kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Konspirationsteorier om hiv och aids

Med konspirationsteorier om hiv och aids avses en rad teorier och spekulationer som strider kraftigt mot den etablerade bilden av hiv och aids. Sedan aidsepidemins början har många bisarra och farliga hypoteser framförts för att förklara sjukdomens ursprung, vilket har lett till en mängd olika konspirationsteorier. Flera av dessa hävdar att aids ska ha skapats, medvetet eller omedvetet, av människan. Det är också vanligt att ifrågasätta att hiv skapar aids.

Aids-förnekelse 

Aids-förnekelse är idén att hivviruset inte orsakar aids. Utan vetenskaplig grund för sina påståenden menar aidsförnekare att hiv är ofarligt. Teorin att hivviruset inte orsakar aids kan möjligen ha inletts genom en artikel av Peter Duesberg i den medicinska tidskriften Cancer Research 1987.

Afrika och hiv/aids konspirationen 

Ett vanligt tema inom denna genre av teorier är att viruset, oavsett vem som skapade det, spridits genom olika vaccinationsprogram riktade bland annat mot smittkoppor i Afrika. Syftet ska ha varit ren rasism, dvs försök att döda svarthyade afrikaner. Sydafrikas president Thabo Mbeki och andra medlemmar av partiet ANC har vid flera tillfällen uttryckt åsikten att aids inte orsakas av hiv utan av fattigdom, och att de som dör av aids förgiftats av bromsmediciner som tillverkats av läkemedelsföretag som vill utföra experiment på afrikaner. Först år 2003 tillkännagav regeringen att den kommer att börja distribuera bromsmediciner till hivpositiva sydafrikaner. Forskare vid Harvard University menar att Mbekis förnekelse kan ha orsakat 300 000 människors död.

Albinism som botemedel 
I Tanzania har det spridits uppgifter om att albinism på olika sätt kan bota aids. Det har rapporterats att hundratals albino har dödats för att blod, hår eller kroppsdelar ska användas i svart magi och flickor med albinism har våldtagits i tron att samlag med flickorna ska bota aids.

Virgin cleansing myth 
År 2009 publicerade The Lancet en studie om förekomsten i Zambia av the virgin cleansing myth, tron att samlag med en oskuld ska bota hiv. Omfattningen av problemet var dock inte fastställd. Amnesty rapporterade år 2013 att denna teori även spreds av häxdoktorer i Lesotho. Orsaken till sjukdomen skulle då varit en förtrollning och botemedlet var samlag med oskulder eller unga flickor. Konsekvensen av desinformation var våldtäkter och ökad smittspridning.

Operation Infektion 

Operation Infektion var en desinformationskampanj som spreds av KGB och Stasi under mitten av 1980-talet. Målet med kampanjen var att sprida konspirationsteorin att USA medvetet hade skapat hiv/aids som ett biologiskt vapen, och på så sätt främja antiamerikanism och isolera USA. Uppgifterna fick stor spridning och publicerades i 80 länder och på 30 olika språk.

Referenser 

HIV/AIDS
HIV och AIDS
Gösta Bohmansson

Gösta Bohmansson, född 1 juli 1887, död 4 december 1973, var en svensk läkare.

Han tog studentexamen i Malmö 1905, blev medicine kandidat i Lund 1910, medicine licentiat i Stockholm 1914, och medicine doktor där 1926.

Bohmansson blev 1922 lasarettsläkare vid Umeå lasarett, överläkare vid dess kirurgiska avdelning 1925, lasarettsläkare vid Örebro lasaretts kirurgiska avdelning 1928, och lasarettets styresman år 1929. Bohmansson var från 1941 ledamot av sjukvårdsförvaltningens vetenskapliga råd och erhåll 1946 professors namn. Efter pensioneringen 1952 var han verksam som industriläkare i Kvarntorp och Degerfors fram till 1965.

Han utgav ett 80-tal vetenskapliga skrifter inom medicinsk kemi, kirurgi, särskilt magsårets kirurgi samt i sjukhusfrågor.

Biografi
Studien über die chirurgische Behandlung von Gastroduodenalgeschwüren, avhandling, 1926
Det moderna sjukhuset: studier över dess aktuella problem, kapitel i bokverket Svenska sjukhus i tre band.
Barndomsdagar och mannaår, memoarer, 1969
16 vetenskapliga publikationer förtecknade i PubMed under åren 1919-1954

Källor

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947
 Svensk Läkarmatrikel 1971, s. 110

Svenska kirurger
Födda 1887
Avlidna 1973
Män
Svensk uppslagsbok
Svenska innehavare av professors namn
Kommendörer av Nordstjärneorden
Kommendörer av Vasaorden
Livet är en schlager (musikal)

Livet är en Schlager är en svensk musikal med premiär 11 september 2014 på Cirkus i Stockholm. Musikalen har text av Jonas Gardell, musik av Fredrik Kempe samt sångtexter, idé och regi av Jonas Gardell. Föreställningen spelades i Stockholm till april 2015. Musikalen bygger på filmen Livet är en schlager från 2000.

Medverkande 
Helen Sjöholm
Peter Jöback
Johan Glans
Katarina Ewerlöf
Jonas Helgesson
Måns Möller
Mats Bergman
Frida Westerdahl
My Holmsten
Sandra Camenish
Anette Belander
Sandra Tillbom
Martin Kagemark
Joel Almroth
Camilo Ge Bresky
Emil Schillén
Oscar Pierrou Lindén
Cecilia Wrangel
Frank Sehlstedt
Anders Håkansson
Edvin Karlsson

Handling 
Musikalen handlar om den schlagertokiga Mona Berglund och hennes man Bosse, hennes bror, den gränsöverskridande Candy Darling och killen hon jobbar för, den cp-skadade David.
Människor så vanliga man kan bli när man döpt sina döttrar till Carola, Kicki, Lena Ph och Anna Book.
De lever sitt liv i Skarpnäck med drömmar som de måste klämma in mellan dagishämtning och lämning alltmedan dagarna går, blir till veckor och år.
Ända tills Mona råkar höra en sång som David har skrivit och i hemlighet skickar in den till Melodifestivalen – och blir uttagen till den stora finalen.
Över en natt blir hon den nya schlagerstjärnan, älskad, omskriven och omsusad. Det är egentligen bara ett problem.
Hon har inte berättat att det inte är hon som har skrivit låten och avslöjas det riskerar hon att förlora allt hon fått.

Konceptalbum 
Musikalens musik spelades in i studio och släpptes på CD-skiva den 28 januari 2014.

Låtlista

"Stjärnorna som tindra över skarpnäck" - Helen Sjöholm
"Samhallsvals" - Katarina Ewerlöf
"Mil efter mil" - Peter Jöback & Johan Glans
"Hur gör man drömmen sann" - Helen Sjöholm, Peter Jöback & Johan Glans
"V.I.P." - Oscar Pierrou Lindén
"Ingen är där" - Peter Jöback
"Nu är det min tur" - Frida Westerdahl
"Söta du" - Måns Möller & Anette Belander
"Annars vore jag inte jag" - Peter Jöback
"När jag faller" - Peter Jöback & Helen Sjöholm
"Tre minuter" - My Holmsten
"Om inte du" - Helen Sjöholm
"Aldrig ska jag sluta älska dig" - Helen Sjöholm
"Som skapta för varann" - Helen Sjöholm & Peter Jöback
"Som en vindil (bonusspår)" - Peter Jöback

Källor 

Svenska musikaler
Musikåret 2014
Hälleviks fiskemuseum

Hälleviks fiskemuseum är ett lokalhistoriskt museum beläget på Listerlandet i Sölvesborgs kommun i västra Blekinge.

Museet etablerades 1976. Det var Hembygdsföreningen Facklan som startade och som fortfarande driver det. Redan 1979 byggdes museet ut för att få plats med alla föremål och båtar som skänkts och som har med fiske och sjömansyrket att göra. 

I museet finns blekingsekor, en vrakeka och en nyare styrhytt samt ett antal tändkulemotorer, alla från slutet 1800-talet början 1900-talet. Här finns också många olika föremål från fraktskutor, eftersom Hällevik var hemmahamn för många.

En modell av en signalmast finns utanför museet. Den kom till på Stibyberget år 1906 för att underlätta för fiskarna i deras riskfyllda arbete. Hur signalerna var hissade finns beskrivet i museet.

Inne i museet finns olika utställningar, arbetsredskap och fotografier som tillhör fisket och sjömansyrket. Samtidigt kan besökare lyssna till ljud från tändkulemotorer, vågsvall och fiskmåsar.

Referenser 
Blekingeboken årsbok för Blekinge läns hembygdsförbund och länsmuseum Årg. 89(2011), Kustbygd.

Museer i Blekinge län
Kultur i Sölvesborgs kommun
Byggnader och anläggningar i Sölvesborgs kommun
Fiskemuseer
Lokalhistoriska museer i Sverige
Sjöfartsmuseer i Sverige
Museer invigda 1976
Bohnenbergers elektroskop

Bohnenbergers elektroskop var ett polärt elektroskop utvecklat 1815 av Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger ur det av Thomas Georg Bernhard Behrens uppfunna polära elektroskopet från 1806. Det nya med polära elektroskop i förhållande till, exempelvis, Alessandro Voltas, var att laddningens polaritet kunde avgöras.

Det av Gustav Fechner 1829 vidareutvecklade elektroskopet består av en torrstapel vars båda poler står i ledande förbindelse med var sin av två metallplattor, vilka därigenom ständigt bär lika stora laddningar av motsatt pol. Bohnenberger hade i stället två vertikala staplar vända med motsatta poler uppåt. Mellan plattorna hänger en guldfolie (eller ett med bladguld klätt papper) och om denna tillförs en elektrisk laddning, kommer den att attraheras av den platta vars elektriska laddning är motsatt mot guldfoliens.

Om guldfolien tillåts komma i kontakt med de laddade plattorna, kommer den att byta laddning vid kontakten och attraheras av den andra plattan, där den byter laddning och återigen attraheras av den första plattan - det vill säga fladdra från platta till platta {och gradvis ladda ur batteriet}.

Bohnenbergers elektroskop vidareutvecklades, förutom av Gustav Fechner 1829, av Peter Riess 1853.

Källor 
 Peter Riess, 1853, Die Lehre von der Reibungselektricität, vol. 1, August Hirschwald, Berlin sid.15-24. För en beskrivning av tidigare elektroskop se sid. 54ff, för torsionselektroskop se sid.94ff.
 Gustav Heinrich Wiedemann, 1856, Die Lehre vom Galvanismus und Elektromagnetismus, Friedrich Vieweg und Sohn, Braunschweig, sid. 56ff.
 Bohnenbergers elektroskop i Nordisk familjebok, uggleupplagan, del 3 (1905), spalt 911.

Noter

Mätinstrument
Elektricitet
European Formula Three Championship 2014

European Formula Three Championship 2014 var den tredje säsongen av formelbilsmästerskapet European Formula Three Championship. Den första tävlingshelgen kördes på Silverstone Circuit den 19-20 april, och den sista på Hockenheimring den 18-19 oktober. Esteban Ocon vann förarmästerskapet och Prema Powerteam vann teammästerskapet.

Team och förare

Kalender och resultat

Slutställningar 
Poängfördelning

Förarmästerskapet 

Noteringar:
† — Föraren gick ej i mål, men blev klassificerad för att ha kört över 90% av racedistansen.

Rookiemästerskapet

Teammästerskapet

Referenser

Externa länkar

Säsonger 

European Formula Three-säsonger
Motorsportevenemang 2014
Papuamorkulla

Papuamorkulla (Scolopax rosenbergii) är en fågel i familjen snäppor inom ordningen vadarfåglar. Den förekommer enbart på Nya Guinea.

Utseende och läten 
Papuamorkullan är en 30 cm lång vadarfågel, liksom övriga morkullor med brunspräcklig och bandad fjäderdräkt, lång näbb och ögon som sitter långt bak på huvudet. Den liknar javamorkullan som den tidigare ansågs vara en del av, men skiljer sig genom att vara något mörkare, nästan brunsvart och något djupare orangebrun. Undertill ser den mörka bandningen tydligare och mer regelbunden ut och det vita på undersidan är renare och mer utbrett både tvärs över och nerför buken. Det beigevita på hakan är å andra sedan mer begränsat så att en kil med den brunare dräkten når in mot näbbroten. Vidare är näbben längre och ibland syns vitt ovanför tygeln.

Utbredning och systematik 
Papuamorkullan återfinns i bergstrakter på Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades den som underart till Scolopax saturata.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Carl Benjamin Hermann von Rosenberg (1817-1888), tysk naturforskare och samlare av specimen i Ostindien.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Snäppor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Följande historia

Följande historia () är en kortroman från 1991 av den nederländske författaren Cees Nooteboom. Den handlar om en lärare i klassiska språk som somnar i Amsterdam men vaknar upp i Lissabon, där han 20 år tidigare var delaktig i en otrohetsaffär. Boken gavs ut på svenska 1994 i översättning av Ingrid Wikén Bonde. Den blev ett internationellt genombrott och fick Aristeionpriset som delades ut av EU-kommissionen.

Källor

Lissabon i skönlitteratur
Nederländsk litteratur
Nederländskspråkig litteratur
Skönlitteratur 1991
Verk av Cees Nooteboom
Amsterdam i skönlitteratur
All världens morgnar

All världens morgnar () är en roman från 1991 av den franske författaren Pascal Quignard. Den utspelar sig på 1600-talet och handlar om violinisten och kompositören Marin Marais, under den tid då han var lärling hos Monsieur de Sainte-Colombe. Den unge Marais blir intresserad av Sainte-Colombes döttrar och får bevittna hur mästaren är besatt av sin bortgångna fru.

Boken gavs ut på svenska 1992 i översättning av Astrid Lundgren. Den är förlaga till en film med samma titel som gjordes i regi av Alain Corneau och hade premiär 1991.

Källor

1600-talet i skönlitteratur
Franska romaner
Franskspråkig skönlitteratur
Romaner som blivit film
Skönlitteratur 1991
Historiska miniatyrer

Historiska miniatyrer är en novellsamling av August Strindberg, utgiven 1905. Boken består av tjugotvå noveller som behandlar personer och episoder ur världshistorien från Mose till franska revolutionen. Utgivningen föregicks av flera års intensivt studium av världshistorien. Författarens avsikt med berättelserna var att påvisa en medvetet styrande vilja bakom allt som skett, hur en välvillig och strategisk gud låtit människorna tjäna goda syften som de själva inte förstått. Samtidigt ville han att boken skulle erbjuda underhållande fiktionsläsning, och vara en vacker utgåva som innehöll »verldshistorien i fickformat».

Källa
August Strindberg Samlade verk 54. Historiska miniatyrer Norstedts 1997.

Novellsamlingar av August Strindberg
Skönlitteratur 1905
Le Premier siècle après Béatrice

Le Premier siècle après Béatrice ("det första århundradet efter Béatrice") är en franskspråkig roman från 1992 av den libanesiske författaren Amin Maalouf. Den handlar om en fransk entolog som upptäcker att det har börjat säljas ett preparat i tredje världen som gör att kvinnor kan välja att endast föda söner. Preparatet marknadsförs som en naturmedicin men är i själva verket framtaget av ett skrupelfritt läkemedelsbolag. Användandet av ämnet skapar demografisk obalans och får katastrofala följder.

Maalouf hade tidigare gjort sig känd för sina historiska romaner, och le Premier siècle après Béatrice avvek därmed genom att istället skildra en möjlig framtid. Boken finns bland annat översatt till danska och engelska.

Källor

Externa länkar
 Le Premier siècle après Béatrice på förlagets hemsida 

Dystopisk litteratur
Franska science fiction-romaner
Franskspråkig skönlitteratur
Kultur i Libanon
Skönlitteratur 1992
Madagaskaribis

Madagaskaribis (Threskiornis bernieri ) är en fågel i familjen ibisar inom ordningen pelikanfåglar. Den förekommer dels på Madagaskar, dels på atollen Aldabra i Seychellerna. Arten är fåtalig och minskar i antal och IUCN kategoriserar den som starkt hotad. Den behandlades tidigare som underart till helig ibis, men urskiljs numera vanligen som egen art.

Utseende 
Madagaskaribisien är en omisskännlig och stor (65–89 cm) svartvit ibis. Näbb, ben samt det bara huvudet och nacken är alla svarta, liksom spetsarna på handpennor och armpennor. I övrigt är den vit. Till skillnad från närbesläktade arten helig ibis har den ljus iris.

Utbredning och systematik 
Madagaskaribis delas in i två underarter med följande utbredning:
 Threskiornis bernieri bernieri – förekommer på Madagaskar
 Threskiornis bernieri abbotti – förekommer på atollen Aldabra tillhörande Seychellerna

Tidigare behandlades den som underart till helig ibis (T. aethiopicus) men urskiljs numera allmänt som egen art.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar arten som utrotningshotad och placerar den i hotkategorin starkt hotad (EN). Världspopulationen är mycket liten, bestående av endast 1 500–1 850 vuxna fåglar, och minskar dessutom i antal till följd av äggsamling, störningar vid dess bon och degradering av dess levnadsmiljö på Madagaskar. Den tros också fortsätta minska i framtiden.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar franske kirurgen och naturforskaren Alphonse Charles Joseph Bernier (1802-1858), verksam som samlare på Madagaskar.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ibisar
Fåglar i etiopiska regionen
Blårör

Blårör är Ölands största gravröse och är belägen nedanför vägen mellan Borgholm och Köpingsvik. Graven anlades på bronsåldern och låg då på grund av landhöjningen ännu närmare stranden i ett flackt och låglänt område. 

Det mäktiga gravröset mäter 40 meter i diameter och är tre meter högt. Stenarna är vanligen tre till fyra decimeter stora och rundade. På toppen av röset finns en halv meter djup grop omkring två meter i diameter. Vid den nord-nord-västra sidan finns en insjunkning vid rösets fot, fyra meter lång och en meter djup. Det ger intryck av en vara en "port" till rösets inre.

Funnet i graven
Graven har undersökts två gånger, första gången 1849 av riksantikvarien, som då koncentrerade sig på den centrala delen. Här hade skattsökare redan varit och i resterna av en hällkista påträffades endast benfragment och en benknapp. I samband med en restaurering 1927 hittade man fyra gravar, varav två skelettgravar och två brandgravar. De två skelettgravarna kunde dateras till äldre bronsålder medan de två brandgravarna, som låg ytligt i röset, tillhörde den yngre bronsåldern. I den ena av brandgravarna påträffades ett svärd som förmodligen är tillverkat i Danmark och utan annan motsvarighet i Sverige.

Omgivning
I den omedelbara omgivningen finns flera skålgropsblock, det vill säga jordfasta stenar med inknackade gropar som kan ha haft en religiös/rituell innebörd. Skålgropar i Norden brukar återfinnas i miljöer som kan knytas till bronsålder eller äldre järnålder. Den bebyggelse öster om Borgholm, som detta Blårör ligger i, har av SCB avgränsats till småorten Furuhäll, Blårör och Solbergamarken. I Blårör finns flera välbesökta badplatser på promenadavstånd från Borgholm.

Fyra Blårör på Öland
Enligt Lantmäteriets register och som namnen är fastställda och redovisas i Lantmäteriets grundläggande geodata så finns det fyra Blårör på Öland som alla stavas på samma sätt, dvs. sammansatt Blårör, även om särskrivning, Blå rör, också förekommer.  Det mest kända är det Blårör som tas upp här. Ett andra Blårör finns i Alböke socken mellan Äleklinta och Djupvik som är namnet på två stensättningar. Det tredje återfinns norr om Rälla och Ekerum i Högsrums socken och är namnet på ett röse som är 20 meter i diameter och 2 meter högt. Och ett fjärde Blårör finns mellan Ramsättra och Ramdala strax sydöst om Borgholm i Köpings socken där ett stort röse (30 meter i diameter och 3 meter högt) sannolikt har varit namngivande.

Etymologi
Rör avser ett stenröse, och är den vanligaste beteckningen för gravrösen, men kan i vissa fall även syfta på naturliga bildningar. Blå är färgadjektiv, som i äldre tid även kunde åsyfta något mörkt eller svart.

Källor

Galleri

Gravfält i Sverige
Fornminnen på Öland
Fornminnen från bronsåldern i Sverige
Borgholms kommuns historia
Boninlira

Boninlira (Puffinus bannermani) är en utrotninghotad fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar som endast häckar i en ögrupp utanför Japan.

Utseende och läten 
Boninliran är en liten (27-33 cm), svartvit lira med relativt korta och breda vingar och lång rundad stjärt. Undersidan är i stort vit och ovansidan svart. På undersidan av vingen syns en smal svart kant. Den mörka hjässan når knappt ögat och tygeln är vit. Näbben är kort och tunn, fötterna blå och svarta. Lätena har inte dokumenterats.

Utbredning 
Fågeln häckar på Boninöarna och Vulkanöarna utanför Japan. Utanför häckningstid tros den endast röra sig relativt lokalt i området. En nyligen flygg unge har nyligen samlats in på ön Chichi-Jima i Boninöarna.

Systematik 
Tidigare betraktades den som en underart till audubonlira (P. lherminieri) eller tropiklira (P. bailloni) och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Boninliran är havslevande och kommer endast nära land vid häckningskolonierna. Inga detaljerade studier har gjorts av födan, men tros leva av fisk, bläckfisk och kräftdjur liksom sina närmaste släktingar. Även häckningsbiologin är i princip okänd. Sannolikt häckar den i kolonier i klippskrevor eller bohålor i marken.

Status 
Boninliran har ett mycket litet utbredningsområde och anses minska i antal på grund av predation från invasiva arter och andra hot som kollisioner med artificiella ljuskällor. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad, men noterar att studier krävs för att vidare utröna dess status. Världspopulationen har inte uppskattats.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar David Armitage Bannerman (1886-1979), skotsk ornitolog och samlare.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Liror
Endemiska fågelarter i Japan
Fåglar i palearktiska regionen
Universitetskyrka

Universitetskyrkan är en kristen verksamhet i anslutning till ett universitet eller högskola.

Sverige 
Universitetskyrkan finns i Sverige på 32 orter. Det kan handla både om en församlingskyrka som är universitetskyrka (och som oftast ligger i närheten av ett universitet eller en högskola), eller om verksamhet i lokaler på den aktuella studieenheten.

Då Universitetskyrkan ofta är ett samarbete mellan de frikyrkliga trossamfunden och Svenska kyrkan, finns både studentpastorer och studentpräster, samt diakoner inom verksamheten (som kan handla om gudstjänster, körer, samtalsgrupper och enskilda samtal).

Ett visst samarbete inom själavårdsutbildning finns även mellan Universitetskyrkan och Andlig vård i kriminalvården/Nämnden för Andlig Vård (NAV), Kyrka-arbetsliv (en samverkan mellan kyrkorna, fackliga organisationer och företag), Militärsjälavården, Samverkan kyrka-polis, samt Sjukhuskyrkan.

 I Luleå driver Porsökyrkan (Svenska kyrkan) "Kyrkan på campus" som är en universitetskyrka på Luleå tekniska universitet.
 I Linköping fungerar Lambohovskyrkan (Equmeniakyrkan och Svenska kyrkan) som universitetskyrka.
 I Malmö driver Equmeniakyrkan och Svenska kyrkan universitetskyrka både i S:t Petri kyrka och i Malmö högskolas ekumeniska "Bönerum och stilla rum" i Orkanens bibliotek.

Internationellt

Storbritannien 
 University Church of St Mary the Virgin i Oxford är ända sedan Oxfords universitets grundande dess universitetskyrka och fungerade även som universitetets första undervisningslokal.
 I S:t Andrews på Skottlands östkust fungerar "St Leonards lilla kapell" som universitetskyrka för St Andrews universitet.

Tyskland 
 Den medeltida Mariakyrkan i Berlin fungerar även som universitetskyrka för Humboldtuniversitetet.

Österrike 
 Leechkyrkan i Graz är sedan 1985 universitetskyrka för Karl-Franzens-Universität Graz.

Se även 
 Förhållandet mellan vetenskap och religion
 Kristna studentrörelsen i Sverige (KRISS)
 Credo - Sveriges evangeliska student- och gymnastiströrelse (SESG)

Externa länkar 
 Universitetskyrkans webbplats
 Universitetskyrkan Uppsalas webbplats
 Sveriges kristna råds webbplats
 Svenska kyrkans webblats/Militärsjälavård
 Polisens webbplats/Samverkan kyrka-polis

Religion och utbildning
Kristendom
Universitet
Ibisstorkar

Ibisstorkar (Mycteria) är ett släkte med fåglar i familjen storkar inom ordningen storkfåglar.

Släktet ibisstorkar omfattar fyra arter:
 Amerikansk ibisstork (M. americana)
 Indonesisk ibisstork (M. cinerea)
 Afrikansk ibisstork (M. ibis)
 Indisk ibisstork (M. leucocephala)

Ytterligare en art finns beskriven. Den dog ut under holocen, större ibisstork (M. wetmorei).

Referenser

Externa länkar

Storkar