kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torpesta kvarn

Torpesta kvarn är en kvarn i Ludgo socken, Nyköpings kommun.

Torpesta kvarn har sedan 1600-talet legat under Sofielunds säteri. 1630 finns det uppgifter om en skvaltkvarn på platsen. Åldern på nuvarande kvarn, en överfallskvarn om två stenar med stenhus i två våningar är okänd, men troligen härstammar den från 1800-talet. Mjölnarstugan är en enkelstuga med brutet tak och vinkelställd bod ovanför kvarnen. Rännan och kvarnhjulet återskapades 1972 efter att ha blivit förstörda.

På platsen fanns även en turbindriven såg. Sågen ersattes i början av 1900-talet av en ny såg på andra sidan vägen.

Kvarnen restaurerades 1971–1972 av Domänverket och Sörmlands museum för att få den i fungerande skick.

Vattnet som driver kvarnen kommer från sjön Fräkenkärret.

Kvarnen ägs idag av Svenska Jägarförbundet i samverkan med Ludgo-Spelviks Hembygdsförening.

Flera svenska filmer har spelats in vid kvarnen, bland annat Alla vi barn i Bullerbyn, Rasmus på luffen, Viktoria och TV-operan Kronbruden.

Den sista mjölnaren var Axel Andersson som arbetade i kvarnen 1935—42.

Bilder

Källor 
 Kulturhistoriskt värdefulla miljöer i Södermanland, artikel i Sörmlandsbygden 1988:2
 Informationsskylt vid kvarnen.

Externa länkar 
 Om Torpesta kvarn på bygdebands hemsida.

Nyköpings kommun
Ej längre existerande svenska kvarnar
Simhopp vid olympiska sommarspelen 1984

De olympiska tävlingarna i simhopp 1984 avgjordes mellan den 5 och  den 12 augusti i Los Angeles. Totalt deltog 80 tävlande, 45 män och 35 kvinnor, från 29 länder i tävlingarna.

Medaljfördelning

Damer

Herrar

Medaljtabell

Deltagande nationer

Referenser 

Simhopp vid olympiska sommarspelen 1984
Vitgumpad visseltyrann

Vitgumpad visseltyrann (Sirystes albocinereus) är en fågel i familjen tyranner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Venezuela och östra Colombia söderut till sydvästra Brasilien och nordvästra Bolivia. Tidigare behandlades den som en underart till Sirystes sibilator.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tyranner
Fåglar i neotropiska regionen
Korttålärkor

Korttålärkor (Calandrella) är ett släkte i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Släktet omfattar numera vanligen sex arter som förekommer från södra Europa till Kina, Arabiska halvön och Sydafrika: 
 Höglandslärka (C. acutirostris)
 Mongolisk korttålärka (C. dukhunensis)
 Rostkronad lärka (C. blanfordi)
 Brunkronad lärka (C. eremica) 
 Rödkronad lärka (C. cinerea)
 Korttålärka (C. brachydactyla)

Tidigare inkluderades även dvärglärkorna i Calandrella, men genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar och förs numera till det egna släktet Alaudala.

Referenser

Externa länkar

Lärkor
Tan Liangde

Nation:  

Tan Liangde (kinesiska: 罈 良德, pinyin: Tán Liángdé), född 14 juli 1965 i Maoming i Guangdong, är en före detta kinesisk simhoppare. Han vann tre raka olympiska silvermedaljer i olympiska sommarspelen 1984, 1988 och 1992. Tan vann även två silvermedaljer vid världsmästerskapen 1986 och 1991. Han är gift med Li Qing som också vann ett silver i Seoul.

Källor 

Kinesiska simhoppare
Kinesiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1984
Olympiska silvermedaljörer 1988
Olympiska silvermedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1992
Personer från Guangdong
Födda 1965
Levande personer
Män
WP:Projekt Kina
Adolph Ebersköld

Adolph Ebersköld (före adlandet Ebers eller Ehbers, skrev sig själv Eberschildt), död mellan 1678 och 1684, var en svensk diplomat.

Adolph Ebersköld var av balttysk härstamning. 1644 fick han i uppdrag att övervaka återuppbyggnaden av svenska kronans handelsbyggnad Gästbovet i Novgorod och fungerade därefter som dess kommersefaktor och föreståndare. Hans uppgift var dels att stimulera handel mellan Sverige och Ryssland, dels att hindra Rysslands handel med andra Europeiska stater, särskilt med Lübeck. I samband med det stora upproret 1650 misshandlades Ebersköld. Han befann sig 1656 i Moskva då Gustaf Bielke fängslades och fick under två år dela dennes fångenskap på ett gods utanför staden. Han deltog därefter med Bielke i framförhandlandet av stilleståndet i Vallisaari 28 december 1658. Därefter reste han till Sverige för att uppsöka Karl X Gustav och fick under sommaren besked att han skulle efterträda Johan de Rode som svensk kommissarie i Mosva. På grund av kriget dröjde dock utnämningen till våren 1660. Då han anlände till ryska gränsen vägrades han dock först i Narva inresa i landet och senare i Novgorod tillträde till det svenska handelshuset och erkännande som kommissarie. Han återvände till Sverige och deltog som subdelegerad vid fredsförhandlingarna i Kardis 1661 och kunde därefter obehindrat tillträda sin post som kommissarie i Moskva 1662.

Ebersköld blev illa omtyckt i Ryssland på grund av det spioneri han bedrev för Sveriges räkning. Han indrogs i intriger där han själv anklagades för att ha lämnat uppgifter till ryssarna, och 1665 återkallades han till Sverige. 1666 var han förordnad att delta i underhandlingarna om de ryska gränstraktaten och adlades samma år. I november 1666 utsågs han till resident i Moskva och återvände året därpå dit, men utvisades åter 1669 sedan tsaren beslutat sig för att inte tolerera utländska residenter i landet. Som envoyé avsändes han åter dit 1671 och blev kvar till 1674, innan han återvände till Stockholm. Var han befann sig sista åren är okänt, men 1678 var han fadder åt ett barn i Nyen.

Källor 

Män
Födda okänt år
Avlidna 1600-talet
Svenska diplomater under 1600-talet
Sansha

Sansha är en stad på prefekturnivå i Hainan-provinsen i sydligaste Kina. Staden grundades 2012 och administrerar Kinas omstridda anspråk på ett antal ögrupper i Sydkinesiska havet, varav bara en del kontrolleras av Kina.

Staden indelas i tre distrikt, vilka vart och ett omfattar en ögrupp:

Xisha-distriktet för Paracelöarna i norr
Nansha-distriktet för Spratlyöarna i söder
Zhongsha-distriktet för Zhongshaöarana (mellersta öarna) i nordost

WP:Projekt Kina
Sylvie Bernier

Nation:  

Sylvie Bernier, född 31 januari 1964 i Sainte-Foy i Québec är en före detta kanadensisk simhoppare. Hon vann en guldmedalj i svikthopp i de olympiska sommarspelen 1984. 

Bernier började med simhopp vid nio års ålder och vann sitt första regionala mästerskap mindre än två år efter det. Hon kom med i det kanadensiska landslaget 1978. Den första medaljen vid ett stort mästerskap tog hon vid Samväldesspelen 1982 i Brisbane där det blev ett silver i svikthopp och året efter vann Bernier en bronsmedalj i de panamerikanska spelen i samma gren. 

Vid olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles hoppade hon bra i kvalet och låg på en tredje plats inför finalen efter Li Yihua och Kelly McCormick, Bernier drog ifrån med det tredje hoppet i finalen och behöll ledningen genom hela tävlingen. Hon blev Kanadas första guldmedaljör i simhopp, efter att Bernier i december 1984 avslutat simhoppningskarriären tilldelades hon 1985 Order of Canada.

Bernier började 1985 arbeta inom televisionen och var kommentator för de olympiska sommarspelen 1988 och 1992. Hon var Chef de Mission för Kanada vid de olympiska sommarspelen 2008 i Peking och assisterande Chef de Mission vid  OS i Turin 2006 och London 2012.

Källor 

Kanadensiska simhoppare
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Kanada
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1984
Kvinnor
Födda 1964
Levande personer
Xu Yanmei

Xu Yanmei (kinesiska: 許 艷梅), född 9 februari 1971 i Nanchang i Jiangxi, är en före detta kinesisk simhoppare. Hon vann en guldmedalj i höga hopp i de olympiska sommarspelen 1988.

Källor 

Kinesiska simhoppare
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1988
Personer från Nanchang
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Gao Min

Nation:  

Gao Min (kinesiska: 高 敏), född 7 september 1970 i Zigong i Jiangxi, är en före detta kinesisk simhoppare. Hon vann guldmedaljer i svikthopp i de olympiska sommarspelen 1988 och olympiska sommarspelen 1992. 

Gao började med simhopp vid nio års ålder, 1983 var hon 13 och världsbäst i sin åldersgrupp på både en- och tremeterssvikten. Hon vann sin första internationella tävling vid VM 1986 i Madrid. Mellan 1986 och 1992 var Gao obesegrad i internationella tävlingar på 3 meter svikthopp. Hon är den enda kvinnan som fått över 600 poäng i svikthopp.

Källor 

Kinesiska simhoppare
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Kina
Tävlande i simhopp vid olympiska sommarspelen 1988
Världsmästare i simhopp
Personer från Zigong
Födda 1970
Levande personer
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Trypofobi

Trypofobi, eller hålfobi, är det instinktiva obehaget för hål, särskilt ytor med oregelbundna mönster av hål, när den gått flera steg längre och kan karaktäriseras som sjuklig rädsla, det vill säga fobi.

Begreppet myntades 2005 från de grekiska orden τρύπα (trýpa) "hål" och φόβος (phóbos) "skräck" och är än så länge omtvistat. Tusentals människor sägs lida av åkomman samtidigt som den ännu inte finns beskriven i DSM (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders), handboken i psykiatri som ges ut av APA (American Psychiatric Association).

Arnold Wilkins och Geoff Cole från University of Essex centrum för hjärnforskning var de första att publicera en vetenskaplig text om fenomenet. De tror att reaktionen grundar sig i en medfödd avsmak, snarare än en inlärd rädsla. I en artikel i Psychological Science 2013 skriver Wilkins och Cole att reaktionen har sin grund i en respons i hjärnan som associerar hålen med fara, såsom hål skapade av insekter, eller skadad vävnad som den hos ett djur som angripits av spyflugan Cordylobia anthropophaga. De fann också att många giftiga djur, till exempel blåringade bläckfiskar, har mönster av hål eller fläckar som kan orsaka reaktionen.

Referenser

Noter 
 

Fobier
Igor Malkov

Igor Aleksejevitj Malkov (, född 9 februari 1965 i Pervouralsk, är en rysk före detta skridskoåkare som tävlade för Sovjetunionen.

Vid de olympiska vinterspelen 1984 i Sarajevo tog Malkov guld på 10 000 meter och silver på 5 000 meter.

Referenser

Noter 

Sovjetiska skridskoåkare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Sovjetiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Sovjetunionen
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1984
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska silvermedaljörer 1984
Personer från Pervouralsk
Födda 1965
Levande personer
Män
Palaugråfågel

Palaugråfågel (Edolisoma monacha) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Palauöarna. Den behandlas ofta som underart till cikadagråfågel (E. tenuirostre).. Den liksom flertalet taxa placerades tidigare i Coracina, men DNA-studier visar att det släktet är parafyletiskt visavi drillfåglarna i Lalage.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Palau
Alisha Childress

Alisha Childress, född Glass 5 april 1988 i Leland i Michigan, är en amerikansk tidigare volleybollspelare. Hon vann VM 2014 med USA:s landslag. 

Hon debuterade i landslaget år 2009 och världsmästare blev hon i samband med VM-turneringen 2014. Glass avslutade sin spelarkarriär 2017

Därefter födde hon tre barn samt var assisterande tränare både för USA:s damlandslag (2018) samt för Stanford Cardinals (2019/2020) innan hon 2022 återvände till att spela professionell volleyboll, nu för Athletes Unlimited.

Referenser

Amerikanska landslagsspelare i volleyboll (damer)
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Tävlande i volleyboll vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från USA
Idrottare från Michigan
Personer från Leelanau County
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Volleybollspelare i Penn State Nittany Lions
Alumner från Pennsylvania State University
Volleybollspelare i Athletes Unlimited
Volleybollspelare i Imoco Volley
Volleybollspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i Universal Volley Modena
Spelare i PGE ATOM Trefl Sopot
Volleybollspelare i Criollas de Caguas
Volleybollspelare i Indias de Mayagüez
Volleybollspelare i Grêmio Recreativo e Esportivo Reunidas
Yapgråfågel

Yapgråfågel (Edolisoma nesiotis) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen gråfåglar som förekommer på en enda ö i västra Stilla havet

Utseende 
Yapgråfågeln är en 24 cm lång och distinkt gråfågel med lång stjärt, slank kropp och relativt lång näbb. Hanen är rätt enhetligt mörkt skiffergrå med mörkare grå ansiktsmask. Honan är rostbrun ovan och ljust roströd under med bandade flanker och övergump.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer enbart på ön Yap i ögruppen Karolinerna. IUCN kategoriserar den som starkt hotad.

Systematik 
Yapgråfågeln har liksom flertalet taxa placerades tidigare i Coracina, men DNA-studier visar att det släktet är parafyletiskt visavi drillfåglarna i Lalage. Den behandlas ofta som underart till cikadagråfågel (E. tenuirostre)..

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Yap
Pohnpeigråfågel

Pohnpeigråfågel (Edolisoma insperatum) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen gråfåglar som förekommer på en enda ö i västra Stilla havet.

Utseende 
Pohnpeigråfågeln är en 25 cm lång och slank medlem av familjen med skilda dräkter för hane och hona. Hanen liknar mycket yapgråfågeln med sin skiffergrå fjäderdräkt. Honan skiljer sig dock kraftigt genom att vara enhetligt djupt kastanjebrun.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Pohnpei i ögruppen Karolinerna. Den behandlas ofta som underart till cikadagråfågel (E. tenuirostre)..

Släktestillhörighet 
Tidigare inkluderades släktet Edolisoma i Coracina, men genetiska studier visar att Coracina i vidare bemärkelse är parafyletiskt i förhållande till Lalage och Campephaga.

Status 
Pohnpeigråfågeln har ett mycket litet bestånd uppskattat till endast mellan 600 och 1700 individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN tar därför upp den på sin röda lista över utrotningshotade arter, där kategoriserad som starkt hotad.

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Pohnpei
Gråhättad gråfågel

Gråhättad gråfågel (Edolisoma remotum) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Gråhättad gråfågel förekommer i Bismarckarkipelagen och Salomonöarna och delas in i fem underarter med följande utbredning:
 E. r. remotum – Niu Ailan, New Hanover och ön Feni i Bismarckarkipelagen
 E. r. ultimum – Tabaröarna och Lihir samt ögruppen Tanga i Bismarckarkipelagen
 E. r. saturatius – norra och centrala Salomonöarna
 E. r. nisorium – Russellöarna i sydcentrala Salomonöarna
 E. r. erythropygium – södra Salomonöarna

Den behandlas ofta som underart till cikadagråfågel (E. tenuirostre).

Släktestillhörighet 
Den liksom flertalet taxa placerades tidigare i Coracina, men DNA-studier visar att det släktet är parafyletiskt visavi drillfåglarna i Lalage.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Jean-Paul Riopelle

Jean-Paul Riopelle, född 7 oktober 1923 i Montréal, Kanada, död 12 mars 2002, var en kanadensisk målare och skulptör.

Biografi
Riopelle började studerade arkitektur och fotografi vid École Polytechnique år 1941. År 1942 blev han inskriven vid École des Beaux-Arts de Montréal men flyttade till den mindre akademiska École du Meuble där han tog examen 1945.

Han studerade under Paul-Émile Borduas på 1940-talet och var medlem av Les Automatistes rörelse. Han bröt med de traditionella konventionerna 1945 och efter att han läst André Breton's Le Surréalisme et la Peinture, började han experimentera med icke-objektiv (eller icke-representativ) målning. Han var också en av undertecknarna av Refus globala manifest. 

År 1947 flyttade Riopelle till Paris där han, efter en kort association med surrealister levde på sin image som en "vild kanadensare". Hans första separatutställning ägde rum 1949 på den surrealistiska mötesplatsen, Galerie La Dragonne i Paris.

År 1959 inledde han ett förhållande med den amerikanska målaren Joan Mitchell. De bodde tillsammans under 1960-talet, men hade separata hem och ateljéer nära Giverny, där Monet hade bott. De påverkade varandra i hög grad, såväl intellektuellt som konstnärligt, men deras förhållande var stormigt, påverkat av alkohol. Förhållandet slutade 1979. Hans målning Hommage à Rosa Luxemburg, 1992, är hans hyllning till Mitchell, som dog samma år, och betraktas som en höjdpunkt bland hans senare verk.

Riopelle blev berömd på 1950-talet som en av den europeiska spontanismens förgrundsfigurer. I lysande färger byggde han upp målningar med palettknivens hjälp, så att de får en reliefartad yta, och fyller dukarna med slingor och tecken. Han blev den första kanadensiska målaren, sedan James Wilson Morrice, att uppnå ett omfattande internationellt erkännande.

Hedersbetygelser

Riopelle representerade Kanada på 1962 Venedigbiennalen. År 1969 gjordes han en Companion av Order of Canada, och började tillbringa mer tid i Kanada. Han fick ett speciellt erkännande av UNESCO för sitt arbete. Ett av hans största verk, Point de rencontre, var ursprungligen avsett för Torontos flygplats, men finns nu i Opéra Bastille i Paris. 

År 1988 utsågs han till kommendör av National Order of Quebec och befordrades till Grand Officer 1994. År 2000 installerades han i Kanadas Walk of Fame.

I juni 2006 organiserade Montreals Museum of Fine Arts en retrospektiv utställning som presenterades vid Eremitaget i Sankt Petersburg, Ryssland och Musée Cantini i Marseille, Frankrike. Montreal Museum of Fine Arts, Göteborgs konstmuseum har, i sina permanenta samlingar ett antal av hans verk, som spänner över hela hans karriär.

En uppsättning av frimärken föreställande delar av Riopelles målning L'Hommage à Rosa Luxemburg gavs ut av Kanadas Post den 7 oktober 2003.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1979

Noter

Externa länkar
http://www.artnet.com/artists/jean-paul-riopelle/

Representerade vid Göteborgs konstmuseum 
Födda 1923
Avlidna 2002
Män
Kanadensiska konstnärer
Personer från Montréal
Informell konst
Alexandras land

Alexandras land (ryska: Земля Александры; Zemlja Aleksandry) är den västligaste ön i den ryska ögruppen Frans Josefs land. Alexandras land är enligt en version uppkallad efter den ryska storfurstinnan Alexandra Pavlovna och enligt en annan efter Alexandra av Danmark.

Ön har en gränspostering vid flygplatsen Nagorskoje, Rysslands nordligaste plats och den enda platsen på Franz Josefs land där trupper från gränsdivisionen FSB är posterade.

Öar i Norra ishavet
Grindviks kvarn

Grindviks kvarn är en hjulkvarn vid Grindviken av Likstammen i Frustuna socken, Gnesta kommun, där vattnet från 1873 leddes via en 150 meter lång kanal från Sticksjön.

En såg och kvarn byggdes ursprungligen, men sågen revs tidigt. Kvarnen som är en rödfärgad timrad tvåvåningsbyggnad med överfallshjul och två stenpar, drevs fram till 1967. Kvarnen förvaltas sedan 1980 av Frustuna hembygdsförening.

Källor 
 Kulturhistoriskt värdefulla miljöer i Södermanland, artikel i Sörmlandsbygden 1988:2

Gnesta kommun
Kvarnar i Sverige
Lundholms bruk

Lundholms bruk eller Tröns bruk var ett svenskt järnbruk, anlagt 1670 vid vattendraget mellan Sticksjön och Dammkärren i Frustuna socken, Gnesta kommun. Bruket lades ned 1816, en hyttruin, husgrund och slaggvarp finns ännu kvar på platsen. Lundby säteri tillfordes bruket.

En gammal forväg går förbi sjön Stortrön till Ehrendal, fem kilometer åt nordöst där järnet bearbetades.

Källor 
 Kulturhistoriskt värdefulla miljöer i Södermanland, artikel i Sörmlandsbygden 1988:2 s. 122.

Svenska järnbruk
Gnesta kommun
Chikila

Chikila är ett släkte av groddjur som är ensam i familjen Chikilidae som i sin tur ingår i ordningen maskgroddjur. Släktet bildades 2012 genom sammanslagning av en tidigare känd art, Chikila fulleri (listades innan till släktet Gegeneophis eller Herpele), och tre nyupptäckta arter.

Dessa maskgroddjur förekommer i nordöstra Indien och kanske i angränsande regioner av Bangladesh och Myanmar. De blir upp till 10 cm lång, har underutvecklad syn och deras huvud är anpassat för att gräva i marken.

Undersökningar av arternas DNA tyder på att de hade en gemensam anfader med arterna från familjen Herpelidae som förekommer i Afrika. Uppdelningen skedde enligt studien för 140 miljoner år sedan under äldre krita.

De beskrivna arterna är:
 Chikila alcocki (Kamei et al., 2013)
 Chikila darlong (Kamei et al., 2013)
 Chikila fulleri (Alcock, 1904)
 Chikila gaiduwani (Kamei et al., 2013)

Referenser 

Maskgroddjur
Chikilidae
Ericus Benedicti Schroderus

Ericus Benedicti Schroderus, född sannolikt på 1570-talet i Nyköping, död där 1647, var en svensk skriftställare och boktryckare. Han var bror till Johan Skytte och Lars Bengtsson Skytte samt son till Bengt Nilsson Skräddare som var borgmästare i Nyköping.

Efter studier i Tyskland blev Schroderus 1604 skolrektor i Nyköping, förordnades 1612 att vara korrektor på kungens och kronans tryck i Stockholm samt att översätta vid behov. Han var slottssekreterare, då han 1619 tillika blev husgerådsskrivare i Stockholms slott. År 1622 utnämndes han till translator regius (kunglig översättare), en befattning som han behöll resten av livet. År 1630 fick han privilegium på eget tryckeri och mot eftertryck samt förordnades samtidigt att vara inspektor (censor) över allt Stockholmstryck. Schroderus författade själv åtskilliga skrifter i allehanda ämnen, men är märkligast som översättare av en mängd utländska arbeten, genom vilkas offentliggörande han utövade betydande inflytande på den samtida bildningen i Sverige. Bland dessa märks bland annat Johannes Magnus svenska historia (1620), Titi Livii historia (1626), Lucas Osianders kyrkohistoria (1635), Johann Arndts Paradis lustgård (1646, två upplagor) och Chronicon Carionis (1649).

Källor

Noter

Svenska boktryckare under 1600-talet
Svenska översättare under 1600-talet
Svenskspråkiga översättare
Översättare från latin
Översättare från tyska
Svenska författare under 1600-talet
Personer från Nyköping
Födda 1570-talet
Avlidna 1647
Män
Ugglan