kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flodskogssångare

Ej att förväxla med flodsångare (Locustella fluviatilis).

Flodskogssångare (Myiothlypis rivularis) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Flodskogssångaren är en brunaktig skogssångare med tydlig huvudteckning likt en vireo: kraftigt vitt ögonbrynstreck kontrasterande mot svartkantad grå hjässa. Ovansidan är övervägande olivgrön, undersidan beigefärgad. Nordliga fåglar saknar svarta kanten på hjässan och är mer kanelbeige på undersida och i ögonbrynsstrecket. Sången består av en stigande serie mycket ljudliga visslingar.

Utbredning och systematik 
Flodskogssångare delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 M. r. mesoleuca – östra Venezuela till Guyana och norra Brasilien
 M. r. rivularis – östra Paraguay till sydöstra Brasilien och nordöstra Argentina
 M. r. boliviana – förberg i Bolivia (La Paz, Cochabamba, Santa Cruz och Tarija)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN mesoleuca som den egna arten Myiothlypis mesoleucus.

Levnadssätt 
Flodsskogssångaren hittas i skogar intill rinnande vattendrag. Där ses den födosöka på marken.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Lövkastare

Lövkastare (Sclerurus) är ett släkte som oftast placeras i familjen ugnfåglar inom ordningen tättingar.

Arter i släktet 
Släktet omfattar sju till åtta arter som förekommer i Central- och Sydamerika från sydöstra Mexiko till nordöstra Argentina: 
 Roststrupig lövkastare (S. mexicanus)
 Mörk lövkastare (S. obscurior) 
 Kortnäbbad lövkastare (S. rufigularis)
 Fjällstrupig lövkastare (S. guatemalensis)
 Svartstjärtad lövkastare (S. caudacutus)
 Gråstrupig lövkastare (S. albigularis)
 Rödbröstad lövkastare (S. scansor)
 "Cearalövkastare" (S. [s.] cearensis) – urskiljs som egen art av bl.a. BirdLife International

Familjetillhörighet 
Lövkastarna placeras traditionellt i familjen ugnfåglar. DNA-studier visar dock att de tillsammans med minerarna i Geositta utgör en egen utvecklingslinje som är systergrupp till alla andra ugnfåglar. Vissa auktoriteter urskiljer dem därför som en egen familj, Scleruridae.

Referenser

Externa länkar

Ugnfåglar
Snårtyranner

Snårtyranner (Sublegatus) är ett släkte i familjen tyranner inom ordningen tättingar. Släktet omfattar tre arter som förekommer i Central- och Sydamerika från Costa Rica till centrala Argentina: 
 Nordlig snårtyrann (S. arenarum)
 Amazonsnårtyrann (S. obscurior)
 Sydlig snårtyrann (S. modestus)

Referenser

Externa länkar

Tyranner
Sorgtyranner

Sorgtyranner (Rhytipterna) är släkte i familjen tyranner inom ordningen tättingar. Släktet omfattar tre arter som förekommer i Central- och Sydamerika från sydöstra Mexiko till sydöstra Brasilien: 
 Rödbrun sorgtyrann (R. holerythra)
 Grå sorgtyrann (R. simplex)
 Ljusbukig sorgtyrann (R. immunda)

Referenser

Externa länkar

Tyranner
James Bissett Pratt

James Bissett Pratt, född 22 juni 1875 i Elmira, död 15 januari 1944, var en amerikansk filosof.

Pratt var professor vid Williams College i Williamstown. Han var medarbetare i Essays in critical realism (1920), kritiserade starkt pragmatismen från kunskapsteoretisk synpunkt (What is pragmatism? (1909). Pratt hävdade en dualistisk uppfattning av förhållandet mellan kropp och själ, Matter and spirit (1922), och gjorde sig i synnerhet känd som religionspsykolog med arbeten som Psychology of religious belief (1907) och The religious consciousness (1920). Därutöver utgav Pratt betydande monografier över samtida hinduism och buddhism, India and its faiths (1925), The pilgrimage of buddhism (1928), Adventures in philosophy and religion (1931) som innehåller spirituella uppgörelser med moderna tankeriktningar i dialogform, bland annat behaviorismen.

Källor 
 

Amerikanska filosofer under 1900-talet
Födda 1875
Avlidna 1944
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Chemung County
Alumner från Harvard University
Forskare från delstaten New York
Alumner från Williams College
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Carl Wagner

Carl Wagner kan syfta på bland andra:

* Carl Wagner (1796–1867), tysk landskapsmålare 
 Carl Wagner (1901–1977), tysk kemist
 Carl von Wagner (1843–1907), tysk ingenjör
 Carl-Ludwig Wagner (1930–2012), tysk politiker

Se även 

 Carl Wagener (1901–1988), tysk officer
 Karl Wagner
Smedberg (olika betydelser)

Smedberg är ett svenskt efternamn, som den 31 december 2018 bars av 1523 personer folkbokförda i Sverige.

Personer med efternamnet Smedberg 
 Adam Smedberg (1813–1892), artillerist och väckelsepredikant, ropare 
 Alfred Smedberg (1850–1925), lärare och författare för barn
 Fritz Smedberg (1900–1977), målare
 Greta Smedberg (1897–1966), gift Bergson, skådespelare och författare
 Helena Sofia Smedberg (1771–1804), balettdansös och skådespelare
 Isabel Smedberg-Palmqvist (född 1966), politiker, liberal
 John Smedberg (1851–1913), arkitekt
 Josef Smedberg (1819–1890), hemmansägare och politiker
 Magnus Smedberg (1911–1974), ingenjör och företagsledare
 Marco Smedberg (född 1954), militärhistoriker
 Maria Smedberg (1760–1787), operasångerska
 Martin Smedberg-Dalence (född 1984), boliviansk-svensk fotbollsspelare
 Richard Smedberg (1880–1950), vattenrättsingenjör
 Åke Smedberg (född 1948), författare

Källor

Se även
Smedberg, platsen på Bohusbanan där Lysekilsbanan grenar av

Svenska efternamn
Finnkampen 2014

Finnkampen 2014 var den 74:e finnkampen i friidrott och genomfördes på Helsingfors Olympiastadion den 30–31 augusti 2014.

Seniorkampen 
Sverige tog för andra året i rad en dubbelseger och vann både för herrar och damer. Det var första gången som Sverige vann en dubbelseger i finnkampen i Helsingfors sedan 1986.

Ungdomskampen

Referenser

Externa länkar 
Finnkampen.se
Ruotsiottelu / Finnkampen 30.8.-31.8.2014 Timetable, startlists and results

2014
Friidrottsåret 2014
2014 i Finland
Internationella sportevenemang i Helsingfors
Helsingfors under 2000-talet
Samurajmes

Samurajmes (Sittiparus varius) är en östasiatisk fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Samurajmesen är en 12-14 cm lång kontrastrik mes. Den har svart på hjässan, nacken, strupen och övre delen av bröstet, vitt på pannan, kinderna och i ansiktet. Rygg, vingar och stjärt är blågrå medan manteln och resten av undersidan är kastanjefärgade. Från hjässan till nacken löper en tunn, vit, central linje. Bland lätena hörs ett svagt "tsuu tsuu tsuu" eller ett tunt men vasst "pit" eller "chit".

Utbredning och systematik 
Samurajmes förekommer i de japanska öarna samt i Kurilerna, på Koreahalvön och i nordöstra Kina. Den delas upp i sex underarter, varav en utdöd, med följande utbredning: 
 Sittiparus varius varius – Kurilerna, nordöstra Kina, Korea och de japanska huvudöarna
 Sittiparus varius sunsunpi – Tanegashima i Ryukyuöarna
 Sittiparus varius yakushimensis – Yakushima i Ryukyuöarna, inkluderas ofta i sunsunpi
 Sittiparus varius amamii – öarna Amami-Ōshima, Tokunoshima och Okinawa
 Sittiparus varius orii – Daitoöarna; utdöd
 Sittiparus varius namiyei – norra Izuöarna (To-shima, Nii-jima och Kōzu-shima)

Arterna izumes (Sittiparus owstoni), iriomotemes (S. olivaceus) och taiwanmes (S. castaneoventris) betraktades tidigare som underarter till samurajmes men urskiljs numera som egna arter efter studier.

Släktestillhörighet 
Tidigare fördes samurajmesen till Poecile (som ännu tidigare inkluderades i ett stort Parus), men urskiljs numera oftast som ett eget släkte efter DNA-studier.

Levnadssätt 
Samurajmesen bebor öppna blandskogar med japansk lärk och Castanopsis cuspidata, barrskogar med japansk idegran, kryptomeria och tall samt i bambuskogar på bergssluttningar och i floddalar. Fågeln lever av både frön och insekter, framför allt insektslarver. Den häckar mellan början av mars och augusti. Arten är mestadels stannfågel.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Referenser

Tryckta källor 
del Hoyo, J., Elliot, A., & Christie D. (eds). (2007). Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i palearktiska regionen
Skomakaren, Norrbotten

Skomakaren, även kallad för Suutari av lokalbefolkningen, är en ö i Haparanda skärgård som ligger cirka en mil söder om Haparanda hamn. Ön är populär på grund av sina långa sandstränder som gör det möjligt till sol och bad. Skomakaren gillas också av många bär- och svampplockare.

Referenser

Noter 

Öar i Haparanda skärgård
Vitpannad mes

Vitpannad mes (Sittiparus semilarvatus) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar. Den förekommer i Filippinerna på öarna Luzon och Mindanao.

Utseende och läte 
Vitpannad mes är en medelstor (13 cm) mes med relativt lång stjärt och kraftig näbb. Fjäderdräkten är säregen, nästan helsvart hos hanen med en tydlig vit fläck från pannan ner till mellan näbben och ögat. Fåglar på Mindanao har även vitt i vingen. Honan är mörkbrun under. Lätet består av nedåtböjda serie med tre rätt ljusa toner, "piu-piu piu". Även en snabb stammande drill kan höras.

Utbredning och systematik 
Vitpannad mes förekommer i Filippinerna och delas upp i tre underarter med följande utbredning: 
 Sittiparus semilarvatus snowi – norra Luzon
 Sittiparus semilarvatus semilarvatus – centrala och södra Luzon
 Sittiparus semilarvatus nehrkorni – Mindanao

Släktestillhörighet 
Tidigare fördes vitpannad mes med släktingar till Poecile (som ännu tidigare inkluderades i ett stort Parus), men urskiljs numera oftast som ett eget släkte efter DNA-studier.

Status 
Vitpannad mes är en ovanlig och dåligt känd fågelart. Den tros minska relativt kraftigt i antal till följd av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Der junge Lord

Der junge Lord (Den unge lorden) är en opera i två akter med musik av Hans Werner Henze och libretto av Ingeborg Bachmann efter Wilhelm Hauffs saga Der Affe als Mensch (1827) från Der Scheik von Alessandria und seine Sklaven.

Historia
Ingeborg Bachmann kompletterade inte bara Hauffs moralitet med kärleksparet Luise och Wilhelm, utan gav dessutom berättelsen en biedermeieratmosfär. Henze, som gick en annan väg än Darmstadtskolan, valde en stil som var mer orienterad mot Mozart och Rossini, vilket mötte kritik från vissa håll. Der Junge Lord blev dock en stor publikframgång.
Operan hade premiär 7 april 1965 på Deutsche Oper Berlin. Svensk premiär på Stora Teatern i Göteborg 6 september 1968.

Stilen och handlingen liknar den italienska opera buffa, med influenser från Vincenzo Bellini och Gioachino Rossini. Musikkritikern Andrew Porter har noterat fyra distinkta musikstilar i operan vilka korrelerar till fyra olika karaktärstyper:

 "neoklassisk" stil, för stadsfolket;
 "neo-Straussian arioso", för Sir Edgas entrée;
 en "vildare, mer oberäknelig" stil, för cirkusen;
 lyrisk stil, för Luises kärleksmusik.

Robert Henderson har kommenterat den Brechtianska naturen hos Bachmann och Henzes behandling av historien.

Personer

Handling

Akt I

Den rike engelsmannen sir Edgar flyttar in i ett hus vid torget i Hülsdorf-Gotha för att där i ostördhet kunna ägna sig åt sina studier. Men han blir påträngande uppvaktad av stadens honoratiores som hoppas av sir Edgar skall bli en tillgång i stadens sällskapsliv. Hans sekreterare avböjer hövligt alla inbjudningar som forsar in. Luise, baronessan Grünwiesels myndling, blir bekant med studenten Wilhelm. På torget gör en kringresande cirkus reklam för sina föreställningar. Det finare borgerskapet försöker hindra den från att stanna men sir Edgar erbjuder artisterna logi i sitt hus.

Akt II

Sällsamma skrin hörs från sir Edgars hus. Stadens honoratiores skyndar dit, men lugnas av sir Edgars sekreterare, som meddelar att herrn har undervisat sin brorson Barrat i tyska språket och snart skall introducera denne i sällskapslivet.
Dagen närmas sig. Alla infinner sig förväntansfullt i sir Edgars hus och får där möta en excentrisk ung man, som av alla bemöts som sir Edgars brorson.
Under en bal börjar det närma sig en förlovning mellan Luise och Barrat. Men under en dans får Barrat ett raseriutbrott, hotar Luise, slänger henne i väggen och river slutligen ner tapeterna från väggarna. Sir Edgar använder piskan: Den beundrade brorsonen visar sig vara apan Adam från den kringresande cirkusen. Luise återvänder ångerköpt till Wilhelm.

Källor

Referenser

Tryckta källor

Operor av Hans Werner Henze
Tyskspråkiga operor
Österrikiska operor
Sebastian Huber

Sebastian Huber, född 26 juni 1901 i Füssen, död 6 mars 1985 i Füssen, var en tysk bobåkare.
Huber blev olympisk bronsmedaljör i femmansbob vid vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Källor 

Tyska bobåkare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Tyskland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1932 från Tyskland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1936 från Tyskland
Tävlande i bob vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande i bob vid olympiska vinterspelen 1932
Tävlande i bob vid olympiska vinterspelen 1936
Olympiska bronsmedaljörer 1928
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Födda 1901
Avlidna 1985
Män
John Heaton

John Rutherford "Jack" Heaton, född 9 september 1908, död 10 september 1976, var en amerikansk bobåkare och skeletonåkare.

Heaton blev olympisk silvermedaljör i skeleton vid vinterspelen 1928 i Sankt Moritz.

Källor 

Amerikanska bobåkare
Amerikanska skeletonåkare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från USA
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1932 från USA
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från USA
Tävlande i bob vid olympiska vinterspelen 1932
Tävlande i skeleton vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande i skeleton vid olympiska vinterspelen 1948
Olympiska silvermedaljörer 1928
Olympiska silvermedaljörer 1948
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Födda 1908
Avlidna 1976
Män
Karl Magnus Kyander

Karl Magnus Kyander, född 15 oktober 1765 i Rantasalmi, död 25 februari 1838, var en finsk officer och lantbrukare.

Biografi
Hans föräldrar var underofficeren och lantbrukaren Anders Johansson Kyander och Elisabet Armfelt. Han gifte sig 1795 med Margareta Elisabet Harlin, fosterdotter till major Karl Quist och Katarina Harlin på Quistilä i Rantasalmi. 
Karl Magnus Kyander växte upp på Kolkonhovi herrgård i Rantasalmi och anslöt sig som 16-åring till Savolax jägarregemente. 

Under Gustav III:s ryska krig 1788–1790 tjänstgjorde han som  underofficer vid Rantasalmis kompani. I slaget vid Porrassalmi nära S:t Michel i juni 1789 räddade han den svårt sårade överste Gripenberg, som därefter vårdades i föräldrahemmet Kolkonhovi. Han utmärkte sig för sitt mod under slaget vid Parkumäki i juli 1789, ett slag utkämpat i hemsocknen Rantasalmi där Sverige segrade. För sina insatser mottog han en silvermedalj ur Gustav III:s hand, då kungen inspekterade trupperna.

Kyander utnämndes till fältväbel 1 oktober 1790 och tog avsked från armén 1795 med fänriks grad. Genom sitt giftermål samma år kom han i besittning av Quistilä herrgård.

Karl Magnus Kyander var bror till kaptenen Johan Adolf Kyander (1756–1809) och Maria Elisabet Olsonius (1752–1806) gift med kronofogden Johan Olsonius, samt far till överstelöjtnanten Karl Ernst Kyander (1800–1844), guvernementssekreteraren Johan Gustaf Kyander (1803–1847), lantmätaren och godsägaren Samuel Henrik Kyander (1813–1896) samt ytterligare fem barn.

Källor
Sukukirja. Suomen aatelittomia sukuja (toimittanut Axel Bergholm), Bd 1, Helsingfors 1901 s 752 [Släktbok. Finlands icke-adliga släkter (redaktör Axel Bergholm), bd 1, Helsingfors 1901 s 752].

J. Mankell, Anteckningar rörande finska arméns och Finlands krigshistoria, särskilt med avseende på krigen mellan Sverige och Ryssland åren 1788-1790 samt 1808-1809. Stockholm 1870.

Noter

Finländska militärer under 1700-talet
Personer från Rantasalmi
Födda 1765
Avlidna 1838
Män
Gustav III:s ryska krig
Digital Devil Story: Megami Tensei

är ett datorrollspel som utvecklades av Atlus och gavs ut av Namco år 1987 till Famicom. Spelet är den första delen i spelserien Megami Tensei, och följs upp av Megami Tensei II. Kyuuyaku Megami Tensei, en uppdaterad version av bägge spelen, gavs ut av Atlus år 1995 till Super Famicom.

Utveckling och lansering 
Spelet gavs ut av Namco till Famicom den 11 september 1987. , en nyversion av Megami Tensei och dess uppföljare Digital Devil Story: Megami Tensei II, utvecklades av Opera House och gavs ut av Atlus den 21 mars 1995 till Super Famicom; den gavs aldrig ut officiellt utanför Japan, men en inofficiell engelskspråkig översättning finns tillgänglig i form av en patch. Kyuuyaku återsläpptes digitalt till Wii via Virtual Console den 31 juli 2012. Musiken i Kyuuyaku arrangerades av Hitoshi Sakimoto.

Mottagande 
Den japanska speltidningen Famitsu gav spelet betyget 31/40.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbsida för Virtual Console-versionen av Kyuuyaku Megami Tensei 

Datorspel 1987
NES-spel
Datorrollspel
Megami Tensei
WP:Projekt Japan
Jessica Ohlson

Jessica Marie Susanne Ohlson, född 12 juni 1990 i Stigtomta församling i Södermanlands län, är en svensk jurist och före detta politiker. Hon var från 2015 förbundsordförande för Sverigedemokratisk ungdom och mellan 2018 och 2020 partisekreterare i Alternativ för Sverige. Ohlson är biträdande jurist vid faderns advokatfirma Lars Ohlson AB i Nyköping.

Ohlson driver dels en enskild firma, dels aktiebolaget Min Galopphäst Sverige AB, med verksamhet inom hästsport.

Biografi 
Ohlson läste naturvetenskapligt program på gymnasiet i Nyköping och därefter juristprogrammet vid Uppsala universitet. Ohlson engagerade sig i Sverigedemokraterna 2008 och innehade poster som förbundssekreterare och ledamot inom Sverigedemokratisk ungdom. I och med valet 2014 valdes Ohlson in som ledamot av kommun- och landstingsfullmäktige i Uppsala.

Ohlson ansågs företräda en mer nationalistisk gren inom SDU, och inför förbundets kongress i september 2015 lyftes hon fram som kandidat till ordförandeposten av bland annat den avgående Gustav Kasselstrand. På kongressen valdes Ohlson till ordförande för SDU, vilket ledde till att Sverigedemokraterna bara några timmar senare valde att bryta banden med ungdomsförbundet och i stället starta ett nytt förbund under namnet Ungsvenskarna SDU. I samband med att Sverigedemokraterna bröt med ungdomsförbundet uteslöts Ohlson tillsammans med fem andra SDU-medlemmar officiellt ur partiet. I och med detta valde Ohlson också att avsäga sig sina politiska uppdrag i Uppsala kommun och landsting. 

Mellan 2018 och 2020 var Jessica Ohlson partisekreterare i Alternativ för Sverige. Hon kritiserades för att kombinationen att vara både flyktingjurist och partisekreterare i AfS var oacceptabel.

Referenser

Noter

Födda 1990
Levande personer
Personer från Nyköping
Kvinnor
Uteslutna sverigedemokrater
Medlemmar i Alternativ för Sverige
Alumner från Uppsala universitet
Östergötlands runinskrifter 212

Ög 212 är en nu försvunnen vikingatida runsten i Ålbäcken, Viby socken och Mjölby kommun. 
Enligt Carl Fredric Broocman ska runstenen ha stått "vid Ålbäcken uti ett Gärde vid allmänna Wägen". Den var 2 meter hög, 68 cm bred vid foten, 27 cm i toppen och var ristad i två jämnlöpande rader, den vänstra nedifrån uppåt, den högra uppifrån nedåt. Stilen är alltså rak.

Inskriften

Källor 

 
Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Mjölby kommun
Försvunna runinskrifter i Sverige
Release the Hound

Release the Hound är ett samlingsalbum med Hound Dog Taylor and the HouseRockers från 1990 utgivet av Alligator Records (ALCD 4896). Albumet innehåller tidigare outgivna studio och liveinspelningar och är det tredje i ordningen med Taylor som utgivits postumt.

Låtlista 

a= Inspelat live 22-24 november 1974 på The Smiling Dog Saloon i Cleveland, Ohio
b= Inspelat l8 januari 1974 på Northwestern University i Evanston, Illinois av Ken Rasek för radiokanalen WXRT-FM i Chicago, Illinois
c= Inspelat live i januari 1971 på Harvard University i Cambridge, Massachusetts
d= Inspelat antingen 25 maj, 2 juni 1971 eller september 1973 i Sound Studios i Chicago av Stu Black
e= Inspelat mars 1975 i Sydney, Australien, troligtvis ett ljudspår från en TV-sändning av ABC eller för radiostationen 2MBS-FM i Sydney.

Medverkande musiker 
Hound Dog Taylor - Gitarr, sång
Ted Harvey - Trummor (spår: 1, 2, 5–7, 9–14) 
Levi Warren - Trummor (spår:3, 4, 8)
Brewer Phillips - Gitarr

Produktion 
Bruce Iglauer - Producent (spår:1–14), Mastering
Bob DePugh - Producent (spår:1–8, 10, 13, 14)
Tim Kolleth - Producent (spår:1–8, 10, 13, 14)
Wesley Race - Producent (spår:9,11,12)
Dan Stout - Mastering

Referenser

Noter

Övriga källor 
Hound Dog Taylor – Release The Hound!  på Discogs 
 Hound Dog Taylor – Release The Hound! på Allmusic 

Musikalbum 1990
Amerikanska bluesalbum
Album av Hound Dog Taylor
Rapidanfloden

Rapidanfloden (Rapidan River) är en 142 km lång flod i östra Virginia. Den är Rappahannockflodens största biflod.

Under det amerikanska inbördeskriget ägde hårda strider rum vid denna flod och i dess närhet.

Referenser 
 

Vattendrag i Virginia
Germanna Ford

Germanna Ford var ett vadställe över Rapidanfloden i östra Virginia.

Amerikanska inbördeskriget
Under det amerikanska inbördeskriget korsades Rapidanfloden vid Germanna Ford den 29 juli 1863 av två av Unionsarméns armékårer. Det var en del av unionsarméns stora kringgående rörelse vilken ledde till slaget vid Chancellorsville.

Referenser

Chancellorsville
Ely's Ford

Ely's Ford var ett vadställe över Rapidanfloden i östra Virginia.

Amerikanska inbördeskriget
Under det amerikanska inbördeskriget korsades Rapidanfloden vid Ely's Ford den 29 juli 1863 av en av Unionsarméns armékårer. Det var en del av unionsarméns stora kringgående rörelse vilken ledde till slaget vid Chancellorsville.

Referenser

Chancellorsville
Gaëtan och Paul Brizzi

Gaëtan och Paul Brizzi, födda 24 december 1951 i Paris, är två franska filmregissörer, illustratörer och serietecknare. De är tvillingar och har arbetat tillsammans hela karriären.

Bröderna har nominerats till Césarpriset för bästa animerade kortfilm två gånger, 1978 för Fracture och 1983 för Chronique 1909. De långfilmsdebuterade 1985 med Asterix – gallernas hjälte. År 1989 sålde de sin animationsstudio till Walt Disney Company som gjorde den till en fransk underavdelning av sin animationsverksamhet. Hos Disney arbetade bröderna bland annat med bildmanus åt flera TV-serier och filmer och regisserade "Eldfågeln"-avsnittet i Fantasia 2000. De lämnade Disney år 2001 och har därefter arbetat med olika animationsprojekt och som illustratörer. De regisserade ett avsnitt i filmen Profeten från 2014.

År 2015 utkom de med seriealbumet La Cavale du Dr Destouches som de gjorde i samarbete med Christophe Malavoy. Albumet bygger på Louis-Ferdinand Célines romaner Från slott till slott, Nord och Rigodon, som utgör en trilogi om Célines erfarenheter från Sigmaringen-enklaven under andra världskriget.

Källor

Externa länkar
 Officiell hemsida 

Franska animatörer
Franska filmregissörer
Franska illustratörer
Franska serieskapare
Födda 1951
Syskonskaror
Levande personer
Tvillingar
18th North Carolina

18th North Carolina var ett infanteriregemente uppsatt i North Carolina vilket tillhörde sydstatsarmén under det amerikanska inbördeskriget. Det tillhörde huvudsakligen Army of Northern Virginia under Robert E. Lee. Det var soldater från detta regemente som av misstag sköt Stonewall Jackson under slaget vid Chancellorsville 1863.

Historia
Regementet organiserades i North Carolina i juli 1861. Soldaterna var frivilliga från Wilmington, North Carolina och omkringliggande counties. På våren 1862 överfördes det till Army of Northern Virginia och deltog i alla dess strider. Efter Appomatox upplöstes regementet och soldaterna demobiliserades.

Referenser
 

Amerikanska inbördeskriget