kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nordlig hökgök

Nordlig hökgök (Hierococcyx hyperythrus) är en östasiatisk fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Nordlig hökgök är en rätt liten (28-30) hökgök. Ovansidan är skiffergrå med brunaktiga vingar samt grå- och svartbandad stjärt med ett brett subterminalt band och roströd spets. På huvudet syns en vit mustasch och vit nackfläck, en gul ögonring. Resten av undersidan är blekt roströd med smala, grå streck. Näbben är gul med svart spets. Könen är lika, men ungfågeln har beigespetsade fjädrar, vitspetsad stjärt samt svartstreckad och dito fläckad undersida.

Läten 
Spellätet är en tvåstavig vissling "zhiu-ichi", lik visselhökgök och malajhökgök, men hårdare och längre. Ett annat läte är en tre sekunder kort drill som först stiger och sen sjunker i tonhöjd.

Utbredning 
Fågeln återfinns från nordöstra Kina, ryska Ussuriland och Sachalin vidare söderut till Korea, Japan och sydöstra Kina. Vintertid flyttar den så långt söderut som till Borneo.

Systematik 
Tidigare betraktades den vanligen som en underart till H. fugax (tillsammans med taxonen pectoralis och nisicolor) men urskiljs nu som egen art. Nordlig hökgök har också liksom andra i släktet Hierococcyx istället placerats i Cuculus. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Nordlig hökgök påträffas i både löv- och barrskog, ungskog, bambusnår och plantage, i Japan upp till 2300 meters höjd. Den födosöker i buskar och undervegetation på jakt efter insekter, huvudsakligen fjärilslarver, men även frukt och bär
Found in deciduous semi-evergreen and evergreen forest. Also in secondary forest, bamboo thickets and plantations. Occurs up to 2300m in Japan. Fågeln häckar från juni till september. Liksom övriga hökgökar är den boparasit, det vill säga lägger ägg i andra fåglars bon, i Japan bland annat blånäktergal.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till sällsynt i hela utbredningsområdet.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Bernhard Tittel

Bernhard Tittel, född 6 januari 1873 i Wien, död där 24 december 1942, var en österrikisk musiker.

Tittel studerade vid musikkonservatoriet i Wien och tjänstgjorde som organist i olika kyrkor där. År 1897 blev han solorepetitör och kapellmästare vid hovteatern i Karlsruhe, 1901 förste kapellmästare på stadsteatern i Halle an der Saale, flyttade 1907 till stadsteatern i Nürnberg och återvände 1912 till Wien som kapellmästare på folkoperan. Från 1915 verkade han vid hov- (senare stats-) operan i Wien samt ledde från 1920 symfonikonserter i samma stad. År 1923 blev han kapellmästare på kungliga operan i Budapest och 1927 vid Wienerfilharmonikerna. 

Tittel komponerade körer, ouvertyrer, en symfoni i d-moll samt operan Cesare Borgias Ende.

Källor

Deutsche biographische Enzyklopädie: Tittel, Bernhard

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska dirigenter
Österrikiska musiker under 1900-talet
Musiker från Wien
Födda 1873
Avlidna 1942
Män
Ugglan
Mustaschhökgök

Mustaschhökgök (Hierococcyx vagans) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Mustaschhökgöken är en 26 cm lång gök med ett brett svart mustaschstreck på vitaktig kind och strupe, vilket gett arten dess namn. Den är vidare mörkbrun ovan, med mörkgrått på hjässan och stjärten bandad i grått och svart. Även vingarna är bandade, dock i ljusare brunt. De inre vingpennornas innerfan och täckare är vita, vilket formar en ljus fläck som syns på ovansidan i flykten. Undersidan är vit med mörkare streck. Ögat är mörkbrunt, fötterna gula och näbben svartaktig ovan med grönaktig näbbrot, undertill gulgrön. 

Ungfågeln skiljer sig från den adulta genom mörkare svartbrunt på hjässa och rygg, den senare även rostbandad. I flykten är vingarna svartaktiga med bandade och rostspetsade vingpennor. Framför ögat syns ett svart streck. Undersidan är vit med svart streckning på bröstet. 

Sången består av en tvåstavig fras, återgiven i engelsk litteratur som "kang koh", upprepad varannan sekund. Även en mjuk vissling, "peu peu" kan höras, stigande i tonhöjd för att sedan abrupt avslutas.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i södra Myanmar, Merguiarkipelagen, Malackahalvön, Sumatra och Borneo. Mustaschhökgök har liksom andra i släktet Hierococcyx tidigare placerats i Cuculus.

Släktskap 
Arten har liksom övriga hökgökar i Hierococcyx tidigare placerats i släktet Cuculus.

Levnadssätt 
Mustaschhökgöken förekommer i skogsbryn och ungskog, framför allt i lägre bergstrakter och låglänta områden. I Thailand ses den från slättlandet upp till 900 meters höjd. Födan består av insekter. I Malaysia har den noterats sjunga som mest i februari och en ungfågel har observerats i juli. Arten är liksom alla hökgökar boparasit, men dess värd är okänd.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad. Den tros minska relativt kraftigt till följd av skogsavverkningar. Eftersom den även påträffas i mer påverkade miljöer och också kan ses på högre nivåer där skogsavverkningarna inte är lika omfattande listas den ännu inte som hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i palearktiska regionen
Blek buskgök

Blek buskgök (Cacomantis pallidus) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i Australien och på Tasmanien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Stockholms stadsmissions barnhem

Stockholms stadsmissions barnhem, även som Barnhemmet för värnlösa gossar, var ett barnhem instiftat 1863 av Stockholms stadsmission. Från 1865 till 1920-talet var barnhemmet beläget på en egendom vid Norrtullsgatan 20 i nuvarande Vasastan i Stockholm. På 1920-talet flyttade man verksamheten till Boxtorp i Gnesta kommun där det fortsatt drevs av Stadsmissionen till 1965 då barnavårdsnämnden inköpte det tog över.

Historik

Stadsmissionens barnhem stiftades 1863. Till en början var hemmet förlagt till en hyrd lokal i en trädgård på Stora Surbrunnsgatan, men 1865 köpte man en egendom i det dåvarande kvarteret Stora Skalmejblåsaren vid Norrtullsgatan 20 för 35.000 kronor. Tillhörande tomten fanns ett litet stenhus i vilket barnhemmet flyttade in.

Lokalerna fanns dock snart för små och 1866 därpå påbörjades därför byggnationen av ett större och mer ändamålsenligt hus med sov- och matsalar för alla barn, medan det äldre huset gjordes om till skolhus och arbetssalar. Från porten vid Norrtullsgatan ledde en lång, bred gång mellan lummiga träd fram byggnaden över vars port Gudi allena äran stod skrivet i gyllene bokstäver. I Stadsbyggnadskontorets arkiv finns även ritningar för en tillbyggnad med nytt verkstadshus från 1882 signerade arkitekten Gustaf Sjöberg.

Till en början mottogs både pojkar och flickor, men 1873 lades flickbarnhemmet ned då andra flickinrättningar i staden kunde tillgodose omsorgsbehovet. Barnen, som kom från utblottade familjer i staden, intogs vid en ålder av mellan 6 och 8 år och stannade vanligen tills de blivit konfirmerade. Skolundervisningen varvades med yrkesutbildning i diverse hantverk. I början av 1900-talet uppgick antalet barn till ett 60-tal.

I slutet av 1800-talet reglerades de lantliga omgivningarna för Vasastans fortsatta expansion. Över egendomen planerades Haga- och Idungatorna varvid kvarteren Skalmejblåsaren och Odin fick sin nuvarande form. Stadsmissionen stod själva som byggherre för ett flertal hyreshus som restes på egendomen under 1900-talets första år. Arkitekterna Dorph & Höög utformade 1902 ritningar för en om och påbyggnad av barnhemmet, som i och med regleringen fått den nya adressen Idungatan 1-3, vid korsningen med Hagagatan. 1908 inköptes Stenfasta gård som sommarvistelseort och för att ge tillfälle till utbildning i trädgårdsskötsel och lantbruk.

1919 förvärvade Stadsmissionen herrgården Boxtorp på en udde i sjön Båven cirka 3 km utanför Stjärnhovs samhälle i dagens Gnesta kommun. På 1920-talet flyttades barnhemsverksamheten dit. Hemmet drevs av Stadsmissionen till 1965 då barnavårdsnämnden inköpte det och övertog driften.

Barnhemsbyggnaden i kvarteret Skaljeblåsaren övertogs på 1920-talet av den intilliggande Matteus folkskola och användes som undervisningslokaler. Det revs 1942 och på platsen restes ett nytt modernt bostadshus ritat av Ture Wennberg.

Vidare läsning

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Ej längre existerande byggnader i Vasastan
Barnhem
Norbert Burgmüller

August Joseph Norbert Burgmüller, född 8 februari 1810 i Düsseldorf, död 7 maj 1836 i Aachen, var en tysk tonsättare. Han var bror till Friedrich Burgmüller.  

Burgmüller blev först efter sin död känd som kompositör. Hans arbeten (en sonat, en symfoni, Rhapsodie, sånger) väckte stor uppmärksamhet och berömdes av Robert Schumann.

Källor

Noter

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Düsseldorf
Födda 1810
Avlidna 1836
Män
Ugglan
Indisk buskgök

Indisk buskgök (Cacomantis passerinus) är en asiatisk vanligt förekommande fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läte 
Indisk buskgök är en förhållandevis liten gök med en kroppslängd på 23 centimeter. Adulta fåglar är huvudsakligen grå med vitt på nedre delen av buken och undre stjärttäckarna. På vingen syns en vit fläck. Vissa honor är mörkbandat rödbruna ovan med en obandad stjärt och kraftigt bandad vitaktig undersida. Ungfågeln liknar honan men är mörkare grå. Närbesläktade sorgbuskgöken har gulgrå strupe och bröst samt rostfärgad buk, undergump och undre vingtäckare. Den är en ljudlig art som yttrar ett ihållande och högljutt pee-pip-pee-pee med stjärten sänkt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Asien från Himalaya i norra Pakistan och norra Indien österut till Nepal, Sikkim, Bhutan, västra Assam och norra Bangladesh, söderut genom Indiska halvön till Nilgiribergen och Wayanad i Kerala. Vintertid ses den så långt söderut som Sri Lanka. Den har även påträffats i Oman. Fågeln är en kortflyttare, där de nordligt och mer högbeläget häckande individerna flyttar till varma regioner vintertid.

Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades den som underart till sorgbuskgök (Cacomantis merulinus).

Levnadssätt
Arten påträffas i öppen skog och jordbruksbygd. Den lever av olika sorters insekter och larver. Liksom många andra gökar är den en boparasit som lägger sitt enda ägg i bon tillhörande framför allt olika sångare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller ganska vanlig i stora delar av utbredningsområdet.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Slaget vid Maldon

Slaget vid Maldon är en dikt på fornengelska, som skildrar hur den anglo-saxiske "ealdormannen" Byrthnot med en trupp försöker försvara Essex från en invaderande styrka vikingar. De två grupperna står på var sin sida om en flod, och ingen är stark nog att ta sig över för att möta den andre medan de står i vattnet. Byrthnot ger därför plats åt vikingarna, och en strid kan stå. Denna slutar med en seger för vikingarna, och Byrthnot dödas.

Dikten har bland annat behandlats av J.R.R. Tolkien, som skrev en dikt som behandlade vad som hände efter slaget, med en åtföljande essä. Dessa finns utgivna på svenska i Ringens värld. Tolkien menar att dikten är starkt kritisk mot Byrthnots agerande och dennes "övermod".

Slaget figurerar också i Frans G Bengtssons roman Röde Orm.

Källor

Epos
Brittisk skönlitteratur
Vitkronad buskgök

Vitkronad buskgök (Cacomantis leucolophus) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns på Nya Guinea och ön Salawati. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare placerades den som ensam art i släktet Caliechthrus och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gökar
Fåglar i australiska regionen
Friedrich Burgmüller

Johann Friedrich Franz Burgmüller, född 4 december 1806 i Regensburg, död 13 februari 1874 i Beaulieu vid Marolles-en-Hurepoix, Essonne, var en tysk tonsättare. Han var bror till Norbert Burgmüller.  

Burgmüller blev bland pianister främst känd genom sina Kinder-Etüden.

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Bayern
Personer från Regensburg
Födda 1806
Avlidna 1874
Män
Ugglan
Franz Xaver Chwatal

Franz Xaver Chwatal, född 19 juni 1808 i Rumburg, Böhmen, död 24 juni 1879 i Elmen, var en böhmisk-tysk musiker. Han var bror till Carl Joseph Chwatal.

Chwatal bodde mest i Magdeburg och skrev en mängd pianosaker, i synnerhet salongsmusik och annat.

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Carl Joseph Chwatal

Carl Joseph Chwatal, född 13 januari 1811 i Rumburg, Böhmen, död 12 april 1887 i Merseburg, var en böhmisk-tysk orgelbyggare. Han var bror till Franz Xaver Chwatal.

Chwatal var verksam som orgelbyggare i Merseburg. Han införde åtskilliga förbättringar i orgelmekaniken.

Källor

Personendossier bei musicamigrans.de (pdf; 761 kB)

Noter

Tyska orgelbyggare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1811
Avlidna 1887
Män
Ugglan
Gumtäkt botaniska trädgård

Gumtäkt botaniska trädgård (finska: Kumpulan kasvitieteellinen puutarha) är en botanisk trädgård som anlagts på markerna kring Gumtäkts herrgård i Gumtäkt omkring 4 km nordnordost om centrala Helsingfors. Den drivs av Helsingfors universitet och började anläggas 1987. Den öppnade för allmänheten i juni 2009.

Se även
Kajsaniemiparken, med Kaisaniemi botaniska trädgård i centrala Helsingfors

Källor

Botaniska trädgårdar i Finland
Parker i Helsingfors
Gumtäkt
Caroline Gother

Caroline Gother, född 6 februari 1761 i Stockholm, död där 3 juni 1836, var en svensk affärsidkare. Gother fick sig själv myndigförklarad och tjänade sedan en förmögenhet på aktier, investeringar och lån, och tillhörde sin tids mest förmögna affärskvinnor. Hennes liv behandlas i boken Släkten, pengarna och Caroline Gother.

Biografi 
Caroline Gother var dotter till Engelbert Gother (1708–1775), som var jurist och handelsborgmästare i Stockholm, och Maria Elisabeth Bedoire (1726–1783), dotter till Frans Bedoire. Vid faderns död 1775 var familjen ruinerad och skuldsatt, men hon, hennes mor, bror och tre systrar försörjdes av rika släktingar. Hennes systrar gifte sig snabbt efter faderns död med rika män, men Caroline Gother valde att förbli ogift. I stället arbetade hon efter faderns död som guvernant och husmamsell. Hon brevväxlande bland annat med poeten Johan Elers. Hon återvände till Stockholm för att bli fostermor åt en av sina systerdöttrar, Jeanne Marie Netzel, som föddes dövstum.

En förändring inträdde i hennes liv 1793. Vid denna tidpunkt hade hon kommit i besittning av en förmögenhet tack var arv från olika rika släktingar, och samma år ansökte hon om att få bli myndigförklarad. Under dåvarande lag var änkor de enda kvinnor som automatiskt var myndiga, medan ogifta kvinnor stod under närmaste manlige släktings förmynderskap livet ut, men det fanns sedan länge en möjlighet för en ogift kvinna att ansöka hos kungen om att få bli myndigförklarad, en rättighet som hade stadfästs i 1734 års lag. Hennes ansökning löd:  

"Stockholms slott den 22 november 1793. Kongl. Majt:s nådiga utslag uppå avlidne borgmästaren i Stockholm Gothers dotters, Caroline Gothers underdåniga ansökan att varda myndigförklarad, varvid sökandens förmyndare landshövdingen och riddare av K. Maj:ts Nordstjierna och Vasa ordern, adel och välbördig Jean de Bedoire samt svågrar kommerserådet Lars Reimers och bruksinspektören Carl Gustav Netzel i underdånighet förklarat sig icke hava något att påminna."

Caroline Gothers ansökan bifölls, vilket innebar att hon själv fick kontrollen över sin förmögenhet, något som under denna tid normalt endast tillkom änkor. Hon använde sin nya juridiska status efter myndighetsförklaringen till affärsverksamhet. Hon utnyttjade sin förmögenhet till att låna ut pengar, en verksamhet som under denna tid var lönsam, eftersom bankverksamheten ännu var relativt outvecklad. Hon spekulerade också i aktier och investerade i fastigheter. Gother blev en framgångsrik affärsidkare och lyckades på grundval av sin befintliga förmögenhet tjäna ihop ytterligare en förmögenhet. Vid sin död beskrivs hon som en av Sveriges rikaste kvinnor.

Se även
 Christina Charlotta Richardy
 Skeppsbroadeln

Referenser

Litteratur
 

 

Kvinnor
Födda 1761
Avlidna 1836
Personer i Stockholms historia
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Svenska bankirer
Svenska lärare under 1700-talet
Caroline
Daniel Norgren-Jensen

Daniel Norgren-Jensen, född 19 februari 1990, är en dansk balettdansare som för närvarande är engagerad som premiärdansare vid Kungliga Baletten i Stockholm.

Han utbildades vid Svenska Balettskolan i Malmö (2000-2002), Canada's National Ballet School i Toronto (2002-2007) och Royal Ballet School i London (2007-2009).

Källor
Daniel Norgren-Jensen på operan.se

Levande personer
Födda 1990
Män
Danska balettdansörer
Elina Ryd

Ida Elina Therese Eva Midvinter Ryd, född 13 januari 1983, är en svensk sångerska och  kompositör. 

Elina Ryd är syster till sångerskan Elize Ryd. Partner är frontmannen i Franska trion Matti Ollikainen. Paret har en son och en dotter tillsammans.

Utmärkelser

 Anders Sandrews Stipendiet i Jazzsång, 2011

 Stim Musikskapare Stipendium, 2019

Diskografi 
Solo
 2006 – Dröm
 2008 – This Was the Only Way
 2017 – Falla

Annat
 2010 – Midnattsorkestern (med Midnattsorkestern)
 2013 – Blue Naná (med Blue Naná)
 2014 – Över stadens tak (med Midnattsorkestern)
 2016 – Secnec (Secnec/Elina Ryd och Matti Ollikainen)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Svenska sångare
Kvinnor
Födda 1983
Levande personer
personer från Jönköpings kommun
Małszyce

Małszyce är en by i Łódź vojvodskap i centrala Polen. Małszyce är beläget 4 kilometer norr om Łowicz och 50 kilometer nordost om Łódź.

Referenser 

 

Byar i Łódź vojvodskap
Malajhökgök

Malajhökgök (Hierococcyx fugax) är en fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar. Fågeln förekommer i Sydostasien. Den minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Malajhökgöken är en stor hökliknande gök. Adulta fågeln har grå ovansida, streckad vit undersida och en lång stjärt med breda mörka band. Ungfågeln har en liknande dräkt, men är generellt mörkare brun. 

Större hökgök är mycket lik, men är i genomsnitt större med mer utdragen kropp, bredare stjärtband och ordentligt rostfärgad på halsen. Ungfågeln saknar den rostfärgade tonen, men är kraftigare pilspetstecknad undertill, olikt de rundare och mer sparsamma fläckarna hos den unga malajhökgöken. Ung visselhökgök är även den mycket lik, men är också mer streckad under. 

Arten avger två olika sångtyper, dels ett ljust "kiwit!", dels en mycket snabb serie med pipande toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Thailand, på Malackahalvön och Stora Sundaöarna. Tidigare betraktades filippinhökgök, nordlig hökgök och visselhökgök alla tillhöra H. fugax, men de urskiljs nu som egna arter. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Malajhökgök har liksom andra i släktet Hierococcyx tidigare placerats i Cuculus.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Visselhökgök

Visselhökgök (Hierococcyx nisicolor) är en asiatisk fågel i familjen gökar inom ordningen gökfåglar.

Utseende och läten 
Visselhökgök är en rätt liten (28-30 cm) hökgök. Ovansidan är skiffergrå med brunaktiga vingar, undersidan vitaktig med bleka rostbruna streck. På den grå- och svartbandade stjärten med brett svart subterminalt band och rostfärgad spets är det näst yttersta bandet karakteristiskt smalast. På huvudet syns gråsvart hjässa och nacke, gul ögonring, vit mustasch och vitt ovanför tygeln samt en liten gul näbb med svart spets. 

Fågeln är mycket lik både nordlig hökgök (H. hyperythrus) och malajhökgök (H. fugax), men skiljer sig på bröstteckning, rostbeige axillarer samt kortare vinge än hyperythrus och kortare näbb än fugax. Även lätet skiljer sig, ett gällt och pipigt rop som i engelsk litteratur återges "gee-whiz".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Nepal och östra Himalaya till Myanmar, Thailand och Hainan. Möjligen är den bara en sällsynt gäst i Nepal. Vintertid förekommer den söderut till Stora Sundaöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Tidigare betraktades den vanligen som en underart till H. fugax (tillsammans med taxonen hyperythrus och ibland pectoralis), men urskiljs nu som egen art. Visselhökgök har också liksom andra i släktet Hierococcyx istället placerats i Cuculus.

Levnadssätt 
Visselhökgöken häckar i städsegrön lövskog på mellan 600 och 1800 meters höjd i Indien, i Burma upp till 1000 meter. Den ses även i ungskog, bambusnår, plantage och bland tallar. Liksom andra hökgökar har den en förkärlek för fjärilslarver, men tar även andra insekter som cikador, syrsor och broddmask samt frukt och bär. Fågeln häckar åtminstone mellan maj och september i nordöstra Indien, medan ungfåglar har noterats i norra Thailand mellan juni och augusti. Den är en boparasit som lägger ägg i andra fåglars bon, bland annat mindre kortvinge och mindre niltava.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till sällsynt i hela utbredningsområdet.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gökar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen