kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thorsten Wikström

Carl Thorsten Wikström, född 16 september 1891 i Söderhamn, död 17 juli 1979 i Oscars församling, Stockholm, var ett svenskt kammarrättsråd. Han var son till Oswald Wikström.
 
Efter studentexamen i Stockholm 1909 blev Wikström filosofie kandidat 1912, genomgick efterprövning 1912 och blev juris kandidat 1915. Han blev e.o. notarie i Svea hovrätt 1915, genomförde tingstjänstgöring 1916–1917, var vice auditör vid Kustflottans särskilda krigsrätt 1917–1918 samt från 1919. Han var verksam som advokat i Stockholm från 1918 och  ledamot av Sveriges Advokatsamfund 1920–1936.

Wikström var sekreterare hos sakkunniga för verkställande av utredning och avgivande av förslag angående åtgärder mot den försvarsfientliga propagandan 1920–1921, tjänstgjorde i kammarrätten från 1921, blev assessor där 1926 samt var kammarrättsråd 1936–1958, tillika divisionsordförande 1945–1958. Han var t.f. föredragande i regeringsrätten 1926 och 1927–1929. Han var redaktör för Kammarrättens årsbok 1941–1962 och sakkunnig i finansdepartementet 1955–1962. Han ligger begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Källor

Hitta graven i Stockholm

Noter

Svenska domare
Personer från Söderhamn
Födda 1891
Avlidna 1979
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Republiken Lucca

Republiken Lucca var en historisk stat i Italien som varade från 1160 till 1805 i den centrala delen av den italienska halvön.

Historia

Medeltiden 
Inom Kungariket Italien hade staden Lucca varit ett residens för markgrevarna i Toscana. En viss autonomi beviljades 1084 i ett diplom som var utfärdat av kejsare Henrik IV under hans italienska kampanj under Investiturstriden med Gregorius VII. Efter att markgrevinnan Matilda av Toscana dog 1115 började staden bli en allt mer självständig stat, och erkändes officiellt av markgreven Welf VI år 1160. I nästan 500 år var Lucca en självständig republik.

Renässansen och framåt 
År 1408 var Republiken Lucca värd för konferensen som avslutade schismen i Kyrkostaten. Lucca hanterades först som en demokrati och sedan som en oligarki och fick behålla sin självständighet tillsammans med Venedig och Genua. Lucca var den tredje största italienska stadsstaten med republikansk konstitution och var det i århundraden tillsammans med de större staterna Venedig och Genua.

Slutet  

I februari 1799 invaderades Lucca av den andra koalitionen och de franska jakobinerna skapade en centraliserad republik med en demokratisk konstitution.

Republiken varade inte länge då den franska armén drog sig tillbaka år 1800 och republiken blev invaderad av den Habsburgska monarkin, som etablerade en provisorisk regering.

Fem månader senare återvände Frankrike och återerövrade Lucca och en ny konstitution författades.

Napoleons furstendöme 
År 1805 sammanslogs Republiken Lucca med Furstendömet Piombino för att bilda Furstendömet Lucca och Piombino på order av Napoleon. Han lät sin syster Elisa Bonaparte få styra furstendömet.

Efter Napoleonkrigen 
Efter Wienkongressen blev Lucca ett hertigdöme som Hertigdömet Lucca. Det införlivades 1847 i Storhertigdömet Toscana.

Källor 

Historiska italienska stater
Stater och territorier bildade 1160
Stater och territorier upplösta 1805
Historiska republiker
Nicholas Monsarrat

Nicholas Monsarrat född den 22 mars 1910 i Liverpool, död 8 augusti 1979 i London var en brittisk författare. Han är mest känd för boken Det grymma havet.

Biografi 
Monsarrat utbildade sig till jurist och arbetade på advokatbyrå i två år. Han tröttnade dock på detta och blev istället frilansskribent.
Han tjänstgjorde under andra världskriget på flera skepp som gick i konvojtjänst. Efter kriget var han verksam som diplomat.
Monsarrat var gift tre gånger och bodde mot slutet av sitt liv på medelhavsön Gozo.

Författarskapet 
Monsarrat var mest känd för sina sjöromaner, men skrev böcker flera olika genrer. Han skrev också en pjäs, The Visitor.

Bibliografi (utgivet på svenska)
Det grymma havet, Forum, Stockholm,  1952 
Fallet Esther Costello, Forum, Stockholm,  1954 
Båten som dog av skam, Forum, Stockholm,  1955 
Stammen i fiskens tecken, Forum, Stockholm,  1957 
Lyxpirater, Forum, Stockholm,  1962 
Kuddkriget, Forum, Stockholm,  1965 
Ingen eld utan rök, Forum, Stockholm,  1966 
Mer värd än hela folket, Forum, Stockholm,  1969 
Kappillanen på Malta, Forum, Stockholm,  1974 
Stolt seglats, Forum, Stockholm,  1981 
Makt över haven, Forum, Stockholm,  1981

Referenser

Noter

 

Engelskspråkiga författare
Personer från Liverpool
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1910
Avlidna 1979
Män
R Ursae Majoris

R Ursae Majoris är en pulserande variabel av Mira Ceti-typ  i stjärnbilden  Stora björnen. Stjärnan var den första i Stora björnens stjärnbild som fick en variabelbeteckning.

Stjärnan varierar mellan magnitud +6,5 och 13,7 med en period av 301,62 dygn. Den misstänks ha en planet som följeslagare.

Fotnoter

Se även 
 Variabla stjärnor

Referenser

Noter 

Stjärnbilden Stora björnen
Miravariabler
ASAS-SN-15lh

ASAS-SN-15lh (SN 2015L) var en supernova som var den ljusaste kända supernovan. Dess absoluta magnitud var som bäst -23.5±0,1. Den var 200 gånger ljusare än en vanlig supernova, och dess ljusstyrka motsvarade 570 miljarder solar, eller närmare 50 gånger vintergatans ljusstyrka. Supernovan var på ett avstånd på 3,8 miljarder ljusår, och kunde inte observeras med blotta ögat.

ASAS-SN-15lh antas befinna sig i galaxen APMUKS(BJ) B215839.70−615403.9.

Referenser

Supernovor
Astronomiska upptäckter 2015
Cindy Herron

Cynthia Ann Herron, född 26 september 1961 i Oakland, Kalifornien, USA, är en amerikansk sångare och skådespelare. Herron började sin karriär under 1980-talet som bakgrundssångare och fick titeln Miss San Francisco 1986. 1988 valdes hon ut av musikproducenterna Denzil Foster och Thomas McElroy att bli gruppmedlem i En Vogue.

Tidiga år
Herron föddes i Oakland, Kalifornien. Hon är av blandat påbrå med en afroamerikansk pappa och en tysk (vit) mamma. Herron började sin karriär med att uppträda på kabaré och fick jobb som bakgrundssångare åt flera olika musiker i San Francisco Bay Area. Hon deltog även i flera skönhetstävlingar och erhöll titeln Miss San Francisco 1986 och slutade på andraplatsen i Miss California samma år.

En Vogue
1988 valdes Herron, Dawn Robinson och Maxine Jones av musikproducenterna Denzil Foster och Thomas McElroy till en musikgrupp. Terry Ellis valdes i slutskedet att bli en fjärde medlem och gruppen fick namnet En Vogue. Under 2004 valde Herron att inte turnera med En Vogue men återvände följande år. Herron och Ellis är de enda medlemmarna av gruppen att medverka på alla deras studioalbum.

Sångröst
Herron är en klassiskt skolad sopran. Hon var ofta huvudsångare i En Vogue vilket hörs i låtar som "Hold On" och "Lies" eller delade huvudsången med Dawn Robinson.

Referenser

Noter

Amerikanska popsångare
Amerikanska TV-personligheter
Amerikanska R&B-sångare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Musiker från San Francisco
Skådespelare från San Francisco
Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Republiken Reggio

Republiken Reggio var en kortlivad utbrytning av Reggio från Hertigdömet Modena och Reggio som tillkännagavs den 26 augusti 1796 av senaten i Reggio som en fransk klientstat.

Republiken varade endast i några veckor och den 16 oktober samma år införlivades republiken i den Cispadanska republiken som senare blev Cisalpinska republiken.

Källor 

Historiska italienska stater
Stater och territorier bildade 1796
Stater och territorier upplösta 1796
Historiska republiker
Ericus Mattei

Ericus Mattei, död efter 1542, var en svensk präst och kamrer.

Om Ericus Matteis tid som präst är inget känt. Han kom i tjänst hos Gustav Vasa som kamrerare 1536 och blev 1538 chef över de övriga fyra kamrerarna i kungens tjänst. Senare samma år befordrades han till kamrerare vid myntverket i Västerås och chef för silverkammaren på Västerås slott. 1540 flyttades myntverket till Svartsjö slott och silverkammaren till Stockholms slott varvid Ericus Mattei följde med och alternerade mellan dessa platser. Han avled troligen 1542 då det är det sista år han omtalas och en ny chef för silverkammaren utnämndes samma år.

Källor 

Svenska tjänstemän
Svenska präster under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1500-talet
Män
Åbo, Nylands och Viborgs tremänningsregemente till häst

Åbo, Nylands och Viborgs tremänningsregemente till häst var ett svenska kavalleriregemente som blev uppsatt år 1700. Regementet upplöstes år 1709 varvid Nylands del blev insatt i Nylands regemente och Åbo samt Viborgs delar gick till respektive fördubblingsregemente.

Förbandschefer
1700–170?: Carl Magnus Rehbinder
1706-1709: Carl Gustaf Creutz t.f.

Galleri

Källor
Kjellander, Rune, Sveriges regementchefer 1700-2000 chefsbiografier och förbandsöversikter, Västervik, 2003, . s. 336.

Ej längre existerande svenska kavalleriregementen
Svenska militära enheter bildade 1700
Svenska militära enheter upplösta 1709
Matías Kranevitter

Claudio Matías Kranevitter, född 21 maj 1993 i San Miguel de Tucumán, är en argentinsk fotbollsspelare som spelar för Monterrey. Han representerar även Argentinas landslag.

Karriär
Den 8 augusti 2017 värvades Kranevitter av ryska Zenit Sankt Petersburg, där han skrev på ett fyraårskontrakt. Den 26 januari 2020 värvades Kranevitter av mexikanska Monterrey.

Meriter

Klubblag 
 River Plate
 U-20 Copa Libertadores: 2012
 Primera División de Argentina: 2014
 Copa Sudamericana: 2015
 Recopa Sudamericana: 2015
 Suruga Bank Cup: 2015

 Zenit Sankt Petersburg
 Premjer-Liga: 2018/2019

Källor

Noter

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i CA River Plate
Spelare i Atlético Madrid
Spelare i Sevilla FC
Spelare i FC Zenit Sankt Petersburg
Spelare i CF Monterrey
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i La Liga
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i Liga MX
Spelare i Copa América Centenario
Födda 1993
Levande personer
Män
Personer från San Miguel de Tucumán
Luigi Tansillo

Luigi Tansillo, född 1510 i Venosa, död den 1 december 1568 i Teano, var en italiensk skald. 

Han var av adlig släkt och kom som ung in i hedersgardet I continui, som tjänade den spanske vicekungen Pedro Álvarez de Toledo och hans son Don García, och i denna tjänst företog han många resor till lands och vatten. Efter Don Garcías död levde han under små omständigheter, en tid som capitano i Gaeta. Tansillo är en av 1500-talets främsta poeter, mera originell än de flesta. Han skrev lyriska dikter — sonetter och liknande —, som är mindre petrarkiserende än samtidens övriga, herdedikter, fulla av komplimanger till hans förnäma beskyddare, burleska capitoli, i Bernis stil, ett tämligen slipprigt poem med titeln Il Vendemmiatore (1532) och till bot för detta ett gudligt epos Le lagrime di San Pietro (likaledes påbörjat i hans ungdom, ofullbordat vid hans död). Trots att sistnämnda verk är något enformigt fick det stor spridning och utkom ofta, länge dock i en av inkvisitionen beskuren version, först 1606 som det förelåg från Tansillos hand. Det översattes till spanska och franska samt efterliknades av Malherbe i Les larmes de Saint Pierre. Goda utgåvor av Tansillos poetiska arbeten (olika samlingar) ombesörjdes av Scipione Volpicella (1870), Francesco Fiorentino (1882) och Francesco Flamini (1893), alla utkomna i Neapel.

Källor 

 

Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Poeter under 1500-talet
Italienska författare under 1500-talet
Personer från Venosa
Födda 1510
Avlidna 1568
Män
Salmonsens
Honorat de Bueil de Racan

Honorat de Bueil de Racan, född den 5 februari 1589 i Aubigné-Racan, död den 21 januari 1670 i Paris, var en fransk adelsman (kallad markis) och författare, kanske mest känd för sina bisarrerier.

Racan ägnade sig åt diktkonsten, såväl inom den förnäma världen i Paris, särskilt i det ryktbara Hôtel de Rambouillet, som i ensamheten på slottet La Roche-Racan i Touraine. Hans poetiska alster och vänskap med Malherbe förskaffade honom säte i Franska akademien vid dess instiftelse. Racan skrev Bergeries (1628), bearbetningar av Davids psalmer, Odes sacrées (1651), sonetter med mera. Racans Œuvres complètes utgavs i 2 band 1857.

Källor

Noter

Franska poeter
Franskspråkiga poeter
Ledamöter av Franska Akademien
Fransk adel
Poeter under 1600-talet
Franska författare under 1600-talet
Personer från Sarthe
Födda 1589
Avlidna 1670
Män
Ugglan
Henry Rabusson

Henry Rabusson, född den 28 augusti 1850 i Neuilly-sur-Seine, död den 1 februari 1922 i Paris, var en fransk romanförfattare.

Rabusson, som räknas till Zolas efterföljare, moraliserade med skärpa, stundom gallsprängdhet den parisiska societeten. Av hans många romaner kan nämnas Dans le monde (1882), M:me de Givré (1883), Un homme d'au-jourd'hui (1887), L'épousée (1889), Monsieur Cotillon (1895), Œuvre de chair (1906) och Frissons dangereux (1908).

Källor 

  

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska författare under 1800-talet
Franska författare under 1900-talet
Personer från Neuilly-sur-Seine
Födda 1850
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Ronneby statliga allmänna gymnasium och realskola

Ronneby statliga allmänna gymnasium och realskola var ett läroverk i Ronneby verksamt från 1919 till 1968.

Historia
Mellan 1858 och 1893 fanns i Ronneby ett lägre elementarläroverk, från 1879 benämnt lägre allmänt läroverk. Mellan 1893 och 1898 fanns endast en privat skola och 1898 startade en samskola som 1911 ombildades till en kommunal mellanskola som med början 1928 ombildades till en samrealskola, från 1958 med ett kommunalt gymnasium.

1964 hade gymnasiet helt förstatligats och skolan blev då Ronneby statliga allmänna gymnasium och realskola. Skolan kommunaliserades 1966 och namnändrades därefter till Snäckebacksskolan, varur gymnasiedelen senare flyttades ut. Studentexamen gavs från 1961 till 1968 och realexamen från före 1920 till 1969.

Den ursprungliga skolbyggnaden är från 1913, vilken har byggts om och byggts till i etapper under hela 1900-talet.

Referenser

Läroverk och realskolor i Sverige
Utbildning i Ronneby kommun
Ronneby
Sala högre allmänna läroverk

Sala högre allmänna läroverk var ett läroverk i Sala verksamt från 1851 till 1968.

Historia
I stadens stadsprivilegier från 1625 föreskrev att staden skulle inrätta en "rechning och schrifware Skoole". En sådan fanns redan i början av 1600-talet vid Salberget, men flyttades 1626 ned till staden som Sala stadsskola. I början sköttes undervisningen av en lärare, men 1643 anställdes ytterligare en. Undervisningen var helt elementär och förkunskapskrav saknades, huvudämnet för skolan var kristendom, huvudsakligen med katekesen som lärobok. Åtminstone från 1748 förekom dock även undervisning i latin och grekiska. Till en början hade man svårt att hitta lokaler. Under 1600- och 1700-talet höll man till i en byggnad på den senare rektorsgården. Ett nytt skolhus uppfördes 1802 med två skolsalar bostad åt skolans rektor. 1840 övertogs skolan av staten och omorganiserades till apologistskola. 1849 avskaffades apologistskolorna och skolan blev nu ett treklassigt lägre allmänt läroverk. 1893 beslutade stadsfullmäktige att utöka läroverket med en fjärde klass och 1894 med en femte. Med skolreformen 1905 blev skolan sexårig realskola och från 1908 fick även flickor tillträde till undervisningen, och 1910 övergick läroverket i Sala till att bli statlig samskola (från 1928 benämnda samrealskolor) samtidigt som den slog samman med flickläroverket i Sala. Sedan de två lägre klasserna drogs in blev skolan fyraårig. 1939 delades skolan i en teoretisk och en praktisk linje.

En ny skolbyggnad uppfördes 1865 och genomgick senare omfattande ombyggnad.

Skolan var från 1951 med ett kommunalt gymnasium.

1957 hade gymnasiet helt förstatligats och skolan blev då Sala högre allmänna läroverk. Skolan kommunaliserades 1966 och namnändrades därefter till Ekebyskolan. Studentexamen gavs från 1954 till 1968 och realexamen från 1907 till 1963.

Referenser

Läroverk och realskolor i Sverige
Sala
Jacob Ferdinand Voet

Jacob Ferdinand Voet, född 1639 i Antwerpen, död 26 september 1689 i Paris, var en flamländsk barockmålare. Han specialiserade sig på porträtt och kombinerade det flamländska måleriets precision med stildrag från fransk och italiensk barock.

Källor

Externa länkar

Födda 1639
Avlidna 1689
Män
Konstnärer från Antwerpen
Barockmålare
Flamländska målare
Henrik Flöjt

Carl Henrik Flöjt, född 24 maj 1952 i Kajana, död 26 september 2005 i Kajana, var en finländsk skidskytt.

Flöjt blev olympisk silvermedaljör på 4 x 7,5 kilometer vid vinterspelen 1976 i Innsbruck.

Källor 

Finländska skidskyttar
Finländska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1976
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Finland
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 1976
Födda 1952
Avlidna 2005
Män
Personer från Kajana
Colombia i olympiska sommarspelen 1960

Colombia deltog med 16 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1960 i Rom. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1960 i Colombia
Nationer i olympiska sommarspelen 1960
1960
Hanlu

Hánlù (pīnyīn), Kanro (rōmaji) eller Hallo (romaja) (kinesiska och japanska: 寒露; koreanska: 한로; vietnamesiska: Hàn lộ; bokstavligen ”kallt dagg”) är den sjuttonde solarperioden i den traditionella östasiatiska lunisolarkalendern (kinesiska kalendern), som delar ett år i 24 solarperioder (節氣). Hanlu börjar när solen når den ekliptiska longituden 195°, och varar till den når longituden 210°. Termen hänvisar dock oftare till speciellt den dagen då solen ligger på exakt 195° graders ekliptisk longitud. I den gregorianska kalendern börjar hanlu vanligen omkring den 8 oktober och varar till omkring den 23 oktober.

Pentader 
Varje solarperiod kan indelas i tre pentader (候): Första pentaden (初候), andra pentaden (次候) och sista pentaden (末候). Ett år har alltså 72 pentader och för hanlu gäller:

 Första pentaden: 鴻雁來賓 (”gästgässen anländer”) – gäss som avslutat sin migration under sommaren betraktas som ”värdar”, och de som senare flyger betraktas som ”gäster”. Denna pentad kan också tolkas som ”gässen anländer till vattnet”.
 Andra pentaden: 雀入大水為蛤 (”sparvarna träder in i oceanen och blir musslor”)
 Sista pentaden: 菊有黃華 (”krysantemum blommar gult”) – krysantemum är känd som en av de få blommor som blommar under hösten.

Källor 
 
 

Kultur i Kina
Höst
WP:Projekt Kina
Shuangjiang (solarperiod)

Shuāngjiàng (pīnyīn), Sōkō (rōmaji) eller Sanggang (romaja) (kinesiska och japanska: 霜降; koreanska: 상강; vietnamesiska: Sương giáng; bokstavligen ”frosten faller”) är den artonde solarperioden i den traditionella östasiatiska lunisolarkalendern (kinesiska kalendern), som delar ett år i 24 solarperioder (節氣). Shuangjiang börjar när solen når den ekliptiska longituden 210°, och varar till den når longituden 225°. Termen hänvisar dock oftare till speciellt den dagen då solen ligger på exakt 210° graders ekliptisk longitud. I den gregorianska kalendern börjar shuangjiang vanligen omkring den 23 oktober och varar till omkring den 7 november.

Pentader 
Varje solarperiod kan indelas i tre pentader (候): Första pentaden (初候), andra pentaden (次候) och sista pentaden (末候). Ett år har alltså 72 pentader och för shuangjiang gäller:

 Första pentaden: 豺乃祭獸 (”schakaler offrar djur”)
 Andra pentaden: 草木黃落 (”växterna blir gula och löven faller”)
 Sista pentaden: 蟄蟲咸俯 (”alla insekter går i dvala”)

Källor 
 
 

Kultur i Kina
Höst
WP:Projekt Kina
Colombia i olympiska sommarspelen 1964

Colombia deltog med 20 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1964 i Colombia
Nationer i olympiska sommarspelen 1964
1964
Trietylenglykol

Trietylenglykol, TEG, eller triglykol är en färglös luktfri viskös vätska med molekylformel HOCH2CH2OCH2CH2OCH2CH2OH.

Egenskaper
Trietylenglykol ingår i en serie av homologa dihydroxialkoholer. Det är en färglös, luktfri och stabil vätska med hög viskositet och hög kokpunkt. Bortsett från dess användning som råvara vid tillverkning och syntes av andra produkter, är TEG känd för sin hygroskopiska kvalitet och dess förmåga att avfukta vätskor. Denna vätska är blandbar med vatten, och vid ett tryck av 101,325 kPa har den en kokpunkt på 286,5 °C och en smältpunkt av -7 °C. Den är också löslig i etanol, aceton, ättiksyra, glycerol, pyridin, aldehyder och något löslig i dietyleter, men olöslig i olja, fett och de flesta kolväten.

Framställning
Trietylglykol framställes kommersiellt som en samprodukt vid oxidation av eten vid hög temperatur i närvaro av silveroxidkatalysator, följt av hydratisering av etenoxid till bildning av mono-, di-, tri- och tetraetylenglykoler.

Användning
Trietylglykol används av olje- och gasindustrin till "torka" naturgas. Den kan också användas för att dehydratisera andra gaser, såsom CO2, H2S, och andra oxiderade gaser.

Trietylenglykol är väl etablerad som ett relativt milt desinfektionsmedel mot en mängd olika bakterier, influensa A-virus och sporer av Penicillium notatum-svampar. Genom dess exceptionellt låga toxicitet och låga lukt i kombination med dess antimikrobiella egenskaper är den perfekt för luftdesinfektionsändamål i bemannade utrymmen. En stor del av det vetenskapliga arbetet med trietylenglykol gjordes på 1940-talet och 1950-talet, och det arbetet har påvisat antimikrobiell aktivitet mot luftburna, suspenderade och ytbundna mikrober. Förmågan av trietylenglykol för att inaktivera Streptococcus pneumoniae, Streptococcus pyogenes och Influensa A-virus i luften rapporterades första gången 1943.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1980.

Externa länkar

Lösningsmedel
Dioler
Glykoletrar
Lidong

Lìdōng (pīnyīn), Rittō (rōmaji) eller Ipdong (romaja) (kinesiska och japanska: 立冬; koreanska: 입동(S)/립동(N); vietnamesiska: Lập đông; bokstavligen ”vintern infaller”) är den nittonde solarperioden i den traditionella östasiatiska lunisolarkalendern (kinesiska kalendern), som delar ett år i 24 solarperioder (節氣). Lidong börjar när solen når den ekliptiska longituden 225°, och varar till den når longituden 240°. Termen hänvisar dock oftare till speciellt den dagen då solen ligger på exakt 225° graders ekliptisk longitud. I östasiatiska kulturer anses dagen vara den första vinterdagen. I den gregorianska kalendern börjar lidong vanligen omkring den 7 november och varar till omkring den 22 november.

Pentader 
Varje solarperiod kan indelas i tre pentader (候): Första pentaden (初候), andra pentaden (次候) och sista pentaden (末候). Ett år har alltså 72 pentader och för lidong gäller:

 Första pentaden: 豺乃祭獸 (”vattnet börjar frysa”)
 Andra pentaden: 草木黃落 (”jorden börjar hårdna”)
 Sista pentaden: 蟄蟲咸俯 (”fasaner träder in i vattnet och bli musslor”)

Källor 
 
 

Kultur i Kina
Vinter
WP:Projekt Kina
Xiaoxue

Xiǎoxuě (pīnyīn), Shōsetsu (rōmaji) eller Soseol (romaja) (kinesiska och japanska: 小雪; koreanska: 소설; vietnamesiska: Tiểu tuyết; bokstavligen ”lilla snön”) är den tjugonde solarperioden i den traditionella östasiatiska lunisolarkalendern (kinesiska kalendern), som delar ett år i 24 solarperioder (節氣). Xiaoxue börjar när solen når den ekliptiska longituden 240°, och varar till den når longituden 255°. Termen hänvisar dock oftare till speciellt den dagen då solen ligger på exakt 240° graders ekliptisk longitud. I den gregorianska kalendern börjar xiaoxue vanligen omkring den 22 november och varar till omkring den 7 december.

Pentader 
Varje solarperiod kan indelas i tre pentader (候): Första pentaden (初候), andra pentaden (次候) och sista pentaden (末候). Ett år har alltså 72 pentader och för xiaoxue gäller:

 Första pentaden: 虹藏不見 (”regnbågar är dolda från insyn”) – man trodde att regnbågar var resultatet av energiblandning av yin och yang; eftersom vintern dominerades av yin, skulle den inte uppvisa regnbågar.
 Andra pentaden: 天氣上騰地氣下降 (”himlens qi är uppstigande, jordens qi är nedstigande”)
 Sista pentaden: 閉塞而成冬 (”stängning och stasis skapar vinter”) – då himmel och jord, yin och yang, slutar blandas, leder det till vinterdvala.

Källor 
 
 

Kultur i Kina
Vinter
WP:Projekt Kina
Progressiva partiet (Ryssland)

Progressiva partiet (ryska: Прогрессивная партия) eller progressistpartiet (ryska: Партия прогрессистов) var i kejsardömet Ryssland namnet på en moderatliberal grupp inom riksduman, som stod Kadettpartiet nära.

Källor

Historiska politiska partier i Ryssland
Historiska liberala partier
Liberala partier i Ryssland