kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Constance Wachtmeister

Constance Georgina Louise Bourbel de Monpincon, född 28 mars 1838 i Florens, död 23 september 1910 i Los Angeles, Kalifornien  , var från 1880-talet en av de ledande krafterna i Teosofiska samfundet.

Biografi
Fadern Markis de Bourbel var fransk diplomat och modern var från Storbritannien. Båda föräldrar dog kort efter hennes födsel och hon växte upp hos sin moster i England. År 1863 gifte hon sig med sin syssling, greve  Carl Wachtmeister, då svensk-norsk diplomat i London och fick med honom sonen, tonsättare Axel Raoul (1865–1947). Tre år efter vigseln flyttade familjen till Stockholm, där hennes man 1868 utnämndes till utrikesminister.

Spiritist
Efter makens död 1871 bodde hon kvar i Sverige under några år. Hon började 1879 studera spiritism, men upphörde efter två år, eftersom det, enligt henne, var "både otillfredsställande och farligt för hälsan"

Teosof
År 1881 blev hon medlem av Teosofiska samfundet. Hon hade aldrig någon formell ställning i samfundet, men med ett brett internationellt kontaktnät och erkänd arbetskapacitet blev hon från mitten av 1880-talet en viktig samarbetspartner till Helena Blavatsky (1831-1891). Hon bidrog till arbetet med The Secret Doctrine och tjänstgjorde vid samfundets förlag. Från 1888 till 1895 var hon även utgivare av tidskriften Theosophical Siftings och Helena Blavatskys sekreterare. 

Tillsammans med Alfredo Pioda, Franz Hartmann und R. Thurman försökte hon 1889 grundlägga ett teosofiskt kloster på Monte Verità genom bolaget Fraternitas. Men projektet stannade på planeringsstadiet och anläggningen såldes 1900.

Hon företog 1893 för samfundets räkning en resa till Indien tillsammans med Annie Besant, som efter Helena Blavatskys död 1891, allt mer framstod som en möjlig ny ledare för samfundet. Ledarskapsfrågan gav emellertid upphov till en svår intern strid och att samfundet splittrades. Efter att det delats 1895, anslöt sig Wachtmeister till Annie Besants Teosofiska samfundet Adyar.

Wachtmeister har endast efterlämnat ett fåtal skrifter. Hennes Reminiscences of H. P. Blavatsky and the Secret Doctrine är emellertid en källa till kunskap om Madame Blavatsky och samfundet och har kommit ut i flera upplagor, även på svenska. 
Hon är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm tillsammans med maken och sonen.

Bibliografi

Fotnoter

Vidare läsning
 Constance Wachtmeister. Idun, 1894, nr 14, s. 105-106.
 - Om en samling teosofisk litteratur, som ursprungligen tillhört grevinnan Constance Wachtmeister, och som senare skänktes till Jönköpings stadsbibliotek.

Externa länkar 
 The Countess Wachtmeister Defends Blavatsky
 A New Years Greeting
 H. P. Blavatskys instructions to countess Wachtmeister concerning the removal of her body after death, 1887.
 

födda 1838
avlidna 1910
Teosofer
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Constance
John Chandler

John Chandler kan syfta på:

 John Chandler (1762–1841), amerikansk politiker
 John Chandler (1806–1876), engelsk präst och psalmförfattare
William av Wykeham

William av Wykeham, född 1324 i Wickham i Hampshire, död den 27 september 1404 i Bishop's Waltham, var en engelsk biskop, statsman och läroverksstiftare.

William av Wykeham fick god uppfostran, tog tidigt tonsuren och anställdes 1347 som kaplan hos kung Edvard III, men tjänstgjorde huvudsakligen som slottsintendent och arkitekt, i vilken egenskap han medverkade vid utvidgandet av det berömda Windsor Castle och byggde Queenborough Castle i Kent. Under tiden vann han erfarenhet i statssaker och intogs omkring 1360 i rådet. 

Trots att han ännu inte var prästvigd, överhopades han av kungen med kyrkliga befattningar och hade uppnått så stort inflytande, att Froissart inte så långt efteråt kunde skriva: "vid denna tid regerade i England en präst vid namn sir William av Wykeham, som stod så högt i gunst hos kungen, att allting uträttades genom honom". Han befordrades vidare till ärkediakon i Northampton 1363, bevarare av privy seal 1364, storsigillbevarare (lordkansler) 1367 och biskop i Winchester samma år. Han måste lämna ifrån sig stora sigillet 1371, då kriget mot Frankrike gått olyckligt, och kom på spänd fot med kungens son Johan av Gaunt, vilken 1376 fick honom dömd till höga böter; men efter Rikard II:s tronbestigning (1377) skedde en försoning, och Wykham blev ett stöd för lancasterska partiet. 

Ånyo storsigillbevarare 1389-91, sökte han göra riksstyrelsen mer konstitutionell och utarbetade regler för ärendenas behandling i rådet. Som biskop verkade Wykeham nitiskt för upplysning, ordning och missbruks bekämpande, men var dock som rikets störste pluralist (hopande av kyrkliga ämbeten på en hand) representant för det gamla systemet. Även ledde han jämte biskop Courtenay av London (sedan ärkebiskop av Canterbury) det kyrklig-konservativa partiets kamp mot Wycliffe (rättegången 1377–1378). 

Livligt intresserad för undervisningsväsendet, stiftade och donerade han New College i Oxford (på 1380-talet) samt den stora skolan i Winchester, i vilken flera av Englands berömda män erhållit uppfostran.

Källor

Externa länkar 

Engelska biskopar
Englands lordkanslerer
Lords Privy Seal
Personer i England under 1300-talet
Personer från Hampshire
Födda 1324
Avlidna 1404
Män
Ugglan
Sophia Jansson

Vivica Sophia Jansson-Zambra, född 1962 i Helsingfors, är en finlandssvensk reklamformgivare.

Sophia Jansson är dotter till Lars Jansson och brorsdotter till Tove Jansson.

Hon har arbetat som spansklärare. Hon är ordförande och majoritetsägare i företaget som äger rättigheterna till Mumintrollen, Oy Moomin Characters. och medgrundare till det finländska bokförlaget Förlaget i Helsingfors.

Litterär förebild 
Sophia Jansson-Zambra var förebild och inspiration när Tove Jansson skrev den delvis biografiska romanen Sommarboken, som utkom 1972. Den skildrar av vänskapen mellan en mycket gammal kvinna och en ung flicka. Den lilla flickan är Sophia Jansson.

Jansson var Vegas sommarpratare år 2014.

Källor
 "Moomin Shop Oy" på www.yritystele.fi, läst 4 augusti 2014

Noter

Födda 1962
Levande personer
Kvinnor
Finländska förläggare
Finlandssvenskar inom näringslivet
Sommarpratare 2014
Sommarboken

Sommarboken är en roman av Tove Jansson med biografiska inslag, som utkom 1972.

Romanen är framför allt en skildring av vänskapen mellan en gammal kvinna och en liten flicka. Handlingen utspelas en sommar på en ö i skärgården och handlar om barnet Sophia, hennes pappa och hennes farmor, medan pappan finns i bakgrunden.

Sommarboken består av tjugotvå kapitel där varje kapitel är en fristående berättelse.

Romanens biografiska inslag 
Det är författarens brorsdotter Sophia Jansson som varit modell för flickan i berättelsen. Tove Janssons bror Lars var förebild för pappan och Lars och Tove Janssons mor, Signe Hammarsten-Jansson, var förebild för farmodern.

Källor

Noter

Finland i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1972
Finländska romaner
Verk av Tove Jansson
Bildhuggarens dotter

Bildhuggarens dotter är en självbiografi av Tove Jansson och också den första vuxenboken som hon gav ut.

Boken utkom 1968 och ger en inblick i Tove Janssons egen barndomsvärld. Den beskriver i novelliknande kapitel konstnärshemmet på Skatudden i Helsingfors och sommarlivet i skärgården. Hon återskapar en yttre borgerlig och bohemisk miljö som i mycket domineras av fadern, bildhuggaren Viktor Jansson. Men främst fångar hon barnets upplevelse av tillvaron – det mystiska och magiska.

Bildhuggarens dotter har kommit att bli en av de klassiska barndomsskildringarna i svenskspråkig litteratur.

Referenser 

Finland i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1968
Verk av Tove Jansson
Edwin F. Hatfield

Edwin Francis Hatfield, född den 9 januari 1807 i Elizabethtown, New Jersey, död den 22 september 1883 i Summit, New Jersey, var en amerikansk pastor och psalmförfattare.

Hatfield var presbyterian och under lång tid verksam i New York. Han utgav bland annat The Church Hymn Book for the Worship of God (1872).

Källor 
 Hymnary.org

Amerikanska präster
Personligheter inom presbyterianismen
Amerikanska psalmförfattare
Amerikanska författare under 1800-talet
Författare från New Jersey
Personer från Elizabeth, New Jersey
Födda 1807
Avlidna 1883
Män
Isojärvi nationalpark

Isojärvi nationalpark (fi.  Isojärven kansallispuisto) är en nationalpark i mellersta Finland, i närheten av Kuhmois. Det är ett vildmarksområde med omväxlande sjö- och skogslandskap på 22 kvadratkilometer, som inrättades 1982.

Nationalparken har namn efter sjön i området, Isojärvi. Isojärvi är finska och betyder ”storsjön”. Till reservatet hör också drygt tjugo av Isojärvis öar.

Kulturhistoria 
Inom nationalparken finns flera byggnader av kulturhistoriskt intresse.

Heretty skogsarbetarförläggning 
På 1940- och 1950-talen byggdes timmerstugor som bas för avverkningarna. Som mest inkvarterades ett fyrtiotal arbetare.  Alla byggnader finns kvar och fungerar numera som museum och bas för guidning i nationalparken. Bland byggnaderna kan nämnas Heretty, som var hästkarlarnas stuga, och Lortikka, som inkvarterade skogshuggare.

Huhtala torp 
I nationalparkens nordvästra del finns Huhtala torp. Nuvarande byggnad uppfördes på 1850-talet och bodarna är från 1700-talets slut.

Luutsaari fiskepörte 
På Luutsaaris södra spets finns ett pörte byggt 1833. Det var tidigare bas för områdets höstfiske.

Referenser

Externa länkar

Nationalparker i Finland
Kuhmois natur
Naturskyddsområden bildade 1982
Kauhaneva-Pohjankangas nationalpark

Kauhaneva–Pohjankangas nationalpark (finska Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuisto) är en nationalpark vid Kauhajoki och Karvia på gränsen mellan Södra Österbotten och norra Satakunda i Finland. Kauhaneva–Pohjankanga ligger sydväst om åsen Suomenselkä på 160–177 meter över havet.

Reservatets landskap är tydligt tudelat. Det domineras av torra, talldominerade moskogar och av många öppna mossar, av vilka den mest betydande är Kauhaneva. Kauhaneva är Södra Österbottens största ombrogena högmosse. Tillsammans med Kampinkeidas, som ligger på dess nordvästra sida, bildar den ett myrområde som är av betydelse även internationellt sett.

Nationalparken inrättades 1982 och täcker ungefär 62 kvadratkilometer.

Fotnoter

Kyrönkangas väg  
Nationalparken genomkorsas av Kyrönkangas väg, en väg som redan omnämns på 1500-talet och därför tillhör Finlands äldsta vägnät. Vägen var på den tiden bara en stig, men blev sedan ridväg och sedermera också viktig postväg och förbindelse mellan Österbotten och södra Finland. Numera är vägen att se som en vandrings- och cykelled och klassas som officiell museiväg.

Geopark
Kauhaneva-Pohjankangas nationalpark upptogs tillsammans med Lauhanvuori nationalpark på Unescos lista över globala geoparker under namnet Lauhanvuori–Hämeenkangas UNESCO Global Geopark år 2020.

Referenser

Externa länkar 

Nationalparker i Finland
Karvia
Kauhajoki
Naturskyddsområden bildade 1982
Geoparker
Leivonmäki nationalpark

Leivonmäki nationalpark (finska Leivonmäen kansallispuisto) är en nationalpark i Mellersta Finland. Den inrättades 2003 och omfattar ungefär 30 kvadratkilometer. Den ersatte därmed det tidigare naturskyddsområdet Haapasuo-Syysniemi som inrättades 1991.

Kännetecknande för nationalparken är myrar, skogsstränder och åsskogar. Den stora myren Haapasuo är tämligen opåverkad av människan och har torvlager på upp till sex meters djup.

Nationalparken består av två delar som skiljs åt av den karga sjön Rutajärvi.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Nationalparker i Finland
Joutsas natur
Naturskyddsområden bildade 2003
Mehedeby missionshus, Betlehemskapellet

Mehedeby missionshus, Betlehemskapellet, är ett missionshus i Mehedeby, Tierps socken, byggt 1898 av Mehede Missionsförsamling.

Församlingen bildades 1880 som Mehede fria evangeliska församling. 1895 anslöt sig församlingen till Svenska Missionsförbundet och antog då namnet Mehede Missionsförsamling. Under de första åren hölls möten i hemmen eller i Mehede skolhus. Sommartids hölls möten i Medéns lada eller Rolins hage. Redan 1889 hade önskemål om att bygga ett eget bönhus förts fram inom församlingen. 1897 skänkte E. A. Medén en tomtplats till församlingen, Byggmästarna Lindqvist & Andersson åtog sig bygget, som byggdes efter Erik Alfred Hedins typritningar till bönehus. 1898 stod missionshuset färdigt och vigdes 18-19 december 1898 med en stor fest där bland andra Paul Petter Waldenström närvarade.

Så snart kyrkan stod klar kom Tierps socken att upprätta ett hyreskontrakt med församlingen, lilla salen hyrdes som småskolelokal och den lägenhet som fanns inrymd i kyrkan hyrdes som lärarinnebostad fram till 1922 då Mehedeby ficke ett nytt skolhus.

Den första moderniseringen skedde 1917 då elektricitet drogs in i byggnaden och de äldre gaslamporna byttes ut. 1923 målades interiören om och samtidigt sänktes räcket vid podiet med 15 centimeter. 1924 tillkom fondmålningen som utfördes av en Gävlekonstnär. Därefter skedde mycket små ombyggnader. Kyrkan övertogs 1964 av Tierps missionsförsamling som senare sålde fastigheten till en privatperson.

Källor 
 Vi hava ett hus att samlas i... Mehedeby och Grillby missionshus värda att bevara, Tuula Autio i årsboken Uppland 1994

Kyrkobyggnader i Tierps kommun
Kyrkobyggnader invigda 1898
1898 i Sverige
Estland i olympiska sommarspelen 1936

Estland deltog med 33 deltagare vid de olympiska sommarspelen 1936 i Berlin. Totalt vann de två guldmedaljer, två silvermedaljer och tre bronsmedaljer.

Medaljer

Guld
 Kristjan Palusalu  - Brottning, fristil, tungvikt.
 Kristjan Palusalu  - Brottning, grekisk-romersk stil, tungvikt.

Silver
 August Neo  - Brottning, fristil, lätt tungvikt.
 Nikolai Stepulov  - Boxning, lättvikt.

Brons
 August Neo  - Brottning, grekisk-romersk stil, lätt tungvikt.
 Arnold Luhaäär  - Tyngdlyftning.
 Voldemar Väli  - Brottning, grekisk-romersk stil, lättvikt.

Källor 
 

1936 i Estland
Nationer i olympiska sommarspelen 1936
1936
Estland i olympiska vinterspelen 1936

Estland deltog med 5 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1936 i Garmisch-Partenkirchen. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1936 i Estland
Nationer i olympiska vinterspelen 1936
1936
Grillby missionskyrka, Betania

Grillby missionskyrka, Betania är ett missionshus i Grillby, Villberga socken, som byggdes 1903 av Trögds missionsförening.

Villberga missionsförening hade bildats 1886 i Rösta och höll sina första möten på olika håll i socknen. 1890 slog man sig samman med Trögds missionförening, som 1893 lät bygga Rösta missionshus. Samma år anslöt man sig till Svenska Missionsförbundet. 1903 beslutade man sig för att sälja missionshuset i Rösta till Litslena missionsförsamling som flyttade det till Skolsta. I stället uppfördes ett nytt missionshus i Grillby. Tomten skänktes av spannmålshandlaren John A. Fors och byggnaden uppfördes av byggmästare A. Lundberg efter ritningar av arkitekten N. Sjunnesson. Brukspatron Hugo Tamm var engagerad i bygget och åtog sig att bekosta upprättandet av och underhållet av ett folkbibliotek i Missonshuset. 

Folkbiblioteket uppgick på 1960-talet i den kommunala biblioteksverksamheten och Hugo Tamms fond övergick till en fond för utbildning och kulturell verksamhet.

Byggnaden har en plankstommen med ljust reveterad fasad. 1929 renoverades kyrkan och försågs invändigt med en målning av Betlehem av den lokale konstnären Nisse Jansson. Samtidigt putsades fasaden om och fick en mer utslätat yta i samband med att rundbågefriser, lisener och gesimser putsades över. På 1960-talet putsades åter fasade om och de fyra hörntornen på byggnaden avlägsnades.

Källor 
 Vi hava ett hus att samlas i... Mehedeby och Grillby missionshus värda att bevara, Tuula Autio i årsboken Uppland 1994

Kyrkobyggnader i Enköpings kommun
Kyrkobyggnader invigda 1903
1903 i Sverige
Avametall

Avametall är en legering som består av 96 % zink, 2 % koppar och 2 % aluminium.

Legeringen används som en billigare ersättning för mässing.

Källor 
 

Legeringar
Vera Brittain

Vera Mary Brittain, född 29 december 1893 i Newcastle-under-Lyme i England, död 29 mars 1970 i Wimbledon i London, var en brittisk författare.

Vera Brittain var sjuksköterska under första världskriget, erfarenheterna härifrån förvandlade henne från en hängiven patriot till pacifist. Efter krigsslutet återupptog hon 1919 sina studier i Oxford, där hon lärde känna Winifred Holtby. De kom sedan att dela bostad i London, och Holtby fortsatte bo i hushållet även efter Brittains giftermål. Åren 1921–1925 gjorde hon långa resor genom Europa. 1925 gifte hon sig med statsvetaren George Catlin och företog senare en rad föreläsningsturnéer i USA och Europa.

Hon var frilansjournalist i London och skrev 25 böcker.

Bland hennes verk märks diktsamlingen Poems of the War and After (1934), romanerna The Dark Tide (1923), Not Without Honour (1924), Honourable Estate (1936) och Account Rendered (1944), de självbiografiska och samtidsskildrande Testament of Youth (1933), Thrice a Stranger (1938), Testament of Friendship (1940), England's Hour (1941) och Humiliation With Honour (1942) samt de pacifistiska programskrifterna Women's Work in Modern England (1928) och Halcoyn: or, the Future of Monogamy (1929).

Testament of Youth, hennes skildring av första världskriget ur kvinnligt perspektiv, återupptäcktes av 1970-talets feminister.

Boken Testament of Friendship handlade om Winifred Holtby.

Bibliografi (på svenska)
 Värdigt stånd: en övergångsroman (Honourable Estate), översättning Lisbeth och Louis Renner, Tiden, 1937
 Storm över England (England's Hour), översättning Hugo Hultenberg, Ljus, 1941
 Ingen vet vad som hände (Account Rendered), översättning Erik Lindegren, Tiden, 1945

Filmatiseringar 
2014 Testament of Youth, en filmatisering av Brittains memoarer av James Kent med Alicia Vikander i huvudrollen som Vera Brittain.
2008 A Woman in Love and War: Vera Brittain, engelsk TV-film av Claire Whalley

Källor 

 Litteraturhandboken. 5 uppl. (Forum, 1983), s. 365-366
Testament of Youth på Internet Movie Data Base

Brittiska författare under 1900-talet
Personer från Newcastle-upon-Tyne
Födda 1893
Avlidna 1970
Kvinnor
Arto Tolsa

Arto Vilho Tolsa, född 9 augusti 1945, död 30 mars 1989 i Kotka, var en finländsk fotbollsspelare. Under sin karriär spelade han för KTP i hemlandet och även för belgiska K. Beerschot VAC. Tolsa utsågs till årets spelare i Finland vid tre tillfällen; 1971, 1974 och 1977. Han spelade också 77 landskamper och gjorde nio mål för Finlands landslag.

Arto Tolsa har även gett namn åt KTP:s hemmaarena, Arto Tolsa Areena.

Referenser

Externa länkar
Arto Tolsa på National-Football-Teams.com
Arto Tolsa på transfermarkt.co.uk

Finländska fotbollsspelare
Spelare i FC KooTeePee
Finländska idrottare under 1900-talet
Personer från Kotka
Födda 1945
Avlidna 1989
Män
Albert Cambriels

Hippolyte-Albert Cambriels, född den 11 augusti 1816 i Lagrasse (Aude), död den 21 december 1891 i Alénya (Pyrénées-Orientales), var en fransk militär. 
 
Cambriels var vid fransk-tyska krigets utbrott brigadgeneral. Sårad och fången vid Sedan, lyckades han fly, ställde sig till Nationella försvarsregeringens förfogande och fick befälet över franska östarmén i Besançon, men lyckades inte hindra tyskarnas framträngande, varför han nedlade befälet, förmådd därtill också av tvister med Garibaldi. I början av 1871 fick han befälet över 19:e armékåren i Vierzon med uppgift att maskera Bourbakis marsch till Belforts undsättning, men måste inom kort på grund av sitt sår ånyo nedlägga befälet. År 1875 blev Cambriels kommendant för 10:e armékåren, men drog sig 1879 tillbaka till privatlivet.

Källor 

 
 

Franska generaler
Personer i fransk-tyska kriget
Franska militärer under 1800-talet
Personer från Aude
Födda 1816
Avlidna 1891
Män
Ugglan
Lennarts julkalender

Lennarts julkalender var en animerad TV-serie i form av julkalender för vuxna som sändes i TV4 1995. Figuren Lennart hade tidigare förekommit i programmet Stina och Lennart lett av Stina Dabrowski. I avsnitten skickar olika kändisar julhälsningar, musik spelas av Lennart Bossanova Sällskap och Lennart berättar historier från sin barndom.

I samband med TV-serien distribuerades av papperskalender som kunde köpas i butik. 

Musiken utkom på CD 1999.

Handling 
Lennart har haft som livsuppgift att göra livet så trevligt som möjligt för sina medmänniskor. 

Lennarts pappa Magnus Carlsson ger Lennart en uppgift i julklapp, att betala statsskulden. För att uppnå detta bestämmer sig Lennart för att börja sälja julkalendrar och för varje kalender skänka 1 krona till statsskulden.

Medverkande 

 Kjerstin Dellert
 Björn Eriksson
 Siewert Öholm
 Cyndee Peters
 Henning Sjöström
 Barbro Lill-Babs Svensson
 Paolo Roberto
 Lennart Swahn
 Agneta Sjödin
 Micael Bindefeld
 Sven-Bertil Taube
 Birgit Cullberg
 Georg "Åby" Ericson
 Antonia Ax:son Johnson
 Yvonne Ryding
 Carl Jan Granqvist
 Leif "Loket" Olsson
 Lasse Lönndahl
 Anders Björck
 Sten och Ebbe Nilsson i Sten & Stanley
 Sven Wollter
 M.A. Numminen
 Hans Holmér
 Leif Silbersky

Källor

TV-julkalendrar
Svenska animerade TV-serier från 1990-talet
Svenskspråkiga TV-serier
TV-serieavslutningar 1995
TV-seriestarter 1995
TV-program i TV4
Eye (sång)

"Eye" är en låt av den amerikanska rockgruppen The Smashing Pumpkins, utgiven 1996 på soundtracket till filmen Lost Highway. Den skrevs och producerades av gruppens frontfigur Billy Corgan. Tillsammans med låtarna "The End Is the Beginning Is the End" från Batman & Robin (1997) och "Christmastime" från julsamlingsskivan A Very Special Christmas 3 (1997) representerade "Eye" en tids arbete med samlingsalbum som ägde rum mellan albumen Mellon Collie and the Infinite Sadness och Adore. Under denna mellanperiod började bandet utveckla ett mer elektroniskt sound som sedan blev en grund för Adore.

"Eye" nådde åttonde plats på Billboard-listan Modern Rock Tracks och valdes senare med på bandets greatest hits-samling Rotten Apples.

Listplaceringar

Referenser 

Engelskspråkiga sånger
Låtar skrivna av Billy Corgan
Musiksinglar 1996
The Smashing Pumpkins-låtar
Sånger 1996
Mountainbikeorientering

Mountainbikeorientering, även kallat MTB-orientering eller MTB-O är orientering på cykel. Man började cykla mountainbikeorientering på slutet av 1980-talet. Första världsmästerskapet hölls 2002.

Första svenska mästerskapen i mountainbikeorientering hölls 2011.

Varje år arrangeras Svenska Cupen MTB-O som är ett antal tävlingar i mountainbikeorientering. Man räknar sedan ihop alla resultat och får en totalvinnare. 

Den klassiska tävlingen för "vanlig" orientering, O-Ringen införde 2011 mountainbikeorientering i tävlingen. Mountainbikeorienteringen är separata klasser från den vanliga orienteringen. Mountainbikeorienterings-tävlingarna på O-Ringen har lika många etapper som den vanliga orienteringen, 5 stycken.

Hjälpmedel
Mountainbikeorientering använder i grunden samma hjälpmedel som vanlig orientering.

Karta
Kartan för mountainbikeorienterare ser i grunden ut precis som en vanlig orienteringskarta. Det som är skillnaden är att stigarna är speciellt utmärkta på kartan. Stigarna är stora gröna streck, och tjockleken och om den är streckad visar hur "fin" stigen är. En stor asfaltsväg är ett stort heldraget streck, medan en mindre skogsstig är smalare och streckad.

För att kunna se kartan hela tiden har man ett speciellt kartställ på styret där man fäster kartan.

Cykel
Man har en vanlig mountainbike-cykel när man cyklar mountainbike. Det finns inga specialbyggda cyklar som är till för endast mountainbikeorientering.
Aleksandr Avdejenko

Aleksandr Ostanovitj Avdejenko, född 1908, död 1996, var en rysk författare.

Avdejenko var ursprungligen lokomotivförare, men blev senare en representant för den sociala realismen i Sovjetunionen. Han främsta verk "Jag älskar" (dansk översättning 1936) står på gränsen mellan reportage och skönlitteratur och skildrar gruvarbetares liv i Magnitogorsk och är fylld av entusiasm inför de sociala och ekonomiska framstegen i Sovjetunionen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Noter

Sovjetiska författare
Födda 1908
Avlidna 1996
Män