kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gianpiero Combi

Gianpiero Combi, född 20 december 1902, död 13 augusti 1956 i Turin, var en italiensk fotbollsmålvakt. Han tillbringade hela sin karriär i Juventus och ansågs vara en av världens bästa målvakter tillsammans med František Plánička på 1930-talet. Han gjorde 47 landskamper för Italiens landslag och vann landets första VM-guld 1934.

Karriär

Juventus
Gianpiero Combi gjorde sin debut för Juventus 5 februari 1922 i en match mot Milan. Combi gjorde 351 ligamatcher för klubben och vann ligan fem gånger. Säsongen 1925/26 släppte Combi bara in 16 ligamål på hela säsongen, och spelade tio matcher i rad utan att släppa in ett mål. Han gjorde totalt 369 matcher för Juventus och hade klubbrekordet för flest antal matcher av en målvakt i nära 40 år innan Dino Zoff (476 matcher) och Stefano Tacconi (377 matcher) gick om.

Landslaget
Combi gjorde sin första landskamp för Italien 6 april 1924 i en 7-1-förlust mot Ungern. Han vaktade målet för Italien under OS 1928 där man kom trea efter 11-3 i bronsmatchen mot Egypten.

Gianpiero Combi planerade att sluta med fotbollen efter säsongen 1933/34 men då VM 1934 gick under sommaren blev han övertalad av förbundskaptenen Vittorio Pozzo att sluta efter mästerskapet istället. Han var tänkt som backup till den nya unga Inter-målvakten Carlo Ceresoli men denne skadade sig på träning några veckor innan turneringen skulle starta och Combi blev återigen förstavalet. Efter att enkelt ha vunnit med 7-1 mot USA i första omgången så krävdes det omspel mot Spanien i kvartsfinalen efter att första matchen slutat 1-1. Redan dagen efter så vann Italien med 1-0 efter mål av Giuseppe Meazza. I Semifinalen blev det ännu en 1-0-seger, den här gången mot Österrike och i finalen väntade Tjeckoslovakien. I finalen tog Tjeckoslovakien ledningen i 71:a minuten genom Antonín Puč, men Raimundo Orsi kvitterade tio minuter senare och i förlängningen kunde Angelo Schiavio avgöra med sitt 2-1 mål. Combi, som var lagkapten, fick ta emot VM-pokalen av Benito Mussolini.

Meriter
Juventus
Serie A: 1926, 1931, 1932, 1933, 1934

Italien
OS-brons: 1928
VM-guld: 1934

Referenser

Externa länkar
Gianpiero Combi på National-Football-Teams.com
Gianpiero Combi på transfermarkt.co.uk

Födda 1902
Avlidna 1956
Personer från Turin
Män
Italienska fotbollsspelare
Spelare i Juventus FC
Spelare i VM i fotboll 1934
Världsmästare i fotboll
Grimmestorps naturreservat

Grimmestorp är ett naturreservat i Tidaholms kommun i Västra Götalands län.

Området är skyddat sedan 2008 och omfattar 107 hektar. Det är beläget 15 km söder om Tidaholm och består till stor del av ett kuperat landskap med barrskog.  

Genom området flyter den slingrande Grimmestorpsån och utmed den växer olika lövträd och gråal. Ån har bildat branta raviner och dalgångar där det växer strutbräken, stinksyra, lundbräken, missne och lundelm. På några platser finns källflöden som bildar kärr och sumpskogar. Där trivs dunmossa och hasselmossa. I den östra delen av reservatet finns våtmarker med bäckar,  myrar och myrholmar. I torrare områden växer tall- och granskog. Där växer även rosettmossa.

Området har betats fram 1950-talet. I ett sådant område trivs växter som slåttergubbe, vårbrodd, gråfibbla, knägräs och stagg. Inom reservatet i övrigt växer ryl, kransrams, knärot, grönpyrola och linnea. På äldre  lövträd kan man finna lunglav. 

Det finns gott om död ved vilket gynnar insekter, svampar och fåglar. Inom området kan man få se och höra bland andra spillkråka, gärdsmyg, järpe, sparvuggla, stjärtmes, gröngöling och grönsångare.

Markerna har tidigare använts av Grimmestorps gård som är beläget vid reservatets södra gräns.

Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Grimmestorp

Naturreservat i Tidaholms kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 2008
Tillståndsövervakning

Tillståndsövervakning är en metod för att kontinuerligt övervaka maskiner.

De kontinuerligt eller periodiskt utförda mätningarna analyseras med syfte att tolka om det finns ett behov av underhåll på det berörda objekt.

För att utföra tillståndsövervakning behövs kunskap om Vad man ska mäta, Hur ett fel utvecklas och När man ska utföra en underhållsåtgärd.

Exempel på tillståndsövervakningsmetoder:
Visuell övervakning
Stötpulsmetoden
Vibrationsövervakning
Oljeanalys
Termografi

Referenser 

Maskinteknik
Stefan Cohn-Vossen

Stefan (eller Stephan) (Emmanuilovitj) Cohn-Vossen, född 28 maj 1902 i Breslau, död 25 juni 1936 i Moskva, var en tysk matematiker som nu är mest känd för boken Anschauliche Geometrie i  samarbete med David Hilbert 1932. Cohn-Vossen-transformation och Cohn-Vossens olikhet är också uppkallade efter honom.

Han föddes i det då tyska Breslau, numera polska Wrocław. Han disputerade 1924 vid dåvarande Universität Breslau (nu Uniwersytet Wrocławski) under ledning av Adolf Kneser. Han blev professor vid Universität zu Köln 1930.

Han stängdes av från undervisning 1933 enligt Lagen om återupprättande av tjänstemannakåren eftersom han var av judisk börd. Strax efteråt emigrerade han till Locarno i Schweiz och därifrån, via Zürich, till Sovjetunionen med viss hjälp av Herman Müntz där han 1935 fick tjänst vid Leningrads universitet. Han dog i Moskva av lunginflammation

Skrifter och verk
Med Hilbert: Anschauliche Geometrie. Springer 1932, 1996.
Singularitäten konvexer Flächen. Mathematische Annalen Bd. 97, Nr. 1, 1927, sid. 377-386.
 Die parabolische Kurve, Mathematische Annalen, Bd. 99, Nr. 1, 1928, S. 273-308.
Unstarre geschlossene Flächen. Mathematische Annalen Bd. 102, Nr. 1, 1930, sid. 10-29.
 Kürzeste Wege und Totalkrümmung auf Flächen, Compositio Mathematica, Bd. 2, 1935, sid. 69-133.
Existenz kürzester Wege. Compositio Mathematica, Bd. 3, 1936, sid. 441-452.
 Die Kollineationen des n-dimensionalen Raumes, Mathematische Annalen, Bd. 115, Nr. 1, 1938, sid. 80-86.

Referenser

Externa länkar
 Cohn-Vossen transformation på Encyclopedia of Mathematics
 A. D. Alexandrow, 1947, On the Works of S. E. Cohn-Vossen, i Uspehi Matem. Nauk (N.S.) 2, (1947). no. 3(19), 107–141.

Födda 1902
Avlidna 1936
Män
Tyska matematiker under 1900-talet
Sovjetiska matematiker
Personer verksamma vid universitetet i Köln
Calabrasella

Calabrasella är ett italienskt kortspel och spelas med en traditionell italiensk kortlek med 40 kort eller med en vanlig fransk-engelsk kortlek, där åttor, nior och tior tagits bort. Tre spelare deltar. 

Spelet går ut på att få poäng genom att ta hem det sista sticket och stick som innehåller kort som är poänggivande: framförallt essen men också tvåorna, treorna och bildkorten. Genom en enkel budgivning utses en spelförare, som spelar mot de andra två.

Referenser

kortspel
Fristäder för författare och kulturpersonligheter

Fristäder för författare och kulturpersoner (International Cities of Refuge Network − ICORN) är ett internationellt nätverk av städer som är villiga att erbjuda skydd åt förföljda kulturskapare från olika länder.

Nätverket grundades i början av 1990-talet. Göteborg anslöt sig 1996, som första svenska fristad.

Historia 
Idén väcktes i början av 1990-talet av organisationen International Parliament of Writers (IPW), med den förföljde författaren Salman Rushdie som ordförande. Vid en kongress i Strasbourg initierade IPW den första samarbetsorganisationen för sådana fristäder, International Network of Cities of Asylum (INCA), vilken knöts till Europarådet och med Strasbourg som dess första anslutna fristad. Från 1995 anslöt sig därnäst Barcelona, Stavanger med flera städer som de första att ta emot dessa fristadsförfattare. 

Utöver författare av olika slag inräknas även till exempel översättare och journalister i begreppet. Då IPW och INCA år 2004 av ekonomiska skäl tvangs lägga ner sin verksamhet, startade de befintliga fristäderna den nya gemensamma medlemsorganisationen International Cities of Refuge Network (ICORN) år 2005 med säte i norska Stavanger. Numera finns närmare 50 anslutna fristäder och regioner i Västeuropa och Nordamerika (2014). Från år 2007 finns även INCA:s parallellorganisation Shahrazad, som med stöd av bland andra EU funderar som utsatta och landsflyktiga författares, kulturutövares och verksamheters kulturella informations- och nätverksorgan gentemot omvärlden.

1996 anslöt sig den första svenska fristaden, Göteborg, följd av Stockholm 1998. Antalet fristäder i Sverige ökar kontinuerligt och har under det tidiga 2010-talet också börjat innefatta bland annat musiker, tonsättare och bildkonstnärer i vissa städer. År 2022 finns 25 fristäder i Sverige som är medlemmar i ICORN.

Konstnärer, författare och kulturarbetare som kommit till Sverige genom fristäder är bland andra Ragip Zarakolu, Yasmine El Baramawy, Lucy Kassa och många fler.

Verksamhet 
En stad som önskar kvalificera sig som ansluten fristad måste förbinda sig att bereda skydd, boende, uppehållsstipendium för levnadskostnader, allmänt socialt stöd och samhällelig vägledning inom den skyddssökandes yrkesområde under en tid av 1−2 år, samt bland annat ombesörja resa och visum. Därefter måste man bistå vederbörande med hjälp att finna en fungerande lösning för den efterföljande livssituationen, i vissa fall permanent uppehållstillstånd, en sedvanlig asylprocess eller liknande, i andra fall ett möjligt återvändande till hemlandet eller till annat land. 

I samarbete med författarorganisationen PEN International utreds ett eventuellt behov av fristad av en hjälpsökande person och bedöms personen uppfylla kriterierna kan vederbörande godkännas och inbjudas att bo i någon av fristäderna. Efterhand har fristadsbegreppet försiktigt vidgats att även kunna omfatta kulturutövare inom andra kulturområden

Referenser

Externa länkar
ICORN:s webbplats
Statens Kulturråd, Handbok för fristäder i Sverige
Fristad åt förföljda konst­närer − Migrationsverket

Internationella icke-statliga organisationer
Organisationer bildade 2005
Freistadt

Freistadt eller fristad var städer som låg inom det tysk-romerska riket men tillsammans med tillhörande landområden inte tillhörde någon feodalfurste utan var suveräna hade sitt eget styre, egen militär, egna lagar osv. Vissa av de fria städerna var därtill riksstäder, men inte alla räknades som sådana. Efterhand uppstod flera fristäder som inte låg inom tysk-romerska riket över huvud taget.

De flesta hansestäder var fria städer. Ett av de senaste exemplen var Fria staden Danzig som innehade denna status 1920-1939.

Vissa fristäder kom efterhand att ligga utanför tysk-romerska riket Zürich, Bern och Solothurn.

Se även 
Stadsstat
Fristat

Tysk-romerska riket
Stötpulsmetoden

Stötpulsmetoden (SPM) är en tillståndsövervakningsmetod som används för att kontrollera status på roterande rullningslager.

Stötpulser är tryckvågor som uppstår i roterande lager. Dessa mäts i en decibelskala dBsv (decibel shock value). 

I stötpulsmetoden tas tryckvågorna upp av en SPM-givare som reagerar på 32 kHz. Givaren omvandlar stötarna till elektriska signaler. Dessa behandlas för att få fram en stötpulsmatta (dBc) och ett maxvärde (dBm). För att värdena ska vara standardiserade tas hänsyn till lagrets innerdiameter och axelns rotationshastighet. Det sätter initialvärdet (dBi). Efter mätning kan man utvärdera grönt, gult och rött. I samband med utvärdering kan man fastställa om lagret har problem med smörjning, man kan även fastställa om det finns lagerskala.

Referenser 

Maskinteknik
Asyl (olika betydelser)

Asyl kan syfta på 

 Asyl – den juridiska möjligheten för en stat att ge medborgare i andra länder skydd
 Asylinvandring –
 Asylpolitik – 
 Asylsökande – en person som befinner sig i ett land och där ansöker om skydd
 Asyl – tidigare en avdelning för kroniskt psykiskt sjuka i Sverige, se Mentalsjukhus i Sverige
 Asyl (roman) – en bok författad av Liza Marklund och Maria Eriksson, utgiven 2004

Se även 
 Asylrätt – flera
 Asylsökande med apatiska barn – 
 Gemensamma asylpolitiken – ett av Europeiska unionens politikområden
Oszkár Csuvik

Oszkár Csuvik, född 28 mars 1925 i Budapest, död 13 oktober 2008 i Sydney, var en ungersk vattenpolospelare. Han representerade Ungern i OS vid olympiska sommarspelen 1948 i London. I OS-turneringen 1948 tog Ungern silver och Csuvik gjorde sju mål.

Referenser

Ungerska vattenpolospelare
Ungerska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Ungern
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1948
Ungerska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Budapest
Födda 1925
Avlidna 2008
Män
Johann Rudolf Wyss

Johann Rudolf Wyss, född den 4 mars 1782 i Bern, död där den 21 mars 1830, var en schweizisk skriftställare.

Källor 

 
 

Schweiziska poeter
Tyskspråkiga poeter
Schweiziska författare under 1800-talet
Födda 1782
Avlidna 1830
Män
Ugglan
Personer från Bern
Colepriset

Colepriset (egentligen Frank Nelson Cole-priset) är två priser som delas ut till matematiker av American Mathematical Society, ett för enastående bidrag inom algebra och ett för ett enastående bidrag inom talteori. Priset har uppkallats efter Frank Nelson Cole, som arbetede för sällskapet i 25 år. Colepriset i algebra grundades av honom själv med hjölp av medel från en avskedsgåva, och prisfonden ökades sedan på av hans son, vilket ledde till dubbla priser.

Det första priset i algebra delades ut 1928 till Leonard Eugene Dickson för boken Algebren und ihre Zahlentheorie, medan det första priset i talteori delades ut 1931 till H. S. Vandiver för uppsatser om Fermats sista sats.

Fastän berättigandet för pristagare inte är fullt ut internationellt, delas det ut till sällskapets medlemmar och till dem som publicerar framstående arbeten i ledande amerikanska tidskrifter.

Pristagare i algebra
1928 Leonard Eugene Dickson 
1939 Abraham Adrian Albert
1944 Oscar Zariski
1949 Richard Brauer
1954 Harish-Chandra
1960 Serge Lang, Maxwell A. Rosenlicht
1965 Walter Feit, John G. Thompson
1970 John R. Stallings, Richard G. Swan 
1975 Hyman Bass, Daniel G. Quillen
1980 Michael Aschbacher, Melvin Hochster
1985 George Lusztig
1990 Shigefumi Mori
1995 Michel Raynaud, David Harbater
2000 Andrei Suslin, Aise Johan de Jong 
2003 Hiraku Nakajima
2006 János Kollár 
2009 Christopher Hacon, James McKernan
2012 Alexander Merkurjev
2015 Peter Scholze 
2018 Robert M Guralnick
2021 Chenyang Xu

Se externa länkar för motiveringar.

Pristagare i talteori
1931 Harry Vandiver
1941 Claude Chevalley
1946 Henry B. Mann
1951 Paul Erdős
1956 John Tate
1962 Kenkichi Iwasawa, Bernard M. Dwork
1967 James Ax, Simon B. Kochen
1972 Wolfgang M. Schmidt
1977 Goro Shimura
1982 Robert P. Langlands, Barry Mazur
1987 Dorian M. Goldfeld,  Benedict Gross, Don Zagier
1992 Karl Rubin, Paul Vojta
1997 Andrew J. Wiles
2002 Henryk Iwaniec, Richard Taylor
2005 Peter Sarnak
2008 Manjul Bhargava
2011 Chandrashekhar Khare, Jean-Pierre Wintenberger
2014 Yitang Zhang; Daniel Goldston, János Pintz, Cem Y. Yıldırım
2017 Henri Darmon
2020 James Maynard

Se externa länkar för motiveringar.

Referenser

Externa länkar
Frank Nelson Cole Prize in Algebra
Frank Nelson Cole Prize in Number Theory

Matematikpriser
Familjen Helsingborg

Familjen Helsingborg är ett platsvarumärke och ett namn på ett kommunsamarbete mellan 11 kommuner i  nordvästra Skåne. Kommunerna Bjuvs kommun, Båstads kommun, Helsingborgs kommun, Höganäs kommun, Klippans kommun, Landskrona kommun, Perstorps kommun, Svalövs kommun, Åstorps kommun, Ängelholms kommun och Örkelljunga kommun deltar i samarbetet.

Bakgrund
Kommunerna inom Familjen Helsingborg har samarbetat i nuvarande form sedan 1996. Först kallade man sig för Nosam, Nordvästra Skånes Samarbetskommitté, en sammanslutning som bildades 1996 efter att det tidigare kommunförbundet NSK avvecklats. 2004 introducerades Skåne Nordväst. I juni 2012 fattade  styrelsen i Skåne Nordväst beslut om  att anta namnet Familjen Helsingborg.

Samarbeten
Familjen Helsingborgs verksamhetsidé är att skapa förutsättningar för livskvalitet för invånare och livskraft för företag. Medlemmarna samarbetar inom ett 40-tal nätverk inom verksamheter som exempelvis destinationsutveckling, kultur, social omsorg, näringsliv, arbetsmarknad och skola. Det finns ett trettiotal organisationer/avtal där olika kommuner deltar, till exempel Räddningssamverkan Familjen Helsingborg, NSVA,  Vuxenutbildning och HR servicecenter. Familjen Helsingborg driver även ett traineeprogram. Traineerna är nyutexaminerade akademiker som valts ut för att de anses ha särskilt goda förutsättningar att i framtiden inta ledande eller strategiska specialistfunktioner i kommunal verksamhet.

Organisation
Beslut inom Familjen Helsingborg tas av en styrelse som består av politiker från varje kommun. Ärenden till styrelsen bereds av kommundirektörerna, med stöd från samarbetets nätverk inom olika verksamhetsområden. Arbetet koordineras av ett sekretariat.

Källor 
 Familjen Helsingborg
 Familjen Helsingborgs intranät 
 Skåne nordväst
 Helsingborgs Dagblad

Noter

Kommunalförbund
Rune Bergman (skådespelare)

Nils Rune Adolf Bergman, född 30 maj 1933 i Örebro, död 1 december 2014 i Malmö, var en svensk skådespelare och regissör. Som regissör var han verksam både i Sverige och Finland. Han arbetade bland annat på Helsingborgs stadsteater och Teater Västernorrland. Han medverkade bland annat i Mysteriet på Greveholm, Maria Larssons eviga ögonblick, Villospår, Wallander – Luftslottet, miniserien Mördare utan ansikte och Hallonbåtsflyktingen.

Rune Bergman är begravd på Norra kyrkogården i Örebro.

Teater

Roller

Källor 
 Dödsannons - Dagens Nyheter den 7 december 2014, s. 38. 
 Fonus - Minnessida med dödsannons
 SFI med födelsedatum
 Info med bild, nämner bostadsort
 Bergman, Nils Rune Adolf på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 

Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Örebro
Gravsatta på Örebro Norra kyrkogård
Födda 1933
Avlidna 2014
Män
Blanche Pierson

Blanche Adeline Pierson, född 10 maj 1842 i Saint-Paul på ön Réunion, död 1919, var en fransk skådespelare.

Pierson var från 1857 anställd vid olika boulevardteatrar i Paris, gjorde sig från 1871 ett namn på Théâtre du Gymnase och var från 1884 anställd vid Theatre Francais, från 1885 som societär. Hennes framställningar av den unga flickan och senare av den mognande kvinnan i samtida fransk repertoar utmärktes av starkt och äkta temperament, och hennes övergång till det äldre rollfacken skedd med glans, humor, espri och elegans. Bland hennes roller märks miss Clarkson i Främlingen, Odette, Denise, Francillon, hertiginnan i Sällskap, där man har tråkigt, fru Lechat i Affär är affär och grevinnan i Primrose.

Källor 
 

Franska skådespelare under 1800-talet
Födda 1842
Personer från Réunion
Avlidna 1919
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
James Billington

James Hadley Billington, född 1 juni 1929 i Bryn Mawr, Pennsylvania, död 20 november 2018 i Washington, D.C., var en amerikansk historiker. Han har varit professor i historia vid Princeton University och var 1987–2015 chefsbibliotekarie för kongressbiblioteket.

Biografi

Utbildning 
Billington föddes i Bryn Mawr, Pennsylvania. Han tog examen vid Princeton University 1950 med högsta betyg. Tre år senare disputerade han vid Balliol College, University of Oxford, där han forskat som Rhodesstipendiat.

Karriär 
Efter bland annat armétjänstgöring undervisade han i historia vid Harvard University mellan 1957 och 1962 och var professor i historia vid Princeton University mellan 1964 och 1973.

Från 1973 till 1987 var Billington chef för Woodrow Wilson International Center for Scholars i Washington. Under sin tid som chef för centret grundade Billington bland annat Kennan Institute for Advanced Russian Studies och tidskriften Wilson Quarterly.

Den 14 september 1987 svors Billington in som chefsbibliotekarie för kongressbiblioteket. Han är den trettonde personen som innehar den befattningen sedan kongressbiblioteket grundades 1800. Hans utnämning bekräftades enhälligt av senaten.

I juni 1988 deltog han tillsammans med USA:s dåvarande president Ronald Reagan i ett toppmöte med sovjetiska ledare i Moskva.

Övriga engagemang 
Billington var medlem i Council on Foreign Relations och satt länge i redaktionsrådet för Foreign Affairs. Han grundade Open World Program och var styrelseordförande i Open World Leadership Center.

Utmärkelser 
Billington erhöll flera hedersdoktorat, bland annat från University of Oxford, och ett stort antal ordnar, medaljer och andra utmärkelser, som till exempel Princeton Universitys Woodrow Wilson Award och den tyska orden Bundesverdienstkreuz.

Privatliv 
Billington var gift med Marjorie Anne Billington (namn som ogift: Brennan). De fick fyra barn: Susan Billington Harper, Anne Billington Fischer, James Hadley Billington Jr. och Thomas Keator Billington. Susan Billington Harper har, precis som sin far, erhållit Rhodesstipendiet och doktorerat vid University of Oxford.

Forskning 
Billington forskade om rysk historia och skrev flera böcker om Ryssland. Han skrev och var presentatör i en tv-serie om Ryssland i tre delar, The Face of Russia, producerad av Public Broadcasting Service.

Utmärkelser 
   Hederslegionen (2007)
   Kommendör av Arts et Lettres-orden (1991)
   Kommendör av Södra korsets orden (2002)
   Kommendör av Italienska republikens förtjänstorden (2002)
   Stora kommendörskorset av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden (1995)
   Stora Mugunghwaorden (1991)

Referenser

Externa länkar

Födda 1929
Män
Amerikanska historiker under 1900-talet
Amerikanska professorer
Avlidna 2018
Mottagare av Södra korsets orden
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från Princeton University
Forskare från Pennsylvania
Personer från Montgomery County, Pennsylvania
Alumner från Balliol College, Oxford
Rhodesstipendiater
Kongressbibliotekarier
Jenő Brandi

Jenő Brandi (även Brandeiski), född 23 maj 1913 i Budapest, död 4 december 1980 i Budapest, var en ungersk vattenpolospelare. Han representerade Ungern i OS vid olympiska sommarspelen 1936 i Berlin och olympiska sommarspelen 1948 i London. Brandi gjorde sex mål i OS-turneringen 1936 som Ungern vann. I OS-turneringen 1948 tog Ungern silver och Brandi gjorde två mål.

Referenser

Ungerska vattenpolospelare
Ungerska olympiska guldmedaljörer
Ungerska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Olympiska silvermedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Ungern
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Ungern
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1948
Ungerska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Budapest
Födda 1913
Avlidna 1980
Män