kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karl XIV Johans statsråd (till 1840)

Karl XIV Johans statsråd var Sveriges regering under första delen av Karl XIV Johans regeringstid, från 5 februari 1818, till antagandet av Departementalreformen 16 maj 1840.

Kungen var regeringschef, och i enlighet med 1809 års regeringsform bestod statsrådet av nio, av kungen utsedda, ledamöter: en justitiestatsminister, en utrikesstatsminister, sex statsråd (motsvarande senare års konsultativa statsråd), samt hovkanslern. Dessutom skulle de fyra statssekreterarna delta och föra sina egna ärenden - dock saknade dessa beslutanderätt.

Justitiestatsminister
 Fredrik Gyllenborg (1810-1829)
 Mathias Rosenblad (1829-1840)
Arvid Mauritz Posse (1840-1840)

Utrikesstatsminister
 Lars von Engeström (1809-1824)
 Gustaf af Wetterstedt (1824-1837)
 Gustaf Algernon Stierneld (1838-1842)

Statsråd
 Adolf Göran Mörner (1815-1838)
 David von Schulzenheim (1838-1840)

 Anders Fredrik Skjöldebrand (1815-1828)
 Pehr Gustaf af Ugglas (1828-1831)
 Gabriel Poppius (1833-1836)
 Carl Gustaf Hård (1836-1840)

 Carl Lagerbring (1812-1822)
 Carl Axel Löwenhielm (1822-1839)
 Johan Lagerbielke (1839-1840)

 Claes Adolph Fleming (1810-1824)
 Gustaf Fredrik Wirsén (1824-1827)
 Carl Johan af Nordin (1828-1831)
 Gustaf Lagerbielke (1831-1837)
 Carl Henrik Gyllenhaal (1837-1840)

 Olof Rudolf Cederström (1815-1828)
 Hans Niclas Schwan (1828-1829)
 Erik Reinhold Adelswärd (1829-1840)
 Olof Immanuel Fåhraeus (1840)

 Mathias Rosenblad (1809-1829)
 Gustaf Fredrik Åkerhielm (1831-1840)

Hovkansler
 Gustaf af Wetterstedt (1809-1824)
 David von Schulzenheim (1825-1838)
 August von Hartmansdorff (1838)
 Albrecht Elof Ihre (1838-1840)

Statssekreterare

För Ecklesiastikexpeditionen
Nils von Rosenstein (1809-1822)
Anders Carlsson af Kullberg (1822-1831)
 August von Hartmansdorff (1831-1838)
 Christoffer Isac Heurlin (1838-1840)

För Handels- och finansexpeditionen
Carl Peter af Klintberg (1817-1821)
Carl David Skogman (1821-1838)
 Sven Munthe (1838-1840)

För Kammarexpeditionen
 Casper Wilhelm Michael Ehrenborgh (1817-1820)
	Magnus Georg Danckwardt (1820-1838)
 Georg Ulfsparre af Broxvik (1838-1840)
För Krigsexpeditionen
 Gustaf Fredrik Wirsén (1812-1818)
 Bernhard Christofer Quiding (1818-1824)
 Lars Arnell (1824-1825)
 Carl Johan af Nordin (1825-1828)
 Gustaf Peyron (1828)
Johan Nordenfalk (1828-1831)
 Carl Gabriel Grip (1831-1840)

Statsråd (till 1840)
Karl XIV Johan I
Sverige under 1810-talet
Sverige under 1820-talet
Sverige under 1830-talet
Sverige under 1840-talet
Bildanden 1818
Upplösningar 1840
Karl XIII:s statsråd

Karl XIII:s statsråd var Sveriges regering under Karl XIII:s regeringstid, 6 juni 1809-5 februari 1818. 

Kungen var regeringschef, och regeringen tillträdde efter statskuppen 1809, vilken ledde till avsättning av Gustav IV Adolf och antagandet av 1809 års regeringsform. I och med detta var det gustavianska enväldet till ända, och en ny grundlag baserad på maktdelningsprincipen hade trätt i kraft. Utöver den nya regeringsformen innebar nyordningen också, bland annat, inrättandet av justitieombudsmannen och konstitutionsutskottet, samt en ny tryckfrihetsförordning, riksdagsordning, och successionsordning, vilka samtliga fastslogs som grundlagar.

Den nya regeringsformen ledde till att det av Gustav III inrättade Rikets allmänna ärendens beredning fick ändrade uppgifter, och i rollen som kungens råd ersattes det av det genom lag tydligare definierade Statsrådet (vilket också var titeln på dess enskilda ledamöter). I enlighet med regeringsformen bestod statsrådet av nio, av kungen utsedda, ledamöter: en justitiestatsminister, en utrikesstatsminister, sex statsråd (motsvarande senare års konsultativa statsråd), samt hovkanslern. Dessutom skulle de fyra statssekreterarna delta och föra sina egna ärenden - de saknade dock beslutanderätt.

Justitiestatsminister
 Carl Axel Wachtmeister (1809-1810)
 Fredrik Gyllenborg (1810-1829)

Utrikesstatsminister
 Lars von Engeström (1809-1824)

Statsråd
 Gudmund Jöran Adlerbeth (1809-1815)
 Adolf Göran Mörner (1815-1838)

	Georg Adlersparre (1809-1810)
 Carl Johan Adlercreutz (1810-1815)
 Anders Fredrik Skjöldebrand (1815-1828)

	Hans Henric von Essen (1809-1810)
 Fabian Wrede (1810-1812)
 Carl Lagerbring (1812-1822)

	Gustaf Lagerbielke (1809-1810)
 Claes Adolph Fleming (1810-1824)

 Baltzar von Platen (1809-1812)
 Johan af Puke (1812-1815)
 Olof Rudolf Cederström (1815-1828)

 Mathias Rosenblad (1809-1829)

Hovkansler
 Gustaf Lagerbielke (1809)
 Gustaf af Wetterstedt (1809-1824)

Statssekreterare

För Ecklesiastikexpeditionen
Nils von Rosenstein (1809-1822)

För Handels- och finansexpeditionen
Hans Järta (1809-1811)
Gustaf Fredrik Wirsén (1811-1812)
Adolf Göran Mörner (1812-1815)
Hans Järta (1815-1816)
Johan Julius Fredenstam (1816-1817)
Carl Peter af Klintberg (1817-1821)

För Kammarexpeditionen
 Gustaf Wathier Hamilton (1809)
 Johan Abraham Börtzell (1809-1817)
 Casper Wilhelm Michael Ehrenborgh (1817-1820)

För Krigsexpeditionen
 Henrik Wilhelm Iserhielm (1809-1810)
 Fredrik Wilhelm Carpelan (1810-1812)
 Gustaf Fredrik Wirsén (1812-1818)

Bildanden 1809
Upplösningar 1818
Karl XIV Johan I
Sverige under 1800-talet
Sverige under 1810-talet
Chicxulub

Chicxulub är en ort i kommunen Chicxulub Pueblo i delstaten Yucatáns.
Chicxulub är mest känt för att ligga nära nedslagsplatsen, hamnen Chicxulub Puerto i epicentret för Chicxulubkratern, en nedslagskrater som sträcker sig ut i havet utanför Yucatánhalvöns kust. Chicxulub Puerto ligger bara 6 km från den större hamnstaden Progreso de Castro.

Etymologi 
Chicxulub eller Chacxulub är båda Yucatek Mayaspråk, där ch’ik betyder "lus" eller "fästing", och xulub’ betyder "demon eller horn".

Chacxulub var namnet som Nakuk Pech använde om sin hemstad Chac Xulub Chen, vilket står för "De stora hornens källa", kanske för att något ståtligt hjorthorn hittats där eller blivit uppsatt för att markera platsen. Det nu gällande namnet ChicXulub har troligen tillkommit som en parodi eller ordlek. Det betyder att göra hanrej av någon, att sätta horn på honom.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Orter i Yucatán
Abu Dhabis Grand Prix 2012

Abu Dhabis Grand Prix , officiellt 2012 Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix, var en Formel 1-tävling som hölls den 4 november 2012 på Yas Marina Circuit i Abu Dhabi, Förenade Arabemiraten. Det var den sjuttonde tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 55 varv. Vinnare av loppet blev Kimi Räikkönen för Lotus, tvåa blev Fernando Alonso för Ferrari, och trea blev Sebastian Vettel för Red Bull.

Kvalet 

Noteringar:
  — Sebastian Vettel, som kvalade in på tredje plats, uteslöts från kvalet eftersom han bröt mot reglerna genom att inte ha tillräckligt med bränsle för det obligatoriska bränsleprovet till FIA. Domarna tillät honom att starta loppet från den sista startrutan. Red Bull gjorde förändringar på bilen innan loppet, vilket innebar att Vettel tvingades starta från depån.

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Noteringar 
 Lotus F1 Teams första seger.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 ”2012 Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 3 november 2012. Läst 13 november 2014.
 ”2012 Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix (Race)” (på engelska). Formula1.com. 4 november 2012. Läst 13 november 2014.

Externa länkar 
 

 

2012 i Förenade arabemiraten
Abu Dhabis Grand Prix
Gösta Blum

Gustaf (Gösta) Adolf Mikael Blum, född 5 augusti 1903 i Stockholm, död 20 november 1964 (flygolycka), var en svensk ingenjör och industriman. 

Efter examen från Kungliga Tekniska högskolan 1926 var Blum ingenjör vid Svenska väginstitutet 1926, vid AB Vattenbyggnadsbyrån 1926–1929, vid Skandinaviska Jute-Spinneri- & Väfveri AB i Oskarström 1929–1934, fabrikschef 1934–1944 samt disponent och verkställande direktör där från 1944. Blum är begravd på Oskarströms kyrkogård.

Källor

 Gustav Adolf Mikael Blum på Gravar.se

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer som omkommit i flygincidenter
Ingenjörer från Stockholm
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1903
Avlidna 1964
Män
Zdravko Ježić

Zdravko Ježić, född 17 augusti 1931 i Niš, död 19 juni 2005 i New York, var en jugoslavisk vattenpolospelare och Serbienfödd kroatisk-amerikansk kemist. Han tog OS-silver 1952 och 1956 med Jugoslaviens landslag.

Ježić spelade nio matcher i den olympiska vattenpoloturneringen i Helsingfors och sju matcher i den olympiska vattenpoloturneringen i Melbourne. Han spelade sju matcher och gjorde fyra mål den olympiska vattenpoloturneringen i Rom där Jugoslavien nådde en fjärdeplats. Han spelade för Mladost Zagreb där han var lagkapten 1952–1962. I det jugoslaviska landslaget var han lagkapten 1958–1960. Ježić valdes in i International Swimming Hall of Fame 2010.

Efter vattenpolokarriären flyttade Ježić till USA, gjorde karriär som kemist på Dow Chemical och avled 2005 i prostatacancer.

Referenser 

Amerikanska kemister under 1900-talet
Jugoslaviska vattenpolospelare
Jugoslaviska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Olympiska silvermedaljörer 1956
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Jugoslavien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Jugoslavien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Jugoslavien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1960
Personer från Niš
Födda 1931
Avlidna 2005
Män
Virtus Entella

Virtus Entella, är en italiensk fotbollsklubb baserad i Chiavari, Ligurien. Entella grundades 1914. Klubben spelar sedan säsongen 2021/2022 i Serie C Grupp B.

Externa länkar
Officiell webbplats

Fotbollsklubbar i Italien
Sportklubbar bildade 1914
Mongoliet i olympiska vinterspelen 1998

Mongoliet deltog med tre deltagare vid de olympiska vinterspelen 1998 i Nagano. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

1998 i Mongoliet
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
1998
Vincenzo Cantiello

Vincenzo Cantiello född 25 augusti 2000 är en italiensk sångare som vann Junior Eurovision Song Contest 2014 med låten "Tu primo grande amore" den 15 november i Malta. Det var första gången som Italien var med i Junior Eurovision Song Contest och är därmed det första land som vann samma år som deras debut skedde.

Födda 2000
Män
Levande personer
Italienska sångare
Deltagare i Junior Eurovision Song Contest
Artister som vunnit i Junior Eurovision Song Contest
Mongoliet i olympiska vinterspelen 2006

Mongoliet deltog med två deltagare vid de olympiska vinterspelen 2006 i Turin. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

2006 i Mongoliet
Nationer i olympiska vinterspelen 2006
2006
Belägringen av Ragnhildsholmen

Belägringen av Ragnhildsholmen under september-november 1308 var den första slaget mellan svenskar och norrmän under Brödrastriden, efter att kung Håkon V Magnusson bröt med de svenska hertigarna Erik Magnusson och Valdemar Magnusson.

Litteratur 
 Leif Törnquist, Svenska borgar och fästningar: En militærhistorisk reseguide 2007 
 Ulf Sundberg, Medeltidens Svenska Krig 2002 

Ragnhildsholmen
Ragnhildsholmen
1308
Hisingen
Gunnar Weibull

Harry Valter Gunnar Weibull, född 14 januari 1919 i Landskrona församling, Malmöhus län, död 20 november 1964 i flygolyckan vid Ängelholm (folkbokförd i Landskrona församling), var en svensk genetiker, företagsledare och högerpolitiker.

Weibull blev direktör i W. Weibull AB 1946 och var verkställande direktör i nämnda bolag från 1962 till sin död. Han var ledamot av riksdagens första kammare för Högerpartiet från den 1 januari 1964 till sin död. Weibull omkom i flygolyckan i Ängelholm. Han är begravd på Farhults kyrkogård.

Bibliografi 
 The cold storage of vegetable seed – further studies (1955)
 Gräsmattor: en bok om gräs och gräsytor, deras anläggning och vård (1957, andra utökade upplagan 1962)

Referenser 
 Fajer Fajersson: Weibullsholm. Familjeföretagets utveckling 1870–1980
 Harry Valter Gunnar Weibull på gravar.se

Noter 

Svenska genetiker
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Personer som omkommit i flygincidenter
Gunnar
Födda 1919
Avlidna 1964
Män
Politiker från Landskrona
Laure-Auguste de Fitz-James

Laure-Auguste de Fitz-James, prinsessan de Chimay, född 1744 i Paris, död där 1814, var en fransk hovfunktionär. Hon var hovdam hos drottning Marie-Antoinette från 1770 till 1791.

Biografi 

Hon var dotter till Charles de Fitz-James, som härstammade från Jakob II av England genom en illegitim gren, och Louise Victoire Sophie Goyons Matignon. Hon gifte sig 1762 med Philippe Gabriel Maurice d'Alsace Henin-Liétard, 15:e prins av Chimay. Paret fick inga gemensamma barn. 

de Fitz-James' mor hade varit hovdam (dame du palais) hos drottning Marie Leszczyńska, och hon blev själv hovdam år 1762. Vid drottningens död 1768 förlorade hon de facto sin ställning, men behöll formellt sin tjänst och kunde återinträda i denna som dame pour accompagner la dauphine hos kronprinsessan, Marie-Antoinette, vid dennas ankomst till Frankrike 1770. 

Marie-Antoinette blev år 1774 drottning och kunde organisera sitt eget hov, och hon blev dame du palais. 29 juni 1775 blev hon dame d'atours efter Adélaïde-Diane-Hortense Mazarini-Mancini de Cossé. Den 23 september samma år ersatte drottningen grevinnan de Noailles, som hon alltid hade avskytt, med de Chimay som dame d'honneur, och efterträddes själv som dame d'atours av Marie-Jeanne de Mailly.  Tjänsten som dame d'honneur motsvarade då överhovmästarinnans vid det franska hovet, eftersom tjänsten  som Surintendante var vakant, men när prinsessan de Lamballe strax därpå utnämndes till Surintendante blev de Chimay nummer två i rang bland hovdamerna. 

År 1782, när det blev dags att ersätta Victoire de Rohan som kunglig guvernant, var de Chimay tillsammans med hertiginnan de Duras de två hovdamer som allmänt ansågs vara de lämpligaste kandidaterna för tjänsten, men Marie-Antoinette valde bort de Chimay för hennes alltför rigida religiositet och de Duras på grund av att drottningen ska ha känt en viss bildningsmässig underlägsenhet inför hennes  kunskap och kvickhet, och utsåg i stället Madame de Polignac.      

de Chimay hade ett välfungerande samarbete med Marie-Antoinette, med vilken hon delade sin smak för musik och opera, och som person beskrivs hon som hängiven och pålitlig. Hon var fortfarande i tjänst under kvinnotåget till Versailles 5 oktober 1789, och följde då med kungafamiljen från Versailles till Tuilerierna i Paris. Hon emigrerade år 1791, och efterträddes då av Geneviève d'Ossun. Hon levde därefter i Bryssel, Maastricht och Erfurt. Efter sin återkomst till Frankrike blev hon känd för sin religiositet och välgörenhet.

Källor 

Franska hovdamer
Franska prinsessor
Marie-Antoinette
Personer från Paris
Födda 1744
Avlidna 1814
Kvinnor
Ludvig XVI:s hov
Changyi, Weifang

Changyi, tidigare romaniserat Changi, är en stad på häradsnivå som lyder under Weifangs stad på prefekturnivå i Shandong-provinsen i norra Kina. Den ligger omkring 220 kilometer öster om provinshuvudstaden Jinan.

Källa

WP:Projekt Kina
Qingzhou

Qingzhou, tidigare romaniserat Tsingchow, är en stad på häradsnivå som lyder under Weifangs stad på prefekturnivå i Shandong-provinsen i norra Kina. Den ligger omkring 130 kilometer öster om provinshuvudstaden Jinan.

Källa

WP:Projekt Kina
Hiss till galgen

Hiss till galgen () är en fransk spänningsfilm från 1958 i regi av Louis Malle, med Jeanne Moreau och Maurice Ronet i huvudrollerna. Filmen bygger på en roman av Noël Calef med samma titel. Manuset skrevs av Malle och Roger Nimier och lanserade flera berättartekniker som kom att förknippas med den franska nya vågen. Originalmusiken gjordes av amerikanske jazzmusikern Miles Davis och improviserades till stor del fram medan Davis och hans band såg klipp från filmen.

Filmen hade fransk premiär den 29 januari 1958 och sålde 1 913 282 biobiljetter i hemlandet. Sverigepremiären ägde rum den 11 maj 1959. Filmen tilldelades Louis Delluc-priset.

Handling 
Paret Florence Carala (Jeanne Moreau) och Julien Tavernier (Maurice Ronet) planerar det perfekta brottet, att mörda Florences make, Simon Carala (Jean Wall), tillika Juliens chef. De stöter på problem när Julien fastnar i en hiss i ett kritiskt skede.

Medverkande 

 Jeanne Moreau – Florence Carala
 Maurice Ronet – Julien Tavernier
 Georges Poujouly – Louis
 Yori Bertin – Véronique
 Jean Wall – Simon Carala
 Elga Andersen – Frieda Bencker
 Sylviane Aisenstein – Yvonne, flickan i baren
 Micheline Bona – Geneviève
 Gisèle Grandpré – Jacqueline Mauclair
 Jacqueline Staup – Anna, servitris på baren Royal Camée
 Marcel Cuvelier – motellreceptionisten
 Gérard Darrieu – Maurice, vaktmästare
 Charles Denner – polisinspektören som förhör Tavernier
 Hubert Deschamps – åklagarens ersättare
 Jacques Hilling – bilförsäljaren
 Marcel Journet – ordföranden i förvaltningsrådet
 François Joux – poliskommissarien
 Iván Petrovich – Horst Bencker
 Félix Marten – Christian Subervie
 Lino Ventura – kriminalkommissarie Cherrier

Källor

Externa länkar 

 

Filmer 1958
Filmer baserade på franska romaner
Filmer i regi av Louis Malle
Franska filmer baserade på romaner
Franska thrillerfilmer
Franskspråkiga filmer
Fransesca Quartey

Ellen Fransesca Kwale Quartey, född 17 augusti 1964 i Gamlestaden i Göteborg, är en svensk skådespelerska, teaterregissör och teaterchef.

Biografi
Quartey, som har en ghanansk far och en svensk mor, var 1986-1987 elev på Göteborgs Teater- och operahögskola. Hon har hört till ensemblen vid Unga Klara i Stockholm och fick 1993 anställning på Dramaten där hon spelade huvudrollen i Ett drömspel i regi av Robert Lepage. Quartey har även regisserat pjäser på bland annat Helsingborgs stadsteater och Regionteatern Blekinge Kronoberg.

1997 var hon sommarpratare i Sommar i P1.

Sedan 2013 är hon VD och konstnärlig ledare för Västerbottensteatern. Hon sitter även med i TV-programmet Go'kvälls kulturpanel där hon bland annat ger bok- och TV-tips.

Utmärkelser 
  H. M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken i Serafimerordens band (Kon:sGM8mserafb 2021) för  betydande insatser inom svensk scenkonst

Filmografi i urval

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

 

Levande personer
Kvinnor
Födda 1964
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska scenskådespelare
Svenska teaterchefer
Svenska teaterregissörer
Sommarvärdar 1997
Skådespelare från Göteborg
Svenska regissörer under 2000-talet
Regissörer från Göteborg
Mongoliet i olympiska vinterspelen 2010

Mongoliet deltog med två deltagare vid de olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

2010 i Mongoliet
Nationer i olympiska vinterspelen 2010
2010
Malin Jonson

Anna Malin Fahlén (tidigare Jonson), född 8 januari 1984, är en svensk kommunikatör och spökskrivande författare. Tidigare har hon varit verksam som elithandbollsspelare och sportjournalist. Sedan 2017 arbetar Jonson som kommunikations- och PR-ansvarig för fotbollsklubben BK Häcken, och är sedan 2022 också vice klubbchef.

Som journalist var Fahlén verksam som sportreporter och -krönikör på bland annat GT/Expressen och Göteborgs-Posten. Hon deltog också i TV-kanalen C Mores sändningar från fotbollsallsvenskan, samt i sändningar från flera handbollsmästerskap.

2016 skrev hon den tidigare proffsboxaren Frida Wallbergs självbiografiska bok Alltid lite till – om att slåss för sitt liv.

2008 vann Fahlén SM-guld i handboll, som spelare i Skövde HF.

Sedan 2008 är Fahlén tillsammans med Björn Fahlén och har två barn.

Referenser 
 "S04E04 - 'Malin Jonson'". En podd om BK Häcken. 24 april 2020. Åtkomst 23 februari 2021.

Noter

Externa länkar 
 

Svenska journalister under 2000-talet
Svenska handbollsspelare
Svenska mästare i handboll
Födda 1984
Levande personer
Kvinnor
Spelare i Skövde HF
Svenska sportjournalister
Funky Divas

Funky Divas är En Vogues andra studioalbum, utgivet den 24 mars 1992. Det såldes i fler än fem miljoner exemplar världen över.

Låtförteckning

Medverkande 
 Terry Ellis
 Cindy Herron
 Maxine Jones
 Dawn Robinson

Övriga musiker 
Denzil Foster, Thomas McElroy: keyboard, trumprogrammering
Jinx Jones: elgitarr, akustisk gitarr, elbas
Michael Fellows: trummor
Jon Bendich, Juan Escovedo, Peter Michael: percussion
Chuckii Booker: tal, spoken word
Wayne Jackson: rap
Tony George: trumpet
Les Harris: saxofon
Chris Mondt: trombon

Referenser 

Album av En Vogue
Musikalbum 1992
The Secret Life of Walter Mitty (2013)

The Secret Life of Walter Mitty är en amerikansk romantisk äventyrs-dramakomedi från 2013, skriven av Steve Conrad samt regisserad av Ben Stiller som också spelar titelrollen. Gore Verbinski är exekutiv producent för filmen.

Handling
Walter Mitty arbetar på tidskriften Life. Han dagdrömmer om äventyr och är förälskad i kollegan Cheryl. När jobbet hotas beger han sig ut i världen på en extraordinär resa.

Om filmen
The Secret Life of Walter Mitty premiärvisades på New York Film Festival den 5 oktober 2013.

Filmen är den andra som baseras på James Thurbers novell med samma namn från 1939. Filmversionen från 1947 regisserades av Norman Z. McLeod och huvudrollen som Walter Mitty spelades då av Danny Kaye.

Rollista
 Ben Stiller - Walter Mitty
 Kristen Wiig - Cheryl Melhoff, Walters förälskelse och kollega
 Shirley MacLaine - Edna Mitty, Walters mor
 Adam Scott - Ted Hendricks
 Kathryn Hahn - Odessa Mitty, Walters syster
 Sean Penn - Sean O'Connell, fotograf
 Patton Oswalt - Todd Maher
 Ólafur Darri Ólafsson - Grönländsk helikopterpilot
 Jon Daly - Tim Naughton, Walters kollega
 Terence Bernie Hines - Gary Mannheim, Walters kollega
 Adrian Martinez - Hernando, Walters kollega
 Kai Lennox - Phil Melhoff, Cheryls exmake
 Conan O'Brien - sig själv
 Andy Richter - sig själv
 Joey Slotnick - personal på äldreboende
Tara Strong - flygpassagerare (okrediterad)

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2013
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Filmer från Twentieth Century Fox
Filmer från New Line Cinema
Filmer från Warner Bros.
Filmer baserade på böcker
Island på film
New York på film
Nyinspelningar av filmer
Filmer i regi av Ben Stiller
Per-Oscar Nyströmer

Per-Oscar Nyströmer, folkbokförd Per Oskar Nyströmer, född 17 oktober 1902 i Solna församling i Stockholms län, död 1 oktober 1993 i Täby församling i Stockholms län, var en svensk ingenjör.

Nyströmer var son till maskiningenjören Birger Nyströmer och Esther Högdahl samt brorsons son till ingenjören Carlos Nyströmer. Han avlade studentexamen i Norrköping 1922 och civilingenjörsexamen vid Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) 1928. Han var ingenjör vid Södertälje stads byggnadskontor 1929–1930, konstruktör och arb-chef vid Svenska AB Christiani & Nielsen i Stockholm 1930–1936 och blev förste byråingenjör vid Bergslagernas Järnvägar 1936. Han var verksam vid A Johnson & Co i Stockholm 1948–1953 och därefter chef för distributionsavdelningen hos AB Nynäs Petroleum i Stockholm, samt dess rationaliseringsexpert.

Han tog officersexamen 1925, blev kapten vid Väg- och vattenbyggnadskåren 1939 och major där 1954. Han var riddare av Vasaorden (RVO).

Per-Oscar Nyströmer var från 1930 gift med gymnastikdirektören Cecilia Gussing (1907–2006), dotter till konsul Ragnar Gussing och Anna Hussenius. De fick barnen Claes Nyströmer (född 1932), Birgitta Bååth (född 1934), Margareta Kirk (född 1938, mor till Justine Kirk) och Agneta Nyströmer (född 1943).

Referenser

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Riddare av Vasaorden
Personer från Solna socken
Födda 1902
Avlidna 1993
Män