kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Jerlov

Nils Gunnar Jerlov, född 12 oktober 1909 i Bosjöklosters församling i dåvarande Malmöhus län, död 29 maj 1990 i Göteborgs Haga församling i Göteborgs och Bohus län, var en svensk oceanograf. Han var brorson till Sigbert och Emil Jerlov.

Jerlov var son till disponenten David Johnson och Hilma Henriksson. Efter akademiska studier blev han filosofie magister i Lund 1932, filosofie doktor 1939, docent i oceanografi vid Göteborgs universitet 1953. Han blev assistent i Svenska hydrografisk-biologiska kommissionen 1935 och laborator där 1945. Han verkade vid Fiskeristyrelsen 1948–1958, vid Oceanografiska institutet 1957–1961 och blev laborator i oceanografi i Göteborg 1961. År 1963 utnämndes han till professor i fysisk oceanografi i Köpenhamn och bosatte sig därför i Danmark.

Jerlov deltog i svenska djuphavsexpeditionen med Albatross 1947–1948, italiensk-svenska oceanografiska expeditionen 1955, Auguste Piccards dykning med batyskafen i Medelhavet 1957 och internationella oceanografiska expeditionen med Discovery II 1959. Han blev ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg (LVVS) 1954, Fellow of International Oceanographic Foundation, Member of Corporation of Bermuda Biological Station 1958 samt ordförande för Commission on Radiant Energy in the Sea 1960.

Jerlov författade flera publikationer: Effect of Chemical Combination on X-Ray Emission Spectra (doktorsavhandling 1939), Optical Studies of Ocean Water (1951), Particle Distribution in the Ocean (1953), The Equatorial Currents in the Pacific (1956), Maxima in the vertical Distribution of Particles in the Sea (1958) och Optical Measurements in the Eastern North Atlantic (1961). Han var riddare av Nordstjärneorden.

Han var från 1949 gift med Elwi Galeen (1913–2008), dotter till tyske regissören Henrik Galeen och hans svenska hustru Elvira Adler samt systerdotter till Axel Adler. Han är gravsatt i minneslunden på Kvibergs kyrkogård i Göteborg.

Källor

Externa länkar
Nils Jerlov på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska oceanografer
Svenska professorer
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Bosjöklosters socken
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Födda 1909
Avlidna 1990
Män
Henrik Galeen

Henrik Galeen, tidigare Heinrich Galeen, ursprungligen Wiesenberg, född 7 januari 1881 i Stryj i Österrike-Ungern, död 30 juli 1949 i Randolph, Orange County, Vermont, USA, var en tysk regissör och manusförfattare.

Henrik Galeen var gift med Elvira Adler (1880–1965) från Upphärad i Västergötland, dotter till prokuristen Jöns Andersson Adler och Johanna Bondesson samt syster till företagaren Axel Adler. Sonen civilekonom Ivar Galeen (1909–1985) var gift med poeten Ebba Lindqvist och dottern, Elwi Galeen (1913–2008) var i tur och ordning gift med konstsamlaren Theodor Ahrenberg, kompositören Roman Maciejewski och oceanografen, professor Nils Jerlov.

Filmografi i urval
 (manus)
1921 – Roswolskys älskarinna (manus)
 (manus)
1926 – Studenten från Prag (manus och regi)
1932 – Spion Dora Green (regi)

Källor

Externa länkar
Henrik Galeen på Libris (bibliotekskatalog)
Henrik Galeen på Svensk Filmdatabas
Henrik Galeen på Internet Movie Database (internationell filmdatabas på engelska)

Tyska filmregissörer
Födda 1881
Avlidna 1949
Män
Sune Birke

Sune Mårten Birke, född 1944 i Stockholm, är en svensk sjömilitär.

Birke blev officer i Marinintendenturkåren 1966. Elev vid  Militärhögskolan 1971-1972. Kapten 1972. Major i Försvarets intendentkår 1977. Ombudsman vid  Svenska Officersförbundet 1982-1988. Örlogskapten 1983. Chef personaladministrativa avd Marinstaben 1988-1990. Kommendörkapten 1989. Chef Personalutvecklingssektion vid Försvarsstaben 1990-1992. Sakkunnig vid Försvarsdepartementet 1992-1994. Kommendör 1994. Chef Management institutionen Militärhögskolan 1994-1995. Chef Militärhögskolan Östersund 1995-1996. Avdelningschef Högkvarteret 1996-1998. Chef Marinenheten Statens Försvarshistoriska Museer 1998-2004.

Birke är ledamot i Kungliga Örlogsmannasällskapet. Han var 2003-2011 ordförande i Militärsällskapet i Stockholm.

Birke är son till patentingenjören Birger Birke och Olga, född Andersson. Gift 1968 med Elisabeth Nordström, född 1944.

Källor 
 Dahl, Claes-Göran (2002) "Militärsällskapet i Stockholm 1952-2002 - Minnesskrift". Stockholm 2002 . 96 s. Inbunden.
 Kjellander, Rune (2007). ”Svenska marinens högre chefer 1700-2005”. Probus förlag, Stockholm. , 263 s. Inbunden.
 Stamtavla över släkten Birke från Örkelljunga (Patrik släkt och kultursidor)

Män
Födda 1944
Levande personer
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Bildstenarna i Änge

Bildstenarna i Änge är två bildstenar strax söder om Änge gård i Buttle socken på Gotland.

Bildstenarna är några av ytterst få som står kvar på ursprunglig plats, och den ena av dem är med en höjd av 3,7 meter den högsta helt bevarade av dessa. Den mindre stenen saknar relief, och har möjligen aldrig haft sådan utan i stället varit enbart målad. På den större finns däremot spår av sådan. Innan för en kantbård är stenen indelad i fyra fält, i det övre ses gående män, och därunder bland annat en ryttare, ett litet skepp och nederst ett stort skepp.

Stenarna har varit placerade med bildsidorna mot den forntida vägen över Lojsta hed utmed vilken gården i Änge är placerad. Kring basen på stenarna har man påträffat resterna av en stenkista vars sidohällar försetts med ristade djurbilder innanför en bård av bandmönster. Dessa finns numera utställda på Gotlands museum.

Runt Änge finns även andra betydande fornlämningar. Omkring 200 meter nordost om stenar finns tre husgrunder efter en gård från äldre järnålder. Nordväst om stenarna finns en yngre grupp hus och spår av fornåkrar. Cirka 300 meter sydväst om stenarna finns ett gravfält med omkring 90 synliga gravar.

Källor 
Vägen till kulturen på Gotland, Gotländskt arkiv 1987 s. 144.

Externa länkar 

Fornminnen på Gotland
Fornminnen från järnåldern i Sverige
Bildstenar
Carl-Gustaf Hammarskjöld (sjöofficer)

Carl-Gustaf Eric Haile Hammarskjöld, född den 6 november 1934 i Karlskrona amiralitetsförsamling i Blekinge län, död den 28 december 2021 i Stockholm, var en svensk adelsman och sjömilitär.

Hammarskjöld tog studentexamen i Stockholm 1954, blev officer i flottan 1957 samt befordrades till löjtnant 1959 och kapten 66. Han gick stabskursen vid  Militärhögskolan 1966–1968. Han befordrades till kommendörkapten av andra graden 1970 och kommendörkapten av första graden 1972 samt studerade vid US Navy War College 1972–1973. Åren 1973–1975 var han fartygschef på HMS Halland. År 1977 blev han kommendörkapten med särskild tjänsteställning och 1979–1980 var han fartygschef på HMS Älvsnabben. Han befordrades till kommendör 1981 och var chef för Kungliga Sjökrigsskolan 1982–1983 samt ställföreträdande chef för Västkustens marinkommando med Älvsborgs kustartilleriregemente 1983–1985. Han var marinattaché vid ambassaden i Washington 1985–1989. År 1989 gick han Försvarshögskolans chefskurs och 1989–1992 var han chef för Underrättelse- och säkerhetskontoret på Försvarsstaben. Han befordrades 1992 till kommendör av första graden och var chef för Västkustens marinkommando 1992–1995.

Carl-Gustaf Hammarskjöld invaldes 1969 som korresponderande ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet och 1984 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han var 1980–1984 ordförande i Militärsällskapet i Stockholm<ref>Dahl, Claes-Göran "Militärsällskapet i Stockholm 1952–2002. Minnesskrift (Militärsällskapet, Stockholm 2002).</ref> och 1980–1983 ordförande i Svenska officersförbundet.

Hammarskjöld var son till civilingenjören Carl Hammarskjöld och Marianne (född Virgin). Han var från 1960 till sin död gift med Kerstin Durling (1935–2022). Carl-Gustaf Hammarskjöld är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Referenser

 Källor 
Kjellander, Rune: Kungl Krigsvetenskapsakademien. Svenska Krigsmanna Sällskapet (till 1805), Kungl Krigsvetenskapsakademien. Biografisk matrikel med porträttgalleri 1796–1995 (Kungl. Krigsvetenskapsakademien, Stockholm 1996), s. 194.
Kjellander, Rune: Svenska marinens högre chefer 1700–2005. Chefsbiografier och befattningsöversikter'' (Probus Förlag 2007), s. 89, 239.

Män
Födda 1934
Avlidna 2021
Carl-Gustaf
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska sjöofficerare
Svenska attachéer
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Militärer från Karlskrona
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Karin Ehnbom-Palmquist

Karin Ehnbom-Palmquist, född 1943, är en svensk diplomat. Hon var generalsekreterare för organisationen Svenskar i Världen mellan 2008 till och med september 2018. Hon är syster till företagsledaren Barbro Ehnbom och dotter till avdelningschefen och stf generaldirektören i riksskatteverket Bertil Ehnbom och Astrid Grönstedt.

Hon var Sveriges ambassadör i Mexico 1997-2000, protokollchef vid Utrikesdepartementet 2000-2003 och Sveriges ambassadör i Australien och Nya Zeeland 2003-2008.

Priser och utmärkelser 
  Kommendör av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden, KTyskRFO (2003)

Referenser

Kvinnor
Födda 1943
Levande personer
Svenska diplomater under 1900-talet
Sveriges ambassadörer i Mexiko
Sveriges ambassadörer i Australien
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Svenska diplomater under 2000-talet
The Island Festival

The Island Festival var en endagars musikfestival som hölls på Sandgrundsudden i Karlstad. Festivalen arrangerades första gången 16 augusti 2014, då under namnet K Music Festival, på Norra Fältet i Karlstad. Festivalen arrangerades av Live Nation, samma arrangör som står bakom bland annat Summerburst.

Festivalen år för år

Referenser

Återkommande evenemang med premiär 2014
Nedlagda musikfestivaler i Sverige
Musik i Karlstad
Dzsenifer Marozsán

Dzsenifer Marozsán, född den 18 april 1992 i Budapest, Ungern, är en tysk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Lyon.

Hon gjorde debut i landslaget i en match mot Australien den 28 oktober 2010.

Hon var en del av Tysklands trupp i VM i Kanada år 2015. Hon fick speltid i fem av lagets matcher i turneringen och gjorde ett mål i åttondelsfinalen mot Sverige som Tyskland vann med 4-1.

Källor

Noter

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i 1. FFC Frankfurt
Spelare i Olympique Lyonnais (damer)
Spelare i OL Reign
Spelare i dam-VM i fotboll 2015
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Spelare i dam-VM i fotboll 2019
Födda 1992
Levande personer
Kvinnor
Idrottare från Budapest
Brunbröstad skogssångare

Brunbröstad skogssångare (Setophaga castanea) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Hane i häckningsdräkt är omisskännlig med grå rygg, svart ansikte och kastanjebrunt på hätta, flanker och strupe. I nacken syns en gul fläck medan undersidan är vit, liksom två vingband. Honans häckningdräkt är i princip en urvattnad version av hanens, kastanjefärgad enbart på flankerna.

Utanför häckningstid är den mindre karakteristiskt och kan förväxlas med vitkindad skogssångare med grönaktig ovansida, gulaktig undersida och två vita vingband. Brunbröstad skogssångare är dock beige på undre stjärtteckarna istället för vit samt har ostreckat bröst.

Läten 
Sången är en serie mycket högfrekventa toner, locklätet ett klart tjipp och flyktlätet liknande vitkindad skogssångarens elektriska zzip.

Utbredning och systematik 
Den häckar i Kanada och nordöstra USA och övervintrar i Panama och nordvästra Sydamerika. Arten är en mycket sällsynt gäst i Europa, med ett fynd från Cornwall 1995, ett i Wales 2023 och fyra i Azorerna.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den tillsammans med ett stort antal andra arter i släktet Dendroica. DNA-studier visar dock att rödstjärtad skogssångare (Setophaga ruticilla) är en del av denna grupp. Eftersom Setophaga har prioritet före Dendroica inkluderas numera alla Dendroica-arter i Setophaga.

Levnadssätt 
Arten häckar i tät barrskog med små gläntor. Den lägger tre till fem ägg i ett skålformat bo 1,5 till sex meter upp i ett barrträd. Fågeln livnär sig av insekter och lägger större kullar under år med utbrott av vecklarsläktet Choristoneura. Vintertid intar den även bär och nektar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 9,9 miljoner häckande individer, varav 99 % häckar i Kanada. I USA har arten minskat med cirka tre procent årligen mellan 1966 och 2014.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i nearktiska regionen
Orangestrupig skogssångare

Orangestrupig skogssångare (Setophaga fusca) är en nordamerikansk fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Orangestrupig skogssångare är en rätt långsträckt och strömlinjeformad skogssångare, 11–12 centimeter lång. Hane i häckningsdräkt är omisskännlig med brandgul strupe, svart kindfläck och hätta, svart rygg med två gulvita längsgående band samt lysande vit vingpanel på mörka vingar. Hona och hane utanför häckningstid är blekare orangegul, ryggen mer olivfärgad och vingpanelen reducerad till ett vingband.

Läten 
Sången är vass och torr i tonen med några mycket diskanta och tunna toner: "tsik tsik tsi tsi tsi ti-ti-ti-ti tseeeeee" eller "tsekut tseekut tseekut tseee". Lätet är ett vasst "tsick" och i flykten hörs ljusa och tunna sträva toner.

Utbredning och systematik 
Orangestrupig skogssångare häckar i östra Nordamerika, från Alberta och centrala Saskatchewan i Kanada österut till södra Newfoundland och Nova Scotia och vidare söderut till nordöstra USA till centrala Wisconsin och New Egland, i Appalacherna till nordligaste Georgia. Den övervintrar från Costa Rica till Bolivia. 

Arten är en mycket sällsynt gäst i Europa, med fem fynd från Storbritannien, två i Azorerna, ett på en båt utanför Island 1987 samt ett vardera i Frankrike (2019) och Irland (2023).

Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den tillsammans med ett stort antal andra arter i släktet Dendroica. DNA-studier visar dock att rödstjärtad skogssångare (Setophaga ruticilla) är en del av denna grupp. Eftersom Setophaga har prioritet före Dendroica inkluderas numera alla Dendroica-arter i Setophaga.

Levnadssätt 
Orangestrupig skogssångare återfinns i gammal barr- eller blandskog med höga träd i vars toppar den tillbringar mycket av sin tid på jakt efter insekter och spindlar. Den fäster sitt skålformade bo av kvistar, bark, rötter och växtfibrer nära grentopparna med spindelväv. Där lägger honan tre till fem vita eller grönvita brunfläckiga ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 13 miljoner vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Roger Björnstjerna

Roger Magnus Eugène Curt Björnstjerna, född den 10 februari 1827 i Stockholm, död där den 31 augusti 1910, var en svensk militär.

Biografi 
Roger Björnstjernas föräldrar var generalen Magnus Fredrik Ferdinand Björnstjerna och dennes hustru Elisabet Charlotta född i friherrliga ätten von Stedingk. Han var bror till generallöjtnanten Carl Björnstjerna och utrikesstatsministern Oscar Björnstjerna. Björnstjerna blev officer 1846, kapten i Svea livgarde 1857, major 1864 och överstelöjtnant 1868. Han var sekundchef vid Svea livgarde 1873–1887 och utnämndes 1886 till generalmajor samt var åren 1888–1893 chef för 5. militärdistriktet och åren 1893–1894 chef för VI. arméfördelningen.

Björnstjerna var åren 1885–1899 ordförande i Militärsällskapet i Stockholm.

Källor 
 
 
 

Generalmajorer i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Stockholm
Födda 1827
Avlidna 1910
Män
Magnoliaskogssångare

Magnoliaskogssångare (Setophaga magnolia) är en nordamerikansk tätting i familjen skogssångare.

Kännetecken

Utseende 
Magnoliaskogssångaren är en rätt liten (11-13 cm) och långstjärtad skogssångare som ofta reser och spärrar ut stjärten och därmed visar upp sin unika teckning: vit på undergumpen och inre delen av stjärten, svart längst ut. Hanen är vackert tecknad med svart på rygg och vingar, en vit vingpanel, grå hjässa, svart ögonmask och gul undersida med svart halsband varifrån det utgår breda svarta streck nedåt buken. Honan har grått huvud, vit ögonring, två tunna vingband, starkt gul men mindre streckad undersida med ett svagt grått halsband samt grön streckad mantel.

Läte 
Sången är en kort och musikalisk enkel liten ramsa som ökar i tonstyrka. Locklätet är ett unikt hest vint, medan flyktlätet är ett mjukt zzipp.

Utbredning och systematik 
Magnoliaskogssångaren häckar i östra Nordamerika och övervintrar till Panama och Västindien. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa, med fyra fynd i Storbritannien, två på Island och sex fynd i Azorerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den tillsammans med ett stort antal andra arter i släktet Dendroica. DNA-studier visar dock att rödstjärtad skogssångare (Setophaga ruticilla) är en del av denna grupp. Eftersom Setophaga har prioritet före Dendroica inkluderas numera alla Dendroica-arter i Setophaga.

Levnadssätt

Biotop 
Magnoliaskogssångaren häckar i täta stånd med unga barrträd, i norr framför allt gran, i söder hemlock. Under flyttningen kan den  hittas i princip i vilket skogigt och buskig område som helst, till och med i parker. Även i övervintringsområdet tolererar den alltifrån kakaoplantage, skog, fruktträdgårdar och buskområden, från havsnivå till 1500 meters höjd.

Föda 
Magnoliaskogssångaren äter främst fjärilslarver, framför allt de av vecklarsläktet Choristoneura. Den intar även andra insekter, spindlar och under hösten ibland frukt. Fågeln födosöker långt ut på trädgrenarna.

Häckning 
Magnoliaskogssångaren häckar i täta barrträd där den placerar sitt lite slarvigt ihopvävda bo på en horisontell gren nära stammen, mindre än tre meter ovan mark. Fågeln lägger en till två kullar med tre till fem vita fläckiga ägg som ruvas i elva till 13 dagar. Ungarna är flygga åtta till tio dagar efter kläckning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 39 miljoner häckande individer.

Namn 
Fågeln har fått sitt namn av att Alexander Wilson hittade typexemplaret under flyttningen i en magnolia i Mississippi. Han gav den det vetenskapliga namnet magnolia, men kallade den Black-and-yellow Warbler på engelska, "svartgul sångare". Med tiden slog dock det vetenskapliga namnet även igenom som engelskt trivialnamn.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
August Wilhelm Larsson

August Wilhelm Larsson, A.W. Larsson, född 2 oktober 1827 i Allhelgona socken, Östergötlands län, död 18 april 1908 i Stockholm, var en svensk organist och musiklärare. 

Larsson avlade musikdirektörsexamen vid musikkonservatoriet i Stockholm 1851. Han blev musiklärare vid Maria lägre elementarläroverk i Stockholm 1860, vid Högre allmänna läroverket på Södermalm 1880–1899 och vid Stockholms högre realläroverk 1881–1890. Han var organist i Maria Magdalena församling i Stockholm från 1862.

Källor

Noter

Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Svenska kyrkomusiker
Svenska musikpedagoger
Svenska musiker under 1800-talet
Personer från Allhelgona socken
Födda 1827
Avlidna 1908
Män
Asia League Ice Hockey 2015/2016

Asia League Ice Hockey 2015/2016 var den 13:e säsongen av Asia League Ice Hockey. Nio lag från fyra länder deltog, och spelade sammanlagt 216 matcher (48 omgångar). Grundserien startade den 29 augusti 2015, och pågick fram till och med den 20 februari 2016. Därefter gick de sex bästa lagen till slutspel. Anyang Halla slutade som mästare.

Grundserien

Tabell

Nedan ses slutställningen för grundserien.

Slutspelet
Lagen placerade 3-6 i grundserien möttes i play-in (kvartsfinaler), medan lagen placerade 1-2 förkvalificerades till semifinal. Play-in avgjordes i bäst av tre matcher, medan semifinaler och finalen avgjordes i bäst av fem matcher; nedan ses utgången.

Källor 

Ishockeysäsongen 2015/2016
2015/2016
2015 i Japan
2015 i Kina
2015 i Ryssland
2015 i Sydkorea
2016 i Japan
2016 i Kina
2016 i Ryssland
2016 i Sydkorea
SC Freiburg (damfotboll)

SC Freiburg Frauenfussball är en tysk fotbollsklubb som spelar i den tyska högstadivisionen. Klubben grundades år 1975. Den hittills bästa placeringen i den tyska ligan är en femteplats från säsongen 2012/2013. Den senaste säsongen, 2014/2015, slutade SC Freiburg på en sjunde plats i Frauen-Bundesliga.

Placering tidigare säsonger

Trupp 2020 
Uppdaterad: 5 februari 2020

Källor

Externa länkar 
 Officiell Hemsida

Fotbollsklubbar i Tyskland
Carl Johan Berg (organist)

Carl Johan Berg, född 5 december 1849 i Karbennings socken, Västmanlands län, död 10 november 1906 i Stockholm, var en svensk organist och musiklärare. 

Berg avlade organistexamen vid musikkonservatoriet i Stockholm 1870 och musikdirektörsexamen där 1882. Han var kantor i hovförsamlingen 1880–1886, organist vid Skeppsholmskyrkan i Stockholm från 1886 och musiklärare vid Stockholms högre realläroverk från 1890.

Källor

Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Svenska kyrkomusiker
Svenska musikpedagoger
Födda 1849
Avlidna 1906
Män
Personer från Karbennings socken