kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stora Spånga gård

Stora Spånga gård är en större lantbruksegendom i Hallingebergs socken i Västerviks kommun, belägen öster om sjön Kogaren om sammanlagt cirka 1030 hektar. 

Gården är bebyggd med mangårdsbyggnad i Tjustempire, med två sk pocher och två vid infarten symmetriskt belägna fatburer. Vidare finns diverse ekonomibyggnader, såsom herrskapsstall, loge och maskinhall. Äldre ängslada i orört skick från 1700-talet finns på ägorna.

I Stora Spånga gård ingår vidare Mellangården, Lilla Spånga, vidare utgårdarna Vita gården och Stångelands gård med Ramstad skog, hälftendelen i Kullens gård samt hälftendelen i Mjöltorps gård. På Stora Spånga finns lämningar från 1700-talet av skvaltkvarnar, kolbottnar, ruiner från äldre fatburer och ett flertal torpgrunder. På Stångelands gård finns hällristningar.

Gården har varierande biotoper med rika viltstammar, bland annat av kronhjort, dovhjort, vildsvin, älg och rådjur.

Historia
Stora Spånga gård har sitt ursprung i det sedan 1500-talet kända profossbostället Lilla Spånga samt skattejorden Stora Spånga. Gården härstammar från ett av Sveriges första grevskap som året 1562 förlänades greven Svante Sture den yngre. Grevskapet drogs in till kronan i samband med reduktionen. Delar av gården har under 1800-talet fyllt funktion som landsfiskalsboställe och även under en period åren 1874-1877 varit postanstalt vilken dock lades ned på grund av förväxlingsrisk med postorten Spånga utanför Stockholm.
 	
Omkring året 1910 avslutades ett stort sjösänkningsprojekt som berörde sjöarna Kogaren, Långrammen och Lillsjön, som gav betydande tillskott av god åker och ängsmark. Även sjön Hökgöl sänktes. Stora arealer runt Hallingebergsån torrlades och kunde på så sätt brukas. 

På Stora Spånga gård har fram till 1970-talet, under dåvarande ägaren och entreprenören, RVO Valentin Gustafsson, bedrivits sågverk med betydande export av bland annat props till England. På Mjöltorp har funnits en större kvarn, ett cementbruk med tillverkning av så kallad hålsten. På Mjöltorp har även funnits ett mejeri. På Ramstad skog har funnits gruvdrift. 

Del av Stora Spånga gård har under perioden 1887-1890 ägts av landsfiskalen Gustaf Mauritz Bökelundh och hans hustru Hildegard, som uppförde flertalet byggnader på gården och därefter, under perioden 1890-2003, av familjen Lindersköld, bland annat Axel Lindersköld, tidigare delägare i Marieholms gård, Locknevi socken.

Referenser
Ada Rydström, Boken om Tjust, Västervik, 1907-1928
Hallingebergsboken, Hallingebergs Hembygdsförening, Västervik, 1989
http://www.adelsvapen.com/genealogi/lindersköld_nr_2176 Tab 4 och 5

Byggnader och anläggningar i Västerviks kommun
Cédric Lyard

Cédric Lyard, född den 22 januari 1972 i Vif i Frankrike, är en fransk ryttare.

Han tog OS-guld i lagtävlingen i fälttävlan i samband med de olympiska ridsporttävlingarna 2004 i Aten.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Franska ryttare
Franska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Frankrike
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Män
Födda 1972
Levande personer
Drillnäktergal

Drillnäktergal (Larvivora sibilans) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Drillnäktergalen är av samma storlek som rödhaken, 14 centimeter i längd, och vid en första anblick kan den förväxlas med en amerikansk skogstrast. Den är enfärgat gråbrun ovan och gråvit under, med cirkelformade bleka teckningar på dess kraftigt fläckade strupe och bröst. Övergump och stjärt är lysande roströda medan flankerna är gulbruna. Runt ögat syns en vit ögonring och markerat gulbrunt kindstreck. Näbben är brunsvart och benen rosagrå. Könen är i princip lika, med honan marginellt mindre.

Hanens sång, som på häckplats även kan höras nattetid, består av flera liknande drillande fallande strofer, lite påminnande om en hästs gnäggande.

Utbredning och systematik 
Drillnäktergalen häckar från södra Sibirien till Ochotska havet och övervintrar söderut till södra Kina och Sydostasien. Arten är en mycket sällsynt gäst i Europa med endast sex fynd (varav fem i oktober): 2004 och 2019 i Shetlandsöarna, 2005 i Polen, 2010 i Orkneyöarna, 2011 i engelska Norfolk samt 2012 på Christiansö utanför Bornholm, Danmark.

Släktestillhörighet 
Arten har tidigare först till släktet Luscinia, men genetiska studier visar att det släktet är parafyletiskt, där arterna i Larvivora snarare är närmast släkt med kortvingarna i Brachypteryx.

Familjetillhörighet 
Drillnäktergal med släktingar ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Ekologi och beteende 
Drillnäktergalen häckar i barrskog och fuktig lövskog med fallna träd och tät undervegetation, framför allt med ädelgran och gran med pil, al, björk, poppel och fågelbär. Den påträffas huvudsakligen i låglänta områden, men ibland upp till 1.200 meter över havet. Vintertid ses den i skog, busklandskap, parker och trädgårdar.

Fågeln häckar i juni eller juli och lägger fem till sex ägg i ett skålformat bo som placeras nära marken, ofta i ett hål i ett träd. Flyttningen inleds snart efter att ungarna blivit flygga, i slutet av augusti i Ryssland och några veckor senare i Korea. På våren återvänder de igen till Korea i maj och Ryssland i början av juni. Den undgår lätt upptäckt när den födosöker huvudsakligen på marken efter myror, skalbaggar, spindlar och andra ryggradslösa djur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Rosthättad näktergal

Rosthättad näktergal (Larvivora ruficeps) är en utrotningshotad asiatisk tätting som numera placeras i familjen flugsnappare. Den är endemisk för Kina.

Utseende och läte
Rosthättad näktergal är en 15 cm lång fågel med orangerött huvud, svart ansikte och en svartkantad vit strupe. Den är grå på ryggen, övre delen av bröstet och flankerna, medan resten av undersidan är vit. Stjärten är svart med rostfärgade kanter och svarta spetsar på de yttre stjärtfjädrarna. Sången är kraftig och tydlgt fraserad, mest lik ryukyunäktergalens.

Utbredning 
Rosthättad näktergal återfinns endast i sydcentrala Kina, i Tsingling-bergen i Shaanxi och Sichuan, från endast sju lokaler med bekräftade eller troliga häckningar. De senaste 25 åren har rapporter endast kommit från två närliggande lokaler, Jiuzhaigou nationalpark och Baihe, trots försök att hitta arten på andra ställen. Tillgängligheten till potentiellt passande miljöer är dock begränsad. Utanför häckningstid har arten bara setts vid tre tillfällen, dels två fynd på våren på Malackahalvön i Malayasia 1963 och 2014, dels ett fenomenalt fynd i en trädgård i centrala Phnom Penh i Kambodja i november 2012, troligen under flyttningen.

Systematik 
Arten har tidigare först till släktet Luscinia, men genetiska studier visar att det släktet är parafyletiskt, där arterna i Larvivora snarare är närmast släkt med kortvingarna i Brachypteryx. Inom släktet är arten närmast släkt med drillnäktergalen (L. sibilans).

Levnadssätt 
Arten bebor blandskog och buskmarker i ett höjdledes mycket smalt band på mellan 2400 och 2800 meters höjd. Den verkar utnyttja buskmarker i floddalar som är utsatta för översvämningar.

Status och hot
Rosthättad näktergal tros ha en mycket lokal utbredning och en liten världspopulation på endast 1500-3800 individer. Beståndet verkar dessutom minska. För första gången på senare tid hördes inga sjungande hanar vid det ena av arten kärnområden Jiuzhaigou under 2016. Fram till 2012 kategoriserade internationella naturvårdsunionen IUCN arten som sårbar, men uppgraderade dess hotstatus till starkt hotad 2013, baserat på färre sentida fynd. Arten hotas av habitatförlust, troligen förvärrat av fångst för burfågelindustrin.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Iran i olympiska vinterspelen 1998

Iran deltog med en deltagare vid de olympiska vinterspelen 1998 i Nagano. Landets deltagare erövrade ingen medalj.

Alpin skidåkning

Hassan Shemshaki

Källor 
 

1998 i Iran
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
1998
Konon från Samos

Konon från Samos, född omkring 300 f.Kr., död omkring 235 f.Kr. i Alexandria, var en grekisk matematiker och astronom. Han var  personlig vän till Arkimedes. 

Konon arbetade bland annat fram bevis på satser om spiralen vars egenskaper Arkimedes senare angav - ”Arkimedes spiral”. Han var hovastronom i Alexandria och är även känd för införandet av stjärnbilden ”Berenikes hår”.

Asteroiden 12153 Conon är uppkallad efter honom.

Källor 
Meyers Großes Konversations-Lexikon 

Antikens astronomer
Antikens matematiker
Kroatiska järnvägsmuseet

Kroatiska järnvägsmuseet (, akronym HŽM) är ett järnvägsmuseum i Zagreb i Kroatien. Det etablerades 1991 och är Kroatiens nationella museum för järnvägshistoria. Museet ligger i  stadsdelen Trnje strax söder om Zagrebs stadskärna och är en specialiserad institution med uppgift att bevara Kroatiens järnvägshistoria. I dess utställningar visas bland annat järnvägsfordon, maskiner, apparater och annan utrusning relaterad till landets järnvägshistoria.

Historik 
Idén till att etablera ett järnvägsmuseum myntades år 1966. Den ursprungliga idén var att etablera en järnvägsavdelning inom det då redan etablerade Tekniska museet i Zagreb. På grund av bland annat utrymmesskäl realiserades inte idén. År 1990 togs åter initiativ till inrättandet av ett järnvägsmuseum och den 19 mars 1991 etablerades det Kroatiska järnvägsmuseet.

Se även 
Järnväg i Kroatien

Externa länkar

Referenser

Noter 

Järnvägsmuseer i Kroatien
Museer i Zagreb
Museer invigda 1991
Trnje
Willem van Otterloo

Jan Willem van Otterloo, född den 27 december 1907 i Winterswijk, Nederländerna, död den 27 juli 1978 i Melbourne, Australien, var en holländsk dirigent, cellist och kompositör.

Biografi
Van Otterloo var son till William Frederik van Otterloo, en järnvägsinspektör, och hans hustru Anna Catharina van Otterloo. Han började studera medicin vid universitetet i Utrecht, men bytte till studera cellospelning  och komposition på konservatoriet i Amsterdam. Medan han spelade som cellist i Utrecht Stedelijk Orkest, vann han ett kompositörspris från Concertgebouw Orchestra för sin Suite nr 3, som han presenterade i sin debut som dirigent 1932 med samma orkester. Han hade denna plats vid Utrecht Stedelijk Orkest, fram till att han utnämndes till chefsdirigent för Residentie Orkest i Haag (1949-1973).

Van Otterloo tillbringade sina sista elva år i Australien. Från 1967 till 1970 var han chefsdirigent för Melbourne Symphony Orchestra och 1971 utsågs han till chefsdirigent för Sydney Symphony Orchestra, där han stannade resten av sitt liv.

Särskilt uppskattad för sina framträdanden med 1800- och 1900-talens musik, gjorde han ett flertal kommersiella inspelningar, mest för Philips Records, med Residentie Orkest, Concertgebouworkest, Berlin Philharmonic, Wiener Philharmoniker, Wien Symphony, Orchestre Lamoureux och (om än mycket sällsynta tillfällen) med Sydney Symphony.

Van Otterloo dog i Melbourne förorten East St Kilda 1978 av skadorna efter en bilolycka. Bland hans kända elever finns bl. a. Graham George och Miroslav Miletić.

Kompositioner i urval
 1924: Stråkkvartett 
 1929-30: Tre visor
 1930: Stråktrio
 1930: Passacaglia för stråkorkester
 1931: Suite nr. 1 för stråkorkester (Fem skisser, ändrad 1941 som Fyra stycken)
 1931: Suite nr. 2 för symfoniorkester
 1931: Suite nr. 3 för symfoniorkest
 1934-35: Symfonie, tillägnad Willem Mengelberg
 1937: Introductie en Allegro, tillägnad Eduard van Beinum (ändrad 1942)
 1943: Symphonietta för blåsare
 1943: Prelude, dans en epiloog för klarinet en stråkorkester
 1945-46: Symfonie nr. 2 (oavslutad: premiär av den färdiga versionen, som gjorts av Otto Ketting, den 5 april 2013 i Utrecht)

Diskografi
Willem Van Otterloo and Residentie Orkest: The Original Recordings 1950–1960. 13 CDs. Challenge Classics, CC 72142

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar
http://adb.anu.edu.au/biography/van-otterloo-jan-william-11909

Födda 1907
Avlidna 1978
Män
Nederländska kompositörer
Nederländska dirigenter
Alumner från Utrechts universitet
Fullmåne (pjäs)

Fullmåne är en teaterpjäs av Hasse Ekman, med premiär 1952. En lätt komedi om kärlek i tre akter. Pjäsen uruppfördes på Intiman i Stockholm den 4 september 1952 med regi av Hasse Ekman och dekor av Bibi Lindström. Sture Ancker spelades av Hasse Ekman, Maj Lovén av Eva Henning, Doktor Wirén av Georg Rydeberg, Friherrinnan von Lieven av Tollie Zellman och löjtnanten Christer Björklund av Stig Olin.

Handling 
Handlingen utspelar sig på Eriksfors slott i Västergötland i nutid. Det frånskilda paret Sture Ancker och Maj Lovén möts av en slump på ett slottspensionat – och återförenas. Värdinnan, Friherrinnan von Lieven, husläkaren Doktor Wirén, löjtnant Björklund, och Stures nya fru Millie Ancker - blir alla delaktiga i denna äktenskapslek.

Huvudpersoner
 Sture Ancker, filmförfattare
 Maj Lovén, författarinna
 Doktor Wirén
 Friherrinnan von Lieven
 Christer Björklund, löjtnant vid flyget
 Millie Ancker, naturbarn
 Tilda, husa
 Osvald, trädgårdsmästare

Referenser

Noter 

1952 i Sverige
Teateråret 1952
Kultur i Stockholm
Pjäser av Hasse Ekman
Lagtävlingen i hoppning i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004

Lagtävlingen i hoppning i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004 var en av sex ridsportgrenar som avgjordes under de olympiska sommarspelen 2004. Från början tog Tyskland guld, men Ludger Beerbaum diskvalificerades på grund av dopning, och resultatet utan hans nollor räckte i stället till brons.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar 

Ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Personer i Sverige födda i Nordmakedonien

Till personer i Sverige födda i Nordmakedonien räknas personer som är folkbokförda i Sverige och som har sitt ursprung i Nordmakedonien. Enligt Statistiska centralbyrån fanns det 2017 i Sverige sammanlagt cirka 7 700 personer födda i Nordmakedonien. Fram till 1991 var området en del av Jugoslavien.

Historik
Makedonier började i större utsträckning invandra till Sverige efter andra världskriget. Den makedonska befolkningen bosatte sig främst i Sveriges sydvästra regioner. Många invandrare bosatte sig i kommuner såsom Stockholms kommun, Malmö kommun, Göteborgs kommun, Eslövs kommun, Helsingborgs kommun, Trelleborgs kommun, Örebro kommun och Växjö kommun.

Religion

Makedonierna i Sverige är främst ortodoxt kristna och medlemmar i den Makedonska ortodoxa kyrkan i Sverige.
Redan i samband med de makedonska invandrarnas bosättning i Sverige i slutet av 1950- och 60-talet, fanns det ett behov av att organisera kyrkoförsamlingar i Sverige. År 1973 bildades de båda församlingarna i Göteborg och Malmö. I början så hade dessa församlingar inga egna lokaler, utan gudstjänsterna hölls i kyrkor och lokaler tillhörande Svenska kyrkan. År 1982 byggdes den första makedonsk-ortodoxa kyrkan i Göteborg.

Svenskar med makedonisk bakgrund
Den 31 december 2014 fanns 5 036 personer födda i Sverige med makedonisk bakgrund eller ursprung (enligt Statistiska centralbyråns definition):

Personer födda i Sverige med båda föräldrarna födda i Nordmakedonien: 1 417
Personer födda i Sverige med fadern född i Nordmakedonien och modern i ett annat utländskt land: 1 073
Personer födda i Sverige med modern född i Nordmakedonien och fadern i ett annat utländskt land: 1 092
Personer födda i Sverige med fadern född i Nordmakedonien och modern i Sverige: 865
Personer födda i Sverige med modern född i Nordmakedonien och fadern i Sverige: 589
Den 31 december 2014 fanns 6 079 personer i Sverige som var födda i Nordmakedonien, varav 3 167 män (52,1 %) och 2 912 kvinnor (47,9 %). Motsvarande siffra för den 31 december 2000 var 2 362, varav 1 232 män (52,2 %) och 1 130 kvinnor (47,8 %).

Den 31 december 2014 fanns 1 925 personer i Sverige med makedoniskt medborgarskap.

Historisk utveckling

Födda i Nordmakedonien

Kultur
Det finns ett stort antal makedonska föreningar och klubbar runtom i Sverige.

MF "Goce Delcev" - Göteborg
IF "Vardar/Makedonija" - Göteborg
MF "Dame Gruev" - Stockholm
MF "Koco Racin" - Borås
MF "Pitu Guli" - Gislaved
MF "11 Oktomvri" - Helsingborg
MF "Makedonija 91" - Halmstad
KSF "Makedonija" - Malmö
KSF "Prespa-Birlik" - Malmö
MF "Pelister" - Trelleborg
Makedoniska poesiföreningen "Denicija"
Svensk Makedoniska Vänskapsföreningen

I de svenska skolorna finns också möjligheter till modersmålsundervisning i det makedonska språket.

Musikgrupper 
Andra generationen är svensk-makedonsk musikgrupp från Göteborg.

Se även
 Nordmakedoniens ambassad i Stockholm
 Personer i Sverige födda i Jugoslavien
 Relationer mellan Nordmakedonien och Sverige

Anmärkningar

Referenser

Noter 

Nordmakedonien
Relationer mellan Nordmakedonien och Sverige
Världsmästerskapen i skidskytte 2015 - Herrarnas jaktstart

Herrarnas jaktstart vid skidskytte‐VM 2015 avgjordes söndagen den 8 mars 2015 med start klockan 14:15 (EET) i Kontiolax i Finland. Distansen som kördes var 12,5 kilometer.

Detta var herrarnas andra individuella tävling i mästerskapet och vanns av Erik Lesser.

Tidigare världsmästare i jaktstart

Resultat 
Totalt 60 tävlande deltog i tävlingen.

Referenser

Se även 
 Jaktstart

Världsmästerskapen i skidskytte 2015
Pindamonhangaba

Pindamonhangaba är en stad och kommun i Brasilien och ligger i delstaten São Paulo. Den ligger strax nordost om den större staden Taubaté, och kommunens befolkning uppgick år 2014 till cirka 160 000 invånare.

Administrativ indelning
Kommunen var år 2010 indelad i två distrikt:
Moreira César
Pindamonhangaba

Källor

Indelningar i São Paulo (delstat)
Orter i São Paulo (delstat)
Individuell hoppning i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004

Lagtävlingen i hoppning i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004 var en av sex ridsportgrenar som avgjordes under de olympiska sommarspelen 2004.

Medaljörer

Resultat

Kvalomgång

Omgång 1

Omgång 2

Omgång 3

Sista omgången

Omgång A

Omgång B

Hoppning om silver

Referenser

Externa länkar 

Ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Brasilien i olympiska vinterspelen 2010

Brasilien deltog med fem deltagare vid de olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Alpin skidåkning

Maya Harrisson
Jhonatan Longhi

Längdskidåkning

Jaqueline Mourão
Leandro Ribela

Snowboard

Isabel Clark

Källor 
 

2010 i Brasilien
Nationer i olympiska vinterspelen 2010
2010
Världsmästerskapen i skidskytte 2015 - Damernas jaktstart

Damernas jaktstart vid skidskytte‐VM 2015 avgjordes söndagen den 8 mars 2015 med start klockan 17:00 (EET) i Kontiolax i Finland. Distansen som kördes var 10 kilometer.

Detta var damernas andra individuella tävling i mästerskapet och vanns av Marie Dorin Habert.

Tidigare världsmästare i jaktstart

Resultat 
Totalt 58 tävlande deltog i tävlingen. Två åkare som kvalificerat sig kom inte till start.

DNS=Startade inte

Referenser

Se även 
 Jaktstart

Världsmästerskapen i skidskytte 2015
Peter Wylde

Peter Wylde, född den 30 juli 1965 i Boston, är en amerikansk ryttare.

Han tog OS-guld i lagtävlingen i hoppning i samband med de olympiska ridsporttävlingarna 2004 i Aten.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Amerikanska ryttare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Män
Födda 1965
Levande personer
Personer från Boston
Chris Kappler

Chris Kappler, född den 9 februari 1967 i St. Charles, Illinois, är en amerikansk ryttare.

Han tog OS-guld i lagtävlingen i hoppning i samband med de olympiska ridsporttävlingarna 2004 i Aten.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Amerikanska ryttare
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2004
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Illinois
Personer från St. Charles, Illinois
Födda 1967
Levande personer
Män
Otto Becker (ryttare)

Otto Becker, född den 3 december 1958 i Aschaffenburg i Tyskland, är en tysk ryttare.

Han tog OS-brons i lagtävlingen i hoppning i samband med de olympiska ridsporttävlingarna 2004 i Aten.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Tyska ryttare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tyskland
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tyskland
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Tyskland
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1992
Män
Födda 1958
Levande personer
Personer från Aschaffenburg
Marco Kutscher

Marco Kutscher, född den 2 maj 1975 i Norden, i Tyskland, är en tysk ryttare.

Han tog OS-brons i lagtävlingen i hoppning i samband med de olympiska ridsporttävlingarna 2004 i Aten.

Referenser

Källor

Externa länkar
Sports-reference.com 

Tyska ryttare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tyskland
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 2004
Män
Födda 1975
Levande personer
Personer från Norden, Niedersachsen
Stentrastar

För fågelarten Monticola saxatilis, se stentrast.

Stentrastar (Monticola) är ett släkte med fåglar i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utbredning
Stentrastar förekommer i södra Europa, södra och östra Asien, på Arabiska halvön och i stora delar av Afrika, inklusive Madagaskar.

Systematik

Familjetillhörighet 
Stentrastarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Omfång 
Genetiska studier visar att släktet Monticola även innefattar stentrastarna på Madagaskar, tidigare placerade i det egna släktet Pseudocossyphus. Samma studier slår fast att M. bensoni och M. erythronotus bör betraktas som underarter till skogsstentrast. Zuccon et al för också den tidigare urskilda arten M. pretoriae till vitpannad stentrast och visar att svarthuvad stentrast (M. semirufus), tidigare placerad i släktet Thamnolaea, egentligen är just en stentrast.

Arter inom släktet 
Enligt International Ornithological Congress:
 Svarthuvad stentrast (M. semirufus) – tidigare placerad i Thamnolaea
 Kapstentrast (M. rupestris)
 Vaktstentrast (M. explorator)
 Vitpannad stentrast (M. brevipes)
 Miombostentrast (M. angolensis)
 Stentrast (M. saxatilis)
 Dvärgstentrast (M. rufocinereus)
 Blåtrast (M. solitarius)
 Kastanjebukig stentrast (M. rufiventris)
 Blåstrupig stentrast (M. cinclorhyncha)
 Vitstrupig stentrast (M. gularis)
 Dynstentrast (M. imerina)
 Skogsstentrast (M. sharpei)
 Amberstentrast (M. erythronotus)

Referenser

Noter

Källor
 Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom

 
Flugsnappare
Serbien i olympiska vinterspelen 2010

Serbien deltog med tio deltagare vid de olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver. Ingen av landets deltagare erövrade någon medalj.

Källor 
 

2010 i Serbien
Nationer i olympiska vinterspelen 2010
2010