kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cryptoteknik

AB Cryptoteknik var ett svenskt verkstadsföretag.

Historik
AB Cryptoteknik grundades 1918 av Arvid Damm i Stockholm under namnet AB Cryptograph. Karl Wilhelm Hagelin och hans son Boris Hagelin vilka hade kapital efter att ha varit verksamma vid Emanuel Nobels oljeutvinning i Baku investerade i det då konkursmässiga företaget 1922 för att 1925 ta över ledningen av det, efter det att Damm flyttat till Paris, och senare dog 1927. Företaget producerade krypteringsmaskiner, som var baserade på Damms idéer, framför allt modellen C-36. Efter delägaren Emanuel Nobels död 1932 upplöstes firman och verksamheten överfördes till det av Boris Hagelin ägda företaget Ingenjörsfirman Teknik. Företaget bytte namn 1939 till AB Ingenjörsfirman Cryptoteknik och senare till AB Cryptoteknik. Efter andra världskriget startade företaget också produktion av bland annat en pennvässare.

Boris Hagelin flyttade 1948 till Schweiz och överförde 1952 hela verksamheten i det svenska företaget till ett nybildat schweiziskt företag. 

Under andra världskriget var företaget inriktat framför allt mot USA. Där licenstillverkades omkring 140 000 enheter baserade på modell C-36 under namnet C-38/M-209

Nuvarande Crypto AG
Crypto AG grundades i Bern i Schweiz av Boris Hagelin 1952 för verksamhet parallellt med det Sverigebaserade AB Cryptoteknik, och blev baserat i Zug. Efter hand upptogs mer och mer av tillverkningen i Schweiz, och 1958 avvecklades det svenska företaget.

I samband med nedläggningen av Crypto AG 2018 köptes firmanamnet och vissa andra tillgångar av svenska intressenter.

Krypteringsmaskiner med bakdörrar
Crypto AG har anklagats för att ha manipulerat sina maskiner i samarbete med säkerhetsorganisationer som tyska Bundesnachrichtendienst (BND) och amerikanska National Security Agency (NSA), vilket gett sådana organisationer möjlighet att tyda information som krypterats av maskinerna. Sverige uppges ha tillhört det lilla fåtal om fyra till sex länder som fått del av information avtappad via bakdörr.

Efter mordet på Irans premiärminister Shapur Bakhtiar 1991 framfördes misstankar om manipulerade Crypto-maskiner, efter det att ett kodat meddelande från den iranska säkerhetstjänsten till iranska ambassader syntes ha dechiffrerats av västländer. Detta ledde till att en säljare från Crypto AG arresterades i Teheran i mars 1992 och förhördes under nio månader. Bland annat Der Spiegel tog upp ärendet 1994, intervjuade tidigare anställda och kom till slutsatsen att Crypto-maskiner försetts med bakdörrar.

Källor

Noter

Externa länkar
Crypto AG:s webbplats
Crypto AG:s Cryptomuseum-webbplats

Schweiziska företag
Ej längre existerande svenska företag
Kryptografi
Krypteringsmaskiner
Frontorganisationer för CIA
Daphnis et Chloé

Dapnis et Chloé är en balett med musik av Maurice Ravel. 

Ravel började komponera stycket 1909 på uppdrag av Sergej Djagilev och det uruppfördes den 8 juni 1912 i Paris av Ryska baletten. Koreografin utfördes av Michel Fokine och dirigent var Pierre Monteux. Wacław Niżyński och Tamara Karsavina dansade Daphnis och Chloé. Léon Bakst var scenograf. 

Musiken var mycket svår för de dansande och särskilt protesterade de mot 5/4-takten i slutscenen. Senare arrangerade Ravel om musiken till två symfoniska sviter och i denna form har verket blivit ett omtyckt konsertnummer. Berättelsen bygger på den antika sagan om herden Dafnis som älskar Chloé men förlorar henne när rövare härjar landet. Han får hjälp av Pan som kommer och befriar Chloé.

Svit nr I:
1. Nocturne
2. Interludium
3. Krigsdans

I mellansatsen ska en kör sjunga men utan text. Detta köravsnitt gav upphov till många tvister mellan Ravel och Djagilev, eftersom den senare tyckte att kören var onödig och alltför dyr.

Svit nr II:
1. Daggryning
2. Pantomim
3. Allmän dans

Pantomimen avser att illustrera historien om Pan och Syrinx, här framställda av Daphnis och Chloé. Nymfen Syrinx jagas av Pan och försvinner i vassen. I sin förtvivlan rycker denne till sig några vasstrån och gör en pipa som han blåser i. Då visar sig Chloé och dansar till hans musik. Finalen är Allmän dans.

Diskografi (urval)
Dahnis et Chloé. Boston Symphony Orchestra, Charles Munch, dirigent. RCA (ADD) SACD 82876 61388-2. Inspelat 1958.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Verk av Maurice Ravel
Franska baletter
E3 Saxo Bank Classic

E3 Saxo Bank Classic, tidigare Harelbeke-Antwerpen-Harelbeke (1958-1969), Grote Prijs E3-Harelbeke (1970-2002), E3 Prijs Vlaanderen (2003-2010), E3 Prijs Vlaanderen-Harelbeke (2011), E3 Harelbeke (2012-2018) och E3 BinckBank Classic (2019), är ett endags cykellopp som årligen avgörs på våren i Belgien. Loppet körs den sista (ibland näst sista) fredagen i mars genom Flandern med start och mål i Harelbeke. Bansträckningen innehåller flera sektioner med kullersten, ofta på stigningar som Oude Kruisberg, Oude Kwaremont (2200m med 92 meters stigning) och Paterberg (många av dessa ingår även i Flandern runt som körs nio dagar senare) . Första upplagan arrangerades 1958 för att fira att europaväg 3 (idag E17) mellan Antwerpen och Harelbeke byggdes, vilket gjort att tävlingen fått "E3" i namnet.

Tävlingen ingår i UCI World Tour och skall inte blandas samman med BinckBank Tour som är ett etapplopp i augusti.

Vinnare

Källor

Externa länkar
Officiell hemsida

 
UCI World Tour
UCI Pro Tour
Cykeltävlingar i Belgien
Arielulus

Arielulus är en systematisk grupp (taxon) av fladdermöss i familjen läderlappar (Vespertilionidae). Arielulus etablerades 1987 av Hill och Harrison som undersläkte till Pipistrellus och godkänns sedan 1999 som självständigt släkte.

Arterna är med 41,8 till 43,6 mm långa underarmar och med en cirka 40 mm lång svans stora medlemmar i familjen läderlappar. Bara en liten del av svansens spets är inte inbäddad i svansflyghuden. Dessa fladdermöss har korta och breda öron samt en tydlig tragus som är bredast i mitten. Med vissa undantag har släktets medlemmar ett par framtänder i överkäken och tre framtänder på varje sida i underkäken. I överkäken finns en premolar per sida och i underkäken två premolarer per sida.

Följande arter tillhör släktet.
 Arielulus aureocollaris, Laos, Thailand och Vietnam.
 Arielulus circumdatus, från Nepal och södra Kina till Java.
 Arielulus cuprosus, norra Borneo.
 Arielulus societatis, södra Malackahalvön.
 Arielulus torquatus, Taiwan.

Släktets arter lever i eller nära skogar i låglandet och i bergstrakter.

Referenser 

Läderlappar
Vespertilionidae
Axel Liebmann

Axel Liebmann, född 30 augusti 1849 i Köpenhamn, död där 23 januari 1876, var en dansk tonsättare. Han var son till Frederik Liebmann.

Liebmann blev student 1867 och studerade under två år (1868–69) vid Det Kongelige Danske Musikkonservatorium och var dirigent i Studenter-Sangforeningen (1868–71), men fortsatte dock samtidigt sina studier vid Köpenhamns universitet, där han 1872 tog statsvetenskaplig examen.  År 1873 stiftade han tillsammans med Victor Bendix Korforeningen och var en kortare tid musikanmälare på Fædrelandet.  År 1874 konstituerades han som organist vid Garnisonskirken. En rad kompositioner av honom, mest kammarmusik och sånger, vittnar om en allsidig konstnärlig utveckling, som lovade mycket. Ett större körstycke, Planternes Liv, uppförde Musikforeningen 1876 till hans minne.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska dirigenter
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1849
Avlidna 1876
Män
Salmonsens
Don Juan (Strauss)

Don Juan är en symfonisk dikt för stor orkester i E-dur, op. 20 av Richard Strauss. Verket är baserat på Don Juans Ende, en pjäs som bygger på en ofullbordad återberättelse av berättelsen av poeten Nikolaus Lenau från 1844 efter Don Juan-legenden som har sitt ursprung i renässansens Spanien. Strauss återgav tre utdrag ur pjäsen i sitt partitur. I Lenaus tolkning har Don Juans promiskuitet sitt ursprung i hans beslutsamhet att hitta den perfekta kvinnan. Förtvivlad över att någonsin hitta henne kapitulerar han till slut för melankolin och vill sin egen död. Carl Dahlhaus lyfter fram den som en "musikalisk symbol för sekelskiftesmodernismen", särskilt för den "utbrytarstämning" som präglar de inledande takterna.

Uruppförandet av Don Juan ägde rum den 11 november 1889 i Weimar, där Strauss, då tjugofem år gammal, tjänstgjorde som hovkapellmästare. Han dirigerade orkestern vid Weimaroperan. Verket, som komponerades när Strauss bara var tjugofyra år gammal, blev en internationell succé och etablerade hans rykte som en viktig exponent för modernismen. Strauss dirigerade ofta verket på konserter under sin långa karriär, och stycket var en del av de första inspelningarna som han gjorde 1917. Sista gången han dirigerade verket var 1947 med BBC Symphony Orchestra under sin sista turné utanför Tyskland.

Även om Don Juan var en obestridlig triumf för Strauss, var verket inte utan kritiker. Cosima Wagner, som i vanliga fall var en anhängare av Strauss och hans musik, föraktade verket på grund av dess ämne som inte motsvarade Richard Wagners metafysiska ideal. The New Grove Dictionary of Music and Musicians skriver att "Wagners och Liszts estetik kan ha inspirerat honom att omfamna det utommusikaliska, men han vägrade att bära deras fackla för musik som en helig enhet; libertinen Don (och Strauss med honom) gör helt enkelt tummen upp för världen."

Verket varar i cirka arton minuter. Utdrag ur Don Juan är exempel på professionella orkesterprovspelningar på grund av de många tekniska och musikaliska kraven på varje instrument.

Referenser

Källor 
 

Verk av Richard Strauss
Symfoniska dikter
Anna Schytte

Anna Johanne Schytte, född 20 november 1877 i Köpenhamn, död 16 mars 1953, var en dansk pianist. Hon var dotter till Ludvig Schytte.

Schytte var först lärjunge till sin far och därefter under Alfred Reisenauer. Hon debuterade som pianist vid tretton års ålder och framträdde senare, såväl i Danmark som i andra länder, som en talangfull konsertpianist. Hon tilldelades Tagea Brandts rejselegat for kvinder 1937.

Källor

Dansk Biografisk Leksikon: Ludvig Schytte

Danska klassiska pianister
Mottagare av Tagea Brandts Rejselegat
Pianister under 1900-talet
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1877
Avlidna 1953
Kvinnor
DBL
Salmonsens
Sandra Droucker

Sandra Droucker, född 7 maj 1876 i Sankt Petersburg, död 1 april 1944 i Hamar, var en rysk-norsk pianist.

Droucker, som var lärjunge till Anton Rubinstein, företog 1894 konsertresor i Europa och verkade musikpedagog i Berlin, Wien och München. En tid var hon gift med pianisten Gottfried Galston. Eftersom hon hade judiskt ursprung flydde hon från Nazityskland och blev 1938 norsk medborgare. År 1904 utgav hon sina Erinnerungen an Anton Rubinstein.

Källor

Ryska klassiska pianister
Pianister under 1900-talet
Ryska musiker under 1900-talet
Personer från Sankt Petersburg
Födda 1876
Avlidna 1944
Kvinnor
Salmonsens
Kår (militär)

Kår är en militär administrativ enhet. I den svenska Armén har benämningen använts främst till förband som ej uppsatt ett krigsförband i ett regementes storlek. Men även till fristående bataljoner, kavallerienheter till ett regementes eller mindre storlek. Den stora skillnaden mellan ett regemente och en kår, är att en kår i regel består av en stab och en bataljon, medan ett regemente i regel består av en stab och minst två bataljoner. Under 1900-talet benämndes förband inom truppslagen luftvärnet, ingenjörstrupperna, signaltrupperna och trängtrupperna för kår. Vissa avvikelser har dock förekommit, då till exempel Värmlands regemente endast omfattades av en bataljon åren 1928–1948, men ändå kallades för regemente.

Amfibiekåren bildades år 2000 av resterna av kustartilleriet. Amfibiekåren har två regementen och bör därför kanske snarast ses som en motsvarighet till marinkårer.

Även i det svenska Flygvapnet har begreppet kår använts, då i form av Flygkår. Skillnaden var att en flygflottilj normalt bestod av en stab och minst två flygande divisioner, medan en flygkår saknade flygande krigsförband. Benämningen flygkår användes åren 1949–1974 av Flygvapnets markskoleförband.

Inom det svenska försvaret har också funnits ett stort antal personalkårer som samlat personal med speciella utbildningar eller uppgifter.

Exempel på kårförband

Amfibiekåren
Fälttelegrafkåren
Göta luftvärnskår
Göta ingenjörkår
Göta signalkår
Jämtlands fältjägarkår
Norrlands luftvärnskår
Norrlands signalkår
Norrlands trängkår
Roslagens flygkår
Roslagens luftvärnskår
Svea flygkår
Svea ingenjörkår
Svea trängkår
Skånska luftvärnskåren

Se även
Kår

Referenser

Militär organisation
Windscaleolyckan

Windscaleolyckan inträffade den 10 oktober 1957 i reaktorn Windscale i Sellafield England.

Windscale var en militär reaktor med okänd reaktoreffekt för framställning av vapenplutonium i närheten av det civila kärnkraftverket Calder Hall. Det var en luftkyld grafitmodererad reaktor konstruerad av ett grafitblock som tjänade som moderator genomborrat med ett antal horisontella kanaler i vilka det låg bränslestavar av metalliskt uran.

Olyckan inleddes med en utbränning orsakad av Wignerenergi som ackumulerats under tidigare driftperiod. Detta skedde genom att luftkylningen stängdes av och den nukleära effekten ökades. Missvisande temperaturmätningsutrustning ledde till felaktig effektuppgång vilket resulterade i att grafiten började brinna innan reaktorn hann stängas av. Bränsleskador hade då uppstått vilket indikerades genom höga halter radioaktivitet i luften.

Efter ett dygn gjordes ett misslyckat släckningsförsök med koldioxid, tolv timmar senare lyckades branden släckas med hjälp av vatten. Vid det laget hade det skett stora utsläpp av radioaktivt material genom ventilationsskorstenen, vilket var möjligt då reaktorn var konstruerad så att luften inte kyldes via värmeväxlare, utan efter filtrering släpptes ut i atmosfären. Utsläppen bestod av 600 TBq jod-131, 20 TBq cesium-137 och 0,07 TBq strontium-90. De förhållandevis låga halterna berodde på filtreringen i anläggningen, samt att produktion av vapenplutonium kräver täta bränslebyten för att förhindra uppbyggnaden av långlivade radionuklider och undvika bränna ut plutoniumet.

Konsekvenser 
Till följd av utsläppen jod-131 infördes i närområdet mjölkrestriktioner som varade i 44 dagar. Jodutsläppen resulterade i att förhöjda sköldkörteldoser uppmättes i framför allt Storbritannien. Olyckan beräknas teoretiskt kunnat ge upphov till omkring 20 extra dödsfall i sköldkörtelcancer, antalet är för litet för att kunna påvisas i den berörda befolkningen.

Referenser 

kärnkraftsolyckor
1957 i Storbritannien
Malaysias Grand Prix 2015

Malaysias Grand Prix , officiellt 2015 Formula 1 Petronas Malaysia Grand Prix, var en Formel 1-tävling som hölls den 29 mars 2015 på Sepang International Circuit i Kuala Lumpur, Malaysia. Det var den andra tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 56 varv. Vinnare av loppet blev Sebastian Vettel för Ferrari, tvåa blev Lewis Hamilton för Mercedes, och trea blev Nico Rosberg, även han för Mercedes. 

Svenske Marcus Ericsson gjorde sitt dittills bästa formel 1-kval någonsin och tog en tiondeplats. Efter fyra varv in i racet låg han på en nionde plats när han tappade bakvagnen, slirade av och fastnade i sandfållan och bröt loppet, vid ett omkörningsförsök av Nico Hulkenberg.

Sebastian Vettel vann här sitt första Formel 1-lopp för Ferrari medan Max Verstappen, med sina 17 år och 180 dagar, blev den yngsta föraren någonsin att ta poäng i Formel 1.

Kvalet 

Noteringar:
  — Romain Grosjean fick två platsers nedflyttning på startgriden för att ha trängt sig ut ur depån.
  — Roberto Merhi och Will Stevens misslyckades att nå gränsen på 107 procent av det snabbaste varvet i Q1. De fick starta loppet efter att de fått dispens från domarna.

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 

 

2015 i Malaysia
Malaysias Grand Prix
Clotilde Kleeberg

Clotilde Kleeberg-Samuel, född 29 juni 1866 i Paris, död 7 februari 1909 i Bryssel, var en fransk pianist. 

Kleeberg, som hade tyska föräldrar, genomgick Pariskonservatoriet och företog talrika konsertresor i hela Europa. Efter sitt giftermål med bildhuggaren Charles Samuel bosatte hon sig i Bryssel.

Källor

Noter

Externa länkar
Sveriges Radio, P2 arkiv: Clotilde Kleeberg (1866–1909)

 
Franska klassiska pianister
Pianister under 1800-talet
Pianister under 1900-talet
Franska musiker under 1800-talet
Franska musiker under 1900-talet
Musiker från Paris
Födda 1866
Avlidna 1909
Kvinnor
Salmonsens
Don Quixote (Strauss)

Don Quixote (Fantastiska variationer över ett tema av ridderlig karaktär), symfonisk dikt för stor orkester, op. 35 av Richard Strauss. Verket uruppfördes den 8 mars 1898 i Köln och bygger på romanen Don Quijote av Miguel Cervantes. Var och en av variationerna skildrar episoder ur boken. Cervantes har skapat de två odödliga gestalterna: å ena sidan den överspände, idealistiske Don Quijote, som iförd en gammal rustning, och ridande på sin magra häst Rosinante, ger sig ut i en värld full av inbillade farliga äventyr; å andra sidan hans väpnare, den sluge och materialistiske bondpojken Sancho Panza. Det är dessa typer som Strauss har levnadsgjort i ett verk uppbyggt i variationsform men samtidigt underordnat ett detaljerat program. Strauss själv gjorde följande programkommentar:

Tema: Don Quixote, riddare av den sorgliga skepnaden. (solocello) Sancho Panza, väpnare (basklarinett, tenortuba (eller eufonium) och soloaltfiol).
1:a variationen: Det kuriösa paret rider iväg under den vackra Dulcinea av Toboscos tecken. Äventyret med väderkvarnarna.
2:a variationen: Segerrik kamp med den store kejsar Alifanfarons här. (I verkligheten en flock får.)
3:e variationen: Samtal mellan riddaren och hans vapendragare. Sancho ställer krav, kommer med frågor och öser ur sig sina ordspråk. Don Quixote lugnar honom och ställer i utsikt en stor belöning (nämligen prinsessans tärna).
4:e variationen: Olycksaligt äventyr med en procession av pilgrimer. Dessa medför under bön och bot en helgonbild, höljd i kvinnokläder. Don Quixote anar en enlevering och angriper pilgrimerna men jagas själv på flykten.
5:e variationen: Don Quixotes riddarvaka. Han sänder kärlekshälsningar till Dulcinea långt borta.
6:e variationen: Möte med en bondflicka, som Sancho presenterar för sin herre som den förhäxade Dulcinea.
7:e variationen: Färden genom luften. Några adelsdamer lurar riddaren att tro att han svävar genom luften med en bindel för ögonen.
8:e variationen: Olycklig färd i den förhäxade båten (barkaroll). Båten kantrar ömkligt under några kvarnhjul, som Don Quixote inbillar sig vara en fästning.
9:e variationen: Kamp mot förmenta trollgubbar, två präster på sina mulåsnor.
10:e variationen: Tvekamp med riddaren av den blanka månen. Don Quixote blir slagen, säger farväl till vapnen och drar hemåt för att valla boskap.
Final: Han har nu kommit till sans igen och samlat sig efter sina vanvettiga idéer. Sina sista dagar tillbringar han med att komma till klarhet över sitt liv. Don Quixote dör.

Källor 

Verk av Richard Strauss
Symfoniska dikter
Don Quijote
Tidsaxel över den avlägsna framtiden

Detta är en tidsaxel över den avlägsna framtiden. Medan förutsägelser om framtiden aldrig kan vara säkra har den nuvarande vetenskapliga förståelsen inom olika områden möjliggjort att beräkna förlopp för de mest avlägsna framtida händelserna som skall skisseras, om så bara i de bredaste dragen. Dessa områden omfattar astrofysik, som har visat hur planeter och stjärnor bildas, interagerar och dör; partikelfysik, som har visat hur materia beter sig på de minsta skalorna; evolutionsbiologi, som förutsäger hur livet kommer att utvecklas med tiden, och plattektonik, som visar hur kontinenter skiftar plats under årtusenden.

Alla förutsägelser om jordens, solsystemets och universums framtid måste ta hänsyn till termodynamikens andra huvudsats, enligt vilken entropi, eller en förlust av energin som finns tillgänglig för att utföra arbete, ökar med tiden. Stjärnor måste så småningom uttömma sitt utbud av vätebränsle och brinna ut. Närkontakt med olika astronomiska objekts gravitationsfält kommer att slunga ut planeter från deras solsystem, och solsystem från galaxer. Så småningom kommer materia i sig att försvinna under påverkan av radioaktivt sönderfall, då även de mest stabila materialen i subatomära partiklar sönderfaller. Aktuella uppgifter tyder på att universum är platt, och därmed inte kommer att kollapsa in i sig självt efter en ändlig tid, och den oändliga framtiden möjliggör potentiellt förekomsten av ett antal massiva osannolika händelser, som till exempel bildandet av en Boltzmannhjärna.

Tidsaxlarna som visas nedan täcker händelser från ungefär åttatusen år från nutid till den mest avlägsna framtiden. Ett antal alternativa framtida händelser är listade för frågor som alltjämt är olösta, exempelvis huruvida mänskligheten kommer att dö ut, om protoner kommer att sönderfalla, eller huruvida jorden kommer att överleva solens expansion till en röd jätte.

Nyckel

Jorden, solsystemet och universums framtid

Mänsklighetens framtid

Rymdfart och utforskning av rymden 
Hittills är fem rymdskepp (Voyager 1, Voyager 2, Pioneer 10, Pioneer 11 och New Horizons) i banor som tar dessa ut ur solsystemet och ut i yttre rymden. Om ingen osannolik kollision inträffar lär farkosterna fortsätta röra sig i obestämd tid.

Teknologiska projekt

Mänskliga konstruktioner

Astronomiska händelser 
Ovanliga astronomiska händelser med en början vid elfte årtusendet, 10 001 e. Kr.

Kalendariska förutsägelser

Kärnkraft

Se även 

 Framtidsstudier
 Avlägsen framtid i science fiction och populärkultur
 Avlägsen framtid i religion
 Jordens framtid
 Universums framtid
 Universums historia
 Detaljerad logaritmisk tidsaxel
 Jordens placering i universum
 Rymden och överlevnad
 Teknologisk singularitet
 Terasekund
 Petasekund
 Exasekund
 Zettasekund
 Yottasekund
 Tidsaxel över naturhistoria
 Tidsaxel över den närbelägna framtiden
 Tidspil
 Eskatologi
 9000-talet (millennium)

Kommentarer

Källor 

Framtid
Framtidsstudier
Årtal
Jorden
Universum
Södermanlands runinskrifter 130

Sö 130 är en vikingatida runsten i Hagstugan, Sparsta ägor, Lids socken och Nyköpings kommun i Södermanland. 
Den är av grå granit, 160 cm hög, 85 cm bred och 35 cm tjock. Stenen har ett rombiskt tvärsnitt och har runristningar på både norra och östra sidan. Rundhöjden är 10-12 cm. Den östra sidens ritning är i huvudsak bevarad, medan den norra sidans ristning till stor del är bortflagnad. Stenens båda ytterkanter är avslagna och eventuellt även toppen. Stenen ska ha hittats i en åker, som nu är planterad med gran, omkring 100 meter öster om dess nuvarande plats.

Inskriften 

Inskriften är skriven på vers, fornyrdislag. Liknande vers finns på Sö 56. 

Brate föreslår sedan följande fortsättning:

att för hans skull stenar
de ställde upp i sorg

medan en nyare tolkning möjligen ser:
Han föll i Gårdum (Gårdarike)

Galleri

Anmärkningar

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nyköpings kommun
Arabella Goddard

Arabella Goddard, född 12 januari 1836 i Saint-Servans vid Saint-Malo i Bretagne, död 6 april 1922 i Boulogne-sur-Mer, var en brittisk pianist. 

Goddard, som hade engelska föräldrar, var lärjunge till Friedrich Kalkbrenner, Ignaz Moscheles och Sigismund Thalberg. Hon framträdde redan 1850 i London samt 1855 i Berlin, Leipzig och Paris. År 1860 ingick hon äktenskap med James William Davison, som i egenskap av musikkritiker vid The Times och redaktör för musiktidningen Musical World kunde ge hennes betydande talang anseende i vida kretsar, och under vars ledning hon främst studerade de klassiska mästarnas verk. Åren 1873–76 gjorde hon en stor konsertresa till Ostindien, Australien och Nordamerika.

Källor

Brittiska klassiska pianister
Pianister under 1800-talet
Pianister under 1900-talet
Brittiska musiker under 1800-talet
Brittiska musiker under 1900-talet
Personer från Saint-Malo
Födda 1836
Avlidna 1922
Kvinnor
Salmonsens