbeta den och den slutliga versionen framfördes för första gången den 19 oktober 1905 i Berlin, med Karel Halíř och Berlinerfilharmonikerna dirigerade av Richard Strauss. Premiären i Finland var den 12 mars 1906 i Helsingfors, med H. Grevesmühl från Lettland som solist och Robert Kajanus som dirigent.

Instrumentation 
Konserten är skriven för violin och symfoniorkester (2 tvärflöjter, 2 oboer, 2 klarinetter, 2 fagotter, 4 valthorn, 2 trumpeter, 3 tromboner, timpani och stråkar).

Form 
Konserten är i tre satser:
 Allegro moderato (d-moll)
 Adagio di molto (B-dur)
 Allegro, ma non tanto (D-dur)

Källor

Verk av Jean Sibelius
Sibelius, Jean
New York City Boy

New York City Boy är en låt av den brittiska duon Pet Shop Boys. Det var den andra singeln från albumet Nightlife 1999. 

Singeln nådde som bäst 14:e plats på den brittiska singellistan och blev 1:a på Billboards Hot Dance Club Songs i USA. Låten blev även en hit i flera europeiska länder. I Sverige blev den 9:a på singellistan.

Videon till låten är inspelad på Studio 54 i New York.

Låtförteckning
UK CD single 1: Parlophone
 "New York City boy" (radio edit)
 "The Ghost of Myself"
 "New York City boy" (The Almighty Definitive Mix)
 "New York City boy" (Enhanced video)

UK CD single 2: Parlophone
 "New York City boy" (album version)
 "Casting a Shadow"
 "New York City boy" (Superchumbo's Uptown Mix)
 "Casting a Shadow" (enhanced eclipse video footage)

UK cassette single
 "New York City boy" (radio edit)
 "The Ghost of Myself"
 "New York City boy" (The Almighty Definitive Mix)

US CD single: Parlophone/ Sire Records
 "New York City boy" (radio edit)
 "New York City boy" (The Superchumbo uptown mix)
 "New York City boy" (The Superchumbo downtown dub)
 "New York City boy" (The Almighty definitive mix)
 "New York City boy" (The Almighty man on a mission mix)
 "New York City boy" (The Thunderpuss 2000 club mix)
 "New York City boy" (The Thunderdub)
 "New York City boy" (The Morales club mix)
 "New York City boy" (The Lange mix)

UK remixes 12" dubbel vinyl: Parlophone
 "New York City boy" (The Morales club mix)
 "New York City boy" (The Almighty man on a mission mix)
 "New York City boy" (The Lange mix)
 "New York City boy" (The Thunderpuss 2000 club mix)
 "New York City boy" (The Superchumbo donwtown dub)

UK 12" vinyl: Parlophone
 "New York City boy" (Almighty definitive mix)
 "New York City boy" (Almighty man on a mission mix)
 "New York City boy" (Superchumbo's uptown mix)
 "New York City boy" (Superchumbo's downtown dub)
 "New York City boy" (The Morales club mix)
 "New York City boy" (Thunderpuss 2000 club mix)
 "New York City boy" (The Lange mix)

Källor

Musiksinglar 1999
Låtar av Pet Shop Boys
Singlar av Pet Shop Boys
Andinsk ibis

Andinsk ibis (Theristicus branickii) är en fågel i familjen ibisar inom ordningen pelikanfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna, från Ecuador till allra nordligaste Chile. Vissa behandlar den som underart till svartmaskad ibis, (T. melanopis).

Status 
Andinsk ibis tros minska relativt kraftigt i antal till följd av jakt och habitatdegradering. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den polske ornitologen Wladyslaw Graf von Branicki (1864-1926).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ibisar
Fåglar i neotropiska regionen