Michel Déon

Michel Déon, född som Édouard Michel den 4 augusti 1919 i Paris, död 28 december 2016 i Galway på Irland, var en fransk romanförfattare. Han slog igenom efter andra världskriget och blev förknippad med rörelsen Husarerna, som vände sig emot det vänsterperspektiv som företräddes av existentialisterna. Déon har länge varit bosatt i Irland vilket har satt spår i flera av hans böcker. Han har bland annat tilldelats Interalliépriset och Grand Prix du roman de l'Académie française. Han blev invald i Franska akademien 1978.

Liv och gärning
Michel Déon föddes som Édouard Michel och växte upp i Paris och på franska rivieran. Han utbildade sig till jurist innan han bestämde sig för att bli författare. Han var inkallad i armén 1940 till 1942 och arbetade därefter som redigerare vid den monarkistiska tidskriften L'Action française, under ledning av Charles Maurras. Hans första roman gavs ut 1944. På 1950-talet kom han tack vare ett stipendium att resa mycket i Nordamerika och Europa, innan han slog sig ned först i Grekland 1959, och därefter i Irland, där han förblev bosatt med sin fru och sina två barn.

Till hans kändaste romaner hör Les poneys sauvages ("de vilda ponnyerna", 1970),f som handlar om tre vänner under andra världskriget och i efterkrigstidens Europa. Boken tilldelades Interalliépriset. Un taxi mauve ("en malvafärgad taxi", 1973), för vilken han fick Grand Prix du roman de l'Académie française, handlar om en grupp utlänningar som av olika anledningar har flyttat till Irland och deras intriger på ön. Boken filmatiserades under samma titel 1977, med Charlotte Rampling, Philippe Noiret och Fred Astaire i rollerna. Le jeune homme vert ("den unga gröna mannen", 1975) och uppföljaren Vingt ans du jeune homme vert ("den unga gröna mannens tjugo år", 1977) skildrar ett hittebarn som växer upp under mellankrigstiden och som ung vuxen i det ockuperade Frankrike. Sedan början av 1990-talet har Déon främst skrivit kortprosa.

Han har även arbetat som journalist, litteraturkritiker och som redaktör vid förlaget Plon. Han räknas till rörelsen Husarerna (les Hussards), där han och en kärntrupp bestående av Roger Nimier, Antoine Blondin och Jacques Laurent på 1950- och 1960-talen sågs som en motvikt till existentialiströrelsen och dess vänsterradikalism. År 1978 valdes Déon in i Franska akademien, där han efterträdde Jean Rostand på stol åtta. Han har tilldelats hederslegionen av kommendörsklassen, Arts et Lettres-orden av officersklassen och är hedersdoktor vid såväl National University of Ireland som Atens universitet.

Utgivet
 Adieux à Sheila, roman, Robert Laffont, 1944
 Amours perdues, roman, Bordas, 1946
 Je ne veux jamais l’oublier, roman, Plon, 1950
 La Corrida, roman, Plon, 1952
 Le Dieu pâle, roman, Plon, 1954 (Prix des Sept)
 Tout l'amour du monde, I, noveller, Plon, 1955
 Plaisirs, roman, Editions de Paris, 1955 (som Michel Férou)
 Lettre à un jeune Rastignac, pamflett, Fasquelle, 1956
 Les Trompeuses Espérances, roman, Plon, 1956
 Les Gens de la nuit, roman, Plon, 1958
 L'Armée d'Algérie et la pacification, Plon, 1959
 La Carotte et le Bâton, roman, Plon, 1960
 Tout l'amour du monde, II, noveller, Plon, 1960
 Le Balcon de Spetsai, noveller, Gallimard, 1961 (Prix Kauffmann)
 Louis XIV par lui-même, Librairie Académique Perrin, 1964
 Le Rendez-vous de Patmos, noveller, Plon, 1965
 Mégalonose, La Table Ronde, 1967
 Un parfum de Jasmin, noveller, Gallimard, 1967
 Les Poneys sauvages, roman, Gallimard, 1970 (Interalliépriset)
 Un taxi mauve, roman, Gallimard, 1973 (Grand Prix du roman de l'Académie française)
 Le Jeune Homme vert, roman, Gallimard, 1975
 Thomas et l'infini, saga, Gallimard, 1975 pour la jeunesse
 Les Vingt Ans du jeune homme vert, roman, Gallimard, 1977
 Mes arches de Noé, noveller, La Table Ronde, 1978
 Un déjeuner de soleil, roman, Gallimard, 1981
 Je vous écris d'Italie, roman, Gallimard, 1984
 Bagages pour Vancouver, noveller, La Table Ronde, 1985
 Ma vie n'est plus un roman, drama, Gallimard, 1987
 La Montée du soir, roman, Gallimard, 1987
 Un souvenir, roman, Gallimard, 1990
 Le Prix de l'amour, noveller, Gallimard, 1992
 Ariane ou l'oubli, drama, Gallimard, 1993
 Parlons-en..., samtal med Alice Déon, Gallimard, 1993
 Pages grecques, noveller, Gallimard, 1993
 Je me suis beaucoup promené, diverse, La Table Ronde, 1995
 Une longue amitié, brevväxling med André Fraigneau, La Table Ronde, 1995
 Le Flâneur de Londres, Robert Laffont, 1995
 Orphée aimait-il Eurydice?, Séguier, 1996
 La Cour des grands, roman, Gallimard, 1996
 L'Enfant et la sorcière, roman pour la jeunesse, Gallimard, 1998
 Madame Rose, roman, Albin Michel, 1998
 Pages françaises, noveller, Gallimard, 1999
 Taisez-vous, j'entends venir un ange, Gallimard, 2001
 Mentir est tout un art, novell, Éditions du Rocher, 2002
 Le poète, Éditions Sigalla, 2003
 Sarah, Éditions Sigalla, 2003
 Larbaud, heureux Larbaud, Éditions Sigalla, 2003
 La Chambre de ton père, minnen, Gallimard, 2004
 Guerres et roman, samtal med Lakis Proguidis, Flammarion, 2005
 Cavalier, passe ton chemin!, noveller, Gallimard, 2005
 Œuvres, Gallimard, coll. « Quarto », 2006
 Lettres de château, Gallimard, 2009 (Prix Coup de Cœur de l'Essai du Point, 2009 )
 Cahier Déon, L'Herne, 2009. Texter om Déon av Fernando Arrabal, Nicolas Briançon, Philippe Le Guillou, Frédéric Vitoux, Milan Kundera, Emmanuel Carrère, Yasmina Reza, Jean d'Ormesson och Xavier Darcos).
 Journal 1948-1983, L'Herne, 2009
 De Marceau à Déon, De Michel à Félicien, Lettres 1955- 2005, brevväxling med Félicien Marceau, 2011
 Partir ! ..., Nicolas Chaudun, 2012
 A la légère, noveller, Finitude, 2013

Bibliografi
 Pol Vandromme, "Le Prince du bonheur" i La Droite buissonnière, Paris, Les Sept Couleurs, 1960. "Michel Déon" i Littérature de notre temps, Paris, Casterman, 1970.
 André Thérive, "Michel Déon" i Livres de France, Paris, 1962.
 Kléber Haedens, Une histoire de la littérature française, Paris, Grasset, 1970.
 Matulu n° 27, juillet août 1973. Texter av Pierre de Boisdeffre, André Fraigneau, Roland Laudenbach, Eric Lestrient, Jacques Perret, Philippe Sénart, Paul Sérant, Pol Vandromme och Michel Déon.
 Michel Mourlet, "Le Calender Michel Déon" i Écrivains de France XXe siècle, Paris, France Univers, 2011.

Källor

Externa länkar

Franska författare under 1900-talet
Franska författare under 2000-talet
Franska essäister
Franska novellförfattare
Franska romanförfattare
Franskspråkiga novellförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Födda 1919
Författare från Paris
Hedersdoktorer
Ledamöter av Franska Akademien
Avlidna 2016
Män
Kommendörer av Hederslegionen