kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Melissa Collins

Melissa Collins, född 25 september 1976 i Montréal, är en kanadensisk vattenpolospelare som ingick i det kanadensiska landslaget vid olympiska sommarspelen 2000 och 2004.

Collins spelade sin första landskamp i september 1997. År 1998 avlade hon kandidatexamen i fysioterapi vid McGill University.

Collins spelade tre matcher i damernas vattenpoloturnering i samband med de olympiska vattenpolotävlingarna 2000 i Sydney där Kanada kom på femte plats. Hon spelade sedan fyra matcher i damernas vattenpoloturnering i samband med de olympiska vattenpolotävlingarna 2004 i Aten där Kanada kom på sjunde plats.

Collins tog guld i damernas vattenpoloturnering i samband med panamerikanska spelen 1999 i Winnipeg och  silver i damernas vattenpoloturnering i samband med panamerikanska spelen 2003 i Santo Domingo.

Referenser 

Kanadensiska vattenpolospelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kanada
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kanada
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2004
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Montréal
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Sanna socken

Sanna socken i Småland ingick i Tveta härad, upplöstes 1556 och området ingår i dagens Jönköpings kommun. I socknen fanns en kyrka, Sanda kyrka, Jönköping.

En del av Jönköping (Vättersnäs) belägen strax väster om Huskvarnaåns utlopp i Vättern ligger i sockenområdet. Platsen för kyrkan är sedan länge belägen under vattenytan på grund av erosion, som orsaktas av landhöjningen vid Vätterns utlopp Motala ström.

Administrativ historik
Sanna socken har medeltida ursprung. 

I november 1556 uppgick socknen och församlingen i Ljungarums socken och församling, och en mindre del uppgick i Hakarps socken och församling.

Referenser

Fotnoter

Socknar i Tveta härad
Indelningar i Jönköpings kommun
Lista över offentlig konst i Karlskoga kommun

Det här är en lista över offentlig konst i Karlskoga kommun. Listan är en ofullständig förteckning över främst utomhusplacerad offentlig konst i Karlskoga kommun.

Utplacerade konstverk

|}

Tidigare utplacerade konstverk
Nedan följer en lista på konstverk som tidigare varit utplacerade men nu är i förvar, förstörda eller försvunna.

|}

Källor 
 
 Statens Konstråd, Byggnadsknuten konst införskaffad 1997-2012.

Fotnoter

Externa länkar 
 Utomhuskonst i Karlskoga, Karlskoga kommun.
 

Karlskoga kommun
Offentlig konst
John Davis (filmproducent)

John Davis, född 20 juli 1954 i Denver, Colorado, är en amerikansk filmproducent. Grundare av Davis Entertainment. Son till Barbara Davis och Marvin Davis.

Karriär
John Davis har i egenskap av ordförande för Davis Entertaimnent producerat över 90 filmer som tillsammans spelat in över 4,8 miljarder dollar.

Filmografi (urval)

 (TV-film)

Källor

Noter

Externa länkar

Amerikanska filmproducenter
Personer från Denver
Födda 1954
Levande personer
Män
Jean von Wallvijk

Jean von Wallvijk, född den 17 november 1710, död den 27 september 1776 på sin gård Bisslinge i Uppland, var en svensk greve och riksråd.

Liksom sin far, Johan Wallwik, vilken 1718 adlats med namnet von Wallvijk, tjänade Wallvijk en tid i Kammarrevisionen, där han 1747 blev assessor och 1749 råd, men 1756 utnämndes han till statskommissarie och bidrog som sådan verksamt till att vinna Statskontoret för mösspartiets ekonomiska grundsatser. Sannolikt var detta orsaken till, att han vid partiskiftet 1765 blev riksråd. Under de strider, som ledde till Adolf Fredriks tronavsägelse 1768, sökte han emellertid inta en medlande ställning, och sedan kungen genom sin avsägelse framtvungit riksdagskallelse, ställde han sig öppet på hovets sida. Till belöning därför bibehölls han i rådet, då hans förra meningsvänner inom detta störtades 1769, samt blev 1770 friherre och 1771 greve. När mössorna vid 1771–1772 års riksdag åter kom till makten, slöt han sig dock ånyo till dem och räddade därigenom ännu en gång, vid 1769 års rådkammares fall, sin riksrådsvärdighet. Men efter 1772 års revolution avskedades Wallvijk den 22 augusti jämte alla de övriga mössriksråden. Under revolutionsdagen skall Wallvijk ha varit den av rådet, som först märkte konungens förehavande, och med följande ord meddelat sin upptäckt åt de övriga riksråden, som höll på att justera sitt beslut om åtgärder till kväsande av revolutionen i Kristianstad: "Gode Herrar, Kongl. Maj:t justerar vårt protokoll nere i högvakten; han spar oss besväret och vi kunna sluta". Detta infall berättas ha varit orsaken till, att Gustav III gav Wallvijk plats i den nya rådkammare, som han upprättade samma dag som den gamla upplöstes. Wallvijk blev där utan all betydelse.

Källor 
  

Svenska riksråd under 1700-talet
Svenska grevar
Svenska politiker under 1700-talet
Statskommissarier
Personer under frihetstiden
Födda 1710
Avlidna 1776
Män
Ugglan
Mottagare av Serafimerorden
Kukrit Pramoj

Kukrit Pramoj, född 20 april 1911 i Sing Buri, Siam, död 9 oktober 1995, var en thailändsk författare, forskare och politiker.

Biografi
Pramoj föddes i en aristokratisk familj med kinesisk härkomst som tillhörde  överklassen bland thailändarna i sin generation. Hans föräldrar skickade honom och hans syskon till internatskolor i England, inklusive Trent College. Han tog sin kandidatexamen 1933 i filosofi, politik och ekonomi vid Queens College, University of Oxford.

Vid återkomsten till Thailand började han, efter ha arbetat en kort tid inom bankverksamhet, ägna sig åt sin sanna kallelse som var hans kompetens inom många former av kultur, inklusive politik och journalistik.

Pramoj var mycket produktiv som författare och skrev även passionerat för Siam Rath, tidningen som han grundade. För att visa hur det thailändska samhället anpassades till livet i ett modernt samhälle, började han 1953 en serie av berättelser om livet och tiden för den fiktiva Mae Ploy, som i egenskap av en ung flicka träder i tjänst hos en prinsessa  Rama V:s kungliga hushåll, och dör samma dag som Rama VIII. Dessa har senare samlats i Si Phaendin och översatt till engelska som Four Reigns. Hans unika humor erbjuder en satirisk bild av hans tidsålder.

Som en forskare, skrev Pramoj också många non-fiktionverk från historia och religion till astrologi. Mest anmärkningsvärt är hans epos och många noveller som beskriver olika aspekter av livet och dokumenterar samtidshistoria.

Som mest känd för sina litterära verk, erhöll han 1985 utmärkelsen National Artist in Thailand för litteratur. Han fick det särskilda jubileumspriset i The Fukuoka Asian Cultur Prizes 1990, båda utmärkelserna som förste mottagare. Hans verk omfattar många ämnen från humor till drama. Han var också känd som pålitligt regeringstrogen, tjänade monarkin under hela sitt liv och anses vara en av de stora statsmännen i Thailand.

Politikern
Pramoj var grundare och ledare för landets nationalistisk-konservativa parti ”Social Handling”. Han var talman i representanthuset i Thailand 1973-1974 och var Thailands trettonde premiärminister, delar av åren 1975 till 1976, då han såväl föregicks som efterföljdes av sin bror Seni Pramoj. År 1975 upprättade han diplomatiska förbindelser med Kina.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1979

Externa länkar
http://biography.yourdictionary.com/momrajawong-m-r-kukrit-pramoj

Födda 1911
Avlidna 1995
Män
Thailands premiärministrar
Thailändska författare
Alumner från The Queen's College, Oxford
Sojuz TMA-17M

Sojuz TMA-17M () var en flygning i det ryska rymdprogrammet. Flygningen transporterade Oleg Kononenko, Kimiya Yui och Kjell N. Lindgren till Internationella rymdstationen.

Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur, den 22 juli 2015, med en Sojuz-FG-raket. Dockningen skede endast några timmar efter starten.

Den 11 december lämnade farkosten rymdstationen. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 45 avslutad.

Referenser

Noter 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2015 i Ryssland
2015 i Kazakstan
Rymdfartsåret 2015
Edgar Brenchley

Edgar Brenchley, född 10 februari 1912 i Sittingbourne, död 13 mars 1975, var en brittisk ishockeyspelare.
Brenchley blev olympisk guldmedaljör i ishockey vid vinterspelen 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Källor

Brittiska ishockeyspelare
Brittiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1936 från Storbritannien
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1936
Olympiska guldmedaljörer 1936
Födda 1912
Avlidna 1975
Män
Jimmy Borland

Jimmy Borland, född 25 mars 1910, död 31 januari 1970, var en brittisk ishockeyspelare.
Borland blev olympisk guldmedaljör i ishockey vid vinterspelen 1936 i Garmisch-Partenkirchen.

Källor

Brittiska ishockeyspelare
Brittiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1936 från Storbritannien
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1936
Olympiska guldmedaljörer 1936
Födda 1910
Avlidna 1970
Män
Silas L. Niblack

Silas Leslie Niblack, född 17 mars 1825 i Camden County i Georgia, död 13 februari 1883 i Lake City i Florida, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Florida i USA:s representanthus från januari till mars 1873. Efter honom representerades Florida av två kongressledamöter, vilka fortfarande valdes av hela delstaten. Kusinen William E. Niblack var ledamot av USA:s representanthus 1857–1861 och 1865–1875.

Silas L. Niblack studerade juridik, inledde sedan sin karriär som advokat i Lake City och arbetade senare som domare. Josiah T. Walls, en afroamerikansk republikan, besegrade Niblack i kongressvalet 1870 i valet som gällde Floridas enda mandat i representanthuset. Niblack överklagade valresultatet och fick till sist representera Florida för de sista veckorna som var kvar av mandatperioden. Han besegrades dock i kongressvalet 1872 och fick därmed inte fortsätta i representanthuset. Valet 1872 gick till på det sättet att två kandidater av fyra blev invalda efter att Floridas delegation i representanthuset utökades till två ledamöter. Den före detta slaven Walls blev invald i och med att han var tvåa i valet, medan Niblack slutade på tredje plats. Walls var av den åsikten att han hade besegrat Niblack rättvist även i valet 1870 och att valets jämna utgång den gången berodde på att Ku Klux Klan hade lyckats förhindra afroamerikanska väljare från att rösta republikanskt. Trots att Walls var lärare, ansåg Niblack att före detta slavar inte kunde vara tillräckligt högt utbildade för att kunna fungera som kongressledamöter.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Florida
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Camden County, Georgia
Födda 1825
Avlidna 1883
Män
Gebhard Poltera

Gebhard Poltera, född 14 december 1923 i Arosa, död 11 november 2008 i Arosa, var en schweizisk ishockeyspelare.
Poltera blev olympisk bronsmedaljör i ishockey vid vinterspelen 1948 i Sankt Moritz.

Källor

Schweiziska ishockeyspelare
Schweiziska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från Schweiz
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Schweiz
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1948
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1952
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Födda 1923
Avlidna 2008
Män
Smaragdglansstare

Smaragdglansstare (Lamprotornis iris) är en fågel i familjen starar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Smaragdglansstaren är en mycket vacker och distinkt stare. Fjäderdräkten är mest glänsande grön, med purpurfärgad fläckar på kind och buk. I sämre ljus kan den dock se svart ut. Arten är ytlig sett lik andra glansiga starar, men är mindre än de flesta och skiljs lätt åt genom den gröna fjäderdräkten och mörka ögat. Bland lätena hörs nasala och gnissliga ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skogssavann i Guinea, Sierra Leone och Elfenbenskusten. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Smaragdglansstaren hittas lokalt i lummigt savann- och skogslandskap. Den ses vanligen i smågrupper som ofta sitter tillsammans i döda träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Starar
Fåglar i etiopiska regionen
Svartstrupig gärdsmyg

Svartstrupig gärdsmyg (Pheugopedius atrogularis) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i karibiska låglänta områden från östra Nicaragua till västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Tidigare placerades den i släktet Thryothorus, men DNA-studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Federico Viviani

Federico Viviani, född 24 april 1992 i Lecco, är en italiensk fotbollsspelare som spelar för SPAL.

Meriter

Klubb 
 Roma
  Campionato Primavera: 2010/2011
 Coppa Italia Primavera: 2011/2012

Referenser

Federico Viviani på transfermarkt.com

Noter

Italienska fotbollsspelare
Spelare i AS Roma
Spelare i Calcio Padova
Spelare i Pescara Calcio
Spelare i US Latina Calcio
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i Bologna FC
Spelare i SPAL 1907
Spelare i Frosinone Calcio
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Födda 1992
Levande personer
Män
FK Sjirak

FK Sjirak är en fotbollsklubb i Gjumri i Armenien, bildad 1958. Reperesentationslaget spelar sina hemmamatcher på Gjumri stadion. Laget har (efter säsongen 2014/2015) blivit armeniska herrmästare fyra gånger.

Titlar 
 Armeniska fotbollsligan: 4
 1992, 1994, 1999, 2012–13; 

 Armeniska cupen: 2
2011–12, 2016–17; 

 Armeniska supercupen: 5
1997, 2000, 2003, 2013, 2017;

Placering tidigare säsonger

Trupp 2019 
Uppdaterad: 7 maj 2019

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats 
 FK Sjirak på Soccerway

s
s
Göteborgs Köpmannaförbund

Göteborgs Köpmannaförbund är en sammanslutning av affärsinnehavare/handelsföretag i Göteborgsregionen. Organisationen grundades 1922. Man har bland annat delat ut priset Årets Köpstråk. Från och med 2007 har Svensk Handel tagit hand om förbundets tidigare roll som medlemsorganisation för Göteborgsregionens affärsidkare.

Historik
Göteborgs Köpmannaförbund grundades vid ett konstituerande sammanträde 20 november 1922. Ungefär 200 personer deltog vid mötet, som ägde rum vid Göteborgs Högre Läroverk. Vid mötet närvarade bland annat den dåvarande ordföranden i Sveriges Köpmannaförbund (som 1997 uppgick i då nybildade Svensk Handel), direktör E. A. Thunholm.

Förste ordförande i förbundet blev Sven Fraenkel. Senare innehavare av posten har bland annat varit Valerius Hansson, Alvar Ström, Richard Berlin och Sven Gulin.

Från 1938 inrymdes förbundets kontor i ett eget hus, på Kungsportsavenyen 9. 1945 flyttade kontoret till Södra Hamngatan 23, cirka 1950 till Vasagatan 52 och år 2000 till Vasagatan 43.

Den svenska samlande organisationen Svensk Handel bildades 1997 genom en sammanslagning av Grossistförbundet, Handelsarbetsgivarna och Sveriges Köpmannaförbund. Därefter inleddes diskussioner om att Svensk Handel även direkt skulle organisera den regionala verksamheten (som dittills skötts av Göteborgs Köpmannaförbund och andra regionala motsvarigheter). Genom samarbetsavtal genomfördes den omorganisationen 1 januari 2007.
 
Göteborgs Köpmannaförbund finns dock kvar som organisation. Numera ägnar man sig främst åt den utåtriktade verksamheten, där man vill förbättra förutsättningarna för att kunna driva handelsföretag i Göteborgsområdet. Detta gör man bland annat genom samarbete med olika centrumföreningar (köpmannaföreningar i separata köpcentra) samt Göteborg & Co, Näringslivsgruppen, Julstaden Göteborg, Nyföretagarcentrum Göteborgsregionen, Shoppinggruppen och Forum för centrumutveckling.

Dessutom ägnar förbundet sig åt förvaltning av några relaterade föreningar och stiftelser. Detta gäller Kassan för Köpmän (grundad 1881), Handelns Forskningsstiftelse (grundad 1988), Föreningen för Befrämjandet av Handelskunskaper (grundad 1886), Stiftelsen Köpmannaförbundet (grundad 2009) samt Sveriges Skeppshandlareförbund. I övrigt äger man dotterbolaget AB Göteborgs Köpmannakonsult. Man ägnar sig också i någon mån åt mecenatverksamhet genom stipendier åt ekonomistuderande.

Symbol
Symbolen för förbundet består av en bevingad Mercurius-hjälm placerad på en stav med två slingrande ormar omgivna av en kedja i form av en ring. Mercurius är handelns och köpmännens gud, ormstaven är Hermes/Mercurius kaducé, och kedjan påminner om förbundstanken.

Årets Köpstråk
Göteborgs Köpmannaförbund delade, i samarbete med Svensk Handel, 2001–2007 ut priset Årets Köpstråk. Det var ett årligt pris till ett butiksområde i Göteborgsregionen som man ansett utmärkt sig.

Pristagare
2001 – Haga
2002 – Arkaden
2003 – Kungsmässan
2004 – Bäckebol Homecenter
2005 – Nordstan
2006 – Kungsbacka innerstad
2007 – Nordiska Kompaniet

Referenser

Organisationer i Göteborg
Branschorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1922
Tim Hortons Field

Tim Hortons Field är en multisportarena i Hamilton, Ontario, Kanada. Arenan invigdes den 1 september 2014. Under de panamerikanska spelen 2015 stod arenan värd för herrarnas- och damernas turnering i fotboll, arenan gick dock under namnet Hamilton Pan Am Soccer Stadium på grund av sponsorskäl.

Fotbollsanläggningar i Kanada
Sportanläggningar invigda 2014
Sportanläggningar i Ontario
Vattenpolo vid världsmästerskapen i simsport 2015

Vattenpolo vid världsmästerskapen i simsport 2015 i Kazan spelades mellan 26 juli och 8 augusti. Tävlingarna bestod av en turnering för herrar och en turnering för damer.

Medaljsummering

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

Världsmästerskapen i simsport 2015
Världsmästerskapen 2015
2015
De svarta målningarna

De svarta målningarna () är samlingsnamnet på 14 målningar av den spanske konstnären Francisco de Goya, tillkomna åren 1819 till 1823. Målningarna är präglade av morbida och skräckinjagande motiv. De tillkom till största delen under spanska inbördeskriget 1820–1823 då Goya levde isolerad i sitt hus och målades direkt på husets väggar.

Tillkomst

Francisco de Goya hade blivit döv i början av 1790-talet och i samband med detta blivit alltmer tillbakadragen. Efter Napoleonkrigen, där Goya hade anklagats för kollaboration med Joseph Bonapartes regim, och Inkvisitionens återinrättande 1815, drog han sig tillbaka än mer och slutade nästan helt att ta beställningar. Han tillbringade hela inbördeskriget 1820–1823 i sitt hus Quinta del Sordo ("den döves hus"), som han köpt av en annan döv man i februari 1819. På tvåvåningshusets väggar målade han de verk som kom att kallas De svarta målningarna. Goya gjorde dessa målningar helt utan någon beställare och utan ambitionen att visa dem utanför huset. De är målade med olja direkt på husväggarna.

Offentliggörande
År 1874 överfördes målningarna från husväggarna till taveldukar. Tavlorna finns utställda på Pradomuseet. Det är inte känt om Goya själv namngav målningarna; de namn som senare etablerades har skapats av konsthistoriker. Namnet De svarta målningarna kommer dels från den mörka färgskalan i bilderna, dels från motivens morbiditet och skräckskildringar.

Målningar

Källor

Externa länkar

Målningar på Pradomuseet
Målningar 1820
Målningar 1821
Målningar 1822
Målningar 1823
Målningar av Francisco de Goya
Centrala statsledningen

Centrala statsledningen är ett begrepp som används i svensk lagstiftning gällande personskyddet, och definieras i förordningen (2014:1103) med instruktion för Säkerhetspolisen (Säpo) som en personkrets omfattande statschefen, tronföljaren, talmannen, riksdagsledamöterna, statsministern, statsråden, statssekreterarna och kabinettssekreteraren. Säkerhetspolisen får utöver detta besluta om personskydd i enskilda fall, och ansvarar även för personskydd i samband med statsbesök och liknande händelser. År 2014 gjorde Säpo bedömningen att drygt 400 personer omfattades av begreppet. 

Det var först efter mordet på Anna Lindh som begreppet definierades i lagen, på inrådan från Lagrådet, efter att en utredning om personskyddet tillsattes av Regeringen Persson år 2003.

Noter 

Juridiska termer
Svenska staten
HP TC1100

TC1100 är en bärbar dator från 2003 gjord av datortillverkaren Hewlett-Packard (tidigare HP Compaq).
TC1100 är en uppgradering av den tidigare datorn HP Compaq TC1000. 

Datorn var främst riktad åt företagsvärlden. Med sin ovanliga design med avtagbart tangentbord och pekpenna så var den mycket populär en kort period.

Referenser 

Bärbara datorer
Alvar Ekström

Alvar Ekström, född 18 augusti 1901 i Stockholm, död 8 juli 1986, var en svensk ingenjör. Han var son till Alfred Ekström. 

Efter studentexamen i Saltsjöbaden 1919 utexaminerades Ekström från Kungliga Tekniska högskolans avdelning för elektroteknik 1924. Han var anställd vid Ingenjörsvetenskapsakademien 1926–28, vid Statens vattenfallsverk 1929–46 med placering i Porjus, Luleå, Skara, Trollhättan och Älvkarleby kraftverk  (förste driftsingenjör och chef för driftkontoret där 1939–46), överingenjör och chef för Gävle stads industriverk 1947–66 och gymnasieinspektör 1967–69. Under hans ledning genomfördes nedläggningen av Gävle stads spårvägar.

Ekströn var ledamot av Svenska skytteförbundets överstyrelses verkställande utskott 1955–69 (vice ordförande 1960–69), av styrelsen för Gävleborgs skytteförbund 1963–74 (ordförande 1971–74, hedersordförande 1982), styrelseordförande för högre tekniska läroverket i Gävle 1959–62 (vice ordförande 1947–59), i Gävleborgs läns förening av Neurologiskt handikappades riksförbund 1972–82, Gävle Ryttarsällskaps handikappsektion 1974–82 och vice ordförande i Handikapporganisationernas Centralkommitté i Gävleborgs län 1976–82. Han utgav Det frivilliga skytteväsendets tävlingshandbok (tillsammans med andra 1947).

Källor
Vem är vem, Norrlandsdelen, 1950, sid. 102.

Svenska elektroingenjörer
Spårvägschefer i Gävle
Kommunaltekniker i Gävle
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Födda 1901
Avlidna 1986
Män
Korsholms teater

Korsholms teater är en amatörteatergrupp i Korsholm som spelat sommarteater varje år sedan 1975. Föreningen som driver teatern  är Understödsföreningen för Korsholms Teater r.f. 

De första åren verkade föreningen i Smedsby skolcentrum, men 1983 fick man sin fasta spelplats på Båskasvallen i Veikars, nere vid Kyro älv.

Uppsättningar
1975 - Storklas och Lillklas
1976 - Storklas och Lillklas
1977 - Erasmus Montanus
1978 - Österbottnisk sommar
1979 - Den unge mjölnaren
1980 - Värmlänningarna
1981 och 1982 - Kvinnorna på Niskavuori

1983 - Gryningsbyn
1984 - Putkinotko
1985 - Putkinotko
1986 - Smugglarkungen
1987 - Byabossen
1988 - Blott en dag
1989 - Robert och Judit
1990 - Profetissan
1991 - Lysistrate
1992 - Korsholmsspelet
1993 - Så tuktas en argbigga
1994 - Östermans piigon
1995 - Tangokungen
1996 - Tangokungen
1997 - Bagarens hustru
1998 - Upp till camping
1999 - Midsommaryra
2000 - Storklas och Lillklas
2001 - Italienska halmhatten
2002 - Folk och rövare i Kamomilla Stad
2003 - Ängeln i vårt hus
2004 - Den ylande mjölnaren
2005 - Ronja Rövardotter
2006 - Pippi Långstrump
2007 - Rasmus på luffen
2008 - Vallfärd
2009 - Bortbytingen
2010 - Madicken
2011 - Djungelboken
2012 - Peter Pan
2013 - Alice i Underlandet
2014 - De Tre Musketörerna
2015 - Smugglarkungen
2016 - Tjocka Släkten
2017 - Annie
2018 - The Sound of Music

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20150724171301/http://www.korsholmsteater.fi/start/
Amatörteater i Finland
Kultur i Korsholm
Organisationer bildade 1975