kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kanadatrut

Kanadatrut (Larus smithsonianus) är en nordamerikansk nyligen urskild fågelart i familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar.

Utseende 
Kanadatruten är mycket lik den europeiska gråtruten och ansågs fram tills nyligen utgöra en och samma art. Adulta fåglar är ofta väldigt svåra att skilja från gråtruten, med likartad grå mantel, rosa färg på benen och likartad storlek. Ungfåglar avviker dock tydligt med sin mörkare dräkt och helsvart stjärt. Huvudet och sidan av kroppen är enfärgat mörkbruna och inte streckade som hos ung gråtrut. Lätena är lika gråtrutens, men snabbare och ljusare.

Utbredning och systematik 

Kanadatrut förekommer i Nordamerika från centrala Alaska till Newfoundland och Stora sjöarna. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa, med fynd från Norge, Danmark, Frankrike, Storbritannien, Irland, Spanien, Portugal, Nederländerna och Polen.

Tidigare betraktades den som underart till gråtrut (L. argentatus), vilket vissa auktoriteter gör fortfarande, men genetiska studier visar att den trots sin likhet med gråtruten står närmare andra sibiriska och nordamerikanska trutarter, liksom silltrut och kaspisk trut. 

Birdlife International (och därmed IUCN) inkluderar taxonen mongolicus och vegae i kanadatrut, medan IOC urskiljer vegae (inklusive mongolicus) som en egen art, vegatrut. BirdLife Sverige, tidigare Sveriges ornitologiska förening, betraktar alla tre taxon som skilda arter, även mongolicus (mongoltrut).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 430.000-520.000 individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar James Smithson (tidigare känd som James Louis Macie) (1765-1829), mineralolog, kemist och filosof som lämnade över £100.000 i sitt testamente till USA för grundandet av en institution för kunskapsspridning och kunskapsutveckling. Smithsonian Institution invigdes 1846. Arten kallas även på svenska amerikansk gråtrut.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i nearktiska regionen
Militär-science fiction

Militär-science fiction är en delgenre inom science fiction med fokus på krig och militära konflikter samt teknikens utveckling och användning till att bygga vapen. Ett tidigt exempel är George Chesneys framtida krigsskildring "The Battle of Dorking" från 1871. Många inspirationer har också hämtats från rymdoperagenren, där krig mellan olika planeter är vanliga.

Referenser

Krig i fiktion
Science fiction-genrer
Eva Bergman (konsthistoriker)

Eva Angelika Margareta Bergman, född 4 maj 1903 i Stockholm, död 14 december 1984, var en svensk konsthistoriker.

Bergman blev filosofie kandidat i Stockholm 1929, filosofie licentiat 1935 och filosofie doktor 1938 på avhandlingen Nationella dräkten, en studie kring Gustaf III:s dräktreform 1778. Hon anställdes vid katalogiseringen av Hallwylska museet 1925 och var intendent där 1938–73.

Källor

Noter

Svenska konsthistoriker
Forskare från Stockholm
Födda 1903
Avlidna 1984
Kvinnor
Breakfast

Breakfast är debutalbumet av den svenska rockgruppen Lambretta, utgivet den 21 november 1999 på Universal Music Group. Det producerades av gruppens gitarrist Anders Eliasson, som också skrev merparten av låtarna. Albumet innehåller singlarna "Blow My Fuses", "Absolutely Nothing" och "I'm Coming Home"; de två förstnämnda nådde plats 42 respektive 57 på Sverigetopplistan.

Inspelning 
Breakfast spelades huvudsakligen in vid Nordic Sound Lab i Skara och Puk Recording Studios i Kærby. Stråkinstrument spelades in vid ICN Polyart Studio i Prag.

Låtlista

Banduppsättning 
Anders Eliasson – gitarr, keyboard
Petter Lantz – bas 
Tomas Persic – trummor 
Linda Sundblad – sång

Referenser 

Album av Lambretta
Album utgivna på Universal Music Group
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 1999
Svenska debutalbum
S/S Engebret Soot

S/S Engebret Soot är ett norskt ångfartyg, som byggdes 1862 på Nylands mekaniske verksted i Christiania.

S/S Engebret Soot är ett av världens äldsta propellerdrivna ångfartyg, som fortfarande är i drift. Båten har sin hemmahamn i Ørje i Østfold i Norge och trafikerar sommartid Haldenkanalen.

I juli 1859 samlades aktiemedel in för att inköpa ett ångfartyg för Haldenkanalen. Fartyget döptes efter kanalbyggaren Engebret Soot och sjösattes den 11 oktober 1862. Båten var den första som byggdes på Nylands mekaniske verksted. 

Engbret Soot gick 1862–1877 som varpbåt på Femsjøen för Haldenvassdragets Fløtningsforening. Efter det att från 1877 hela sträckan mellan Tisedal och Skulerud blivit farbar för fartyg, byggdes fartyget om till frakt- och passagerarfartyg och sattes i trafik mellan Tistedal och Skulerud sex dagar i veckan under tio år. Därefter ersattes den av S/S Turisten, och användes åter som varpbåt till 1926, då den lades upp. 

Efter att ha legat upplagd till 1934 köptes hon av Engret Soots barnbarn Gunerius Soot för  norska kronor och användes som fritidsfartyg. På grund av kriget köpte Haldenvassdragets Fløtningsforening tillbaka båten 1940 och använde henne som varpfartyg fram till 1966. 

Flottningsföreningen gav fartyget till Akergruppen 1969. Hon flyttades till Oslo 1974 och restaurerades till del, men förföll. Lokala entusiaster i Örje försökte vid flera tillfällen komma över fartyget, och lyckades med det 1987.  S/S Engbret Soot förvarades på land och den nybildade Stiftelsen Engebret Soot påbörjade en omfattande renovering 1991, vilket ledde till att hon kunde sjösättas i juni 1995.

Källor
Denna artikel är baserad på artikeln DS Engebret Soot på norskspråkiga Wikipedia (bokmål).

Externa länkar
S/S Engebret Soots webbplats

Norska ångfartyg
Østfold fylke
Fartyg sjösatta 1862
Fartyg byggda i Oslo
Torsten Lenk

Torsten Rickard Lenk, född 29 augusti 1890 i Varnums församling, Värmlands län, död 13 december 1957 i Oscars församling, Stockholms län, var en svensk museichef. 

Efter mogenhetsexamen i Karlstad 1909 blev Lenk filosofie kandidat i Uppsala 1915, filosofie magister där 1918, filosofie licentiat i Stockholm 1934 och filosofie doktor där 1939. Han tjänstgjorde vid Nordiska museet från 1918, var amanuens vid Livrustkammaren 1924–44 och chef där från 1944. Han var styrelseledamot i föreningen Pietas 1932 och museal rådgivare i Sjöhistoriska museet 1935–38. 

Lenk författade Vapen och dräkter på svenska gravstenar från äldre Vasatiden (1926), Flintlåset, dess uppkomst och utveckling (1939), en vägledning för besök i Livrustkammaren samt ett 50-tal artiklar i vapenhistoriska, konst- och kulturhistoriska ämnen i facktidskrifter.

Källor

Svenskt museifolk
Personer från Varnums socken, Värmland
Födda 1890
Avlidna 1957
Män
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Kulturparken Småland

Kulturparken Småland AB är ett 2009 bildat offentligägt bolag med syfte att samordna och utveckla kulturarvsfrågor inom Kronobergs län. Kulturparken Småland ägs av Region Kronoberg till 59 procent och Växjö kommun till 41 procent. Bolaget har sitt säte och museum i Växjö men bedriver verksamhet i hela Kronobergs län.

I Kulturparken Småland ingår ett flertal verksamheter: Smålands museum, Sveriges glasmuseum, Utvandrarnas hus, Kronobergs slottsruin, Kronobergs lantbruksmuseum, Kulturarvscentrum Småland, Kronobergsarkivet och S/S Thor. Kulturparken Småland har samarbets- och samverkansavtal med föreningen Kronobergsarkivet, Stiftelsen Smålands museum samt Stiftelsen Svenska Emigrantinstitutet vilka själva har sina egna styrelser. Stiftelsen Smålands Museum kvarstår som ägare av museibyggnad och samlingar, och Föreningen Kronobergsarkivet för folkrörelse- och lokalhistoria kvarstår som ägare av arkivmaterial. 

Kulturparken Småland AB hade 55 anställda 2011 och en omsättning på 38 miljoner kronor, varav ett sammanlagt bidrag på omkring 17,8 miljoner kronor från staten, Region Kronoberg och Växjö kommun.

Kulturparken Småland fick 2012 utmärkelsen Årets museum. 

2014 invigdes Kulturarvscentrum vilket är, bland annat, arkiv och magasin för Smålands museum samlingar.

Källor
Erica Månsson och Keith Wijkander: Förnyelse av kulturstiftelser - exemplet Kulturparken Småland, utgiven av Sveriges Kommuner och landsting 2012, 
Regional kulturplan för Kronobergs län 2012-2014, beslutad 25 oktober 2011
 Nulägesbeskrivning och utvecklingsområden

Noter

Externa länkar
Kulturparken Smålands webbplats

Kultur i Kronobergs län
Museer i Kronobergs län
Kultur i Växjö
Franco Santunione

Franco Remigio Santunione, född 1962 i Midsommarkransen i Stockholm, är en svensk gitarrist och låtskrivare. Han debuterade 1980 i metalbandet Glory Bells Band. Han blev sedan gitarrist i rockgruppen Electric Boys 1988-1992. Därefter medlem i sleezebandet Reptile Smile 1993-1995. Franco Santunione är med i originaluppsättningen av Electric Boys när återföreningen skedde 2009. Han är även med i gruppen Locomotive, vars debutalbum släpptes 2015. 
Efternamnet Santunione härstammar från Sassoulo i Italien.

Diskografi 
 1982 - Dressed in Black (Sound of Scandinavia)
 1984 - Century Rendezvous (Sound of Scandinavia)
 1989 - Funk-o-Metal Carpet Ride (Polygram/Atco)
 1991 - Groovus Maximus (Polygram,Atco)
 2011 - And them Boys Done Swang (Supernova Records/Cosmos Music)
 2014 - Starflight United (Ninetone Records)
 2015 - Locomotive

TV (i urval) 
 Öppet arkiv (spelning 31 mars 1988)
 Så jävla metal - Electric Boys feat. Svullo - "För fet för ett fuck" (live 1990)
 Alla tiders hits - Electric Boys - "Dancing On My Own".

Referenser 
Electric Boys
Cosmos Music
Locomotive - CDBaby

Svenska gitarrister
Svenska låtskrivare
Musiker från Stockholm
Födda 1962
Män
Levande personer
Audifax Ndabitoreye

Audifax Ndabitoreye är en politiker i Burundi, som ställde upp som oberoende kandidat i presidentvalet 2015. Den 6 maj arresterades han i samband med att han deltog i ett möte med ministrar från Östafrikanska gemenskapen, vilket hölls på ett hotell i Bujumbura med anledning av de oroligheter som uppstått i Burundi inför Presidentvalet.

Referenser

Burundiska politiker
Personer i Burundi under 2000-talet
Födelseår saknas
Levande personer
Män
Ingeborg Cook

Ingeborg Cook, född 13 maj 1915 i Texas, USA, död 27 december 2003 i Oslo, var en norsk skådespelare.

Cook filmdebuterade 1940 i Tancred Ibsens Tørres Snørtevold. Hon gjorde sammanlagt 16 film- och TV-roller 1940–1998. Hon var även engagerad vid Det Nye Teater 1951.

Filmografi (urval)

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1915
Avlidna 2003
Kvinnor
Skådespelare från Texas
Stocksmyr-Brännan

Stocksmyr-Brännan är ett naturreservat i Lessebo och Uppvidinge kommuner i Kronobergs län.

Området är skyddat sedan 2012 och är 2 313 hektar stort. Det är beläget väster om Kosta samhälle och utgörs av vildmark med stora myrar och skogar.

Naturreservatet är en mosaik av våtmarker, skogar, sjöar och bäckar. Skogarna domineras av barrträd men har ett varierande inslag av lövträd som björk och asp. Våtmarkerna är varierande med högmossar, sluttande mossar, kärr och limnogena våtmarker. Vissa är helt fria från träd medan andra är helt skogbevuxna. I den södra delen finns också ett par igenväxande sjöar som tillsammans med lövträdsrika sumpskogar utgör stort värde för fågellivet.
På myrarna kan man se sileshår, myrlilja, missne och orkidéer. I gamla kullfallna tallar trivs många insekter.

Naturreservatet ingår i EU:s ekologiska nätverk, Natura 2000.

Källor
Länsstyrelsen, naturreservat Stocksmyr-Brännan

Naturreservat i Lessebo kommun
Naturreservat i Uppvidinge kommun
Natura 2000-områden i Kronobergs län
Naturskyddsområden bildade 2012
Ljus framtid

Ljus framtid () är ett isländskt liberalt parti grundat den 4 februari 2012. Partiet grundades efter att Guðmundur Steingrímsson blivit politisk vilde i Alltinget och på grund av missnöje med Framstegspartiet, som han tidigare representerat, inlett diskussioner med Bästa partiet i Reykjavík för att sondera möjligheterna till ett nytt parti. Medgrundare till partiet var även Róbert Marshall, Heiða Kristín Helgadóttir och Gaukur Úlfarsson. Partiet har kopplingar till EU-partigruppen ALDE och förespråkar ett isländskt inträde både i EU och i euro-systemet.

Valresultat

Referenser

Externa länkar
 Officiell hemsida

Politiska partier i Island
Politiska partier bildade 2012
Brita Bigum

Brita Bigum, född 25 januari 1921 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 12 oktober 1980, var en norsk skådespelare.

Bigum filmdebuterade 1940 i Tancred Ibsens Tørres Snørtevold och medverkade i sammanlagt åtta filmer 1940–1957. Hon var även verksam vid Det Nye Teater 1953.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1921
avlidna 1980
Kvinnor
Skådespelare från Oslo
Savannspringhöna

Savannspringhöna (Turnix nanus) är en afrikansk fågel i familjen springhöns inom ordningen vadarfåglar med omdiskuterad artstatus.

Utseende och läte 
Savannspringhönan är en liten och brunaktig vaktelliknande fågel. Den är mycket lik springhönan, men skiljs åt genom orangefärgat ansikte och svart övergumop. Den är även lik hona vaktel, men har mindre explosiv flykt. Lätet består av en serie mörka "hoo".

Utbredning och systematik 
Savannspringhönan förekommer från Ghana till Kenya, Uganda och sydöstra Kapprovinsen. Fågeln betraktas ibland som underart till svartgumpad springhöna (T. hottentottus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Savannspringhönan hittas mycket lokalt i fuktiga gräsmarker. Den är generellt sällsynt och svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och exploatering. Den minskar dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till lokalt vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Springhöns
Fåglar i etiopiska regionen
Wuzhai

Wuzhai, tidigare romaniserat Wuchai, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Kelan

Kelan, tidigare romaniserat Kolan, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina.

I Kelans härad ligger Taiyuans satellituppskjutningscenter.

Källa

WP:Projekt Kina
Hequ

Hequ, tidigare romaniserat Hokü, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Baode

Baode, tidigare romaniserat Paoteh, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Pianguan

Pianguan, tidigare romaniserat Pienkwan, är ett härad som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Yuanping

Yuanping är en stad på häradsnivå som lyder under Xinzhous stad på prefekturnivå i Shanxi-provinsen i norra Kina. Den ligger omkring 110 kilometer norr om provinshuvudstaden Taiyuan. 

WP:Projekt Kina
Emil František Burian

Emil František Burian, född 11 juni 1904 i Pilsen, död 9 augusti 1959 i Prag, var en tjeckoslovakisk teaterman.

Burian grundade 1933 teatern D 34 (D=divadlo), som snabbt blev mycket populär. Den stängdes av tyskarna 1940 och Burian sattes i koncentrationsläger. Efter befrielsen 1945 blev han chef för fem teatrar, men koncentrerade sig snart på sin egen, D 46. Dessutom startade han en kulturell tidskrift. Burian var intresserad av aktuella kulturella och politiska frågor men även av den tjeckiska bondekulturen. Han blev även känd för sina bearbetningar av traditionella pjäser; bland annat lät han Romeo och Julia utspela sig i ett koncentrationsläger. Scen och dekoration var mycket enkla i Burians uppsättningar, istället arbetade han mycket med belysningen. Bland annat använde han sig av projicering av filmbilder på ett tunt förhänge framför de agerande och talkörer med eller utan musik i sina uppsättningar.

Källor 
  

 

Tjeckiska teaterchefer
Tjeckiska teaterregissörer
Personer från Plzeň
Födda 1904
Avlidna 1959
Män
Svensk uppslagsbok
Tjeckiska filmregissörer
Teaterchefer under 1900-talet
Hans Hinrich Zielche

Hans Hinrich Zielche, född (döpt den 22 februari) 1741 på Plöns slott, död den 13 juni 1802 i Köpenhamn, var en tysk-dansk flöjtvirtuos och komponist. 

År 1770 kallades han till det danska hovet och blev, som utbildad flöjtist, medlem av Det Kongelige Kapel och tillika slottsorganist. Zielche nämns ofta som en ivrig deltagare i det köpenhamnska musiklivet, men han var ingen framträdande musiker eller komponist (sångstycken, kantater, flöjtmusik med mera).

Källor

Noter

Danska klassiska kompositörer
Tyska klassiska kompositörer
Danska flöjtister
Tyska flöjtister
Klassiska flöjtister
Danska organister
Tyska organister
Klassiska organister
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Tyska musiker under 1700-talet
Danska musiker under 1700-talet
Personer från Plön
Födda 1741
Avlidna 1802
Män
Salmonsens
Aimé Jacquet

Aimé Jacquet, född 27 november 1941 i Sail-sous-Couzan, är en fransk fotbollsspelare, tränare och förbundskapten.

Aimé Jacquet spelade som proffs i Saint-Étienne (1960-1973) och Lyon (1973-1975) innan han började en karriär som tränare. Han var tränare för Bordeaux då klubben dominerade fransk fotboll i 80-talet, med tre Division 1-titlar. 1993 tog han över Frankrikes herrlandslag. Under sin tid som förbundskapten nådde Frankrike semifinal i EM 1996 och vann VM 1998.

 

Franska fotbollsspelare
Franska fotbollstränare
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Olympique Lyonnais
Tränare i FC Girondins de Bordeaux
Franska idrottare under 1900-talet
Personer från Loire
Födda 1941
Levande personer
Män
Officerare av Hederslegionen
Förbundskaptener i VM i fotboll 1998
Gunnar Olram

Gunnar Carl Andreas Olram, född 19 december 1908 i Halden, död 12 januari 2001 i Oslo, var en norsk skådespelare,  regissör, dramatiker och översättare.

Olram var engagerad vid Centralteatret i Oslo 1930–1931, vid Oscarsteatern i Stockholm 1931–1934 och igen vid Centralteatret 1934–1944. Åren 1945–1950 var han vid Studioteatern, där han delvis verkade som chef. Därefter var han vid Folketeatret 1952–1959, Oslo Nye Teater 1959–1964 och Nationaltheatret 1964–1978. I slutet av 1970- och början av 1980-talen var han engagerad vid Riksteatret. I operetter och lustspel spelade han ofta roller som jovial humorist och i komedin rollen som farlig ironiker. Han gjorde även en rad Henrik Ibsen-roller och spelade Willy Loman i En handelsresandes död.

Han regisserade ett antal pjäser vid Folketeatret, Oslo Nye Teater, Nationaltheatret och Riksteatret. Tillsammans med Barthold Halle skrev han pjäsen Nils og blåmann som sattes upp på Det Nye Teater 1953 och på Oslo Nye teater 1967. Han översatte också Karen Blixens Sandhedens hævn från danska, Astrid Lindgrens Rasmus på luffen från svenska och Friedrich Forsters Robinson soll nicht sterben från tyska.

Vid sidan av teatern var Olram birollsskådespelare på film. Han debuterade 1940 i Helge Lundes och Gösta Stevens Vildmarkens sång. Han medverkade i 12 film- och TV-produktioner 1940–1981 och gjorde sin sista roll i filmen Liten Ida 1981.

Filmografi 

 (även regi)

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska teaterregissörer
Norska dramatiker
Norska översättare
Födda 1908
Avlidna 2001
Män
Personer från Haldens kommun
Dražen Ladić

Dražen Ladić, född 1 januari 1963 i Čakovec, Kroatien, SFR Jugoslavien, är en kroatisk fotbollstränare och före detta spelare. Under sin spelarkarriär representerade Ladić Dinamo Zagreb under 14 år och gjorde där 363 ligamatcher, och vann bland annat den kroatiska ligan vid sex tillfällen. För Kroatiens landslag gjorde han 59 landskamper och deltog i EM 1996 samt VM 1998.

Ladić gjorde även två landskamper för Jugoslavien.

Meriter
Dinamo Zagreb
Kroatiska ligan: 1993, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000
Kroatiska cupen: 1994, 1996, 1997, 1998

Referenser

Externa länkar
Dražen Ladić på National-Football-Teams.com
Dražen Ladić på transfermarkt.co.uk

Kroatiska fotbollsmålvakter
Kroatiska fotbollstränare
Jugoslaviska fotbollsmålvakter
Kroatiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i NK Varaždin
Spelare i Dinamo Zagreb
Spelare i Jugoslaviska förstaligan i fotboll
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i VM i fotboll 1998
Kroatiska idrottare under 1900-talet
Kroatiska idrottare under 2000-talet
Personer från Čakovec
Födda 1963
Levande personer
Män
Carl Struve

Carl Struve, född 12 april 1887 i Fredrikshald (nuvarande Halden, död 26 november 1974 i Oslo, var en norsk skådespelare och sångare (tenor).

Struve verkade som sångare vid Nationaltheatret 1908–1919 och sjöng huvudrollen i bland annat Carmen, Mignon, Madame Butterfly och Hoffmans äventyr. Åren 1921–1928 var han engagerad vid olika teatrar i Stockholm, Finland och Storbritannien. Mellan 1935 och 1959 var han engagerad som skådespelare vid Centralteatret. Han gjorde sig bemärkt i rollen som Canio i Bajazzo och bland övriga roller kan nämnas Doolittle i Pygmalion och Ulrik Brendel i Rosmersholm.

Vid sidan av teatern verkade Struve som birollsskådespelare på film. Han debuterade 1936 i Leif Sindings Morderen uten ansikt och medverkade i sammanlagt 12 filmer 1936–1961.

Filmografi 

 (TV-film)

Teater

Roller (urval)
1926 – Prins Paul i Hollandsflickan av Leo Stein, Béla Jenbach och Emmerich Kálmán, regi Oskar Textorius, Oscarsteatern
1928 – Svalboet av Bruno Granichstaedten och Ernst Marischka, regi Oskar Textorius, Vasateatern
1928 – Geza i Hennes excellens av Michael Krausz, Ernst Welisch och Rudolf Schanzer, regi Oskar Textorius, Vasateatern

Rollfoto

Referenser

Externa länkar 

Carl Struve i "Norsk biografisk leksikon"

Norska sångare under 1900-talet
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska tenorer
Födda 1887
Avlidna 1974
Män
Personer från Haldens kommun
Liv Uchermann Selmer

Liv Uchermann Selmer, född 7 januari 1893, död 24 januari 1983, var en norsk skådespelare.

Uchermann Selmer spelade 1921 rollen som Eline i Henrik Ibsens Fru Inger til Østråt. År 1923 verkade hon vid Nationaltheatret och spelade bland annat den grönklädda kvinnan i Ibsens Peer Gynt. Hon var 1929–1963 knuten till Det Nye Teater (senare Oslo Nye Teater). År 1938 spelade hon i Radioteatrets uppsättning av Ibsens Brand.

Vid sidan av teatern verkade hon som filmskådespelare. Hon debuterade 1938 i Rasmus Breisteins Ungen och medverkade i sammanlagt 16 film- och TV-produktioner 1938–1966.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1893
Avlidna 1983
Kvinnor
Tändämne

Tändämne, tidigare även initialsprängämne och primärsprängämne, är explosivämnet till tändmedel i sprängkapslar.

Ett tändämne kan bestå av organiska föreningar (till exempel tetrazen och diazodinitrofenol) eller av tungmetallsalter av vätefulminat, väteazid eller nitroresorcinoler. Initiering till detonation sker lätt medelst stöt, friktion, låga eller gnista. Tändämnen kan nästan alltid bringas att detonera i små volymer och är därför vid transport fuktade med minst 20–40 % vatten eller alkohol och vatten.

Tändämnen används främst för att starta en tändkedja och finns i bland annat tändhattar (tetrazen och blyazid), tändrör, sprängkapslar (tricinat och blyazid) och tillsammans med pyrotekniska föreningar i tändare till krockkuddar (till exempel dicinat och tricinat). I ett av Alfred Nobels ursprungliga patent på sprängkapslar (1865) ingick tändämnet kvicksilverfulminat.

Det finns sedan 1990-talet även helt tändämnesfria sprängkapslar.
Sprängning
Pyroteknik
Rymdvästern

Rymdvästern (engelska: Space Western eller Science Fiction Western) är en science fiction-delgenre, inspirerad av västerngenren, där rollfigurerna, i rymdmiljö, stöter på problem motsvarande de som nybyggarna i 1800-talets USA stötte på. Vanliga teman är utforskandet av nya laglösa platser, och cowboyliknande karaktärer med strålpistoler samt hästliknande robotar.

Rymdvästern figurerar i TV-, film- och datorspelssammanhang. Inom animation representeras genren bland annat av Galaxy Express 999 och Cowboy Bebop.

Referenser

Science fiction-genrer
Western