kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elektroosmos

Elektroosmos eller elektrisk endosmos är vätskors rörelse i ett elektriskt fält genom ett poröst material. Fenomenet upptäcktes av tysken Ferdinand Friedrich von Reuss 1807.

Elektroosmos har använts för minskning av vattenhalt i torv. Likström sändes genom torven via elektroder, varvid porvatten – det vatten som finns inneslutet i porerna, det vill säga hålrummen i torv – vandrar mot katoden. Ledningsmotståndet har dock visat sig så stort att strömförbrukningen blivit alltför hög och torven dessutom blivit för starkt uppvärmd. Andra försök till tekniskt utnyttjande av fenomenet har även gjorts men inte heller de har visat sig lönsamma.

Tillämpning

Då elektrisk endosmos uppstår i porösa material när en elektrisk potential verkar i vätskan har flera användningsområden prövats, där målet varit att torka ut konstruktioner med hjälp av tillförd potentialskillnad i det aktuella materialet.

Uttorkning av nygjutna betongkonstruktioner och andra fuktutsatta tunga konstruktioner såsom källarväggar är ett kontroversiellt tillämpningsområde för elektroosmotiska system, vilket bland annat marknadsförs mot fastighetsägare. Ett förekommande ingrepp innefattar elektroder som borras in i väggarna för att skapa ett elektriskt fält som påstås mota ut fukten. Fördelar som framhävs gentemot traditionella dräneringsmetoder är en enkel installation där fastighetsägaren undviker ingrepp på omgivande mark och/eller bebyggelse.

Villaägarnas riksförbund kallar dränering med elektroosmos för "bluff". I teoretiska modeller kan man påvisa att gynnsamma uttorkande effekter bör kunna uppnås om en korrekt fältstyrka erhålls; men enligt Villaägarnas riksförbund saknas det ännu verifierbara resultat framtagna enligt god vetenskaplig sed. Chalmers Industriteknik har dock gjort ett test av metoden och menar att den visst fungerar. Fast rapporten kritiseras för att vara ovetenskaplig av flera ledande forskare. De produkter som idag finns till försäljning har inte testats av Sveriges Tekniska Forskningsinstitut. I Tyskland har det meddelats marknadsföringsförbud för elektroosmotisk dränering.

Se även 
 Osmos
 Vattnets kretslopp

Referenser

Noter

Källor 
 NyTeknik/Tekniska nomenklaturcentralen

Litteratur
 Norges byggforskningsinstitut
 Danmarks Teknikse Universitet
 US Army Corps of Engineering

Externa länkar 

Elektrokemi
Strömningsmekanik
Nødnett

Nødnett är ett TETRA-baserat digitalt radiokommunikationsnät for nöd- och beredskapstjänster i Norge. 

Norge bildade i januari 2007 myndigheten Direktoratet for nødkommunikasjon under Justisdepartementet för att ansvara för uppbyggnad och förvaltning av ett kommunikationsnät för så kallade blåljus-organisationer, det vill säga i första hand polis, brandkårer och ambulanssjukvård. En första etapp hade skett med ett försöksnät i 54 kommuner i det centrala Östlandet, vilket öppnades i augusti 2010. Stortinget beviljade i december 2006 medel för ett nät över hela Norge, vilken påbörjades i juni 2011 och planeras bli klart 2015. Nødnett är också tänkt att kunna användas av till exempel försvaret, civilförsvaret, kriminalvården och vissa frivilligorganisationer.

Motorola Solutions är huvudentreprenör för nätet, vilken beräknas omfatta omkring 2.000 basstationer och som beräknas ha 40.000 användare när det är utbyggt. Combitech har ett stort konsultuppdrag för uppbyggnaden. Den valda tekniken är TETRA, vilket också medför att krypteringen innehåller bakdörrar.

Ihopkoppling med RAKEL i Sverige
Ett projekt pågår sedan augusti 2012 mellan norska Direktoratet for nødkommunikasjon och svenska Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (Nor-Swe ISI-project) för att möjliggöra användning av motsvarande nät över nationsgränsen för samverkan mellan användare i Sverige och Norge, vilket är tekniskt möjligt eftersom bägge baseras på samma tekniska standard. Det är planerat att börja fungera 2016.

Se även
BOSNET, motsvarighet i Tyskland
RAKEL, motsvarighet i Sverige
SINE, motsvarighet i Danmark
VIRVE, motsvarighet i Finland

Referenser

Externa länkar 
Direktoratet for nødkommunikasjon

Räddningstjänsten i Norge
TETRA
Mobiltelefoni
Direktoratet for nødkommunikasjon

Direktoratet for nødkommunikasjon var en norsk myndighet under Justisdepartementet.

Direktoratet for nødkommunikasjon bildades i januari 2007 för att ansvara för uppbyggnad och förvaltning av kommunikationsnätet Nødnett för så kallade blåljus-organisationer, det vill säga i första hand polis, brandkårer och ambulanssjukvård. En första etapp hade skett med ett försöksnät i 54 kommuner i det centrala Östlandet, vilket öppnades i augusti 2010. Stortinget beviljade i december 2006 medel för ett nät över hela Norge, vilken påbörjades i juni 2011 och planeras bli klart 2015. Nødnett är också tänkt att kunna användas av till exempel försvaret, civilförsvaret, kriminalvården och vissa frivilligorganisationer. 

Motorola Solutions är huvudentreprenör för nätet, vilken beräknas omfatta omkring 2.000 basstationer. Combitech har ett stort konsultuppdrag för uppbyggnaden.

Direktoratet for nødkommunikasjon låg i Oslo.

Direktoratet for nødkommunikasjon lades ned 2017, då dess uppgifter övertogs av Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap.

Ihopkoppling med RAKEL i Sverige
Ett projekt pågår sedan augusti 2012 mellan norska Direktoratet for nødkommunikasjon och svenska Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (Nor-Swe ISI-project) för att möjliggöra användning av motsvarande nät över nationsgränsen för samverkan mellan användare i Sverige och Norge, vilket är tekniskt möjligt eftersom bägge baseras på samma tekniska standard. Det är planerat att börja fungera 2016.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Direktoratet for nødkommunikasjon

Norska myndigheter
TETRA
Mobiltelefoni
Räddningstjänsten i Norge
De Sitter-universum

Ett de Sitter-universum är en kosmologisk lösning till Einsteins fältekvationer i Allmänna relativitetsteorin, som har fått sitt namn efter Willem de Sitter. Den modellerar universum som rumsligt platt och saknar vanlig materia, så att universums dynamik domineras av den kosmologiska konstanten, vilken antas motsvara mörk energi i kosmos och även svara för den förmenta inflationsfasen. Enligt dess beskrivning och observationer som tolkats som ett accelererande universum, är den gällande Lambda-CDM-modellen på väg mot  en konsistent modell, där vårt universum bäst beskrivs som ett de Sitter-universum vid vissa faser av sin tid.

Matematisk formulering 
Ett de Sitter-universums kosmologiska konstant () är positiv, vilket styr expansionshastigheten, . Större kosmologisk konstant leder till en snabbare expansionshastighet:
,
där proportionalitetskonstanterna beror på konventioner.

En fläck av denna lösning beskrivs vanligtvis som ett expanderande universum av FLRW form, där skalfaktorn ges av
,
med konstanten  som Hubbles expansionshastighet och  är tiden. Som i alla FLRW-rum, , beskriver skalfaktorn metrisk expansion av rummet. 

Unikt för universa som beskrivs av FLRW-metrik, så omfattar de Sitter-universumet Hubbles lag, vilken inte enbart är konsistent genom hela rymden, utan även genom all tid (eftersom decelerationsparametern är lika med ), och således satisfierar den perfekta kosmologiska principen, viken antar isotropi and homogenitet genom såväl tid som rum.

Noter och referenser 

Fysikalisk kosmologi
Inflation (kosmologi)
Exakta lösningar i allmänna relativitetsteorin
Ljusets och hoppets kapell

Ljusets kapell och Hoppets kapell heter de två kapellen som ligger med förbindelse i direkt anslutning till varandra, på Örnäsgriftegården i stadsdelen Örnäset i Luleå. Kapellen tillhör Luleå domkyrkoförsamling i Luleå stift. På baksidan av kapellen, i direkt anslutning till dem, finns ett krematorium.

Verksamhet
Kapellen används framförallt vid begravningsceremonier, men även vid musikstunder och andakter. Handikappvänliga sittplatser finns för 100, respektive 30 personer.

Källor 

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Luleå
Chile i olympiska vinterspelen 1964

Chile deltog med 5 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1964 i Innsbruck. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1964 i Chile
Nationer i olympiska vinterspelen 1964
1964
Gåsöskärgårdens naturvårdsområde

Gåsöskärgården är ett naturvårdsområde i Skaftö socken i Lysekils kommun i Bohuslän.

Området består av de tre större öarna Gåsö, Tjällsö och Storö samt ett större antal småöar runt omkring. Området ligger i Gullmarsfjordens mynningsområde söder om Lysekil. Större delen av öarna upptas av hällmarker. På Gåsö finns en del ängsmark med rik flora. Skären väster om Gåsö är yngelplats för knubbsäl och är ett sälskyddsområde.

Gåsöskärgårdens berggrund utgör den sydligaste utlöparen av bohusgraniten, som här har en speciell kvalitet, så kallad  gåsögranit.

Området är 201 hektar stort och skyddat sedan 1987. 

Lysekils kommun
Naturvårdsområden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 1987
Chile i olympiska vinterspelen 1976

Chile deltog med 5 deltagare vid de olympiska vinterspelen 1976 i Innsbruck. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1976 i Chile
Nationer i olympiska vinterspelen 1976
1976
Azione Cattolica

Azione Cattolica var en katolsk ungdomsorganisation, som spelade en viss roll i Vatikanens kamp mot fascismen.

Katolska studenter kunde efter eget val skriva in sig i universitetets fascistgrupp eller i den katolska studentfederationen, som var en underavdelning till Azione Cattolica. Dessa studentfederationer utsattes omkring 1930 för allt starkare motstånd och 1931 blev egendom tillhörande Azione Cattolicas föreningar beslagtagen av fascistmyndigheterna. Efter instruktioner från Vatikanen övertog då biskoparna personligen ledningen för Azione Cattolica i respektive stift, och i Roms stift blev kardinalvikarien högste ledare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947

Romersk-katolska organisationer
Romersk-katolska kyrkan i Italien
Politiska organisationer
Inger Estham

Hjördis Inger Katarina Estham, född 9 juni 1928, död 30 november 2016, var en svensk textilhistoriker.

Estham ledde under en period som avdelningsdirektör Riksantikvarieämbetets (RAÄ) konserveringsateljé för textilier. Bland många böcker och artiklar med Estham som upphovsman kan särskilt nämnas Kyrkliga textilier - arv, utveckling och vård (1976), som fick stor spridning som studiecirkelmaterial. Svenska Fornminnesföreningen belönade Estham med Hildebrandspriset 2003 för hennes framstående forskningsinsatser beträffande äldre svenska textilier. 

Hon var teologie hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Bibliografi

Fullständig bibliografi i Esthams bok Broderi, pärlstickare och beställare i 1400-talets Sverige. Utg. av Mari-Louise Franzén.2021, sid. 271–275.
Figurbroderade mässhakar från reformationstidens och 1600-talets Sverige - 1974
Kyrkliga textilier : arv, utveckling och vård - under medverkan av Gertrud Ingers, Gerd Reimers - 1976
Kungligt - kyrkligt - med Lis Granlund - 1989
Birgittinska textilier : Bridgettine textiles - Roger Tanner, översättning till engelska - 1991
Skatter i textilkammaren : Textile treasures  - med Margareta Nockert - 1987
Textilier i Vadstena klosterkyrka - 1984
Medeltida textilier i Skara domkyrka - 19??
Våra kyrkotextilier - 1993
 Broderi, pärlstickare och beställare i 1400-talets Sverige. Utg. av Mari-Louise Franzén.2021. .

Källor

Textilhistoriker
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Födda 1928
Avlidna 2016
Kvinnor
Småskärs kapell

Småskärs kapell, beläget på Småskär, är Luleå skärgårds äldsta kapell, uppfört under perioden 1710-1730. Kapellet tillhör Luleå domkyrkoförsamling i Luleå stift, byggt i liggande timmer och utvändigt klätt i faluröd träpanel.

Historik och interiör 
Småskärs kapell uppfördes under perioden 1710-1730, i den vik som idag kallas Kyrkviken. Predikstolen från 1700-talet finns kvar och altartavlan från 1925, målad av konstnären Fridtiof Erichsson, är insatt i en skulpterad ram från 1700-talet.

Verksamhet
I Småskärs kapell hålls skärgårdsgudstjänst vid ett par tillfällen varje sommar. Ibland hålls där även dop och vigslar.

Källor

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Luleå kommun
Kyrkobyggnader invigda 1730
1730 i Sverige
Sankt Jacob av Nsibin syrisk-ortodoxa katedral

Sankt Jacob av Nsibin syrisk-ortodoxa katedral är en syrisk-ortodox katedral i Södertälje i Sverige. Den började byggas i oktober 2007, och invigdes den 17 maj 2009.

Källor

Fotnoter

Domkyrkor i Sverige
Kyrkobyggnader i Södertälje kommun
Kyrkobyggnader invigda 2009
2009 i Sverige
Otto Bovensiepen

Otto Bovensiepen, född 8 juli 1905 i Duisburg, död 18 februari 1979 i Zusmarshausen, var en tysk jurist och SS-Standartenführer och överste i polisen. 

Bovensiepen var från 1941 till 1943 inspektör för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD) i Berlin. Från januari 1944 till maj 1945 var Bovensiepen befälhavare för Sicherheitspolizei och Sicherheitsdienst i Danmark. Han lät bekämpa den danska motståndsrörelsen med kontraterroristiska metoder.

I september 1948 dömde en dansk domstol Bovensiepen till döden, men straffet omvandlades till livstids fängelse två år senare. Han frisläpptes dock redan den 1 december 1953.

Referenser

Tryckta källor 
 

Födda 1905
Avlidna 1979
Män
Personer från Duisburg
Tyska jurister
SS-Standartenführer
Förintelsen i Danmark
Paul Lundin

Paul Lundin, född 1922 i Näsåker, död 2003, var en svensk författare, historiker och genealog.

Biografi 

Lundin hade hela sitt liv ett stort intresse för hembygdsforskning, som han inriktade mycket av sitt författarskap på. Konst, litteratur, musik och idrott var andra intressen. 

En del av Lundins fotomaterial finns bevarat på Länsmuseets fotodatabas och i Sollefteå bilddatabas.

Bibliografi i urval 
 Sanningar och sägner i Ådalsliden (1982)
 Ådalslidens hembygdsbok (1970)
 Vingslag från förr (1989)

Källor

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20140810061156/http://www.smulanshemsida.se/lundin.htm

Svenska historiker
Personhistoriker
Svenska genealoger
Personer från Näsåker
Födda 1922
Avlidna 2003
Män
Sankt Efraims syrisk-ortodoxa domkyrka

Sankt Efraims syrisk-ortodoxa domkyrka är en syrisk-ortodox katedral i stadsdelen Geneta i Södertälje i Sverige. Den invigdes 1983, och lyder under stiftet för Patriarkaliska ställföreträdarskapet för Syrisk-ortodoxa kyrkan i Sverige.

Medlemsantalet för Sankt Efraims syrisk-ortodoxa domkyrkans församling uppgick år 2017 till cirka 6500 medlemmar.

Historia
Sankt Efraims syrisk-ortodoxa domkyrka är den första syrisk-ortodoxa kyrka som byggts i Europa under modern tid. Byggandet av kyrkan inleddes år 1981 och kyrkan stod färdigbyggd och klar år 1983, då den invigdes av Patriarken Ignatius Zakka I Iwas. 

År 1988 tog församlingen, i samarbete med dåvarande Syrianska hjälpfonden, nuvarande Suryoyo hjälpfond, initiativet till att låta uppföra ett prästkapell, samt en gravplats för biskopar intill kyrkan, vilken när den stod färdig sedermera, i enlighet med vad den Syrisk-ortodoxa traditionen påbjuder, blev till en gravplats för församlingens första biskop, Mor Corilos Yacoub Al-Khory, som ligger begravd där, vilken vars kvarlevor finns inmurade i själva byggnaden. 

År 2003 genomfördes en stor renovering av kyrkan, vilket föranledde Södertälje kommun till att utnämna kyrkan till "årets byggnad" i kommunen.

År 2007 röstade församlingen för Sankt Efraims syrisk-ortodoxa kyrka igenom ett beslut som skulle komma att bli historiskt inom den syrisk-ortodoxa världen, då det för första gången någonsin blev en kvinna som röstades fram till att inneha ordförandeskapet för Sankt Efraims syrisk-ortodoxa domkyrkans församling. Denna blev den första kvinnliga styrelseordföranden någonsin för en syrisk-ortodox församling i hela världen, och bakgrunden till detta beslut kan antas vara församlingens starka kvinnokommitté, vilken bildades redan år 1982, dvs. ett helt år innan själva domkyrkan ens stod färdigbyggd.

År 2018 utsattes kyrkans församlingslokal (inte själva kyrkan) för ett bombdåd.

År 2019 utsattes kyrkans samlingslokal (inte själva kyrkan) för ett bombdåd.

Biskopar 
Biskopar som tjänstgjort i S:t Afrems församling sedan bildandet:
 Biskop Mor Timotheos Afrem Abodi, år 1978-1986
 Biskop Mor Julios Abdulahad Shabo, år 1987-1990
 Biskop Mor Dioscoros Benjamin Atas, år 1996-

Se även
 Syrisk-ortodoxa kyrkan
 Patriarkaliska ställföreträdarskapet för syrisk-ortodoxa kyrkan i Sverige

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Sankt Efraims syrisk-ortodoxa domkyrka - officiell webbplats
 Syrisk-ortodoxa kyrkan i Sverige - Patriarkaliska ställföreträdarskapet för syrisk-ortodoxa kyrkan i Sverige

Domkyrkor i Sverige
Kyrkobyggnader i Södertälje kommun
Ortodoxa kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1983
1983 i Sverige
Zusmarshausen

Zusmarshausen är en köping (Markt) i Landkreis Augsburg i Regierungsbezirk Schwaben i förbundslandet Bayern i Tyskland. Zusmarshausen, som för första gången nämns i ett dokument från år 892, har cirka  invånare. I Ortsteil Steinekirch finns Burg Wolfsberg.

Administrativ indelning 
Zusmarshausen har åtta Ortsteile.

 Gabelbach med Kleinried och Rücklenmühle
 Gabelbachergreut
 Steinekirch med Wolfsberg
 Streitheim med Lüftenberg och Weilerhof
 Vallried
 Wollbach
 Wörleschwang
 Zusmarshausen med Friedensdorf och Salenbach

Referenser 

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Augsburg
Sven Z. Sundin

Sven Zakarias Sundin, född 18 december 1914 i Själevad, Västernorrlands län, död 10 maj 2006, var en svensk rektor och författare.

Biografi 
Sven Z. Sundin tog studentexamen vid Fjellstedtska skolan och skrevs in vid Uppsala universitet 1939 samt avlade filosofie kandidatexamen där 1943. Han var extra ordinarie lärare vid Hampnäs folkhögskola 1943–1947, rektor vid studiehemmet Kramfors 1947–1949, ämneslärare vid Wendelsbergs folkhögskola 1949–1953, vid Tollare folkhögskola 1953–1962 där han sedan blev tillförordnad rektor 1958–1962 respektive ordinarie rektor från 1962 till 1976.

Som skribent skrev Sundin om livsåskådningsfrågor och diverse artiklar inom pedagogik, bland annat i Psykologisk-pedagogisk uppslagsbok. Han var ordförande i Svenska Sonnenberg-kretsen, styrelseledamot i NTO:s studieförbund, suppleant i Svenska Unescorådet samt medlem av Litterära unionen. Han var ledamot i kommunfullmäktige i Boo kommun med flera kommunala uppdrag. Han var också ledamot i kyrkofullmäktige och kyrkorådet i Boo församling. Sundin disputerade 1990 i historia vid Stockholms universitet.

Sven Z. Sundin var son till hemmansägare Zakarias Sundin och Olivia, född Andersson. Han gifte sig 1947 med Birgit Agvald, med vilken han fick tre barn.

Bibliografi 
 Sundin, S. (1932). Två berättelser. Bjästa: Förf..
 Sundin, S. (1954). Livsåskådningsfrågor: [Illustr.]. Stockholm:
 Sundin, S. (1955). Livsåskådningsfrågor. ([Ny uppl.]). Stockholm: Brevskolan.
 Sundin, S. (1960). Prosten Lars i Arnäs i Stockholms tänkeböcker: några anteckningar. Ångermanland. (1960(7), s. [54]-64).
 Sundin, S.Z. (1976). Livsorientering. Täby: Larson.
 Sundin, S.Z. (1977). Abrahamus Andreae Angermannus från Sidensjö. Sidensjö: Sidensjö hembygdsfören.
 Vestlund, G., Höjer, B. & Sundin, S.Z. (1978). Vi är varandra: Tollare folkhögskola 25 år. Saltsjö-Boo: inst..
 Sundin, S.Z. (1979). Under träden: dikter i urval. [S. l.]: Tollare folkhögskola.
 Medverkan i Näslund, A. (red.) (1982). Anundsjö: släkter och gårdar. Örnsköldsvik: Kommunen.
 Sundin, S.Z. (1985). Ett femtioårsperspektiv. Hampnäsringen. (julen 1985, s. 8-10).Sundin, S.Z. (1986). Södergården: Sveriges andra hemgård 1916-1986. Stockholm: Riksförb. Sveriges fritids- och hemgårdar (RSFH).
 Sundin, S.Z. (1988). Till frågan om Anzenius-släktens ursprung. Oknytt. (1988 (9:1-2), s. 15-17).
 Sundin, S.Z. (1990). I storstadens skugga: Boo socken på Värmdön 1860-1970. Diss. Stockholm : Univ.. Stockholm.
 Sundin, S.Z. (1993). Sörkörare 1806. Släkthistoriskt forum. (1993:5, s. 14-15).
 Sundin, S.Z. (1993). Efter Poltava: karoliner i Sibirien. Stockholm: Fischer.
 Sundin, S.Z. (1997). Hemma efter Poltava: kapten Alexander vid Dalregementet. Stockholm: Fischer.
 Sundin, S.Z. (2005). Hemma efter Poltava kapten Alexander vid Dalregementet. Enskede: TPB..

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

Svenska pedagoger
Svenska skolledare under 1900-talet
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Själevads socken
Födda 1914
Avlidna 2006
Män
Gåseviks naturreservat

Gåsevik är ett naturreservat i Skaftö socken i Lysekils kommun i Bohuslän.

Området avsattes som naturminne 1974 men omvandlades till naturreservat 2011. Det är 1,5 hektar stort och består av botaniskt rikt område. Det är beläget 800 m väster om Fiskebäckskil och sträcker sig från Gåsevik till Kristineberg. 

Inom området finns olika växtmiljöer såsom kärr, högörtsfuktäng och torräng. Den rika förekomsten av gamla snäck- och musselskal i jorden gynnar växter som trivs på kalkrika marker. På en slåtteräng växer loppstarr, knutört, saltstarr och granspira. Man kan även hitta korskovall, natt och dag, ängsnycklar, jordtistel, brudbröd, kärrvial och krissla. Ängarna omges av hällmarker.  

Området förvaltas av Västkuststiftelsen.

Referenser

Källor
Gåsevik, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Noter

Naturreservat i Lysekils kommun
Naturskyddsområden bildade 2011

Sidor om naturreservat i Västra Götalands län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Konungshamn

Konungshamn är en by i Torhamns socken i Karlskrona kommun i Blekinge län. Från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Noter

Orter i Karlskrona kommun
Småorter i Sverige
Dömd (pjäs)

Dömd – Skådespel i tre akter är en pjäs av Alfhild Agrell, uruppförd på Kungliga Dramatiska Teatern i Stockholm den 16 februari 1884.

Handling 
Valborg har haft en utomäktenskaplig förbindelse med adelsmannen Sixten Björnklo och fött deras son. Han har lovat att gifta sig med henne och i väntan på att så ska ske sjukvikarierar Valborg som guvernant hos familjen Hillner. Sixten tänker dock inte alls gifta sig med Valborg utan med en viss Gertrud. Hon visar sig vara dotter i familjen där Valborg tjänstgör. Valborg konfronterar Sixten och talar om sanningen för hans familj och vänner. För detta fördöms Valborg och blir uppsagd, medan Sixten förlovar sig med Gertrud.

Personer 
 Hillner, professor
 Hilma, hans hustru
 Gertrud, deras dotter
 Ivar, deras son, 8 år
 Valborg Lindén, guvernant för Ivar
 Sixten Björnklo, kapten
 Olof Wide, kandidat
 Moster Lisen
 Änkefru Hillner, professorns mor
 Direktör Hillner
 Fru Hillner
 Assessor Holm
 Fröken Bonn
 Thure Mantell, kongl. sekter
 Anna, tjänarinna

Om pjäsen 
Pjäsen utgavs som en del av samlingen Dramatiska arbeten II 1884 på Oscar L. Lamms förlag och 2012 som en del av samlingen Dramatiska arbeten, som innehåller Agrells samlade dramatiska produktion.

År 1885 skrev Augusta Barthelson en fortsättning på Dömd kallad Efterspel. Pjäsen lämnades in till Dramaten för läsning men refuserades eftersom den var alltför lik Agrells pjäs.

Mottagande 
Nya Dagligt Allehandas recensent ansåg att pjäsen andra akt var den mest fulländade och i sig värd ett teaterbesök. Dagens Nyheter kallade pjäsen "ett litet mästerstycke af sann och verkningsfull realism". Desto mer negativ var Aftonbladet som ansåg att Valborgs historia var osannolik. Man ansåg också att rollfiguren professorskan var otillfredsställande.

Se även 
 Dramatiska arbeten
 Dramatiska arbeten I

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 Pjäsen i fulltext

1884 i Sverige
Teateråret 1884
Kultur i Stockholm
Svenska teaterpjäser
Verk 1884
Verk av Alfhild Agrell
Carl Johan Knös (ingenjör)

Carl Johan Knös, född 31 maj 1834 i Uppsala, död 22 juni 1897 i Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Knös blev student vid Uppsala universitet 1853 och avlade examen vid Högre artilleriläroverket på Marieberg 1858. Han blev löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren 1859, kapten 1869, major 1881 och erhöll avsked 1894. Han var stationschef vid Kinda kanalbyggnad 1866–72, var ingenjör och arbetschef vid fortifikationsarbetena i Karlskrona 1872–74 och Stockholms stads byggnadschef 1874–94.

Knös var son till teologen Anders Erik Knös samt bror till teologen Vilhelm och ingenjören Arvid Knös. Han var far till Thore och Carl Erik Knös.

Källor

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Ingenjörer från Uppsala
Födda 1834
Avlidna 1897
Män