kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eisenacher Strasse (Berlins tunnelbana)

Eisenacher Strasse  på Eisenacher Strasse i stadsdelen Schöneberg är en tunnelbanestation i Berlins tunnelbana på linje U7. Stationen byggdes 1968–1970 och är formgiven av Rainer G. Rümmler. Den öppnades 29 januari 1971 som en del i den nordvästra utbyggnaden av tunnelbanan. Stationens gröna väggar anspelar på Thüringens gröna skogar där staden Eisenach ligger. Stationens utformning går igen i stationerna Bayerischer Platz och Walther-Schreiber-Platz från samma tid.

Stationen ligger under Grunewaldstrasse med entré mot Eisenacher Strasse samt en entré vid Schwäbische Strasse, nära Apostel-Paulus-Kirche och restauranggatan Goltzstrasse.

Bilder

Referenser 

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1971
Schöneberg
1971 i Västtyskland
Kleistpark (Berlins tunnelbana)

Kleistpark  i stadsdelen Schöneberg är en tunnelbanestation i Berlins tunnelbana på linjen U7. Den har fått sitt namn efter Heinrich-von-Kleist-Park som ligger i närheten. Stationens byggdes kring 1970 och är formgiven av Rainer G. Rümmler. Den öppnades 29 januari 1971 som en del i den nordvästra utbyggnaden av tunnelbanan. 

Under perrongen till linje U7 finns ytterligare en perrong som inte används. Den byggdes för linje U10 som ännu inte realiserats. Tidigare låg BVG:s huvudkontor i anslutning på Potsdamer Strasse.

Bilder

Referenser

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1971
Schöneberg
1971 i Västtyskland
Parkboskap

Parkboskap kallas en typ av nötkreatur, som sedan århundraden hållits halvvild i de engelska storgodsägarnas parker. Mycket talar för att rasen härstammar från djur som vikingarna införde från Skandinavien.

Parkboskap är en kombinerad mjölk- och köttdjurstyp och oftast vit. Både kulliga och behornade djur förekommer. Numera har rasen förädlats under namnet British white, och de flesta av de ursprungliga stammarna av ”the wild white cattle” är utdöda.

Äldre källor hävdar att Jerseyrasen och några andra av Kanalöarnas boskap sedan mitten av 1700-talet införts till England, där den på grund av sitt vackra, hjortliknande yttre och sin feta, gula mjölk, brukade hållas som parkboskap vid slotten.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1978

Nötkreatur
Husdjur
Adenauerplatz (Berlins tunnelbana)

Adenauerplatz är en tunnelbanestation i Berlins tunnelbana på linjen U7 i stadsdelen Charlottenburg. Den öppnades 28 april 1978 som en del i den nordvästra utbyggnaden av tunnelbanan och ligger under Adenauerplatz samt affärsgatan Kurfürstendamm. Stationen var ursprungligen formgiven av Rainer G. Rümmler men byggdes om 2004. 

Planer på en tunnelbanestation på Adenauerplatz fanns redan 1913 då dagens linje U1 planerades att fortsätta från Uhlandstrasse och vidare till Theodor-Heuss-Platz via Adenauerplatz. Men planerna realiserades aldrig och först i och med utbyggnaden av linje U7 på 1970-talet byggdes en tunnelbanestaton. Däremot fanns fortsatt en plan för dåvarande lunje U3 (dagens U1) att förlängas och en outnyttjad stationsdel byggdes i väntan på beslut om förlängning av linjen.

Bilder

Referenser
 Kurzmeldungen – U-Bahn. In: Berliner Verkehrsblätter. Nr. 3, 2019, S. 54.

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1978
Charlottenburg
1978 i Västtyskland
Pyramidfeber

Pyramidfeber är en roman av Terry Pratchett utgiven 1989. Texten är uppdelad i ett antal "böcker", till skillnad från många andra Skivvärlden-böcker.

Handling 
Teppic, ung prins i Djelibeybi, flyttar tidigt hemifrån för att i Ankh-Morpork utbilda sig till lönnmördare. Hans far är farao, men riket regeras i praktiken av en maktgirig överstepräst. När hans far dör tvingas han dock att återvända till sitt hem, och när hans förfäder börjat vakna upp inuti pyramiderna och Teppic flyr tillsammans med en kamel och en vacker palatsflicka, inser han att han har problem...

Referenser

Noter

Verk av Terry Pratchett
Brittisk fantasylitteratur
Skönlitteratur 1989
Storgatan, Göteborg

Storgatan är en gata i stadsdelarna Lorensberg och Vasastaden i Göteborg. Den fick sitt namn 1867, och sträcker sig cirka 760 meter från Haga Kyrkogata och nordost till Södra Vägen. Storgatan är numrerad 1–53. År 1882 föreslogs att gatan skulle byta namn, då Storgatan enligt en ledamot av stadsfullmäktige verkade "småstadsaktigt."

Historik

Gatans sträckning år 1872 var mellan Haga Kyrkogata (1867) och Landalagatan (1867), som blev Karl Gustavsgatan 1882. Under 1800-talets första hälft kallades detta område omväxlande för Västra Hagaheden respektive Hasselbladska ängen, och senare under 1800-talet gick området för gatans hela sträckning under namnet Hagaheden.

I Göteborgs adress- och industrikalender för 1875 anges gatans sträckning till: "(delvis ej utlagd) från Gamla Allén framför Chalmersska slöjdskolan till Haga kyrka." Men i 1878–års kalender har den fått sin nuvarande sträckning: "från Gamla Allén [Södra Vägen] förbi Chalmerska Slöjdskolan till Haga kyrka."

År 1900 var Storgatans längd 759 meter, medelbredd 17,8 meter och areal 13 510 kvadratmeter. Gatans gångbanor var 5 059 kvadratmeter stora år 1915, och belagda med tuktad sten, asfalt, betong eller klinkert. Körbanornas 8 231 kvadratmeter var belagda med tuktad sten, kullersten, smågatsten eller asfalt.

Kvarter längs Storgatan

Vasastaden
Kvarter 1 Alen, nr 2–4
Kvarter 2 Almen, nr 6–8
Kvarter 3 Asken, nr 10–12
Kvarter 4 Avenboken, nr 14–16
Kvarter 5 Björken, nr 25–29
Kvarter 6 Masurbjörken, nr 19–23
Kvarter 7 Glasbjörken, nr 11–17
Kvarter 8 Boken, nr 1–9
Lorensberg
Kvarter 40 Rydboholm, nr 18–20
Kvarter 41 Ulvåsa, nr 22–24
Kvarter 42 Fågelvik, nr 26
Kvarter 43 Borganäs, nr 30
Kvarter 44 Visborg, nr 32–34
Kvarter 45 Kastellholm, nr 51–53
Kvarter 46 Kalmarehus, nr 45–49
Kvarter 47 Kronoberg, nr 43
Kvarter 48 Vik, nr 39–41
Kvarter 49 Nyköpingshus, nr 31–35

Fastighetsbeteckningar

(1) Vasastaden 8:1
(2) Vasastaden 1:4
(3) Vasastaden 8:2
(4) Vasastaden 1:3
(5A) Vasastaden 8:3
(5B) Vasastaden 8:3
(6A) Vasastaden 2:2
(6B) Vasastaden 2:1
(7A) Vasastaden 8:4
(7B) Vasastaden 8:4
(7) Vasastaden 8:4
(8A) Vasastaden 2:3
(8B) Vasastaden 2:4
(9) Vasastaden 8:5
(10) Vasastaden 3:1
(11) Vasastaden 7:1
(12) Vasastaden 3:1
(13A) Vasastaden 7:2
(13B) Vasastaden 7:2
(13) Vasastaden 7:2
(14) Vasastaden 4:1
(15A) Vasastaden 7:3
(15B) Vasastaden 7:3
(15) Vasastaden 7:3
(16) Vasastaden 4:2
(17) Vasastaden 7:4
(18) Lorensberg 40:1
(19A) Vasastaden 6:1
(19B) Vasastaden 6:1
(19) Vasastaden 6:1
(20) Lorensberg 40:2
(21A) Vasastaden 6:2
(21B) Vasastaden 6:2
(22) Lorensberg 41:4
(23) Vasastaden 6:3
(24) Lorensberg 41:3
(25) Vasastaden 5:1
(26) Lorensberg 42:1
(27A) Vasastaden 5:2
(27B) Vasastaden 5:2
(29) Vasastaden 5:3
(30) Lorensberg 43:1
(31) Lorensberg 49:1
(32) Lorensberg 44:2
(33) Lorensberg 49:2
(34A) Lorensberg 44:2
(34B) Lorensberg 44:2
(35) Lorensberg 49:3
(39) Lorensberg 48:1
(41) Lorensberg 48:2
(43) Lorensberg 47:6
(45) Lorensberg 46:1
(47) Lorensberg 46:1
(49) Lorensberg 46:3
(51) Lorensberg 45:21
(53) Lorensberg 45:16

Källor
Göteborgs gatunamn, Carl Sigfrid Lindstam, Göteborgs Kommuns Namnberedning, Göteborg 1986 , s. 272.

Gator i Göteborg
Lorensberg
Vasastaden
Tunagravfältet

Tunagravfältet är ett vikingatida gravfält i Skå socken på Färingsö i Ekerö kommun. Tunagravfältet är med cirka 100 fornlämningar det största på Färingsö.

Läge

Tunagravfältet ligger på Skå-Edeby flygfälts södra begränsning och intill en avsnörd återvändsgata som ursprungligen var en del av Färentunavägen. En milsten med inskription ½ MIL G.F.L. ("C.F.L." = Gustaf Fredrik Liljencrantz) står vid vägens slut och påminner om den gamla sträckningen. Färentunavägen flyttades lite längre västerut när flygfältet anlades.

Beskrivning
Gravfältet har en utbredning på 190x110 meter. Här finns cirka 100 fornlämningar bestående av 50 gravhögar och 50 runda stensättningar. Den största högen har en diameter på 20 meter och en höjd på två meter. Den och några andra högar har under andra världskriget byggts om till skyttevärn för försvar av det intilliggande flygfältet. De runda stensättningarna är 4–8 meter i diameter och 0,1–0,6 meter höga. Några har en delvis synlig kantkedja av stenar. Stora delar av gravfältet har inte undersökts eftersom det är övervuxet med hög och tät buskvegetation. På Tunagravfältet finns också en av socknens två storhögar.

Omgivningen
Sydväst om Tunagravfältet ligger ett stort antal fornlämningarna från yngre järnåldern. Öster om Tuna gård märks forntida boplatser, gårdsgravfält, fossila åkrar och rester efter gamla byvägar. De historiska lämningarna tyder på att en stormansgård av betydelse låg vid Tuna under yngre järnåldern och tidig medeltid. Enligt Stockholms läns museum  var det möjligtvis kung Kol, som under 1180-talet hade sitt säte här.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Gravfält i Sverige
Gravhögar i Sverige
Fornminnen i Ekerö kommun
Fornminnen i Uppland
Atammik

Atammik är en grönländsk bygd i Qeqqata kommun i Västgrönland. Den ligger på fastlandet vid Fiskefjordens mynning, åtta mil norr om Nuuk, och lika långt söder om Maniitsoq. Invånarantalen uppvisar en sjunkande trend, och var nere på 190 år 2015.

Fiskefjorden är ett stort komplex av fjordar och insjöar, och tidvattnet kan ge upphov till kraftiga strömmar i de smalaste stråken. 

Under åren 2005-2010 bedrev det svenska gruvbolaget Minelco brytning av olivin i en gruva vid Fiskefjorden, där det då fanns en modern hamn, vägar, krossanläggning och en liten bygd där de 50-60 gruvarbetarna bodde, cirka 40 kilometer från Atammik. Gruvan producerade årligen omkring två miljoner ton olivin som krossades, sorterades och kvalitetssäkrades, innan det exporterades. Olivin är ett mineral som används vid framställning av järnmalm.

Källor

Orter på Grönland
Små blå män

Små blå män är en fantasyroman av Terry Pratchett utgiven 2003.

Handling 
Tiffany Ledbruten, en ung blivande häxa, måste stoppa de onda ting, från sagor och myter, som väller in i världen. till sin hjälp har hon häxan Klarsyna Mistel, en stekpanna, en magibok, och de små blå männen, Nac Mac Feegle. Tillsammans måste de stoppa ondskan och den onda Drottningen innan det är för sent...

Se även
Nac Mac Feegle
Tiffany Ledbruten
Skivvärlden, en bokserie
Skivvärlden, en värld
Terry Pratchett

Referenser 

Verk av Terry Pratchett
Brittisk fantasylitteratur
Skönlitteratur 2003
Gotskalk

Gotskalk, Godescalcus av Ramsola, blev förordnad och invigd av ärkebiskop Libentius II till att efterträda Thurgot som biskop i Skara stift år 1030.

Gotskalk tillträdde aldrig sitt stift då han föredrog ett stilla klosterliv före att inneha biskopsämbete som innebar mycket arbete. Han sades vara en god och lärd man. Gotskalk sades ha dött såsom abbot i St Mikaels kloster i Lüneburg (nuvarande Tyskland).

Se även 
 Lista över biskopar i Skara stift

Referenser 

Män
Biskopar i Skara stift
Svenska präster under vikingatiden
Avlidna 1000-talet
Födda 900-talet
Personer i Sverige under 1000-talet
Acilinus

Acilinus förordnades av ärkebiskop Adalbert av Hamburg-Bremen till att efterträda Adalvard den äldre år 1064 men tillträdde aldrig. Han tillbringade sitt liv i Köln i lugn och ro, utan att hörsamma de uppdrag som han ålades av götarna. Acilinus lär ha dött före 1072.

Se även 
 Lista över biskopar i Skara stift

Referenser

Män
Biskopar i Skara stift
Avlidna 1070-talet
Födda 1000-talet
Konstanzer Strasse (Berlins tunnelbana)

Konstanzer Strasse är en tunnelbanestation i Berlins tunnelbana på linjen U7 i stadsdelen Wilmersdorf. Den öppnades 28 april 1978 som en del i den nordvästra utbyggnaden av tunnelbanan. Stationen är formgiven av Rainer G. Rümmler.

Stationen ligger under Brandenburgische Strasse med en entré i norr mot Wittelsbacherstrasse samt en entré i söder mot Konstanzer Strasse.

Bilder

Referenser

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1978
Wilmersdorf
1978 i Västtyskland
Rodulvard

Rodulvard ska enligt Rhyzelius blivit biskop omkring år 1077. Blotsven jagade honom på flykt till Rom. Rodulvard återkom från Rom med påven Gregorius VII:s brev till Inge och Halsten. Han blev återinsatt i sitt biskopsämbete i Skara  1080. På Rodulvards tid hörde sju hemman under biskopsstolen som alla förvärvats av de sju biskoparna. Rodulvard dog omkring 1093.

Se även 
 Lista över biskopar i Skara stift

Källor

Män
Biskopar i Skara stift
avlidna 1090-talet
Födda 1000-talet
Svenska präster under vikingatiden
Personer i Sverige under 1000-talet
Rikulf

Rikulf, av engelsk härkomst, förordnades av ärkebiskop Liemar i Bremen till biskop i Skara omkring år 1094. 
Han sades vara en from och stilla man som var mycket uppskattad av kung Inge den äldre. Rikulf dog omkring år 1101 på Mildeshed gård.

Se även 
 Lista över biskopar i Skara stift

Referenser 

Män
Biskopar i Skara stift
Svenska präster under vikingatiden
avlidna 1101
Födda 1000-talet
Personer i Sverige under 1000-talet
Hervard

Hervard, av engelsk härkomst, var biskop i Skara stift under sent 1000-tal eller tidigt 1100-tal. Före sitt tillträde som biskop hade han lämnat sin maka och deras barn i England. Han förde med sig den egendom han införskaffat i Västergötland då han återvände till sin familj i England.

Se även 
 Lista över biskopar i Skara stift

Referenser 

Män
Biskopar i Skara stift
avlidna 1100-talet
Födda 1000-talet
Svenska präster under vikingatiden
Svenska präster under 1100-talet
Personer i Sverige under 1000-talet
Styrbjörn (biskop i Skara)

Styrbjörn var den förste svensk som av påven blev förordnad till att vara biskop i Skara stift. Han ägde förutom sin egendom i Skara även gårdarna Mildeshed och Husaby med flera. Han utökade kyrkans egendom avsevärt och påskyndade därmed byggandet av Skara domkyrka. Styrbjörn dog omkring år 1130, när Skara domkyrka nästan blivit färdigbyggd.

Se även 
 Lista över biskopar i Skara stift

Referenser 

Biskopar i Skara stift
Män
avlidna 1100-talet
Födda 1000-talet
Svenska präster under 1100-talet
Johan Daisne

Johan Daisne, verkligt namn Herman Thiery, född 2 september 1912 i Gent, död 9 augusti 1978 i Gent, var en belgisk (flamländsk) författare. Han skrev romaner, pjäser, dikter, essäer och filmkritik. Daisne studerade ekonomi och slaviska språk vid Gents universitet och disputerade 1936. Han var banbrytande i den nederländskspråkiga litteraturen med sin magiska realism. Till hans kändaste verk hör De trap van steen en wolken (1942), De man die zijn haar kort liet knippen (1947, på svenska Mannen som lät snagga sig, 1967) och De trein der traagheid (1950, på svenska Inertia, 2021). De två sistnämnda filmatiserades av André Delvaux på 1960-talet, med titlarna "Mannen som lät snagga sig" (1965) samt "En natt, ett tåg" (1968).

Bibliografi på svenska 
 Mannen som lät snagga sig, Hugo Gebers förlag, 1967, översättning av Sonja Pleijel
 Inertia, Bokförlaget Augusti, 2021, översättning av Urban Lindström

Källor

Flamländska författare
Författarpseudonymer
Belgiska författare under 1900-talet
Personer från Gent
Födda 1912
Avlidna 1978
Män
Magisk realism
Bf9k

BF9K är ett lednings- och produktcertifieringssystem direkt anpassat till företag i byggbranschen, som ställer krav på kvalitets-, miljö- och arbetsmiljö. 
Det ställs krav på kontroller i projekten mot gällande samhällskrav i Plan- och bygglagen, Boverkets byggregler, EKS, miljöbalken och arbetsmiljölagen. Detta är numera likt kraven i ISO 9000 och ISO 14000, där man sedan länge har direkta krav på efterlevnad av miljölagar (ISO 14001), men där man efter senaste uppdateringen (2015) av ISO 9001 nu även ställer krav på att företagen håller reda på lagar, regler och andra krav. Medan ISO 9001 framförallt ställer krav på hantering av processer ställs kraven i BF9K framförallt på produkten. BF9K har funnits sedan år 2000, då det togs fram av Stockholms Byggmästareförening tillsammans med Sveriges provnings- och forskningsinstitut. Certifieringen sköts av Det Norske Veritas.

Se även 
CA Betong
CA Stål
Certifierad stålbyggnadskonstruktör
Dimensioneringskontroll enligt EKS
Kontrollansvarig enligt PBL
Konsekvensklass
Kvalitetssystem
Miljöledningssystem
Sakkunnig enligt PBL
TR-stål

Referenser

Externa länkar 
www.bf9k.se
BF9K Ett sätt att säkra kvaliteten, miljön och arbetsmiljön på ditt bygge
SBUF Vidareutveckling av BF9K

Byggteknik
Bf9k
Kvalitetsteknik
Muspipa

En muspipa är ett fiktivt instrument som används av Nac Mac Feegle i Terry Pratchetts bok Små blå män. Instrumentet är gjort av musskinn och har ofta öronen kvar.

Sånger

En tistel så skön

Användningsområde 
Instrumentet används i strid av Nac Mac Feegle, och låter så illa att fiendens öron sprängs. Vissa ljud som muspipan spelar är så höga att människor inte kan höra dem. Två Nac Mac Feeglar som spelade instrumentet var William och Inte-lika-stor-som-Mellanstore-Jocke-men-större-än-Lill-Jocke-Jocke. Vid strid använder man ett annat par av munstycken än när man spelar musik med instrumentet, som är gjorda av järn. De som spelar muspipa kallas pekoraljer.

Se även 
Nac Mac Feegle
Säckpipa

Referenser 

Säckpipor
Alfred Vail

Alfred Lewis Vail, född 25 september 1807 i Morristown, New Jersey, USA, död 18 januari 1859 i Morristown, var en amerikansk mekaniker och uppfinnare. Han ägnade sig under åren 1845–1848 åt Samuel Morses experiment med elektromagnetisk telegrafi och den därur framväxande kommersiella verksamheten som morsealfabetet bidrog till. År 1848 drog han sig emellertid ur den verksamheten, eftersom han menade att de som drev dessa telegraflinjer inte till fullo insåg dess stora kommersiella värde, och inte gav honom tillräcklig lön för mödan.

Alfred Vails sista anställning inom telegrafnäringen var som "superintendent of the Washington and New Orleans Telegraph Company".

Källor 

Amerikanska uppfinnare
Personer från Morris County, New Jersey
Födda 1807
Avlidna 1859
Män
Nicolaj Hansen

Johannes Nicolaj Hansen, född 20 februari 1855 i Köpenhamn, död 25 december 1932, var en dansk violinist och tonsättare.

Hansen var i violinspel lärjunge till Christian Schiørring i Köpenhamn och Charles Dancla i Paris. Han var medlem av Nerudakvartetten 1876–85, musikdirektör vid Folketeatret 1885–1903 samt violin- och sånglärare vid Det Kongelige Blindeinstitut 1894–1915. Han var ordförande för Musikerforeningen från 1901.
 
I sin verksamhet vid Folketeatret komponerade och arrangerade Hansen en mängd teatermusik, vidare utgav han en violinskola (två band) samt komponerade 30 melodiska etyder för violin, 12 stämningsbilder för violin och piano, akvareller och duetter för violiner, vidare två stråkkvartetter, en ouvertyr, Romantisk Suite och I Dæmringen för orkester, operetterna Prinsesse Lilli och Dafne og Cloe samt pantomimen En Kærlighedsdrøm.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska violinister
Danska musikpedagoger
Violinister under 1800-talet
Violinister under 1900-talet
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1855
Avlidna 1932
Män
Järnvägsolyckan i Zagreb 1974

Järnvägsolyckan i Zagreb 1974 () inträffade klockan 22:40 den 30 augusti 1974 när ett persontåg spårade ut vid centralstationen i Zagreb i dåvarande Jugoslavien (nuvarande Kroatien). Med 167 döda hör den till en av de värsta järnvägsolyckorna i Europa, den värsta tågolyckan någonsin i dåvarande Jugoslavien och den värsta i Kroatiens järnvägshistoria. Den orsakades av urspårning till följd av för hög hastighet då tåget anlöpte Zagrebs centralstation. Med anledning av olyckan utlyste det dåvarande Jugoslaviens statschef Josip Broz Tito en dags landssorg.

Händelseförlopp 
Olyckan inträffade sedan ett snälltåg (tågnummer 10410) med lok, nio vagnar och drygt 400 passagerare på rutten Aten–Belgrad–Zagreb–Dortmund spårade ut vid den östra infarten till Zagrebs centralstation. Då tåget anlöpte centralstationen var hastigheten 104 km/t istället för tillåtna 50 km/t vilket ledde till att tågets samtliga nio vagnar spårade ut och välte samtidigt som loket fortsatte in mot stationen. Olyckan krävde 167 människoliv samt ett oklart antal dödsoffer som inte kunde identifierades. Uppemot 90 personer skadades. En del av de omkomna avled från elektriska stötar från nedfallna kontaktledningar. Oidentifierade dödsoffer begravdes senare i en massgrav på Mirogojkyrkogården.

Dödsoffer 
Det exakta antalet dödsoffer och skadade varierar mellan olika källor vilket delvis kan förklaras med att identifieringsarbetet var krävande med tanke på de svårt sargade kropparna. I det Kroatiska järnvägsmuseets utställning finns tågsättets lok och flera föremål relaterade till olyckan. Museet uppger antalet identifierade dödsoffer till 167 personer varav en stor del var återvändande arbetskraftsinvandrare som tillbringat semestern i sina forna hemländer.

Orsaker och följder 
Den efterföljande utredningen uteslöt tekniska fel. Den överlevande lokförararen Nikola Knežević och hans biträde Stjepan Varga anklagades för att ha orsakat olyckan genom att ha hållit en otillåten hög hastighet då tåget närmade sig Zagrebs centralstation. Under rättegången framkom att de åtalade månaden innan olyckan hade arbetat 300 timmar och att de precis innan olyckan hade arbetat 51 timmar i följd utan avbrott. Utredarna var inte ense om olyckans direkta orsak men lokföraren och hans biträde kan ha somnat till följd av utmattning då de närmade sig centralstationen. Det dåvarande jugoslaviska järnvägsnätets låga standard medförde att tåget var försenat och det uteslöts inte att lokföraren genom att hålla en högre hastighet ville kompensera förseningen. Rätten fann de åtalade skyldiga till olyckan. Lokföraren Nikola Knežević dömdes till 15 års fängelse och lokbiträdet Stjepan Varga till 8 års fängelse.

Referenser

Fotnoter 

Zagreb
Zagreb
Zagreb under 1900-talet
1974 i Kroatien
Grenzallee (Berlins tunnelbana)

Grenzallee är en tunnelbanestation i Berlins tunnelbana på linje U7 i Neukölln. Den öppnade för trafik 21 december 1930. Stationen utformades av Alfred Grenander. Den var under många år slutstation för linjen CI. 1959 inleddes arbetena med att förlänga linjen vidare söderut och 1963 upphörde Grenzallee att vara slutstation. 1966 införde BVG nya linjebeteckningar och sedan dess trafikeras Grenzallee av linje U7.

Referenser
Berliner U-Bahn, Ulrich Lemke, Uwe Poppel, Alba Publikation, Düsseldorf, 1992

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1930
Neukölln
1930 i Tyskland
Karl-Marx-Strasse (Berlins tunnelbana)

Karl-Marx-Strasse är en tunnelbanestation i Berlins tunnelbana på linje U7 i Neukölln. Den öppnade för trafik 11 april 1926 under namnet Bergstrasse. Nuvarande namn sedan 1946. Stationen utformades av Alfred Grenander. Den var under några år slutstation för linjen CI.

Referenser
Berliner U-Bahn, Ulrich Lemke, Uwe Poppel, Alba Publikation, Düsseldorf, 1992

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1930
Neukölln
1930 i Tyskland
Gunnar Milles

Carl Gunnar Erik Milles, född 17 juni 1936 i Kungsholms församling i Stockholm, är en svensk journalist.

Gunnar Milles är son till arkitekt SAR Evert Milles och Anna-Maja, ogift Åqvist. Efter avlagd filosofie kandidat-examen i Stockholm 1964 var han anställd vid Focus uppslagsböcker 1964–1968, Åhlén & Åkerlunds förlag 1968–1970, TT:s radioredaktion 1970–1978, Sverige-Nytt 1978–1989, chefredaktör där 1984–1989 och från 1989 pressombudsman för Televerket. Han var ordförande i Stockholms studentfilmstudio 1961–1962, styrelseledamot i Millesgårdens stiftelse från 1964 och moderat ledamot av kyrkofullmäktige 1979–1985. Han författade Svenskarna och deras järnvägar (1970).

Han var från 1963 gift med filosofie kandidat Ulla Britta Söderström (1937–2019), dotter till diplomingenjören Wilhelm Söderström och Marianne, ogift Berner. Han är far till Ulrika Milles, Lovisa Milles, Erik Milles, Ludvig Milles.

Bibliografi i urval

Källor

Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Stockholm
Födda 1936
Levande personer
Män
Nuuk Stadion

Nuuk Stadion är en idrottsstadion i Nuuk, Grönland. Stadion har en kapacitet på 2 000 platser och används främst till fotbollsmatcher, men även som mötesplats och konsertarena. 

Nuuk Stadion ligger cirka 350 m från Godthåbhallen.

Referenser 

Sportanläggningar på Grönland
Nuuk