kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ödön Pártos

Ödön Pártos, född den 1 oktober 1907 i Budapest, Ungern, död den 6 juli 1977 i Tel Aviv, Israel, var ungersk violinist och kompositör med judisk härstamning.

Biografi
Partos studerade vid Liszt-akademien, i Budapest tillsammans med Antal Doráti och Mátyás Seiber, med utbildning på violin för Jenő Hubay och komposition för Zoltán Kodály. Efter att ha avslutat sina studier blev han antagen som försteviolinist i en orkester i Luzern, men spelade också i andra europeiska orkestrar, bland annat i Berlin. År 1934, efter Hitlers maktövertagande, återvände han till sin födelseort, Budapest, där han blev försteviolinist i Budapests symfoniorkeser.

År 1936, grundade Bronisław Huberman Palestina Orchestra (nu: Israel Philharmonic Orchestra), till vilken han rekryterade judiska musiker som uteslutits ur Europas orkestrar. Huberman försökte inkludera Pártos, även om dennes tillträde till tjänsten försenades på grund av att ett tidigare åtagande - ett avtal med regeringen i Sovjetunionen genom vilket Pártos var lärare i violinspel och komposition vid konservatoriet i Baku, Azerbajdzjan. År 1937 lämnade han Sovjetunionen, efter att ha vägrat att gå med i kommunistpartiet under perioden för Moskvarättegångarna. Han återvände till Budapest, där han tjänstgjorde som orkesterns försteviolinist samtidigt som han gjorde konsertturnéer i andra europeiska länder.

Vid denna tid inbjöd Bronisław Huberman Pártos till ett möte i Florens, där han erbjöd honom ställning förste violaspelare i Palestina Orchestra. Efter att ha avböjt attraktiva erbjudanden från Sydamerika (främst, Peru), flyttade Pártos till brittiska Palestina 1938.

Åren 1938-1956, var Pártos ledare för Israels filharmoniska orkesters violasektion, samt gjorde många soloframträdanden i Israel och utomlands. År 1946, grundade han tillsammans med cellisten László Vincze, Samuel Rubin Israel Academy of Music (numera: Buchmann-Mehta School of Music) i Tel Aviv, och 1959 tog han initiativ till att grunda Thelma Yellin High School of Art i Tel Aviv. År 1951 utnämndes Pártos till rektor för Rubin Academy, en position han skulle hålla fram till sin död (även om hans hälsotillstånd under sina sista fem år i livet hindrade honom från att ta en aktiv del i Akademins förvaltning, vilket fylldes av professor Arie Vardi som efterträdde honom som chef där).

Hedersbetygelser
Pártos anses vara bland de viktigaste israeliska kompositörerna och han tilldelades Israel Prize 1954, den främsta utmärkelsen inom musiken. Han hade i sina kompositioner ett starkt intresse för folklore och använde i sina verk inslag av folkmusik från sitt hemland och från östjudisk tradition. Med den symfoniska fantasin Ein gev vann han UNESCOS pris 1952.

Referenser 

Bra Böckers lexikon, 1978

Födda 1907
Avlidna 1977
Män
Ungerska kompositörer
Musiker från Budapest
Gwen Bristow

Gwen Bristow, född 16 september 1903 i Marion, South Carolina, död 17 augusti 1980 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk författare. Hon var från 1929 gift med journalisten och manusförfattaren Bruce Manning.

Bristow studerade bland annat journalistik vid Columbia University och var 1925–1933 journalist på en tidning i New Orleans. Hon debuterade 1930 med den spökromantiska historien The Invisible Host, skriven tillsammans med maken, och vann stor popularitet med en trilogi, en historisk släktroman med motiv från Louisiana, Deep Summer (1937, svensk översättning "Högsommar" 1938), The Handsome Road (1938, svensk översättning "Stora vägen" 1939) och This Side of Glory (1940, svensk översättning "Farväl till den gamla tiden" 1940). Romanen Tomorrow is Forever (1943, svensk översättning 1944) hämtar motiv från samtidens USA.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Externa länkar 
 

Författare från South Carolina
Födda 1903
Avlidna 1980
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Personer från Marion County, South Carolina
Alumner från Columbia University
Johan Andreas Petersén

Johan Andreas Petersén, född 12 oktober 1771, död 4 december 1808, var en svensk grosshandlare.

Petersén var verksam som grosshandlare i Göteborg och senare även i Ängelholm. Han invaldes som ledamot nummer 203 i Kungliga Musikaliska Akademien den 21 oktober 1801. Han var gift med ledamot nummer 205 Marie Antoinette Petersén.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Svenska grosshandlare under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1771
Avlidna 1808
Män
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Carl Kuss

Carl Kuss, född cirka 1758, död 4 januari 1823, var en svensk köpman.

Kuss var verksam som diskontbokhållare och handlande i Göteborg. Han invaldes som ledamot nummer 204 i Kungliga Musikaliska Akademien den 21 oktober 1801.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1758
Avlidna 1823
Män
Johann Christian Schatt

Johann Christian Schatt, född 1756 i Hannover, död 8 november 1820, var en tysk-svensk oboist och klarinettist.
Schatt var engagerad av hertig Fredrik Adolf 1785-1789 och av hertig Karl 1789-1797. Därefter var han klarinettist i Kungliga Hovkapellet 1798-1818.
Schatt invaldes som ledamot nummer 208 i Kungliga Musikaliska Akademien den 19 februari 1802.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Noter

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Tyska oboister
Tyska klarinettister
Svenska oboister under 1700-talet
Svenska oboister under 1800-talet
Svenska klarinettister
Svenska musiker under 1700-talet
Födda 1756
Avlidna 1820
Män
Personer från Hannover
Johan Bogislaus von Schwerin

Johan Bogislaus von Schwerin, född 14 juni 1755, död 1 augusti 1823, var en svensk friherre och officer. Han var sonson till Philip Bogislaus von Schwerin.

von Schwerin tjänstgjorde som kammarpage 1779, varefter han utnämndes till kapten 1788 och ryttmästare 1790 samt fick avsked ur krigstjänst 1813. 1792 blev han kunglig vårdare av tältkammaren. von Schwerin invaldes som ledamot nummer 209 i Kungliga Musikaliska Akademien den 19 februari 1802.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska officerare
Svenska hovmän
Svenska friherrar
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1755
Avlidna 1823
Män
Gustav III:s hov
Claes Didrik Koskull

Claes Didrik Koskull, född 2 juni 1755, död 13 november 1816, var en svensk friherre och officer.

Koskull utnämndes till överste i armén 1810. Han var medlem av Par Bricole samt invaldes som ledamot nummer 210 i Kungliga Musikaliska Akademien den 19 februari 1802.

Källor
Nyström, Pia, Kyhlberg-Boström Anna, Elmquist Anne-Marie, Kungl. Musikaliska akademien: matrikel 1771-1995.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Överstar i svenska armén
Födda 1755
Avlidna 1816
Män
Claes Didrik
Spårvagnsolyckan i Zagreb 1954

Spårvagnsolyckan i Zagreb 1954 () inträffade klockan 8:30 den 31 oktober 1954 när en spårvagn spårade ut i Zagreb i dåvarande Jugoslavien (nuvarande Kroatien). 19 personer dödades och 37 skadades i olyckan som är den värsta i Zagrebs spårvägs historia och en av de värsta spårvagnsolyckorna i världen. Urspårningen orsakades av för hög hastighet på grund av spårvagnens havererade bromssystem.

Beskrivning  
Spårvagnsolyckan inträffade tidigt på söndagsmorgonen vid Mirogojkyrkogården då spårvagnslinje 13 med drygt 60 passagerare och med för hög hastighet spårade ur i nedförsbacke. Lutningen vid olycksplatsen är cirka 9 %. Spårvagnen utgick från stationen i Mirogoj och redan i den första kurvan märkte spårvagnsföraren att spårvagnens bromsmekanism inte fungerade som den skulle. När han manuellt med handbromsen försökte få stop på spårvagnen hade den uppnått sådan hastighet att en katastrof var oundviklig. Vid korsningen Gupčeva zvijezda spårade vagnen ur sitt spår. 19 personer dödades och 37 skadades. Flera av passagerarna hade varit vid kyrkogården för att tända ljus och ställa i ordning gravarna inför Alla helgons dag.

Orsaker och följder 
Den efterföljande utredningen visade att spårvagnen innan olyckan hade varit med om en mindre kollision. Då inga större skador hade uppstått beslutade spårvagnsföraren att fortsätta på rutten mot Mirogoj. Utredningen visade vidare att hastigheten vid olyckstillfället var 80 km/t vilket var fem gånger det tillåtna. Efter utredningen beslutade rätten att tilldöma spårvagnsföraren ansvaret för olyckan då han på ett oaktsamt sätt framfört spårvagnen och för att han inte i tid dragit i handbromsen vilket hade kunnat förhindra olyckan.

Först år 1964, tio år efter olyckan, återupptogs spårvagnstrafiken på linjen Gupčeva zvijezda–Mirogoj. De nya spårvagnarna som då trafikerade rutten utrustades med speciell utrustning för att förhindra liknande olyckor och nya föreskrifter skulle framdeles reglera deras hastighet. Den 15 maj 1967 ersattes spårvagnsrutten med en busslinje och i början av 1970-talet monterades spåret mellan Gupčeva zvijezda och Mirogoj ner.

Referenser

Fotnoter 

Järnvägsolyckor 1954
Järnvägsolyckor i Kroatien
Zagrebs historia
1954 i Kroatien
Visayasolfågel

Visayasolfågel (Aethopyga magnifica) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Visayasolfågeln är en praktfull liten fågel. Hanen har lysande rött på huvud, rygg och bröst, purpurfärgad panna, stjärt och i ett vidgande mustaschstreck och svart på vingar och buk. På nedre delen av ryggen syns en bjärt gul fläck. Arten liknar purpurstrupig solfågel, men är större, hanen saknar den purpurfärgade strupen och honan är huvudsakligen olivfärgad med tydligt rödaktiga vingar och stjärt. Lätet är ett upprepat ljust "chik!".

Utbredning och systematik 
Visayasolfågeln återfinns i Filippinerna på öarna Cebu, Negros, Panay, Sibuyan och Tablas. Tidigare betraktades den som en underart till karmosinsolfågel (A. siparaja). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Visayaöarna är en ögrupp i mellersta Filippinerna som omfattar bland annat öarna Panay, Negros, Cebu och Samar.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Sleeper hit

En sleeper hit (ungefärligt översatt till sovande succé) är en term som används inom mediaindustrin. Termen innebär att ett verk (såsom en film, ett datorspel, ett musikalbum eller liknande) blir en succé trots att det från början antingen inte marknadsfördes i en större utsträckning eller att verket inte var framgångsrikt vid lanseringen. Dessa verk kan i vissa fall uppnå kultstatus.

Exempel

Filmer
Forrest Gump, som hade begränsad marknadsföring.
Min bäste väns bröllop, som hade begränsad marknadsföring.
Sjätte sinnet, som hade begränsad marknadsföring.
Easy Rider, som tilltalade den yngre generationen och blev en stor succé trots sin begränsade budget.

Musik
The Romantics låt "What I Like About You", som efter en från början medioker lansering blev en succé under 1980-talet.
Peter LeMarcs låt "Little Willie John" lanserades 1991, men blev inte en av hans mest spelade låtar förrän flera år senare.
Raphael Saadiqs album The Way I See It, som lanserades i september 2008 men inte blev en kommersiell succé förrän under tidigt 2010-tal.
Hoffmaestro & Chraas låt "Highwayman", som lanserades under 2008 men inte blev en kommersiell succé förrän sommaren/hösten 2010.

Referenser

Noter 

Populärkultur
Jonas Wahlström (olika betydelser)

Jonas Wahlström kan syfta på:

 en svensk författare (1814–1885), se Jonas Wahlström (författare)
 en svensk djurexpert född 1952, se Jonas Wahlström
 en svensk finansman född 1958, se Jonas Wahlström (finansman)
 en svensk skådespelare född 1989, se Jonas C. Wahlström.
Baren (säsong 6)

Baren Pop up (säsong 6) hade premiär den 13 april 2015 på TV12. Det är den första säsongen av serien Baren utanför TV3s regi och första gången dokusåpan sänds sedan 2002. Säsongen bestod av tidigare dokusåpadeltagare.

Deltagare
Gurkan Gasi
Aina Lesse (Utröstad dag 7)
Jessica Bäckman
Sandra Ankarstrand
André Holgård
Rodney Da Silva (Utröstad dag 3)
Ellinor Bjurström
Fredrik Jonsson
Felicia Moberg

Referenser

Dokusåpor
Svenska TV-program
Svenska KommunalPensionärernas Förbund

SKPF Pensionärerna (Svenska KommunalPensionärernas Förbund) är Sveriges tredje största pensionärsorganisation med över 160 000 medlemmar. Förbundet organiserar pensionärer över hela landet i drygt 130 lokala avdelningar.

Liza di Paolo-Sandberg är förbundsordförande sedan den 15 september 2020.

Förbundet är religiöst och politiskt obundet samt öppet för alla som har någon form av pension, oavsett yrkesbakgrund. SKPF Pensionärerna erbjuder sociala aktiviteter, förmåner och försäkringar. Förbundet arbetar även för bättre villkor för landets pensionärer. Jämlika och hållbara pensioner, trygg och säker äldreomsorg, tillgänglig sjukvård över hela landet samt ett samhälle fritt från åldersdiskriminering är några av SKPF:s viktigaste frågor.

SKPF Pensionärerna medverkar bland annat i regeringens pensionärskommitté och i Socialstyrelsens äldreråd. 

Förbundets medlemstidning Här&Nu ges ut som papperstidning sex gånger om året med en upplaga på drygt 160 000. Tidningens webbplats uppdateras kontinuerligt.

Se även 
 Pensionärskommittén

Referenser

Externa länkar 
 Svenska KommunalPensionärernas Förbunds webbplats.

Pensionärsorganisationer i Sverige
Rött hav under röd himmel

Rött hav under röd himmel (originaltitel Red Seas Under Red Skies) är andra delen i Scott Lynchs påbörjade septologi Gentlemannarövarna. I denna bok fortsätter Locke Lamoras och kumpanen Jean Tannens äventyr i den exotiska staden Tal Verrar, där de planerar sin största kupp hittills.

Handling
Efter det brutala slaget i Camorrs undre värld som nästan tog Lockes liv flydde Locke och hans vapendragare Jean från deras födelsestad till den exotiska kuststaden Tal Verrar för att läka sina sår. Trots att de befinner sig på de västra utkanterna av civilisationen vilar de inte länge innan de återgår till vad de gör bäst; att stjäla från de allra rikaste och ta pengarna själva. 

Denna gång har de fäst blickarna på det största priset av dem alla: Syndatornet, det mest exklusiva och mest bevakade spelhuset i världen. Dess nio våningar drar till sig ett  väldigt rikt klientel som, för att kunna få tillträde till de övre våningarna, måste imponera med en stor kreditvärdighet och ett trevligt uppförande, samt en oerhörd lust att spela bort sina pengar. Det finns en regel i Syndtornet vars efterlevnad ses till av den Requin, hänsynslöse ägaren till spelhuset: att fuska är lika med döden.

Locke och Jean gör upp en plan baserad på lögner och fula trick för att svindla sig upp bland våningarna, rätt emot Requins överfyllda valv. Sakta men säkert klättrar de upp mot sitt mål under falska identiteter kommer de närmare och närmare sitt byte; men någon i Tal Verrar har kommit på deras hemlighet, någon från deras förflutna som till varje pris vill få dem att betala priset för det de gjorde i Camorr. Nu behöver de använda varje trick de lärt sig under Fader Kättings undervisning i Camorr.

Referenser

Amerikansk fantasylitteratur
Litteratur 2007
Christian Henrik Glass

Christian Henrik Glass, född den 18 maj 1821 i Köpenhamn, död där den 11 augusti 1893, var en dansk musiker. Han var far till Louis Glass.

Som ung utbildades Glass i Giuseppe Sibonis konservatorium som sångare för teatern och fick anställning i dennas kör. Men då hans röstresurser gick förlorade, blev han först skådespelare, därefter musiker, i det han särskilt började ägna sig åt pianospel. Några år (1846–1849) var han anställd vid Aarhus latinskola som lärare i sång, senare blev han organistvikarie i slottskyrkan i Köpenhamn. Från 1859 och till sin död 1893 var han organist vid den reformerta kyrkan i samma stad. Som pianolärare och grundare av ett konservatorium för pianospel var han verksam med stor energi. Av hans kompositioner spelades särskilt hans instruktiva pianostycken; dessutom skrev han flera sånger, en trio, tre konsertouvertyrer för orkester, en sorgmarsch över Fredrik VII med mera.

Källor 
 

Danska klassiska kompositörer
Danska klassiska pianister
Danska organister
Klassiska organister
Danska kyrkomusiker
Pianister under 1800-talet
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1821
Avlidna 1893
Män
Salmonsens
Scharlakanssolfågel

Scharlakanssolfågel (Aethopyga temminckii) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer i Sydostasien.

Utseende och läte 
Scharlakanssolfågel är en medelstor solfågel med mycket olika dräkter hos hane och hona. Hanen är bländande karmosinröd med vit buk, lång röd stjärt och ett mörkt mustaschstreck. Karmosinsolfågeln saknar rött i stjärten och har inte vit buk. Hona scharlakanssolfågel är å andra sidan färglös och svår att skilja från andra solfåglar. Kännetecknande är grå anstrykning på huvudet, vitt på buken och en svag rostfärgad ton på vingar och stjärt. Sången består av ett tunt men mjukt "tsi-tsi-tsi".

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i sydvästligaste Thailand samt på Malackahalvön, Sumatra och Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den holländske ornitologen Coenraad Jacob Temminck (1778-1858). Tidigare kallades den temmincksolfågel även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Frederiksbergs rådhus

Frederiksbergs rådhus (da. Frederiksberg Rådhus) på Smallegade i Frederiksberg i Danmark är administrativt centrum för Frederiksbergs kommun. Huset byggdes 1942–1953 och rymmer kontor, rådhussal, festvåning, vigsellokal och arkiv. Byggnaden är 60 meter bred och 120 meter lång. Från det 60 meter höga tornet har man utsikt över Fredriksberg, Köpenhamn och Öresundsbron. Utanför byggnaden finns en fontän av Anker Hoffmann. 

Rådhusbygget påbörjades 1942, men var färdigt först 1953 på grund av bristen på byggmaterial under andra världskriget. Den förste arkitekten var Henning Hansen. Han avled 1945 och arbetet togs över av arkitekterna Carl H. Nimb och Helge Holm.

Rådhuset ersatte ett tidigare rådhus, senare rivet. Det byggdes 1885−1886 och låg vid Howitzvej/Falkoner Allé.

Källor

Rådhus
Rådhus i Danmark
British Academy

British Academy är ett brittiskt vetenskapssamfund, grundat i London 1901.

British Academy är uppdelat på flera sektioner, räknar 150 ordinarie ledamöter och utger bland annat Proceedings, Schweich lectures on biblical archaeology och Social and economic records.

Akademins medlemmar kan tillfoga "FBA" - Fellows of the British Academy - efter sina namn.

Källor 
 

Akademier och lärda samfund i Storbritannien
Svensk uppslagsbok
Peder Wøldike

Peder Wøldike kan syfta på:

* Peder Wøldike (1654–1725), dansk präst 
 Peder Wøldike (1692–1759), dansk präst
 Peder Wøldike (1741–1811), dansk skolman
 Peder Rosenstand Wøldike (1781–1850), dansk präst
Louis Jensen (musiker)

Louis Jensen, född 14 september 1882 i Köpenhamn, död 4 mars 1955 i Tåstrup, var en dansk cellist. 

Jensen, som var lärjunge till Ernst Høeberg, var medlem av Det Kongelige Kapel i Köpenhamn 1906–12. Under senare år väckte han betydande uppmärksamhet som en framstående solist och kammarmusiker vid konserter, dels i Danmark och i de skandinaviska länderna, dels i Tyskland och inte minst i Storbritannien.

Källor

Dansk Biografisk Leksikon: Louis Jensen

Danska cellister
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1882
Avlidna 1955
Män
Salmonsens
Peder Wøldike (skolman)

Peder Wøldike, född den 15 maj 1741 i Köpenhamn, död den 23 november 1811, var en dansk skolman. Han var son till Marcus Wøldike. 

Efter privatundervisning i hemmet blev han student 1756 och började studera teologi, men bytte senare ut detta fack med filologi. Åren 1763–1777 var han hörare vid Frue Latinskole. År 1765 tog han magistergraden och 1777 blev han utan ansökan utnämnd till rektor vid Slagelse lärdomsskola, som den gången var i upplösningstillstånd. Under loppet av några få år lyckades han genom en strängt genomförd disciplin höja skolan till rang med de främsta i landet. Upprepade gånger fick han både från regeringen och från universitetet erkännanden för hur han hade arbetat upp skolan. Från 1785 nämns han bland de rektorer, vars betänkande skulle inhämtas av Kommissionen for de lærde Skolers Forbedring. År 1788 fick han professors rang. Hans grundliga undervisning i  klassiska språk är omvittnad, men särskilt framhävs inövandet av verskonsten. Undervisningen i verskonst omfattade även modersmålet och fick betydelse för hans lärjungar Jens Baggesen, Christian Hviid Bredahl och Jens Møller. När han dog var skolan åter på väg att förfalla. Hans få skolprogram innehåller en Clavis till Epiktetos. Han var ogift.

Källor 
 

Danska skolledare
Danska innehavare av professors namn
Danska filologer
Filologer under 1700-talet
Filologer under 1800-talet
Danska forskare under 1700-talet
Danska forskare under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1741
Avlidna 1811
Män
DBL
Axel Hamilton

Axel Wathier Hamilton, född 23 mars 1871 i Bärbo församling i Södermanlands län, död 15 augusti 1963 i Säby församling i Jönköpings län, var en svensk greve, sjukgymnast och entreprenör.

Biografi 
Axel Hamilton var son till kammarherre, godsägare Gustaf Axel Hamilton och grevinnan Marianne Lewenhaupt. Efter studentexamen i Örebro 1891 och officersexamen 1893 genomgick han utbildning vid Gymnastiska Centralinstitutet 1894–1897. Han blev underlöjtnant vid Första livgrenadjärregementet 1893, löjtnant 1897, kapten 1908 och major i armén 1921. Han var sjukgymnast i S:t Petersburg 1897–1902 och vid Tranås vattenkuranstalt 1902–1930. Han var direktör för och ägare av AB Hamiltons Tranåsbaden från 1930 och ägde Norraby gård från 1935.

Han var styrelseledamot av Smålands Idrottsförbund och ordförande i Tranås AIF. Han företog resor till Ryssland 1897–1902 och ett flertal europeiska länder. Han var riddare av Svärdsorden (RSO), hade Svenska idrottsförbundets förtjänstguldmedalj, Smålands idrottsförbunds guldmedalj, Tranås IF:s förtjänstguldmedalj och Svenska skidförbundets diplom.

Axel Hamilton gifte sig 1899 med Ingeborg von Hofsten (1876–1941), dotter till kapten Henrik von Hofsten och Emilia född i adelsätten Lorichs. Makarna Hamilton fick fem barn: 1) Sten (född och död 1900), 2) Björn (1901–1988), 3) Bengt (1904–1965), 4) Gunilla (1905–2000) och 5) Ann-Marie (1912–2003). Sonen Björn blev major och far till politikern Björn Hamilton. Dottern Gunilla blev gymnastikdirektör, sjukgymnast och vd för Tranåsbaden samt gift med Karl-Axel Linder och farmor till prästen Louise Linder. Dottern Ann-Marie blev också gymnastikdirektör; hon gifte sig med skriftställaren Torsten Scheutz. 

Andra gången gifte han sig 1948 med Greta Holmberg (1898–1981), dotter till civilingenjören, fabrikör Carl Olof Holmberg och Anna Viktoria Augusta Karlsson.

Källor

Fysioterapeuter
Svenska direktörer
Svenska grevar under 1900-talet
Personer från Bärbo socken
Födda 1871
Avlidna 1963
Män
Axel