kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alexandre Arsène Girault

Alexandre "Alec" Arsène Girault, 
född 9 januari 1884 i Annapolis i Maryland, död 2 maj 1941 i Brisbane i Australien var en amerikansk entomolog som huvudsakligen studerade glanssteklar. 

Girault publicerade närmare 500 vetenskapliga artiklar och beskrev över 3000 nya arter i Australiens fauna.

Referenser

födda 1884
avlidna 1941
Amerikanska entomologer
Män
Alumner från Virginia Polytechnic Institute and State University
Kopparryggig vakteltrast

Kopparryggig vakteltrast (Cinclosoma clarum) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kopparryggig vakteltrast är en kraftigt tecknad knubbig tätting. Den har vitt ögonbrynsstreck och mustaschstreck, ljupt kastanjebrun rygg och intrikat tecknade vingar. Honan har vit buk och grått bröst, hanen vit buk, grå flanker och svart på bröst och strupe. Grå kroppsidor skiljer den från bruna sidor hos kanelvakteltrast och nullarborvakteltrast. Lätet är ett udraget ljust visslande "seeeep".

Utbredning och systematik 
Kopparryggig vakteltrast förekommer i Australien och delas upp i två underarter med följande utbredning:
 C. c. fordianum – sydvästra Western Australia till sydvästra South Australia
 C. c. clarum – södra Western Australia till sydvästra Northern Territory och nordvästra South Australia

Tidigare behandlades den som en del av svartbröstad vakteltrast (C. castanotum) och vissa gör det fortfarande. International Ornithological Congress urskiljer en tredje underart, morgani, med utbredning på Eyrehalvön.

Levnadssätt 
Kopparryggig vakteltrast är en marklevande fågel som ses promenera omkring i öppet skogslandskap och buskmarker.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Simonyi Professor for the Public Understanding of Science

Simonyi Professorship for the Public Understanding of Science är en lärostol på Oxfords universitet.

Listan av Simonyi Professorer 
 1995–2008: Richard Dawkins, biologi
 2008–: Marcus du Sautoy, matematik

Referenser 
 

Professurer vid Oxfords universitet
Nullarborvakteltrast

Nullarborvakteltrast (Cinclosoma alisteri) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Western Australia och närliggande sydvästra South Australia. Tidigare behandlades den som underart till kanelvakteltrast (C. cinnamomeum) och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Gul spretstjärt

Gul spretstjärt (Erythrocercus holochlorus) är en liten afrikask flugsnapparliknande tätting, nära släkt med cettisångare.

Utseende och läten 
Gul spretstjärt är en liten (9 cm) fågel med drag av både sångare och flugsnappare. Ovansidan är olivgul, undersidan klargul och det mörka ögat kontrasterar med det i övrigt otecknade ansiktet. Från livingstonespretstjärten, som den överlappar med i södra Tanzania, skiljer den sig genom olivgrön istället för rostfärgad stjärt och gult, ej olivfärgat ansikte. Den är vidare mycket mindre än både berggulsångare och afrikansk gulsångare samt mer långstjärtad än, och saknar den vita ögonringen hos, afrikansk glasögonfågel. Lätet är ett tunt "wee seesu".

Utbredning och systematik 
Gul spretstjärt förekommer i kustnära södra Somalia och söderut till sydöstra Kenya och nordöstra Tanzania. Den har även noterats vid ett tillfälle i skogsområdet Rondo i södra Tanzania. Fågeln behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Spretstjärtarna har länge behandlats som monarker (Monarchidae) men DNA-studier visar att de är nära släkt med cettisångare (Cettiidae). Olika auktoriteter hanterar dessa resultat på olika vis. Vissa inkluderar dem och snårsångaren (Scotocerca) i familjen cettisångare, som då byter vetenskapligt namn till Scotocercidae som har prioritet före Cettiidae. Andra bryter ut både spretstjärtarna och snårsångaren till egna familjer, Erythrocercidae respektive Scotocercidae, varvid cettisångarna behåller det vetenskapliga namnet Cettiidae.

Levnadssätt 
Gul spretstjärt förekommer i tät kustnära skog, i vissa områden även i trädgårdar. Den är en mycket aktiv fågel som konstant spretar med stjärten med sänkta vingar. Födan är dåligt känd, men antas bestå av små ryggradsdjur som små spindlar eller fjärilslarver. Den häckar i november och december i Kenya och december–februari i Tanzania. Arten är stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i etiopiska regionen
Rödkronad spretstjärt

Rödkronad spretstjärt (Erythrocercus mccallii) är en liten afrikask flugsnapparliknande tätting, nära släkt med cettisångare.

Utseende och läten 
Rödkronad spretstjärt är en liten (10 cm) fågel med kort tofs och lysande kastanjebrun hjässa och stjärt. Ovansidan i övrigt är grå, medan undersidan är beige på strupe och bröst. Ungfågeln är mattare i färgerna och saknar kastanjebrunt i pannan. Den är en ljudlig fågel som konstant tjattrar och gnisslar i familjegrupper. Sången är en snabb och accelererande serie kvittrande toner.

Utbredning och systematik 
Rödkronad spretstjärt delas in i tre underarter med följande utbredning: 
 Erythrocercus mccallii nigeriae – täta skogar från Sierra Leone till Guinea och sydvästra Nigeria
 Erythrocercus mccallii mccallii – sydöstra Nigeria till Kamerun, Gabon och Demokratiska republiken Kongo
 Erythrocercus mccallii congicus – östra och södra Demokratiska republiken Kongo till västra Uganda

Familjetillhörighet 
Spretstjärtarna har länge behandlats som monarker (Monarchidae) men DNA-studier visar att de är nära släkt med cettisångare (Cettiidae). Olika auktoriteter hanterar dessa resultat på olika vis. Vissa inkluderar dem och snårsångaren (Scotocerca) i familjen cettisångare, som då byter vetenskapligt namn till Scotocercidae som har prioritet före Cettiidae. Andra bryter ut både spretstjärtarna och snårsångaren till egna familjer, Erythrocercidae respektive Scotocercidae, varvid cettisångarna behåller det vetenskapliga namnet Cettiidae.

Levnadssätt 
Rödkronad spretstjärt hittas i trädtaket i låglänt skog eller på lägre nivåer i skogsbryn och ungskog. Den ses i par eller i små familjegrupper, utanför häckningstid även i blandade artflockar, som aktivt födosöker efter insekter i lövverket medan den sprider ut och vippar på stjärten i sidled.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till mycket vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske brigadgeneralen tillika zoologen George Archibald McCall (1802-1868). Den har tidigare även kallats rödkronad elminia på svenska, när man trodde att både spretstjärtar och elminior var en del av familjen monarker.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i etiopiska regionen
Moçambiquespretstjärt

Moçambiquespretstjärt (Erythrocercus livingstonei) är en liten afrikask flugsnapparliknande tätting, nära släkt med cettisångare.

Utseende och läten 
Moçambiquespretstjärt är en liten (11 cm), olivgrön och gul fågel. Stjärten är diagnostiskt lång och rostfärgad, med ett diffust svart subterminalt band. Sydliga populationer är blågrå på hjässan, medan nordliga thomsoni (se nedan) är olivgrön. Bland lätena hörs vassa "chip-chip", medan sången är klar.

Utbredning och systematik 
Moçambiquespretstjärt delas in i tre underarter med följande utbredning: 
 Erythrocercus livingstonei thomsoni – södra Tanzania till Malawi och norra Moçambique
 Erythrocercus livingstonei livingstonei – Zambia till Zimbabwe och nordvästra Moçambique
 Erythrocercus livingstonei francisi – södra Malawi och Moçambique (i söder till Limpopofloden)

Familjetillhörighet 
Spretstjärtarna har länge behandlats som monarker (Monarchidae) men DNA-studier visar att de är nära släkt med cettisångare (Cettiidae). Olika auktoriteter hanterar dessa resultat på olika vis. Vissa inkluderar dem och snårsångaren (Scotocerca) i familjen cettisångare, som då byter vetenskapligt namn till Scotocercidae som har prioritet före Cettiidae. Andra bryter ut både spretstjärtarna och snårsångaren till egna familjer, Erythrocercidae respektive Scotocercidae, varvid cettisångarna behåller det vetenskapliga namnet Cettiidae.

Levnadssätt 
Moçambiquespretstjärten hittas i flod- och kustnära skogar. Där ses den i par eller små familjegrupper, utanför häckningstid även i artblandade flockar. Den är i konstant rörelse och breder ut liksom knycker stjärten. Födan är i stort okänd men tros bestå av små ryggradslösa djur. Fågeln häckar i december och januari i Zambia, december–mars i Malawi och februari–mars i Moçambique.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar David Livingstone (1813–1873), skotsk missionär och upptäcktsresande i tropiska Afrika. Tidigare kallades den livingstonespretstjärt även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Den har tidigare även kallats rödstjärtad elminia på svenska, när man trodde att både spretstjärtar och elminior var en del av familjen monarker.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cettisångare
Fåglar i etiopiska regionen
Kerstin Perski

Kerstin Eva  Perski, född 12 februari 1960 i Stockholm, svensk dramatiker, dramaturg, författare och librettist verksam både i Sverige och internationellt.   

Kerstin Perski är dramatiker- och dramaturgutbildad på Dramatiska Institutet 1987. Hon har skrivit libretton till ett flertal svenska och danska operor exempelvis; Vargen kommer (1997), Sötskolan – en rysare (1999), Ärret  (2004) och Skriftestolen (2006). Uppsättningen Skriftestolen erhöll 2007 Reumerts pris som bästa danska opera.   

Perski har även skrivit librettot till Notorious (2014) med musik av Hans Gefors och med urpremiär på GöteborgsOperan 19 september 2015. Hon har även skrivit libretton till Son of Heaven för Vadstena-Akademien med musik av Moto Osada. Operan hade urpremiär på Vadstena slott 17 juli 2015. Hon har i dessa sammanhang samarbetat med tonsättarna Hans Gefors, Paula af Malmborg Ward, Jonas Forssell, Carin Bartosch-Edström och Niels Marthinsen.  

Till de klassiska musikdramatiska verken Glada Änkan och Enleveringen ur Seraljen har Kerstin Perski moderniserat den svenska texten. Hon har också översatt Kvinnornas Råd från engelska till svenska. Det är en helaftonspjäs från 2006 av Naomi Reagan. 

Bland hennes pjäser från 2000-talet kan nämnas:
 Vi faller inte! på Judiska teatern 2004.  
 Namn: Spielrein Sabina med urpremiär på Stockholms stadsteater 2005.
 Charlotte Löwensköld med urpremiär på Stockholms stadsteater 2008. 
 Dream Business på Orionteatern 2013.

Kerstin Perski romandebuterade 2003 med Glasdörren. Våren 2012 kom hon ut med novellsamlingen Engångsvarelser, och 2022 utkom romanen Nätternas och dagarnas bok.

Referenser

Noter

Webbkällor
 kerstin-perski.se Kerstin Perskis hemsida, kerstin-perski.se  Läst 5 oktober 2015.
 Kerstin Perski, GöteborgsOperan. Läst 5 oktober 2015.

Ljudkällor
 Musiken har ordet: Med Kerstin Perski, Karin Rehnqvist och Gunnar Edander, Musikmagasinet, Sveriges Radio. Sändes 12 november 2012.

Tryckta källor
 , s. 640–41.

Externa länkar
 Kerstin Perski, DramaDirekt, Sveriges Dramatikerförbund.
 Doktorand Kerstin Perski hyllas, Operahögskolan.
 Kerstin Perski, Vadstena-Akademien.
 

Födda 1960
Författare från Stockholm
Kvinnor
Levande personer
Svenska librettister
Svenska dramatiker
Svenska författare
Svenska översättare
Svenskspråkiga författare
Lanaikroknäbbsfink

Lanaikroknäbbsfink (Dysmorodrepanis munroi) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Lanaikroknäbbsfinken placeras som enda art i släktet Dysmorodrepanis. Fågeln förekom tidigare på ön Lanai i Hawaii där den sågs senast med säkerhet 1920.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Status  
IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar George Campbell Munro (1866-1963), en nyzeeländsk ornitolog bosatt i Hawaii.

Referenser

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Utdöda fågelarter
Oahu-akialoa

Oahu-akialoa (Akialoa ellisiana) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekom tidigare på Oahu i Hawaiiöarna. Den är enbart känd från två exemplar från 1837 och obekräftade observationer 1937 och 1940.

Tidigare inkluderades även kauai-akialoa (A. stejnegeri) och maui-akialoa (A. lanaiensis) i ellisiana under det svenska namnet större akialoa.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Wade Ellis (1751-1785), engelsk naturforskare, läkare och konstnär som rested med på James Cooks tredje seglats.

Referenser

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Utdöda fågelarter
Mindre akialoa

Mindre akialoa (Akialoa obscura) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Fågeln förekom tidigare på Hawaiiön i Hawaiiöarna och rapporterades senast 1940. IUCN kategoriserar den som utdöd.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Referenser

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Utdöda fågelarter
Laysan-apapane

Laysan-apapane (Himatione fraithii) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Fågeln förekom tidigare på ön Laysan i Hawaiiöarna. Fram tills nyligen sågs den som en underart till apapane (H. sanguinea). IUCN kategoriserar den som utdöd.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Referenser

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Utdöda fågelarter
Rolf Nerlöv

Rolf Ingvar Nerlöv, född 4 januari 1940 i Malmö, död där 27 juni 2015, var en svensk skulptör, målare och stenhuggare.

Nerlövs intresse för konst började tidigt. Vid elva års ålder började han som elev hos Thure Thörn och utbildades av honom tills han var omkring 19 år. Han var elev vid Konstakademien i Köpenhamn 1960–1964 och studerade där för Gottfred Eickhoff.

Nerlövs konstnärliga verksamhet inriktades länge på skulptur, mest porträtt, byster, människofigurer och djurfigurer men även iscensatta motiv från exempelvis kyrkogårdar. Under 1990-talet började han även att arbeta med oljepastell. Han hade utställningar på bland annat Galerie Holm, Galleri Loftet, Galleri Ströget, Wanås Slott och Skulpturpark, Galleri Konstnärscentrum i Malmö och Galleri Måsen i Småland. Han har utfört ett porträtt av skådespelerskan Gudrun Brost.

Nerlöv var även en skicklig stenhuggare och arbetade på kyrkogårdar med stora gravstenar som inte kunde flyttas. Han utförde också flera uppdrag för Malmö stad, bland annat på Malmö Museum, Jörgen Kocks hus och Gustav Adolfs torg.

Rolf Nerlöv var Malmö stads kulturstipendiat 1983. Han är begravd på Limhamns kyrkogård i Malmö.

Referenser

Fotnoter

Källor 
 Konstrecension av Jean Bolinder
 Skulptur av Gudrun Brost
 Nerlöv, Rolf Ingvar på SvenskaGravar.se

Externa länkar
 
 Ett urval av Rolf Nerlövs skulpturer
 Ett urval av Rolf Nerlövs oljepasteller

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1900-talet
Stenhuggare
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1940
Avlidna 2015
Män
Flamstrupig skogssångare

Flamstrupig skogssångare (Oreothlypis gutturalis) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Flamstrupig skogssångare är en mycket vacker skgossångare med lysande orangefärgad strupe och tunn och spetsig näbb. I övrigt är fjäderdräkten grå, med svart på ryggen. Könen är lika, ungfågeln mer färglös.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga bergsskogar i Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Parula men DNA-studier visar att de fyra arterna i släktet inte står varandra närmast. Flamstrupig och månbröstad skogssångare har därför lyfts ut till ett eget släkte, Oreothlypis. De kvarvarande arterna i Parula, messångare och tropisk messångare, inkluderas numera i Setophaga.

Levnadssätt 
Flamstrupig skogssångare hittas i bergsskogar och skogsbryn med inslag av ek. Där ses den i par i trädtaket, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar. Födan består av trädlevande insekter och leddjur.

Status 
Flamstrupig skogssångare har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Stillhetens kapell

Stillhetens kapell är en kyrkobyggnad i Nederluleå församling, Luleå stift. Kapellet ligger på kyrkogården i Gammelstad.

Bakgrund
För att minska belastningen på Nederluleå kyrka, vilken besöks av ett stort antal turister, byggdes kapellet som invigdes år 2013. Kapellet är tänkt att kunna användas för ceremonier från alla trosriktningar.

Källor 

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Luleå kommun
Kyrkobyggnader invigda 2013
2013 i Sverige
Bahamaskogssångare

Bahamaskogssångare (Setophaga flavescens) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar. Fram tills nyligen behandlades den som en del av gulstrupig skogssångare men urskiljs numera som egen art. Arten är endemisk för Bahamas och minskar mycket kraftigt i antal, så pass att IUCN listar den som starkt utrotningshotad.

Utseende och läte 
Bahamaskogssångaren är en 13–14 cm lång tätting osm ytligt sett liknar gulstrupig skogssångare, som den tidigare ansågs vara en del av, med mörk ovansida, gult på undersidan och vitt ögonbrynsstreck. Den är dock relativt distinkt med mer gult på undersidan, men mindre vitt på halssidan och smalare ögonbrynsstreck. Den är vidare brungrå istället för svart på pannan och brun, ej skiffergrå, ovan. Näbben är också tydligt längre och slankare, liksom benen, men vingen kortare. 

Sången är relativt lik, med en serie ljudliga och klara ringande visslingar, liknande tonen hos brandkronad skogssångare och sydlig piplärksångare. Hos bahamaskogssångaren stiger dock serien, inte faller, är kortare och börjar mörkare. Även sången skiljer sig, stigande hos bahamaskogssångaren, fallande hos gulstrupig skogssångare. Lätet beskrivs som ett mjukt och ljust "tsip".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tallskogar på Grand Bahama Island, Little Abaco och Great Abaco i Bahamas. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den tillsammans med ett stort antal andra arter i släktet Dendroica. DNA-studier visar dock att rödstjärtad skogssångare (Setophaga ruticilla) är en del av denna grupp. Eftersom Setophaga har prioritet före Dendroica inkluderas numera alla Dendroica-arter i Setophaga.

Levnadssätt 
Bahamaskogssångaren är relativt specialiserad och är nästan undantagslöst kopplad till skogsområden med Pinus caribaea där trädtaket är relativt öppet och undervegetationen begränsad. Där ses den året om, till skillnad från övervintrande gulstrupig skogssångare som också hittas i annan skog, mangroveträsk och trädgårdar. Arten födosöker högt i trädtaket, ofta på stammarna likt en nötväcka. Födan är dåligt känd, men tros bestå huvudsakligen av insekter och andra ryggradslösa djur. Även dess häckningsbiologi är okänd, men antas likna gulstrupig skogssångare.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bahamas
Snårtimalior

Snårtimalior (Spelaeornis) är ett fågelsläkte i familjen timalior inom ordningen tättingar med åtta mycket små arter som förekommer från Himalaya till Vietnam:
 Roststrupig snårtimalia (S. caudatus)
 Mishmisnårtimalia (S. badeigularis)
 Bandvingad snårtimalia (S. troglodytoides)
 Nagasnårtimalia (S. chocolatinus)
 Gråbukig snårtimalia (S. reptatus)
 Chinsnårtimalia (S. oatesi)
 Blekstrupig snårtimalia (S. kinneari)
 Ockrabröstad snårtimalia (S. longicaudatus)

Referenser

Externa länkar

Timalior
Tröskens rikkärr

Tröskens rikkärr är ett naturreservat i Gävle kommun i Gävleborgs län i Sverige.

Området är skyddat som naturreservat sedan 2011 och är 459 hektar stort. Det är beläget 10 kilometer sydost om Gävle och består främst av ett våtmarkskomplex. Det ersatte Matyxsjöns naturreservat från 1993.

Där finns vassar, gungflyn, artrika rikkärr, gammal granskog, sumpskogar, ädellövlundar och tallskogsklädda öar. En kalkrik morän medför att floran är ovanligt rik och i reservatet har man funnit femton orkidéarter. Både gulyxne och knottblomster förekommer.

Sydost om Grinduga och vid Matyxsjön förekommer flera extremrikkärr med arter som axag, näbbstarr och kärrknipprot.

Källor 
 Länsstyrelsen, naturreservat Tröskens rikkärr

Noter

Naturreservat i Gävle kommun
Natura 2000-områden i Gävleborgs län
Naturskyddsområden bildade 2011
Rikkärr