kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sam Vanni

Sam Vanni (till 1941 Samuel Besprosvanni), född 6 juli 1908 i Viborg, död 20 oktober 1992, var en finländsk målare, grafiker och skulptör.

Biografi 
Samuel Besprosvanni var son till hatt- och pälshandlaren Aron Besprosvanni och Rakel Stoler och växte upp i Viborg. Han talade flera språk redan under barndomen. Hans hemspråk var jiddisch, han gick i en svenskspråkig skola och flertalet av hans lekkamrater var finskspråkiga. Familjen flyttade till Helsingfors 1921 och Sam Vanni utbildade sig på Finska Konstföreningens ritskola 1927–1928. Senare studerade han en period på Accademia di Belle Arti i Florens och var assistent till Wäinö Aaltonen i arbetet med skulpturer till Riksdagshuset i Helsingfors. År 1931 utställdes han verk på Finska konstnärernas årsutställning.

Från 1935 hade han en flerårig relation med Tove Jansson, och de förblev därefter nära vänner.  Han fick statens konstpris 1938 och studerade därefter i London, Paris och Italien. I Paris studerade han vid Académie de la Grande Chaumière och senare vid Académie Julian för Jean Souverbie. Under 1940-talet närmade han sig abstrakt konst, och influerades särskilt av franska konstnärer som Henri Matisse och Pierre Bonnard. 

Sam Vanni var aktiv som målare till sin död 1992. Han fick utmärkelsen Pro Finlandia och blev ledamot av Finlands Akademi 1964. Han representerade Finland vid Venedigbiennalen 1966.

Han var gift med Maya London 1941–1958. De bodde i Munksnäs och senare i Westend i Esbo, där han hade sin ateljé. Han var i andra äktenskapet gift från 1960 med Paula Saarenheimo, med vilken han hade två barn.

Offentliga verk i urval
 Contrapunctus – Från kaos till ordning, väggmålning i entréhallen i Helsingfors stads finska arbetarinstitut, 1959–1960
 Arbete och familj, väggmålning för före detta Postsparbankens kontor vid Fredriksgatan i Helsingfors, 1965
Norrskensflammor, väggmålning i Lapplands yrkesskola i Rovaniemi, 1966

Källor 

Denna artikel är delvis baserad på artikeln Sam Vanni på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
Konstverk av Sam Vanni

Födda 1908
Avlidna 1992
Finländska målare under 1900-talet
Finländska grafiker
Finländska skulptörer
Män
Personer från Viborg, Finland
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Tropeirofrötangara

Tropeirofrötangara (Sporophila beltoni) är en nyligen beskriven fågelart i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Tropeirofrötangaran är en finkliknande knubbig fågel med en kraftig gul näbb. Hanen är blågrå med ljusare undergump och honan är olivbrun.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i södra Brasilien (Paraná söderut till Rio Grande do Sul) och flyttar norrut till Goiás, Minas Gerais och sydvästra Bahia. Tidigare betraktades den som tillhörande blygrå frötangara (S. plumbea), men beskrevs som en ny art 2013.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades frötangarrona i familjen Emberizidae, då under namnet fröfinkar.  Genetiska studier visar dock att de är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Tropeirofrötangaran hittas i högvuxna gräsmarker och öppen savann nära vatten.

Status 
Tropeirofrötangaran har en mycket liten värdspopulation uppskattad till endast 9000 häckande individer. Den tros också minska i antal till följt av habitatförlust och fångst för vidare försäljning inom burhandeln. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Henry Belton (1914-2009), amerikansk diplomat, ornitolog och pionjär i ljudinspelning av fågelläten i Brasilien. Det svenska namnet syftar på Rota dos Tropeiros, en boskapsled i södra Brasilien.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Guillaume Bigourdan

Guillaume Bigourdan, född den 6 april 1851 i Sistels, Tarn-et-Garonne, död den 28 februari 1932 i Paris, var en fransk astronom.
 
Bigourdan blev 1877 biträdande astronom vid observatoriet i Paris. Han utförde en mängd värdefulla astronomiska observationsarbeten, framförallt beträffande nebulosorna och stjärnhoparna, och ägnade sig även åt arbeten rörande astronomins historia. Hans främsta verk är Observations de nébuleuses et d'amas stellaires (5 band, 1892–1917). Bigourdan utgav även en ny upplaga av Pingrés Annales célestes du XVII. siècle (1901). Han tilldelades Valzpriset 1886, Lalandepriset 1891 och Jules Janssens pris 1919.

Se även 
Astronomiska upptäckter av G Bigourdan

Källor 
  

Mottagare av Valzpriset
Mottagare av Lalandepriset
Mottagare av Jules Janssens pris
Franska astronomer under 1800-talet
Franska astronomer under 1900-talet
Personer från Tarn-et-Garonne
Födda 1851
Avlidna 1932
Män
Ugglan
To Cut a Long Story Short

To Cut a Long Story Short är en låt av den brittiska gruppen Spandau Ballet utgiven 1980. Den var deras första singel och nådde 5:e plats på brittiska singellistan. Den finns med på gruppens debutalbum Journeys to Glory.To Cut a Long Story Short är en syntpoplåt som har sagts ha mer gemensamt med tidiga Orchestral Manoeuvres in the Dark än med Spandau Ballets senare hits i soulpopstil. Den inspirerade Vince Clarke till att skriva Depeche Modes hitlåt Just Can't Get Enough. År 2006 samplades keyboardarrangemanget till den brittiska electrogruppen Freestylers låt In love With You''.

Utgåvor och låtförteckning
 7" single
 "To Cut a Long Story Short" — 3:20
 "To Cut a Long Story Short" (Instrumental) — 3:20

 12" single
 "To Cut a Long Story Short" (Mix 1) — 6:30
 "To Cut a Long Story Short" (Mix 2) — 3:56

Källor

Brittiska musiksinglar
Musiksinglar 1980
Synthpoplåtar
Alt for Norge (film)

Alt for Norge är en norsk svartvit dokumentärfilm från 1912. Filmen är en av de allra tidigaste norska filmerna och regisserades av Halfdan Nobel Roede. Filmen visar en ballongfärd företagen med ballongen "Norge" den 17 september 1911. I filmen ses ballongföraren Robert Stephanson tillsammans med passagerarna Eugen Hovind och Chr. Nobel, som också skrev manus. Filmen hade premiär den 16 januari 1912 i Norge.

Referenser 

Norska dokumentärfilmer
Norska filmer 1912
Norska stumfilmer
Svartvita filmer
Stumfilmer i regi av Halfdan Nobel Roede
Poul Schierbeck

Poul Julius Ouscher Schierbeck, född 8 juni 1888 i Köpenhamn, död där 9 februari 1949, var en dansk tonsättare. Han var från 1919 gift med Sylvia Schierbeck.

Schierbeck studerade först juridik under ett par år, men övergick därefter helt till musiken. Han var lärjunge till Carl Nielsen och Thomas Laub samt tilldelades det Anckerska legatet 1919. Han komponerade kammarmusik, en rad piano- och sångkompositioner, däribland sångcyklerna Den kinesiske Fløjte och Nakjælen, vidare kantater till Köpenhamns universitets immatrikulationsfest, till Det Medicinske Selskabs 150-årsfest, en symfoni (uppförd i Göteborg 1922, senare i Köpenhamn och utlandet) samt slutligen en opera. Hans verk uppfördes vid musikfesten i Helsingfors och vid konserter i utlandet, Salzburg, Paris, Stockholm och Neapel. Han invaldes som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm 1947.

Källor

Noter
	

Danska klassiska kompositörer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1888
Avlidna 1949
Män
Salmonsens
Sylvia Schierbeck

Sylvia Augusta Ida Schierbeck, född Larsen 30 mars 1896 i Köpenhamn, död där 2 februari 1977, var en dansk sångerska. Hon var från 1919 gift med Poul Schierbeck.

Schierbeck var lärjunge till Ellen Beck, Emilie Ulrich och Jules Algier (i Paris). Hon debuterade vid en egen konsert i Köpenhamn 1918 och framträdde därefter ofta som en talangfull sångerska vid flera konserter även i utlandet, Göteborg, Paris och Helsingfors.

Källor

Danska sångare
Födda 1896
Avlidna 1977
Kvinnor
Sångare från Köpenhamn
Saara Kuugongelwa-Amadhila

Saara Kuugongelwa-Amadhila, född den 12 oktober 1967 i Okahao i Ovamboland i Sydvästafrika (nuvarande Omusati, Namibia), är en namibisk politiker, som sedan mars 2015 är Namibias premiärminister. Hon representerar landets styrande parti, SWAPO. Hon är den första kvinnan att tjänstgöra som premiärminister i Namibia.

Hon gick i exil i Sierra Leone 1980 med det under apartheidregimen bannlysta SWAPO, och studerade senare ekonomi vid Lincolnuniversitetet i Pennsylvania, USA. Efter självständigheten återvände hon, för att arbeta i administrationen under landets första president, Sam Nujoma. Hon blev senare också finansminister i hans regering. Den 21 mars 2015 svors hon in som Namibias fjärde premiärminister, under president Hage Geingob som hon även efterträdde som premiärminister.

Källor

Externa länkar

Namibias premiärministrar
Kvinnor
Födda 1967
Levande personer
Sylvietta chapini

Sylvietta chapini, "lendukrombek", är en fågelart i familjen afrikanska sångare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i nordostligaste Demokratiska republiken Kongo. Den betraktas oftast som underart till vitbrynad krombek (Sylvietta leucophrys), men urskiljs sedan 2016 som egen art av Birdlife International och IUCN.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som akut hotad.

Namn 
Fågeln vetenskapliga artnamn hedrar James Paul Chapin (1889-1964), amerikansk ornitolog, konstnär och curator för American Museum of Natural History. Lendu är en folkgrupp i östra Demokratiska republiken Kongo, tillika namnet på en högplatå i området.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Afrikanska sångare (fåglar)
Sylvietta
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Demokratiska republiken Kongo
Anny – en gatepiges roman

Anny – en gatepiges roman är en norsk svartvit stumfilm (drama) från 1912. Filmen är en av de allra tidigaste norska stumfilmerna och regisserades av Adam Eriksen, som också skrev manus. Filmen fotades och producerades av Olaf K. Bjerke. Den distribuerades av Cordial Biograf- & Film-Company och hade norsk premiär den 9 november 1911. Den engelska titeln är Anny – Story of a Prostitute.

Handling 
En grossist blir betagen av den vackra Anny, som arbetar som expedit i en cigarrbutik. Han erbjuder henne ett arbete. Först tvekar Anny, men sedan tackar hon ja med vetskapen om att hon måste försörja sin familj som terroriseras av hennes försupne far. Grosshandlaren är gift och har en son. Anny och grosshandlaren inleder ett förhållande, trots att hon inte håller av honom särskilt mycket. Snart därefter träffar hon en ny man på en karneval. Dessutom övertalar hon grosshandlarens son att ta faderns nycklar och tillsammans stjäl de familjens pengar och lever upp dem. Det hela uppdagas vilket leder till en våldsam uppgörelse mellan far och son. Sonen bestämmer sig för att resa till Amerika och fadern följer honom till båten. Väl där tar sonen en dos gift varpå han medvetslös förs hem där han svävar mellan liv och död. Han överlever dock och lovar bot och bättring. Anny däremot sjunker djupare och djupare ner i eländigheten.

Rollista 
 Johan Andersson – Willmann, grosshandlare
 Julie Jansen-Fuhr – Anny (hennes enda filmroll)
 Eugène Bech – Snapp, bankkassör
 Aagot Gundersen – Annys vän (hennes enda filmroll)
 Ole Brun Lie – Annys far (hans enda filmroll)
 Gunlaug Lund – Willmanns fru (hennes enda filmroll)
 Kolbjørn Skjefstad – doktorn, en bokhållare, en butikskund
 Fru Zwinge – Annys mor (hennes enda filmroll)
 Waldemar Zwinge – Willmanns son (hans enda filmroll)
 Betzy Holter
 Jens Holstad

Referenser 

Norska dramafilmer
Norska filmer 1912
Norska stumfilmer
Svartvita filmer
Tornizados

Tornizados, nykristna, eller conversos, var judar och muslimer i Spanien som under medeltiden valde att konvertera till kristendomen. Trots att detta i princip var förbjudet inom islam accepterades de i det muslimskt styrda Spanien och behandlades som en särskild befolkningskategori.

Referenser 

Al-Andalus
Marine Expeditionary Brigade

En Marine Expeditionary Brigade (MEB) är ett stridsförband inom USA:s marinkår. Trots att den är en brigad till namnet så ligger den storleksmässigt närmare en division med runt 14 000 man under befäl av en brigadgeneral. Jämfört med en MEU är en MEB ett tyngre utrustat och slagkraftigare förband. En MEB är också delvis uppbyggt av underställda enheter i stället för detachement. För att härbärgera flygstridsstyrkan behöver MEB:n understöd av ett hangarfartyg.

En MEB består typiskt av följande delar:
 En markstridsstyrka
 Ett infanteriregemente (tre bataljoner)
 En artilleribataljon (4 artilleribatterier, totalt 24 fälthaubitsar)
 Ett pansarspaningskompani (27 pansarbilar)
 Ett stridsvagnskompani (14 stridsvagnar)
 Ett luftvärnsbatteri (3 plutoner, totalt 45 Stinger-robotar)
 En flygstridsstyrka
 Tre attackdivisioner (45 AV-8B Harrier II eller F-35 Lightning II)
 Två jakt/attack-divisioner (24 F/A-18 Hornet eller F/A-18E Super Hornet)
 En telekrigdivision (6 EA-6B Prowler eller EA-18G Growler)
 Två tunga helikopterdivisioner (32 CH-53 Sea Stallion eller CH-53E Super Stallion)
 Två medeltunga helikopterdivisioner (48 CH-46 Sea Knight eller V-22 Osprey)
 Två attackhelikopterdivisioner (18 AH-1 Cobra)
 En lätt helikopterdivision (9 UH-1 Iroquois)
 En underhållsstyrka (regemente)
 En ledningsstyrka (bataljon)
 Ett sambandskompani
 Ett underrättelsekompani
 Ett militärpoliskompani
 Ett telekrigkompani
 En eldledningspluton
 En fjärrspanings- och specialinsatspluton

USA:s marinkår har tre stycken MEB:er:
 1:a MEB i San Diego, Kalifornien
 2:a MEB i Jacksonville, North Carolina
 3:e MEB på Okinawa, Japan

Under Vietnamkriget fanns ytterligare en MEB (9:e) i Đà Nẵng, Vietnam

Se även
 Marine Expeditionary Force

Källor

USA:s marinkår
Brigader
Heliga Anna av Novgorods ortodoxa församling

Heliga Anna av Novgorods ortodoxa församling, är en svenskspråkig kyrkoförsamling som tillhör Antiokias Grekisk-Ortodoxa kyrka vars överhuvud är Hans Salighet Patriark Johannes X. Patriarken företräds i Skandinavien av Arkemandrit Jean Mansour. Församlingen har församlingsgemenskaper, så kallade missionsförsamlingar, i några olika orter i Sverige: Stockholm, Linköping, Örebro, Eskilstuna och Östra Rönnäs, därtill firar man gudstjänster på ytterligare orter men där missionsförsamlingar ännu inte har bildats.

Församlingens grundades 1968 i Vadstena, med målet att bilda en svenskspråkig ortodoxi för ortodoxa födda i Sverige.

Församlingen har sitt namn efter Heliga Anna av Novgorod, en dotter till Olof Skötkonung som vördas som helgon i den ryska kyrkan.

Externa länkar
http://www.heligaanna.se
https://www.heligaanna.nu
Ortodox kristendom i Sverige
Religiösa organisationer bildade 1968
Jakob Rosenhain

Jakob (Jacques) Rosenhain, född 2 december 1813 i Mannheim, död 21 mars 1894 i Baden-Baden, var en tysk pianist och tonsättare.

Rosenhain var lärjunge till Jakob Schmitt, Jan Kalivoda och Franz Xaver Schnyder von Wartensee. Han företog betydande konsertresor, bland annat till London, bodde först en längre tid i Frankfurt am Main, därefter i Paris, där han gav kammarmusikkonserter tillsammans med Delphin Alard, Heinrich Wilhelm Ernst och andra framstående musiker och stiftade en musikskola tillsammans med Johann Baptist Cramer; 1870 bosatte han sig i Baden-Baden. Han skrev fyra operor, tre symfonier, kammarmusik, pianostycken och sånger.

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska klassiska pianister
Pianister under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Mannheim
Födda 1813
Avlidna 1894
Män
Salmonsens
Bengt Holmquist

Bengt Holmquist kan avse:

Bengt Holmquist (direktör) (1907–1992), svensk direktör
Bengt Holmqvist (1924–2002)
Bengt Holmquist (diplomat) (1926–1993), svensk diplomat
Bengt M. Holmquist (1932–1996), svensk överintendent och chef för Statens försvarshistoriska museer (SFHM)
Bengt ”Mulle” Holmqvist (född 1951), musiker i  Troublemakers (popgrupp), Storm (rockgrupp) och Bootjacks, gift med Anna-Lena Hemström

Källor
Bengt Holmquist (direktör)

För andra personer med namnet, se Bengt Holmquist
Bengt Gottfrid Fredrik Holmquist, född 19 oktober 1907 i Göta livgardes församling, Stockholm, död 13 mars 1992 i Nyon, Schweiz, var en svensk direktör.

Biografi
Holmquist var son till generalen Ivar Holmquist och Thora, född Nygren. Han tog studentexamen vid Norra Real 1925 och praktiserade i Sverige och i utlandet 1925-1929. Holmquist var anställd såsom praktikant vid Latus, Linsley & Co i Hull, England 1926, Forsså bruks AB 1927, Hörnefors sulfitfabrik, Husums sulfatfabrik, Wargöns AB, Munkedals AB och Örebro pappersbruk 1927, Mo och Domsjö AB (huvudkontoret) 1928, Hans Hals i Madrid 1929. Holmquist studerade vid juristlinjen vid Handelshögskolan i Stockholm 1930-1931 och diplomerades därifrån 1930. Holmquist var anställd vid försäljningsavdelningen vid Mo och Domsjö Wallboard AB i Stockholm och London 1931-1932, AB Nordsvenska bruk 1932-1938 och vid Svenska Cellulosa AB 1938. Han var biträdande försäljningsdirektör där 1950-1957 och försäljningsdirektör vid Billeruds AB 1957-1967.

Han genomförde resor i England, Frankrike, Spanien, Nederländerna, Belgien, Schweiz, Tyskland, Österrike, Polen, Ungern, Italien, Danmark, Norge och Finland 1925-1943. Holmquist deltog i handelsförhandlingar med Italien 1945-1948 och var ledamot av Sveriges standardiseringskommission från 1961.

Holmquist gifte sig 1944 med Ulla Beck-Friis (född 1918), dotter till kabinettskammarherre, friherre Carl Beck-Friis och Elisabeth, född Wersäll.

Utmärkelser
Holmquists utmärkelser:
Officer av Italienska republikens förtjänstorden (OffItRFO)
Sveriges militära idrottsförbunds guldmedalj (SMIGM)
Skidförbundets förtjänstmedalj i silver (SkidfbftjM)
Sveriges riksidrottsförbund förtjänstmedalj (SvrifbftjM)
Svenska Dagbladets plakett i silver (SvDplakS)
Skidfrämjandet förtjänstmedalj i silver (SkidfrämjftjSM)

Referenser

Män
Födda 1907
Avlidna 1992
Svenska direktörer
Näringslivspersoner från Stockholm
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Ralph Waldo Trine

Ralph Waldo Trine, född 9 september 1866 i Mount Morris, Illinois, död 1958, var en amerikansk filosof.

Trine representerade den panteistiska idealismen under inflytande av Emerson och Fichte. I en mångfald populära arbeten har han framhållit tankens och viljans förmåga att fritt gestalta karaktären och därigenom människans öde: In tune with the universe (1904), What all the world’s a-seeking (1905; "Vad hela världen söker", 1914), Character-building thought power (1906; "Tanken som karaktärsdanare", 3:e upplagan 1912), The greatest thing ever known (1907), The winning of the best (1912) och The new alignment of life (samma år; "Livets nya riktlinje", 1914), My philosophy and my religion (1921).

Källor  
 
  

Amerikanska filosofer under 1900-talet
Födda 1866
Avlidna 1958
Män
Ugglan
Personer från Ogle County
Alumner från Johns Hopkins University
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Forskare från Illinois
166P/NEAT

166P/NEAT eller NEAT 8 är en periodisk komet och centaur i det yttre solsystemet. Den upptäcktes av projektet Near Earth Asteroid Tracking (NEAT) år 2001 och klassificerades initialt som en komet med den provisoriska beteckningen P/2001 T4 (NEAT), eftersom det var uppenbart från upptäcktsobservationer att kroppen uppvisade en kometkoma. Den är ett av få kända objekt med centaurliknande banor som uppvisar en koma, tillsammans med 60558 Echeclus, 2060 Chiron, 165P/LINEAR och 167P/CINEOS. Den är också en av de rödaste centaurerna.

166P/NEAT har ett periheliumavstånd om 8,56 AE, och är en komet av typ Chiron med (TJupiter > 3; a > aJupiter).

Källor

Externa länkar 
 Orbitalsimulation från JPL (Java) / Efemerid 
 166P på Seiichi Yoshidas kometlista 

Centaurer
Astronomiska upptäckter av NEAT
Kometer av Chiron-typ
Astronomiska upptäckter 2001
Halmstadsvägens radhus

Halmstadsvägens radhus är ett bostadsområde bestående av 10 så kallade stadsradhus belägna på kvarteren Regndroppen och Nordanvinden i stadsdelen Björkhagen i södra Stockholm. Området blev inflyttningsklart år 2014 och nominerades till Årets Stockholmsbyggnad 2015.

Bakgrund

Platsen för radhusområdet omfattar ungefär 3 500 m² tidigare parkmark belägen på båda sidor om Halmstadsvägen. Vid gatans sydöstra del uppfördes redan i början av 2000-talet en radhuslänga bestående av fem hus ritade och byggda av Arkitektmagasinet Bygg AB. Vid Ystadsvägen, väster om området, återfinns några av Björkhagens äldsta radhus som byggdes mellan 1949 och 1951 i Stockholms stads småstugebyråns regi. Norr om Halmstadsvägen i kvarteret Lågtrycket reser sig fyra punkthus i sex våningar som uppfördes av Riksbyggen 1947-1948 efter ritningar av arkitekt Erik Wåhlin. 

Radhusen utmed Ystadsvägen är grönklassade av Stockholms stadsmuseum vilket betyder att fastigheten har bebyggelse som är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt. Marken ägs av Stockholms stad och markanvisning till Arkitektmagasinet Bygg AB genomfördes år 2010. Detaljplanen upprättades av stadsbyggnadskontorets planavdelning och vann laga kraft i augusti 2013.

Beskrivning
De nya radhusen ritades och byggdes av Arkitektmagasinet Bygg AB som även var byggherre för projektet. Husen placerades med inbördes förskjutna volymer som ger en intressant skuggverkan och för tanken till de så kallade Per-Albinhusen från 1930-talet vid Ålstensgatan. Varje entré får en halvprivat förträdgård och markeras genom ett stort fönsterparti av glasblock. Husen uppfördes i tre våningar med yttermurar och bjälklag bestående av lättbetong som sedan putsas in- och utvändigt. Utvändig putskulör motsvarar ljusgrå cementfärg. Taken utformades som pulpettak med svagt fall. Husen har en indragen terrass/loggia på övre plan mot söder.

I april 2015 nominerades Halmstadsvägens radhusområde som ett av tio projekt i arkitekturtävlingen Årets Stockholmsbyggnad. I juryn sitter bland andra Stockholms stadsarkitekt Karolina Keyzer som menar: ”De lätt snedställda 30-talsinspirerade radhusen ger plats för ett informellt möte mellan privat och offentligt, här finns möjlighet för mer välkommet stadsliv än dagens vilsna soptunnor.”

Bilder

Källor
 Planbeskrivning Detaljplan för del av Hammarbyhöjden 1:1, område vid kv Regndroppen, i stadsdelen Björkhagen, Dp 2011-03756-54 (2012-08-20).
 Markanvisning för bostäder inom del avfastigheten Hammarbyhöjden 1:1 i Björkhagen till Arkitektmagasinet Bygg AB.
 Årets Stockholmsbyggnad 2015, finalister.

Externa länkar

Björkhagen
Byggnader och anläggningar i Söderort
Kvarter i Stockholm
Bernhard Paumgartner

Bernhard Paumgartner, född 14 november 1887 i Wien, död 27 juli 1971 i Salzburg, var en österrikisk tonsättare och dirigent.

Biografi
Paumgartner var son till tonsättaren och musikförfattare Hans Paumgartner och den berömda sångerskan Rosa Papier. Han studerade i Wien, bland annat för Bruno Walter, samt på det lokala universitetet, där han 1911 disputerade i juridik.

Tillsammans med Felix Petyrek arbetade han under krigsåren i Musikhistoriska Centret kejserliga krigsministeriet. Han ledde 1914-1917, Wiener Tonkunstler-Orchester och blev 1917 direktör för Mozarteum i Salzburg. Han har haft en avgörande medverkan i grundandet av Salzburgfestspelen och ledde bland annat Serenadkonserter.

Som tonsättare skrev Paumgartner operor, kantater, sånger och körer. Hans sånger och instrumentella kammarmusik spelas fortfarande ibland än idag. Som redaktör, publicerade han 1922 Das Taghorn, en samling av verk av Minnesänger. Han gjorde nyutgåvor av såväl Leopold Mozarts Violinschule som Monteverdi, Locatelli och andra mästare från 1600- och 1700-talen.

Som författare är han också känd för sina arbeten om Mozart (1927, senare reviderad), Schubert (1943 m. fl. upplagor) och Bach (1950).

Efter Anschluss avsattes Paumgartner av nazisterna från sin uppgift som direktör för Mozarteum. Han tillbringade krigsåren som en del av ett forskningsuppdrag vid universitetet i Wien förlagd i Florens. Från 1952 var Paumgartner grundare och föreståndare för Camerata Academica Salzburg Mozarteum. Han var en av grundarna 1953 av Association Européenne des Conservatoires, akademier de Musique et Musikhochschulen. År 1955 var han musikalisk ledare i filmatisering av Mozarts Don Juan - Opera film (regisserad av Walter Kolm-Veltée) med Wienersymfonikerna och med stor balett. Från 1960 till 1971 var han styrelseordförande i Salzburg Festival.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar
http://www.discogs.com/artist/890414-Bernhard-Paumgartner

Födda 1887
Avlidna 1971
Män
Österrikiska kompositörer
Musiker från Wien