kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claude Pajon

Claude Pajon, född den 17 februari 1626 i Romorantin, Loir-et-Cher, död den 27 september 1685 i Carré, var en fransk reformert teolog.

Pajon studerade vid universitetet i Saumur under Amyraut, blev professor där 1666, men uppgav redan 1668 på grund av de mot hans lärosätt riktade angreppen denna befattning och blev predikant i Orléans. Pajons åskådning är i det väsentliga blott en vidare utveckling av Amyrauts idéer. Lika litet som hos denne fanns hos Pajon någon avsikt att träda i motsats till den ortodoxa kalvinismen. Han bekände sig uttryckligen till Dordrechtsynodens beslut, och hans egentliga intresse gick blott ut på att mildra de för samtiden anstötliga hårdheterna i den kalvinska predestinationsläran genom att dels hävda universaliteten i själva nådestillbudet, dels kraftigare betona den etiska karaktären av nådens verkningssätt, såsom förmedlat å ena sidan genom den gudomliga försynens skickelser, å andra sidan genom det till intelligensen vädjande ordet. Anklagelsen för pelagiansk-arminiansk heresi var därför, vad honom själv beträffar, i huvudsak oberättigad, om än i hans uppfattning av synden och gudsgemenskapen ett rationalistiskt och deistiskt drag skymtar fram. Anhängarna av hans lära, den så kallade pajonismen, gick emellertid vida längre än mästaren. Många av dem anslöt sig senare till arminianismen, andra hamnade slutligen i katolicismen.

Källor 
 

Franska teologer
Reformerta teologer
Teologer under 1600-talet
Franska forskare under 1600-talet
Födda 1626
Avlidna 1685
Män
Ugglan
Personer från Loir-et-Cher
Nordcyperns herrlandslag i fotboll

Nordcyperns herrlandslag i fotboll () representerar Nordcypern i fotboll för herrar, och kontrolleras av det nordcypriotiska fotbollsförbundet, som inte är medlem av Fifa eller Uefa. Första matchen spelades 1962 mot Turkiet, och förlorades med 0-5. Laget vann FIFI Wild Cup 2006 samt ELF Cup 2006, samt slutade tvåa i VIVA World Cup 2012.

Trots att Nordcypern anses vara en icke-självständig stat, deltog Nordcypern i fotbollsturneringen vid Islamiska spelen 1980.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Matcher på RSSSF 

Fotboll i Nordcypern
Fotbollslandslag
Landslag startade 1962
Landslag och officiella lag utan medlemskap i FIFA
Edward Michael Pakenham

Sir Edward Michael Pakenham, född 19 mars 1778 på Pakenham Hall, Westmeath, Irland, död 8 januari 1815 utanför New Orleans, var en brittisk general. Han var son till Edward Pakenham, 2:e baron Longford.

Pakenham deltog med utmärkelse i krigen mot Napoleon, särskilt i sin svåger Wellingtons pyreneiska fälttåg, varunder han i slaget vid Salamanca (22 juli 1812) med sin division genombröt fiendens center. År 1812 blev han generalmajor, utsågs 1814 till befälhavare över expeditionen mot New Orleans, men led där ett förkrossande nederlag mot den amerikanske generalen Andrew Jackson och stupade själv i striden.

Källor

Noter

Externa länkar 

Brittiska generaler
Personer i Napoleonkrigen
Brittiska militärer under 1800-talet
Personer från Westmeath
Födda 1778
Avlidna 1815
Män
Ugglan
Vilhelmina spelmansstämma

Vilhelmina spelmansstämma startades av Jon Erik Öst 1942. På hans initiativ firades första hembygdsbröllopet 1944 med spelmän i täten av kyrkmarschen.

Under 1980-talet tog Volgsjögillet på sig att ordna spelmansmiddag. Från och med 1989 har Volgsjögillet stått som arrangör av stämman, som är ett inslag under Vilhelmina Hembygdsdagar.

Spelledare har genom åren varit: Jon Erik Öst, Erik Öst, Allan Karlsson (Sorsele), Maria Öst (Jon Eriks barnbarn), Sören Johansson, Ulla-Britt Renman och Matilda Höök.

Externa länkar
nybyggarveckan.se
Svensk folkmusik
Spelmansstämmor i Sverige
Återkommande evenemang i juli
Vilhelmina kommun
Återkommande evenemang med premiär 1942
Richard Pakenham

Sir Richard Pakenham, född 19 maj 1797, död 28 oktober 1868, var en brittisk diplomat. Han var son till amiral Thomas Pakenham.

Pakenham var 1835–1843 engelskt sändebud i Mexiko och förde därefter som sändebud i Washington (1843–1847) de viktiga förhandlingarna med Förenta staterna i Oregonfrågan samt var 1851–1855 envoyé i Lissabon.

Källor 
 

Brittiska diplomater
Diplomater under 1800-talet
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Alumner från Trinity College, Dublin
Personer från Westmeath
Födda 1797
Avlidna 1868
Män
Francis Pakenham (diplomat)

Sir Francis John Pakenham, född den 29 februari 1832 i London, död den 26 januari 1905 i Alameda, Kalifornien, var en brittisk diplomat. Han var son till Thomas Pakenham, 2:e earl av Longford.

Pakenham inträdde 1852 på diplomatbanan, blev 1864 legationssekreterare i Buenos Aires och 1865 i Rio de Janeiro samt utförde 1865 framgångsrikt en mission till Paraguay för att skydda brittiska medborgare under kriget mellan Paraguay, Argentina och Brasilien. Pakenham var en kort tid 1868 legationssekreterare i Stockholm, därefter i Bryssel, Washington, D.C. och (1874–1878) Köpenhamn, var 1878–1885 ministerresident i Chile, 1885–1896 envoyé i Buenos Aires och 1896–1902 envoyé i Stockholm samt erhöll 1898 knightvärdighet. Som diplomat utmärktes han av flegmatiskt lugn.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Storbritanniens ambassadörer i Chile
Storbritanniens ambassadörer i Argentina
Storbritanniens ambassadörer i Sverige
Diplomater under 1800-talet
Alumner från Christ Church, Oxford
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från London
Födda 1832
Avlidna 1905
Män
Ugglan
Bernt Karlsson

Bernt Karlsson kan avse någon av följande:
Berndt Carlson (född 1854), kammarmusiker och disponent
Bernt Carlsson (1938–1988), socialdemokratisk politiker
Jonair

Jonair Affärsflyg AB är ett svenskt flygbolag grundat 1972. Bolaget flyger några upphandlade linjer i Norrland däribland sedan mars 2015 linjen Luleå–Pajala. Dessutom flyger bolaget helikopter och taxiflyg.

Flotta

Tidigare flotta 

 Ett flygplan, en Piper PA-31-310 Navajo med registrering SE-GLE avregistrerades i mars 2022 och gick på export till Turkiet.

Rutter

Sverige
Efter att Trafikverket upphandlat flygtrafik i norra Sverige trafikerar Jonair tre linjer under perioden oktober 2019-oktober 2023. Linjerna är:
 Luleå–Pajala
Stockholm (Arlanda)–Sveg
Umeå–Östersund
Mora–Stockholm (Arlanda)

Referenser

Externa länkar
Jonairs webbplats

Svenska flygbolag
Flygbolag bildade 1972
Axel Bergström

Axel Bergström kan avse:

* Axel Bergström (1823–1893), jurist och politiker
 Axel Bergström (1864–1907), musiker och kompositör
 Axel Bergström (1858–1936), översättare och lärare
 Axel Bergström (1892–1973), ämbetsman 
 Axel Bergström (1899–1982), ingenjör
Sil (vattenreglering)

Sil (tyska Siel, nordfrisiska Sil, nederländska Zijl eller Spuisluis) är en slussanordning i en dammanläggning (exempelvis vid Nordsjökusten), genom vilken överloppsvatten vid pågående tidvatten ledes ut i havet samtidigt som havsvattnet hindras från att tränga in på marsklandet bakom dammen.

Källor
 

Väg- och vattenbyggnad
Thorleif Reiss

Thorleif Reiss, född 22 maj 1898 i Aker, död 14 april 1988 i Oslo, var en norsk skådespelare, teaterchef, teaterregissör och pjäsförfattare.

Biografi 
Reiss tog examen artium 1916. Han debuterade på Nationaltheatret 1918 i Don Carlos. Han ingick i Nationaltheatrets fasta ensemble till och med 1926 då han gick över till Centralteatret. Han fick där sitt genombrott som karaktärskomiker. Från 1931 verkade han vid Carl Johan-teatret där han från 1933 också var teaterchef tillsammans med Per Aabel. Fram till 1939 arbetade han som teaterchef, konsulent, skådespelare och regissör. Reiss var en aktiv skådespelare och spelade inte sällan nio föreställningar per vecka.

År 1939 blev Reiss fast anställd vid NRK där han verkat sedan 1925. Han gjorde bland annat visor och sketcher tillsammans med Leif Enger i duon Pitt og Pott. Från 1942 var han engagerad vid Det Nye Teater där han fortsatte som karaktärskomiker, men även som tragediskådespelare. Han kom även att verka som regissör vid teatern och avslutade sitt engagemang där 1976.

Vid sidan av teatern verkade han som filmskådespelare. Han debuterade 1922 i den tyskproducerade stumfilmen Die Gezeichneten. På film var han en birollsskådespelare och var som mest aktiv under 1940-talet. Han gjorde sin sista filmroll 1982 i Henrys bakværelse.

Som pjäsförfattare skrev han farsen Jeg vedder och äventyrsstycket Snehvit. Den sistnämnda hade premiär på Nationaltheatret 1929 och skrevs tillsammans med Alf Rød. Reiss skrev också en del revytexter, bland annat för Chat Noir.

Reiss erhöll Kungens förtjänstmedalj.

Familj 
Reiss var son till musikforskaren Georg Reiss (1861–1914) och Elisabeth Dymling (1861–1920). Han var gift första gången med Esther Colbjørnsen Dahl (1896–1941). Efter hennes död gifte han sig 1944 med Gunborg Kristiane Skistad (1911–2001).

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska teaterregissörer
Norska teaterchefer
Norska dramatiker
Födda 1898
Avlidna 1988
Män
Skådespelare från Oslo
Liv Bredal

Liv Helen Bredal, född 14 februari 1919 i Stavanger, död 25 november 2011 i Bærum, var en norsk skådespelare.

Bredal gjorde endast två filmroller. Hon debuterade 1941 Alfred Maurstads Hansen og Hansen, där hon spelade huvudrollen som fröken Nord. År 1942 gjorde hon en biroll i Maurstads Herre med mustasch.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 2011
Kvinnor
Skådespelare från Stavanger
Robert II av Burgund

Robert II av Burgund, född 1248, död 21 mars 1306, var hertig av Burgund mellan 1272 och 1306. Robert var den tredje sonen till hertigen Hugo IV och Yolande av Dreux.

Han gifte sig med Agnes, den yngsta dottern till den franske kungen Ludvig IX 1279, och fick med henne 8 barn, däribland sönerna Eudes och Hugo som båda innehade hertigtiteln efter honom.

1284 fick Robert hertigdömet Dauphiné av den tysk-romerske kejsaren Rudolf I. Detta följdes av ett två år långt krig som avslutades när den franske kungen Filip IV betalade Robert 20 000 livres tournois att avstå från sin fordran på Dauphiné.

Robert avslutade vanan att ge bort delar av det burgundiska hertigdömet till yngre söner och som hemgift till döttrarna. Från och med då ärvdes hela hertigdömet, dock redan förminskat av tidigare hemgifter, ofragmenterat till den äldste sonen.

Referenser

Franska hertigar
Burgund
Födda 1248
Avlidna 1306
Män
Union pour le progrès national

Union pour le progrès national (franska för "unionen för nationens framsteg"), förkortat UPRONA, är ett nationalistiskt politiskt parti i Burundi, vilket har starkast stöd av gruppen tutsi i landet. UPRONA grundades av prins Louis Rwagasore, och är det parti som haft flest presidenter i landet.

Referenser

Politiska partier i Burundi
David Granger

David Arthur Granger, född den 15 juli 1945, är en guyansk politiker som sedan den sextonde maj 2015 är Guyanas president.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Guyanas presidenter
Personer i Guyana under 2000-talet
Personer från Georgetown
Födda 1945
Levande personer
Män
Fuad Masum

Muhammad Fuad Masum (arabiska: محمد فؤاد معصوم Muḥammad Fūād Ma‘ṣūm; kurdiska: فوئاد مەعسووم), född den 1 januari 1938, är en kurdisk politiker, som var Iraks president mellan den 24 juli 2014 och 2 oktober 2018.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Iraks presidenter
Personer i Irak under 2000-talet
Födda 1938
Levande personer
Män
Svensk Musiktidning

Svensk Musiktidning var en tidskrift som utgavs åren 1880 till 1913.

Redaktioner och ägarförhållanden
Den startades i januari 1880 i Stockholm av Alfred Lundgren under titeln Necken: Svensk musiktidning. Vid följande årsskifte överläts den till musikfirman Huss & Beer, som fortsatte utgivningen, fast nu under titeln Svensk Musiktidning och med Adolf Lindgren och Fredrik Vult von Steijern som redaktörer. Den senare avgick efter ett halvår, varefter Lindgren redigerade tidningen till 1884, det sista året tillsammans med Frans J. Huss. Denne var från 1885 ensam redaktör intill sin död 1912. Därefter utgavs tidskriften av Gunnar Norlén i Uppsala under tiden september 1912 till maj 1913, varefter den upphörde.

Innehåll
Svensk Musiktidning utkom i regel med 20 nummer per år och redogjorde för musiklivet i Stockholm med fortlöpande förteckningar över och kortfattad kritik av Kungliga Operans, operetteatrarnas och konsertsalarnas verksamhet där samt notiser om övriga musiktilldragelser i in- och utlandet. I varje nummer fanns dessutom biografier och porträtt av svenska och utländska tonkonstnärer, vidare populära artiklar i musikteori samt dess estetik och historia, kåserier och korrespondenser samt notbilagor. Tidningens årgångar blev därmed värdefulla som en pålitlig uppslagsbok.

Svensk Musiktidning har i sin helhet digitaliserats.

Källor

Externa länkar
 Svensk Musiktidning digitaliserad av Musik- och teaterbiblioteket

Nedlagda svenska musiktidningar
Ugglan
Nedlagda svenska kulturtidskrifter
Parva liga

Parva liga eller efbet liga är Bulgariens högsta division i fotboll för herrar, och lyder under Bulgariska fotbollsunionen samt Profesionalna futbolna liga. Serien sparkade igång säsongen 1948/1949 och vanns då av PFC Levski Sofia, efter att tidigare ha spelats först som utslagsturnering och sedan som seriespel, från mitten av 1920-talet.

Klubbar säsongen 2019/2020

Mästare

Källor

RSSSF

Fotnoter

Externa länkar

Fotbollsserier i Bulgarien
Återkommande sportevenemang med premiär 1948
Tomás de Zumalacárregui

Tomás de Zumalacárregui y de Imaz, född den 29 december 1788 i Ormaiztegi, baskiska provinsen Guipuzcoa, död den 25 juni 1835 i Zegama, Guipuzcoa, var en spansk militär.

de Zumalacárregui lämnade vid Ferdinand VII:s död (1833) sin anställning som överste och militärguvernör i Ferrol för att följa Don Carlos, som utnämnde honom till general och högste befälhavare i Navarra. Han organiserade den karlistiska resningen i sin födelsebygd och spelade en framstående roll i kriget mot "cristinos". I juni 1835 framträngde han segerrikt i Navarra och Baskiska provinserna och ville med sin över 30 000 man starka här marschera på Madrid, men på Don Carlos befallning måste han vända sig mot Bilbao, vid vars belägring han dödligt sårades. Oböjlig handlingskraft och glänsande tapperhet skaffade honom ett ovanligt välde över folk och här.

Källor 
 

Spanska generaler
Spanska militärer under 1800-talet
Personer från Gipuzkoa
Födda 1788
Avlidna 1835
Män
Komplex vektor

En komplex vektor är att med ett tvådimensionellt koordinatsystem visualisera ett komplext tal i ett komplext linjärt rum där x-axeln är den reella delen och y-axeln är den imaginära delen (arganddiagram).

För det komplexa talet z är vektorns längd absolutbeloppet av z:

Se även
Komplexa tal
Linjärt rum

Referenser

Externa länkar 

Komplexa tal
Hugo IV av Burgund

Hugo IV av Burgund, född 9 mars 1213, död 30 oktober 1272, var hertig av Burgund mellan 1218 och 1272. Hugo var den ende sonen till Eudes III av Burgund och Alice av Vergy. De första tio åren hans regeringstid, fram till 1228, styrde modern Alice i Burgund som hans förmyndare.

Hugo var gift två gånger, först med Yolande av Dreux med vilken han fick fem barn. Han gifte sig sedan med Beatrice av Navarra, dotter till Theobald I, vid 45 års ålder och fick med henne ytterligare fem barn. En av hans söner med Yolande, Robert, blev hans efterföljare på hertigtronen. Hugo IV dog vid 60 års ålder i oktober 1272 i Villaines-en-Duismois i Frankrike. Hans gravplats är okänd.

Regeringstid
I en överenskommelse med Johan av Chalon år 1237 gav Hugo IV upp följande territorier: Salins-les-Bains, Belvoir, Vuillafans, Ornans, Montfaucon, Doubs, Arlay, Vaud, Chaussin och Orgelet mot erhållandet av grevskapen Chalon och Auxonne 1237, vilket utvidgade hertigdömet och gynnade den regionala ekonomin genom den växande vinhandeln. Johan av Chalon blev å sin sida en av de mer framstående adelsmännen i området.

1239 anslöt Hugo sig till det sjätte korståget som anordnades av den tysk-romerska kejsaren Fredrik II och kung Theobald I av Navarra. De burgundiska trupperna allierade sig med Rickard av Cornwall, återuppbyggde Ashkelon och förhandlade fram en fred med Egypten under 1241. Hugh gavs regenttiteln för Thessaloniki 1266, även om det hade återerövrats av bysantinerna några år tidigare.

Referenser

Franska hertigar
Burgund
Födda 1213
Avlidna 1272
Korsfarare
Män
Jan Bergström

Jan Bergström kan avse

 Jan Bergström (direktör) (1924–2001), ingenjör och direktör
 Jan Bergström (paleozoolog) (1938–2012), geolog och paleozoolog
 Jan Bergström (tandläkare) (född 1938), tandläkare
 Jan Bergström (militär född 1944) (född 1944), militär
 Jan Bergström (militär född 1945) (född 1945), militär
 Jan-Erik Bergström (född 1944), konstnär
 Janne Bergström Johannes "Janne" Bergström (1851–1940), vattenkraftsbyggare
Nyköpings mässingsbruk

Nyköpings mässingsbruk var ett mässingsbruk anlagt i Nyköping 1606 och med en del uppehåll i drift fram till 1845.

Historia 
Nyköpings mässingsbruk anlades 1606 av Willem de Besche på initiativ av Karl IX. 1610 var anläggningen klar och bruket i full drift. Det blev snabbt det ledande svenska mässingsbruket då Skultuna under de första åren kämpade med stora problem. 

På 1620-talet tog Willem in brodern Gillis de Besche som medintressent. Willem hade dock vissa problem under den tiden och 1627 överläts brukets anläggningar åt Marcus Kock för anläggandet av ett myntverk, och samma år anlades ett nytt mässingsbruk i Norrköping, som fram till sin nedläggning i slutet av 1700-talet kom att bli Sveriges största. Myntverket lades dock ned redan på 1630-talet., 

Nyköpings mässingsbruk återupptogs år 1646 av tyskarna Willem Momma och Matthias Römer. Den mest engagerade var Momma som efter hand blev en verklig storman inom den svenska ekonomin. 

1665 drabbades bruket av Nyköpings stadsbrand men återuppbyggdes kort därefter. 

Momma överlät 1677 bruket till sin svärson David Klöcker Ehrenstrahl. Ehrenstrahl överlät senare bruket till sin svärson hovrättspresidenten Johan Wattrang. 

Nyköpings mässngsbruk var i slutet av 1600-talet med sina 18 ugnar det näst största av de svenska mässingsbruken. Stora nordiska kriget innebar svårigheter för Nyköpings mässingsbruk. 

1719 förstördes bruket i samband med rysshärjningarna och stod inte återuppbyggt förrän 1734. 

På 1720-talet bildade ett konsortium för brukets återuppförande. 1738 drabbades bruket åter av brand. 

I slutet av 1700-talet drabbades Nyköpings bruk liksom övriga svenska bruk av exportkrisen för svensk mässingtråd. Stadsbruken i Norrköping och Nyköping hade också större svårigheter att jämna ut dåliga år med annan produktion. 

Under 1800-talet satsade man alltmer på hushållsprodukter, knappnålar blev en viktig produkt. 1844 gick företaget i konkurs, och året därpå lades tillverkningen ned. Skultuna såg snabbt till att anställa några av de bästa arbetarna för att hindra att produktionen i Nyköping kunde återupptas.

Produktion 
Brukets största produkt på 1600-talet var mässingstråd och mässingsplåt. Mässing framställdes av inhemsk koppar och importerad galmeja (zinkkarbonat). Under senare tid tillverkades även ljusstakar ljuskronor i gjuteriet, och knappnålar i knappnåls fabriken och diverse arbeten i mässingsslageriet, exempelvis kakelugnsluckor. År 1799 levererades bland annat 149 posthorn. Vid 1800-talets början utökades produktionen.

Källor 

 Ekblad, Sven (1979) – Nyköpings mässingsbruk -  ]
 Eriksson, Sigurd (1957). Skultuna bruks historia 1607 - 1860 D2:1

Referenser 

Ej längre existerande svenska verkstadsindustriföretag
Svenska mässingsbruk
Amezaiku

är ett japansk konsthantverk där man arbetar med konfekt. Man kan använda flerfärgade kolor (fruktkola) och med hjälp av händerna och andra verktyg, såsom  pincett och sax, skapa en skulptur. Verktyg används för att kunna forma kolan, som senare kan färgas med en pensel.

Konstformen dök upp i Japan från Kina under Heianperioden (från år 794 till år 1185.).

Godis
Mat och dryck i Japan
Jørgen Pedersen (politiker)

Jørgen Pedersen, född den 18 januari 1841 nära Odense, död den 6 juli 1920 i Odense, var en dansk politiker.

Pedersen avlade 1863 skollärarexamen och var folkhögskollärare, tills han 1873 blev redaktör för Fyns Tidende i Odense, som han gjorde till en av Danmarks största och inflytelserikaste provinstidningar. Som ledamot av folketinget 1876–1886 och av landstinget 1886–1920 tillhörde han den moderata vänstern och spelade, särskilt under sina sista år, en ledande roll. Han var bland annat en av huvudmännen, då grundlagsstriden 1912–1915 fördes fram till en fredlig uppgörelse.

Källor 
 

Danska politiker under 1800-talet
Danska politiker under 1900-talet
Personer från Odense
Födda 1841
Avlidna 1920
Män
Ugglan
Jørgen Pedersen

Jørgen Pedersen kan syfta på bland andra:

* Jørgen Pedersen (1841–1920), dansk journalist och politiker.
 Jørgen Pedersen (1890–1973), dansk nationalekonom 
 Jørgen Pedersen Gram (1850–1916), dansk matematiker
 Jørgen Flindt Pedersen (född 1940), dansk journalist, författare och filmregissör
 Jørgen V. Pedersen  (född 1959), dansk cyklist
Karl Flodin (arkitekt)

Karl Ludvig Flodin, född 2 oktober 1857 i Sankt Lars socken, död 18 augusti 1930 i Stockholm var en svensk arkitekt.

Biografi
Efter examen vid Högre allmänna läroverket i Linköping 1873 studerade Flodin vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm 1880-1884. Han praktiserade vid olika arkitektkontor i huvudstaden mellan 1884 och 1885. 1886 tillträdde han tjänsten som stadsarkitekt i Norrköping, där han kom att stanna till 1928 och därmed satt sin prägel på stadsbilden genom bostads- och affärshus såväl som skolor och industrilokaler.

Verk i urval
Källvindsskolan, Nygatan 38, Norrköping, 1891-1892.
Matteusskolan, Norra Promenaden 116, Norrköping, 1895.
Klädesfabrik, Kåkenhus, Norrköping, 1890.
Industri- och kontorsbyggnad, Tunnbindareg 37, Norrköping 1895.
Industribyggnad, Kungsgatan 52, Norrköping (Ströms AB), 1900.
Spinneri och väveribyggnad, Gamlabyn, Norrköping, 1899-1903.
Mälarprovinsernas bank, Drottningg 40, Norrköping, 1919.
Förenade Yllefabrikerna AB, Norrköping
Bostadshus Södra Promenaden 135, 1898 och 137, 1897, Norrköping.
Kommunal mellanskola, Söderköping.
Tingshus, Söderköping.
Kyrkoherdeboställe, Söderköping.
Katrineholms kyrka, 1900–1902. Bearbetad av Folke Zettervall.
Valdemarsviks kyrka, Valdemarsvik, sidoställt torn, 1905.
Sankt Johannes kyrka, Norrköping, 1904–1906 (se H8D 1906:85).

Källor

Externa länkar

Norrköpings stadsarkitekter
Svenska arkitekter under 1800-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Personer från Sankt Lars socken
Födda 1857
Avlidna 1930
Män
Bomolja

Bomolja (från tyskans Baumöl) är en sämre sorts olivolja som erhålles vid tredje pressningen av olivträdets frukt. 
Bomoljan användes tidigare bla av svenska armén för vapenvård. År 1700 skulle musköter, värjor och bardisaner rengöras med bomolja.

Idag används bomolja exempelvis som bränsle i oljelampor och till skinn- och läderberedning.

Referenser 

Vegetabiliska oljor