kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Muhammed bin Nayef

Muhammed bin Nayef bin Abdul Aziz Al Saud, född den 30 augusti 1959, var kronprins av Saudiarabien från 29 april 2015 till 21 juni 2017. Han var även landets inrikesminister mellan 2012 och 2017.

Han efterträdde Moqren bin Abdul Aziz som kronprins. Kung Salman bin Abdul Aziz avsatte Muhammed bin Nayef som kronprins till förmån för sin son Mohammed bin Salman. Mohammed bin Nayef var väl ansedd i väst för sina ansträngningar att bekämpa terrororganisationen al-Qaida.

Muhammed är son till förre kronprinsen Nayef bin Abdul Aziz och brorson till kung Salman. Han var därmed den förste i sin generation — barnbarn till kung Ibn Saud som var grundare av staten Saudiarabien  — som formellt lades till successionsföljden.

Källor

Externa länkar

Saudiska prinsar
Saudiarabiens inrikesministrar
Födda 1959
Levande personer
Män
Storofficerare av Hederslegionen
Ulla Rinman (fartyg)

För personen Ulla Rinman, se Ulla Rinman

Ulla Rinman är ett norskt expeditionsfartyg och ett tidigare svenskt räddningsfartyg.

Den nybyggda isgående livräddningskryssaren Ulla Rinman ersatte 1970, på Räddningsstation Rörö, livräddningskryssaren Wilhelm R. Lundgren III, vilken överfördes till Räddningsstation Huvudskär på ostkusten. Hon var till större delen bekostad av Sällskapet Livbojen i Göteborg och var uppkallad efter Livbojens grundare Ulla Rinman, Hon var på sin tid den näst starkaste isgående räddningskryssaren i Sverige. Sigurd Goljes maskinstyrka är 840 Hk jämfört med Ulla Rinmans 720 Hk. Bogförstärkningen är 25 millimeter tjock och plåten i bog och akter 15 millimeter, ungefär dubbelt så mycket som normalt för fartyg av den aktuella storleken. Ulla Rinman är också utrustad med ispropeller av rostfritt stål med vridbara blad.

Ulla Rinman konstruerades av Hjalmar Johansson på Långedragsvarvet.

Ulla Rinman såldes 2003 av Sjöräddningssällskapet för att bli fritidsfartyg i Halmstad under namnet Ulla Rinman av Halmstad. Hon såldes vidare i december 2010 vidare till Norge och har sedan dess varit expeditionsfartyg för Svalbard Explorer AB för Spetsbergen för upp till tolv passagerare.

Källor
Ships for sale
Om Ulla Rinman på www.shipspotting.com
Om Ulla Rinman på svalbardexplorer.no

Noter

Externa länkar
Bild av Livräddningskryssaren Ulla Rinman 2004

Tidigare svenska räddningsfartyg
Expeditionsfartyg
Svalbard
Luzonrall

Luzonrall (Lewinia mirifica) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Luzonrallen är en medelstor rall, med mörkbrun ovansida och undertill ljusgrått bröst, vitaktig strupe och tvärbandad buk. Benen är svarta och den rätt långa, nedåtböjda näbben är rödaktig. Arten är lik både brunkronad rall och rostbandad rall, men har rätt otecknad rygg samt längre och tunnare näbb och saknar inslag av rostrött på huvudet. Lätet är dåligt känt annat än att den avger vassa "kwik!" när den störs.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i på Filippinerna på ön Luzon. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Luzonrallen är mycket dåligt känd. De flesta fynden har gjorts i samband med ringmärkning. Den tros förekomma i bergsbelägna gräsmarker och skogar.

Status 
Det råder kunskapsbrist om artens utbredningsområde och bestånd, delvis på grund av svårigheten att artbestämma den, även med fåglar i handen. IUCN avstår därför att bedöma dess hotstatus och placerar den just kategorin kunskapsbrist (DD).

Namn
Luzonrallens vetenskapliga släktesnamn är uppkallad efter konstnären John William Lewin (1770-1819).

Noter

Externa länkar 

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Björn W. Stålne

Björn Walter Stålne, född 17 februari 1946 i Solna församling, Stockholms län, är en svensk kyrkomusiker och musikdirektör. Från 1971 arbetade han vid Sveriges Radio, där han bland annat varit chef för Musikradion. Från 1989 arbetade han från Växjö som musikjournalist för Sveriges Radio P2. År 2000 utsågs han till rektor för Operahögskolan,  en befattning som han innehade till 2001 då han utnämndes till VD för Rikskonserter. Han uppehöll denna tjänst till 2010 då han gick i pension.. Efter pensioneringen har han bland annat engagerat sig i Pensionärsuniversitetet i Växjö.

Referenser

Noter

Svenska kyrkomusiker
Personer från Solna
Män
Födda 1946
Levande personer
Via Flavia

Via Flavia var en gammal romersk väg som gick mellan Trieste (under antiken Tergeste) och Dalmatien, med en sträckning förbi Istriens kust. Den byggdes under kejsaren Vespasianus, under åren 78 och 79 e.Kr.

Efter Trieste korsade vägen Rižana, Dragonja och, vid Ponte Porton, den största istriska floden Mirna. Sträckningen gick sedan så att vägen nådde Lim, Dvigrad, Bale, Vodnjan och Pula, varefter den vände mot Nesactium, nådde och gick över  Raša, för att sedan fortsätta som en lokal väg genom Labin, Plomin och nå så långt som Kastav. I Pula gick vägen genom triumfbågen Sergiusbågen, som under antiken stod vid stadsporten Porta Aurata, ett monument som byggdes år 29 till 27 f.Kr. till hyllning av tre medlemmar i Sergiafamiljen efter slaget vid Actium år 31 f.Kr. På bågen framgår det att bågen restes och bekostades av Salvia Postuma till hyllning av Lucius Sergius Lepidus, Lucius Sergius och Gaius Sergius.

På delar av den antika vägen finns en modern lokal väg med liknande namn som går mellan Trieste och Pula, däremellan går vägen genom Koper, Buje, Pazin och Vodnjan.

Referenser

Noter

Flavia
Vespasianus
Ragnar Blomqvist

Ragnar Johan Blomqvist, född 1 maj 1901 i Lund, död där 12 juni 1983, var en svensk museiman.

Blomqvist blev filosofie doktor 1929 med avhandlingen Smålands romanska stenkonst och anställdes därefter vid Kulturen. Åren 1938–1961 var han antikvarie vid museet och 1961–1968 stadsantikvarie i Lund. Blomqvist var en flitig kulturhistorisk skribent och publicerade en mängd arbeten inom området, bland dessa märks förutom en mängd artiklar i Kulturens årsbok Tusentalets Lund (1940), Lunds historia (del I 1951 och del II 1976), Thulegrävningen 1961 (1963) och Lunds stadsbild (1968). Han är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Referenser

Noter

Källförteckning 
 
 Ragnar Blomqvist in memoriam, Anders W. Mårtensson i Kulturens årsbok 1984
 Blomqvist, John Ragnar på SvenskaGravar.se

Svenska kulturhistoriker
Svenskt museifolk
Svenska antikvarier
Personer från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1901
Avlidna 1983
Män
Ulla Rinman

För livräddningskryssaren Ulla Rinman, se Ulla Rinman (fartyg)

Ulla Elisabeth Rinman, född Kylberg 18 februari 1876 i Fridene, död 15 november 1960 i Göteborg, var grundare av Sällskapet Livbojen i Göteborg.

Ulla Rinman var ett av sju barn till kontorschef Gustaf Kylberg (1837–1917) och friherrinnan Eleonora von Essen (1852–1926). Hon var syster till Henrik, Carl och Erik Kylberg. Hennes farfar Lars Wilhelm Kylberg var konstnär vid sidan av lantbruket på familjegodset Såtenäs herrgård i Tuns socken i Västergötland, från 1938 inköpt av staten för att anlägga flygflottiljen F 7.  

Hon grundade 1911 stödföreningen Sällskapet Livbojen i Göteborg, vars syfte var, och fortfarande är, att samla in pengar till det 1907 bildade Svenska Sällskapet för Räddning af Skeppsbrutne.

Ulla Rinman var från 1904  gift med sjökaptenen och sjöfartsredaktören på Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning Thorsten Rinman d ä (1877–1943). Hon var mor till journalisten och författaren Ture Fredrik Rinman (1906–1987) och farmor till journalisten och sjökaptenen Thorsten Rinman d y (1934–2017).

År 1970 överlämnade Sällskapet Livbojen i Göteborg den isbrytande livräddningskryssaren Ulla Rinman till Räddningsstation Rörö för att hedra hennes minne. Livräddningskryssaren ersatte där Wilhelm R. Lundgren III.

Ulla Rinman är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Källor 
Artikeln om släkten Rinman i Svensk Biografiskt Lexikon

Noter

Externa länkar 
Bild av Ulla Rinman

Svenska filantroper under 1900-talet
Personer från Hjo
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1876
Avlidna 1960
Kvinnor
UFC 183

UFC 183: Silva vs. Diaz var en MMA-gala som arrangerades av Ultimate Fighting Championship och ägde rum 31 januari 2015 i Las Vegas i USA.

Resultat

Se även
 Lista över UFC-evenemang

Referenser

Noter

Källor
UFC 183: Silva vs. Diaz – UFC.com
UFC 183 - Silva vs. Diaz – Sherdog.com

Ultimate Fighting Championship-evenemang
Sportåret 2015
Mullsjö missionskyrka

Mullsjö missionskyrka är en kyrkobyggnad i Mullsjö i Sverige. Den tillhör både Equmeniakyrkan och Svenska alliansmissionen. Den nuvarande byggnaden invigdes 1992, och ersatte en tidigare byggnad från 1922.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Mullsjö missionsförsamling 

Equmeniakyrkans kyrkobyggnader
Mullsjö
Kyrkobyggnader i Mullsjö kommun
Kyrkobyggnader invigda 1992
Svenska Alliansmissionens kyrkobyggnader
1992 i Sverige
Ambroise Oyongo

Ambroise Oyongo Bitolo, född 22 juni 1991, är en kamerunsk fotbollsspelare (vänsterback).

Landslagskarriär
I december 2021 blev Oyongo uttagen i Kameruns trupp till Afrikanska mästerskapet 2021.

Källor

MLS spelarprofil

Noter

Kamerunska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Cotonsport Garoua
Spelare i Red Bull New York
Spelare i Montreal Impact
Fotbollsspelare i Montpellier HSC (herrar)
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Ligue 1
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2015
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2017
Spelare i Fifa Confederations Cup 2017
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2019
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2021
Födda 1991
Levande personer
Män
Johann Baptist Schenk

Johann Baptist Schenk, född 30 november 1753 i Wiener Neustadt, död 29 december 1836 i Wien, var en österrikisk tonsättare. 

Schenk, som var elev till Georg Christoph Wagenseil, levde i Wien som musiklärare (bland annat undervisade han i hemlighet Ludwig van Beethoven en tid, sedan denne fattat misstro till Joseph Haydns undervisning). Han gjorde sig först känd genom en mässa (1778) och skrev sedan flera kyrkliga verk, men blev främst berömd genom sina i Carl Ditters von Dittersdorfs stil skrivna sångspel, bland annat det humoristiska Der Dorfbarbier (1796; "Bybarberaren", 1893).

Källor

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska musikpedagoger
Österrikiska musiker under 1700-talet
Födda 1753
Avlidna 1836
Män
Personer från Wiener Neustadt
Ugglan
Sällskapet Livbojen

Sällskapet Livbojen är namnet på flera lokala stödföreningar till Svenska Sällskapet för Räddning af Skeppsbrutne.

Sjöräddningssällskapet grundades 1907 och var helt beroende av insamling av medel för inköp av livräddningsbåtar och driften av sina räddningsstationer. År 1911 bildades i Göteborg, på initiativ av Ulla Rinman, det första Sällskapet Livbojen som stödförening för Sjöräddningssällskapet. Parollen för bildandet var: ”Det är en heder för svenska kvinnor att genom personligt arbete bidraga till en effektiv sjöräddning”. Den drivande kraften i Sällskapet Livbojen i Göteborg var kvinnor. Dessa gjorde också egna konsthantverksprodukter, vilka vid sidan av lotterier var basinkomster.

Livbojen-sällskapen, och då framför allt Sällskapet Livbojen i Göteborg, har under årens lopp samlat in stora belopp för inköp av fartyg. År 1970 kunde man till Räddningsstation Rörö överlämna den isbrytande livräddningskryssaren Ulla Rinman. Livräddningskryssaren ersatte där Wilhelm R. Lundgren III. Fartyget är idag ett norskt expeditionsfartyg, som seglar på framför allt Spetsbergen.

Farkoster i den aktuella sjöräddningsflottan som bekostats av Livbojen-sällskap och fått namn efter sådana är Rescue Livbojen Göteborg på Räddningsstation Hovås och Rescuerunner Livbojen Torekov på Räddningsstation Torekov.

Livbojen-sällskap finns i bland andra Göteborg, Torekov, Halmstad, Loftahammar (bildad 1997), Mariestad och Norra Bohuslän (bildad 1981) samt på Visingsö, Rådmansö och Rörö.

Källor
Livbojen fyller 100 år i På Kryss 9 juni 2011, läst 2015-01-25

Noter

Litteratur
Sällskapet Livbojen Göteborg 100 år - 1911-2011 - minnesskrift,  Sällskapet Livbojen Göteborg, 2011

Externa länkar
Webbplats för Sällskapet Livbojen i Göteborg
Det började med en flaskpost..., skrift om Livbojen Göteborg

Sjöräddningssällskapet
Sjöräddning i Sverige
Föreningar i Sverige
Richard von Perger

Richard von Perger, född 10 januari 1854 i Wien, död där 11 januari 1911, var en österrikisk tonsättare. 

Perger, som var elev till Carl Zellner och Johannes Brahms, verkade som dirigent i Rotterdam och från 1895 i Wien, där han 1899–1907 var konservatoriedirektör. Bland hans av Brahms påverkade kompositioner märks, förutom kammarmusikverk, den komiska operan Der Richter von Granada (1889) och sångspelet Die 14 Nothelfer (1891). Han skrev en biografi över Brahms (1908).

Källor

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska dirigenter
Österrikiska musikpedagoger
Österrikiska musiker under 1800-talet
Musiker från Wien
Födda 1854
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Leesville

Leesville kan syfta på:

 Leesville, Louisiana
 Leesville, Ohio
 Leesville, Texas
 Leesville – en tidigare stad i South Carolina –1992, se Batesburg-Leesville
Joseph Pembaur den äldre

Joseph Pembaur, född 20 april 1848 i Innsbruck, död där 19 februari 1923, var en österrikisk musiker. Han var far till Joseph Pembaur den yngre och Karl Pembaur.

Pembaur var 1875–1918 föreståndare och lärare vid musikskolan i Innsbruck samt akademisk musikdirektor. Han var en tonsättare i efterklassisk stil i synnerhet av visor och kantater. Bland hans större verk märks Gott der Weltenschöpfer och Die Wettertanne, bägge för manskör med orkester, symfonin In Tirol och operan Zigeunerliebe (1898). Han skrev bland annat Harmonie- und Melodielehre (1901).

Källor

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska musikpedagoger
Österrikiska musiker under 1800-talet
Personer från Innsbruck
Födda 1848
Avlidna 1923
Män
Ugglan
Joseph Pembaur

Joseph Pembaur kan avse:

* Joseph Pembaur den äldre (1848—1923), österrikisk musiker 
 Joseph Pembaur den yngre (1875—1950), österrikisk musiker
Huey P. Meaux

Huey Purvis Meaux, född 10 mars 1929 i Vermilion Parish i Louisiana, död 23 april 2011 i Chambers County i Texas, var en amerikansk musikproducent. Meaux, som kallades "The Crazy Cajun", ägde Crazy Cajun Records, Tear Drop Records, Capri Records och SugarHill Recording Studios.

Referenser

Externa länkar
Huey Meaux Papers på University of Texas' webbplats
Huey P. Meaux på AllMusic

Amerikanska musikproducenter
Personer från Vermilion Parish
Födda 1929
Avlidna 2011
Män
Joseph Pembaur den yngre

Joseph Pembaur, född 20 april 1875 i Innsbruck, död 12 oktober 1950 i München, var en österrikisk pianist. Han var son till Joseph Pembaur den äldre och bror till Karl Pembaur.

Pembaur, som var en ansedd pianist, var lärare vid musikakademien i München från 1921 och bar titeln professor.

Källor

Noter

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska pianister
Österrikiska professorer
Österrikiska musiker under 1900-talet
Personer från Innsbruck
Födda 1875
Avlidna 1950
Män
Ugglan
Karl Pembaur

Karl Maria Pembaur, född 24 augusti 1876 i Innsbruck, död 6 mars 1939 i Dresden, var en österrikisk dirigent och tonsättare. Han var son till Joseph Pembaur den äldre och bror till Joseph Pembaur den yngre.

Pembaur var verksam som kapellmästare vid Dresdenoperan samt tonsättare.

Källor

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska dirigenter
Österrikiska musiker under 1900-talet
Personer från Innsbruck
Födda 1876
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Ragnar Numelin

Ragnar Julius Numelin, född den 28 september 1890 i Åbo, död den 12 oktober 1972 i Helsingfors, var en finländsk diplomat och författare.

Biografi
Numelin var son till ett justitieråd vid Åbo hovrätt och började sin utbildning med studier i geografi men övergick snart till sociologi och bekände sig snart till den skola som bildats kring Edvard Westermarck. Han tog en fil.kand-examen 1913 och blev filosofie doktor 1919.

I början av första världskriget drogs Numelin som ung magister med i den finländska aktivismen, som strävade efter att lösgöra Finland från Ryssland, om nödvändigt genom väpnad kamp och han deltog i jägarrörelsens första möte i november 1914. Från 1916 verkade han inom den finländska frihetsrörelsens utrikesdelegation, som skötte jägarrörelsens angelägenheter i Stockholm, och han var bland de första personer som Finland efter självständighetsförklaringen sände på diplomatuppdrag till Sverige.

Efter att ha doktorerat i sociologi bestämde sig Numelin slutgiltigt för diplomatbanan. Han arbetade sedan i 35 år i finländska utrikesministeriet och var generalkonsul i Göteborg 1945–1947, ambassadör i Bryssel 1947–1950 och ambassadör i Wien och Prag 1950–1953. 

Han ägnade i sin verksamhet också tid till studier av folkvandringarnas problem och diplomatins förhistoria. Utifrån detta gav han ut ett stort antal skrifter inom ämnen som diplomati, sociologi, etnologi, geografi och grafologi. Bland hans populärvetenskapliga arbeten på svenska märks Den gröna grenen (1941) och den lärdosmhistoriska översikten Fältforskare och kammarlärde (1947). På facklitteraturens område var Numelin också banbrytare som upphovsman till böcker om turismen i Finland.

Bibliografi (urval)
 Politisk geografi, 1927,
 Danska dagrar: kulturgeografiska skisser, 1935,
 Vandringsfolk och varför de vandra, 1936,
 Den gröna grenen: en studie i diplomatins förhistoria, 1941,
 Vandringsfolk, 1943,
 Fredsriter och fredsymboler hos primitiva folk, 1944,
 Fältforskare och kammarlärde: drag ur socialantropologins idéhostoria, 1947,
 Diplomati, 1954,
 Landskap och livsformer: kulturgeografiska essäer, 1962,
 Grafologi som vetenskap: en kritisk granskning av handstilstolkningens förutsättningar och metoder, 1963,
 Australien, 1968,
 Dagning: politiska och kulturhistoriska konturer, 1970.

Samt under pseudonymen Stig Lindberg
Irrbloss, roman, 1937.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978
http://runeberg.org/sfl/1/0605.html

Externa länkar
Libris

Födda 1890
Avlidna 1972
Män
Författare från Åbo
Finskspråkiga författare
Finländska diplomater
Hartmann von An der Lan-Hochbrunn

Fader Hartmann von An der Lan-Hochbrunn (egentligen Paul von An der Lan-Hochbrunn), född 21 december 1863 i Salorno, Sydtyrolen, död 6 december 1914 i München, var en österrikisk tonsättare.  

Han var lärjunge av Joseph Pembaur, ingick 1879 i franciskanorden och prästvigdes 1886. Han blev organist i Jerusalem 1893 och vid Santa Maria in Aracoeli-kyrkan i Rom 1895. Han kreerades 1905 till teologie hedersdoktor i Würzburg. Han väckte uppseende som kompositör med en rad oratorier, som Petrus (1900), Franciskus (1902) och Der Tod des Herrn (1905), varjämte han bland annat skrev ett Te Deum (1913), motetter och orgelstycken.

Källor

Österrikiska romersk-katolska präster
Österrikiska organister
Österrikiska kyrkomusiker
Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska musiker under 1800-talet
Österrikiska musiker under 1900-talet
Födda 1863
Avlidna 1914
Män
Ugglan
Pełczyce

Pełczyce, tyska: Bernstein, är en småstad i nordvästra Polen, belägen i distriktet Powiat choszczeński i Västpommerns vojvodskap, omkring 40 km norr om Gorzów Wielkopolski. Tätorten har 2 649 invånare (år 2014) och är centralort i en stads- och landskommun, Gmina Pełczyce, med sammanlagt 7 987 invånare.

Geografi 
Staden ligger i södra delen av Västpommerns vojvodskap, norr om sjön Pełcz vid två mindre sjöar. I utkanten av kommunen passerar floderna Mała Ina och Płonia. Barlinek ligger 8 km åt sydväst och Gorzów Wielkopolski omkring 40 kilometer söderut.

Historia 
Under början av 1200-talet grundades ett kloster i "Berensteiner Land", som då tillhörde markgrevskapet Brandenburg. Med biskopen av Cammins välsignelse kom markgreven Albrekt III av Brandenburg att 1290 skänka klostret till nunnorna i cisterciensorden. I samband med donationsbrevet omnämns Bernstein som stad för första gången. År 1315 sålde markgreve Valdemar av Brandenburg staden och Bernsteiner Land till hertig Otto I av Pommern för 7000 silvermark. Under Albrekt Akilles av Brandenburgs fälttåg mot Pommern återerövrades staden 1448 av Brandenburg. 1485 förlänades slottet till adelssläkten von Waldow, 1517 införlivades även staden i förläningen. Staden drabbades hårt av stora stadsbränder 1568 och 1578.

Det trettioåriga kriget innebar här liksom i stora andra delar av Brandenburg en betydande tillbakagång. 1727 drabbades staden åter av en stadsbrand. 1728 gick släkten von Waldows gods i konkurs och egendomen återgick till den preussiska kronan. Samma år brann staden åter, och stadsarkivet och kyrkböckerna gick därvid förlorade. Sjuårskriget innebar avsevärda skador, då staden plundrades av ryska kosacker under general von Tottleben. Även Napoleonkrigen medförde förstörelse av franska trupper som drog genom området.

Efter den stora preussiska förvaltningsreformen efter Napoleonkrigen kom Bernstein att administrativt inordnas i Kreis Soldin i den preussiska provinsen Brandenburg, fram till 1945. Därigenom blev staden även del av Tyska kejsardömet 1871.

1814 och 1820 såldes stora delar av den omgivande skogen till skogsentreprenörer från Stettin och Hamburg, som avverkade den och lät odla upp stora nya ytor. Nya gods uppstod i området, samtidigt som delar av området gavs i kompensation till Bernsteins borgare istället för skogsrättigheterna. Staden fick ett ekonomiskt uppsving i mitten av 1800-talet, då den jordbruksinriktade ekonomin expanderade samtidigt som staden anslöts till järnvägen Küstrin–Arnswalde.

Staden ockuperades av röda armén i januari 1945 under andra världskrigets slutskede och ställdes under Folkrepubliken Polens förvaltning genom Potsdamöverenskommelsen. De kvarvarande tysktalande invånarna i regionen som inte flytt under kriget tvångsförflyttades över Oder av den nya polska civila förvaltningen. Efter krigsslutet återbefolkades regionen av inflyttade flyktingar från de tidigare polska områdena öster om Curzonlinjen, samt av polsktalande bosättare från centrala Polen.

Kommunikationer 
Staden ligger vid den nord-sydliga regionala vägen DW 151, mellan Świdwin och Gorzów Wielkopolski.

Källor

Externa länkar 

Städer i Västpommerns vojvodskap
Mark Boals

Mark Robert Boals, född 5 december 1958 i Youngstown, Ohio, är en amerikansk sångare främst känd för att ha arbetat med Yngwie Malmsteen.

Diskografi (urval)

Soloalbum

Album med Yngwie Malmsteen 

2000 – Anthology 1994-1999

Album med Ring of Fire

Album med andra artister 
 (med Maestro Alex Gregory)
 (med Billionaires Boys Club)
 (med Thread)
 (med Empire)
 (med Lana Lane)
 (med Erik Norlander)
 (med Takayoshi Ohmura)
 (med Lars Eric Mattsson)
 (med Indigo Dying)
 (med The Codex)
 (med Royal Hunt)
 (med Uli Jon Roth)
 (med Vindictiv)
 (med Wolf)
 (med Royal Hunt)
 (med Seven the Hardway)
 (med Iron Mask)
 (med Jayce Landberg)
 (med Holy Force)
 (med Bogusław Balcerak's Crylord)
 (med Kuni)
 (med Lyraka)
 (med Joshua)
 (med Iron Mask)
 (med Magnus Karlsson)
 (med Thunder Rising)
 (med Marius Danielsen)
 (med Vindictiv)
 (med Vivaldi Metal Project)
 (med Ark Storm)
 (med Sammy Berell)

Hyllningsalbum

Externa länkar 

Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Personer från Youngstown
Män
Födda 1958
Levande personer
Louis Charles Roudanez

Louis Charles Roudanez, född 1823 i Saint James Parish i Louisiana, död 1890, var en amerikansk tidningsman. Han grundade den första till afroamerikaner riktade dagstidningen i USA.

Roudanez grundade år 1860 den tvåspråkiga (engelska och franska) tidningen L'Union som var riktad till fria svarta (icke-slavar). År 1864 grundade han The New Orleans Tribune efter att L'Union hade upphört med sin verksamhet. Även den nya tidningen var tvåspråkig, med en engelsk- och en franskspråkig upplaga. Den år 1985 grundade tidningen The New Orleans Tribune hyllar arvet efter Roudanez från 1860-talet men utkommer enbart på engelska.

Referenser

Personer i USA under 1800-talet
Personer från Saint James Parish
Födda 1823
Avlidna 1890
Män
Numerus clausus

Numerus clausus (latin: slutet antal) betecknad att endast ett begränsat antal enheter får tas in till en viss verksamhet, yrke eller utbildning. Termen används i Sverige mest om akademiska utbildningar. Ibland används termen om vad som vanligen kallas kvotering, då en viss grupp människor tas in till vissa yrken eller utbildningar enligt ett visst system, t. ex. i förhållande till sin numerär.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1978

Utbildning
Diskriminering
Latinska ord och uttryck