kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bjarne Ness

Bjarne Ness, född den 17 mars 1902 i Trondheim, död den 13 december 1927 i Paris, var en norsk målare och illustratör.

Biografi
Ness var son till en industriarbetare, som den äldste av sex syskon, och växte upp under ganska knappa omständigheter. Han visade tidigt intresse och talang för konst. Efter grundskola i Lilleby gick han på det kommunala läroverket från 1916 till 1919. Under denna period fick han också sina första professionella teckningslektioner av professor Harald Krogh på Norges tekniska högskola, som drev en konstskola på sin fritid. 

Ness blev med tiden betraktad som en av Trondheims största söner, som ett resultat av hans konst. Men han var till en början tvungen att lägga konsten åt sidan för ett arbete som gav honom hans försörjning, och blev aspirant vid järnvägen. År 1923 började han Järnvägsskolan i Hamar, och samma höst fick han arbete i Oslo.

I Oslo kom Ness i nära kontakt med konstlivet i huvudstaden, och hans stora intresse för bildkonst ökade snabbt. År 1924 blev han elev vid målarskolan hos Axel Revold. Han tillägnade sig Matisse-skolans idéer, men studerade också gamla mästare som Michelangelo, Rafael och Delacroix m. fl. Han arbetade målmedvetet med den klassiska kompositionens problem för att ge sina figurgrupper fasthet och sammanhang, men utvecklade också en rik och känslig palett av kylig klarhet. Hans förenklade och något kubiserade figurmotiv har en sträng och klassisk resning.

År 1925 fick han stor uppmuntran genom att bli antagen till, och få bra recensioner på, den traditionella höstutställningen. Tiden därefter delade han mellan järnvägen och måleriet. Så småningom sålde han några av sina verk, och han fick också ett större uppdrag med utsmyckning av Østensjø skola i Oslo.

De sista åren av sitt liv var hans produktion hektiskt och involverade flera verk som kommit att räknas som klassiska: De tre ryttere, Gjöglere, Seierherren, Selvportrett, etc.

Hösten 1927 kunde han till sist förverkliga sin dröm om att resa till Paris, men han led av tuberkulos och dog en månad senare, den 13 december 1927 endast 25 år gammal. Den 2 januari 1928 begravdes han på Lademoen kyrkogården .

År 1965 uppkallades en gata efter honom i Nardo (Steindal/Othilienborg) i Trondheim, Bjarne Ness veg.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar
http://www.bodogaard.no/A88/artikler/utstillinger/Bjarne%20Ness.pdf

Födda 1902
Avlidna 1927
Män
Norska målare under 1900-talet
Konstnärer från Trondheim
Norska illustratörer
Ubbo

Ubbo är namnet på staden Uppsalas mytiske grundläggare. Johannes Magnus har i sin historia om de nordiska folken nämnt Noas sonson Magog, som den förste svenske kungen. En av hans söner hette Ubbo, vilken skulle ha grundat "Ubsalia" eller "Ubbes sal". I sitt arbete Tumbæ har Johannes Messenius berättat att Ubbo gravsattes i en hög strax söder om nuv. Helga Trefaldighets kyrka i Uppsala.  Redan tvåhundra år före Johannes Magnus omtalar magister Matthias Lincopensis att samme Ubbo hade tre söner, Sven, Nore och Dan, de tre nordiska ländernas stamfäder. Saxo omtalar Ubbo såsom "Uffo".

Kvarteret Ubbo
I dagens Uppsala är Ubbo namnet på ett kvarter, alldeles ovanför Trefaldighetskyrkan, i hörnet av Övre Slottsgatan och Åsgränd. Där uppfördes 1968 Uppsala studentkårs hus (ofta kallat Ubbo-huset), efter en tävling ritat av arkitekterna Erik och Tore Ahlsén. I bottenvåningen var under 1970- och 80-talet inrymt ett av studenter ofta frekventerat konviktorium med namnet Ubbo.

Litteratur
Anton Blanck, "Folkungastudier", i Samlaren 1927.
K W Herdin, Bygge och bp i äldre tider. (Bidrag till Uppsala stads byggnadshistoria 1.) 1932.
Sven Ljung, Uppsala under yngre medeltid och Vasatid. (Uppsala stads historia 2.) 1954
Nils Sundqvist, Östra Aros. Stadens uppkomst och utveckling intill år 1300 (Uppsala stads historia 1.) 1953.
Mats Wahlberg, Uppsalas gatunamn. (Uppsala stads historia IX:1, 1994.
Personer i Uppsalas historia
Svenska sagokungar
Wedin

Wedin är ett svenskt efternamn som kan skrivas på något olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Wedin 1 244
 Vedin 1 301
Tillsammans blir detta 2 545 personer.

Personer med efternamnet Wedin eller Vedin 

 Anton Wedin (född 1993), ishockeyspelare
 Aron Julius Wedin (1876–1940), byggmästare och politiker, liberal
 Bengt-Arne Vedin (född 1940), ingenjör och innovationsforskare
 Dennis Wedin (född 1988), moderat politiker, borgarråd i Stockholm
 Elof Wedin (1901–1983), svenskamerikansk målare
 Lage Wedin (född 1943), universitetslektor i psykologi, konsert- och kyrkosångare
 Lars Wedin (född 1947), militär och militärhistoriker
 Maria Vedin (född 1956), författare
 Mats Wedin, flera personer
 Mats Wedin (pianist) (född 1951), pianist och nöjesparkschef
 Per Vedin (1882–1941), journalist och författare
 Per-Olof Wedin (född 1955), företagsledare
 Peter Wedin (1894–1980), svenskamerikansk träsnidare och målare
 Ruth Wedin Rothstein (1898–1962), översättare
 Wanja Lundby-Wedin (född 1952), LO-ordförande
 Åke Wedin (1936–2007), historiker, författare och socialdemokrat

Källor

Svenska efternamn
Monica Danielson

Kerstin Monica Danielson, född 16 maj 1968, är en svensk operasångare (mezzosopran).

Danielson är utbildad vid Musikhögskolan vid Göteborgs universitet 1989–1992 och vid den dåvarande operahögskolan i Göteborg (numera Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet) 1992–1995. Hon har främst gjort sig känd som uttolkare av samtida musik av tonsättare som Pierre Boulez, Benjamin Britten, Peter Maxwell Davies, Arnold Schönberg, Lars Johan Werle, Luciano Berio, Karin Rehnqvist, John Cage, med flera.

Hon belönades 2010 med Föreningen Svenska Tonsättares interpretpris och 2013 med Carin Malmlöf-Forsslings pris. År 2014 invaldes hon som ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien.

Källor

Externa länkar 
Monica Danielsons webbplats

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska operasångare under 2000-talet
Svenska mezzosopraner
Födda 1968
Kvinnor
Levande personer
Grzegorz Krychowiak

Grzegorz Krychowiak, född 29 januari 1990, är en polsk fotbollsspelare som spelar för AEK Aten, på lån från Krasnodar. Han representerar även det polska landslaget.

Karriär
Den 30 augusti 2017 blev Krychowiak utlånad till West Bromwich Albion på ett låneavtal över säsongen 2017/2018. Den 24 juli 2018 lånades Krychowiak ut till Lokomotiv Moskva på ett låneavtal över säsongen 2018/2019. I juli 2019 blev det klart med en permanent övergång till Lokomotiv Moskva för Krychowiak. Den 2 augusti 2021 värvades Krychowiak av Krasnodar. Den 15 mars 2022 lånades Krychowiak ut till grekiska AEK Aten.

Källor

Noter

Polska fotbollsspelare
Polska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i Stade de Reims
Spelare i FC Nantes Atlantique
Spelare i Sevilla FC
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i West Bromwich Albion FC
Spelare i FK Lokomotiv Moskva
Spelare i FK Krasnodar
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i La Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1990
Levande personer
Män
Polska idrottare under 2000-talet
Belarus ambassad i Stockholm

Belarus ambassad i Stockholm är Belarus beskickning i Sverige. Ambassaden ligger sedan den 15 november 2017 på Vikdalsgränd 10A i Nacka strax utanför Stockholm. Fram till 2012 låg ambassaden vid Herserudsvägen 5 på Lidingö, men stängdes ner efter att en diplomatisk kris uppstått mellan Sverige och Belarus.

Nedstängningen
I augusti 2012 utvisades Sveriges ambassadör Stefan Eriksson från Belarus. Som officiell motivering angavs att Eriksson haft för tät kontakt med den politiska oppositionen i landet, men utvisningen kopplades även samman med en kampanj genomförd av reklambyrån Studio total. Efter utvisningen svarade Sverige med att utvisa vitryska diplomater, vilket senare resulterade i att den vitryska ambassaden stängdes helt. En ny ambassad invigdes i november 2017

Beskickningschefer

Se även 
 Belarusier i Sverige

Referenser

Ambassader i Stockholm
Relationer mellan Sverige och Belarus
Helge Evert

Helge Evert, eller Ewert, egentligen Effrardus, död före 9 oktober 1505, var ett svenskt folkhelgon. Han var föreståndare för hospitalet vid Söderköping före den 12 maj 1480 och fortfarande den 13 juni 1500. 

Evert var en lekman, det vill säga en klosternovis som inte hade avlagt ofullständiga klosterlöften och ännu inte räknades som fullvärdig munk. Han blev utsedd till föreståndare för det då mycket nedgångna hospitalet och blev beundrad för sitt framgångsrika arbete med dess förbättring. Han blev känd för sin långa konflikt med Hans Brask, som ifrågasatte hans rättigheter såsom icke fullständig medlem av en munkorden. Brask hade stöd av kyrkan, medan Evert hade stöd av hospitalets beskyddare ur stormannaätterna. På sin dödsbädd fick han påvens tillstånd att få sig och sina assistenter vid hospitalet anslutna till helgeandsorden och godkända som munkar.

Att Evert betraktades som ett helgon efter sin död och var föremål för vördnad bekräftas genom testamentsgåvor från senast år 1520.

Källor
  Evert, urn:sbl:15572, Svenskt biografiskt lexikon (art av J. Liedgben.), hämtad 2014-12-29.

Män
Födda okänt år
Avlidna 1505
Personer i Sverige under 1400-talet
Svenska helgon
NGC 2100

NGC 2100 är en öppen stjärnhop i Stora magellanska molnet i stjärnbilden Svärdfisken.

Källor

Öppna stjärnhopar
Stjärnbilden Svärdfisken
2100
Stora magellanska molnet
Simon Oakland

Simon Oakland, född 28 augusti 1915 i Brooklyn i New York, död 29 augusti 1983 i Cathedral City, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare på scen, film och TV.

Han började uppträda som violinist, ett intresse som han kunde utöva under hela sin skådespelarkarriär. Oakland började agera på scen under senare delen av 1940-talet och medverkade i en rad Broadwaysuccéer som Light Up the Sky, The Shrike och Inherit the Wind. TV-debuten skedde i TV-serien Big Town 1951 och filmdebuten i Skräckens timmar 1951.

Filmografi i urval

Film
 – Polis
 – Mavrayek
 – Edward S. "Ed" Montgomery 
 – Moody
 – Belka
 – Doktor Fred Richman
 – William Tobin 
 – Schrank
 – Nick
 – Joe Boulton 
 – Tasserly
 – Stawski
 – Rudy Kosterman
 – Sam Bennett
 – Doktor Conrad Fuller
 – Matthew Gunn
 – Barton Whittaker 
 – Jubal Hooker
 – Polis
 – Delaney

TV
 – The First Robin
 – Murphy
 – Absoalom MacBride

Referenser

Noter

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från New York
Personer från Brooklyn
Män
Födda 1915
Avlidna 1983
Ora Holland

Ora Elizabeth Holland, född Reed 24 december 1900 i Missouri, död 11 februari 2015 i Oklahoma City, var en amerikansk kvinna känd för sitt långa liv. Holland är med en ålder av 114 år och 49 dagar den äldsta personen någonsin från Missouri. Hon överlevde sina två barn som hon fick med Thomas R. Holland som hon gifte sig med 1923.

Källor

Kvinnor
Födda 1900
110-åringar
Personer från Gasconade County
Avlidna 2015
Jag stannar tiden

Jag stannar tiden är en svensk dokumentärfilm från 2014 i regi av Gunilla Bresky. Filmen skildrar den ryske krigsfotografen Vladislav Mikosja (1909–2004) och via hans berättelser och fotografier ges en inblick i andra världskriget.

Om filmen 
Filmen producerades av Jan Blomgren för Bob Film Production AB. Den samproducerades av Sveriges Television AB, Nordnorsk Filmsenter, Norsk Rikskringkasting, Filmpool Nord AB, Jabfil och Lavr Studio med produktionsstöd från Stiftelsen Svenska Filminstitutet. Filmen klipptes av Fredrik Ydhag.

Jag stannar tiden premiärvisades den 15 januari 2014 på Tromsøs internationella filmfestival i Norge. Den 28 januari 2014 hade den Sverigepremiär på Göteborgs filmfestival och i mars samma år visades den på Tempo dokumentärfestival i Stockholm. Den hade svensk biopremiär på Hagabion i Göteborg den 5 december 2014.

Dzjemma Firsova Mikosja är filmens berättarröst. Mikosjas svenska röst görs av Jonas Karlsson.

Mottagande

Kritikerröster 
När filmen visades vid filmfestivalen i Tromsø i januari 2014 gav den norska dagstidningen Nordlys filmen högsta betyg, 6 av 6. Recensenten skrev: ”Briljant om okänd filmsoldat. Gunilla Bresky är en historieberättare i världsklass. Jag stannar tiden är en av de allra bästa och vackraste dokumentärfilmer jag kan minnas att jag sett.”

I Sverige gav Göteborgs-Posten filmen betyget 4 av 5. Recensenten Maria Domellöf-Wik skrev "Filmen växer till en upplevelse av krigets vansinne som i somliga stunder kan mäta sig med de allra bästa..."

Priser

Referenser 

Svenska dokumentärfilmer
Svenska filmer 2014
Svenskspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Andra världskriget på film
Per Olsson Fridh

Per Olof Olsson Fridh, tidigare Olsson, född 27 juni 1981 i Flädie församling, Malmöhus län, är en svensk politiker (miljöpartist), som var ordinarie riksdagsledamot 2014–2018, invald för Stockholms kommuns valkrets, och var Sveriges biståndsminister 5 februari till 30 november 2021. Från april 2022 är Olsson Fridh generaldirektör för Folke Bernadotteakademin.

Biografi 
Olsson Fridh är uppväxt i Lomma och Malmö, men bor sedan 2005 i Hägersten i Stockholm.

Politisk karriär 
Han var i början av 2010-talet ordförande för Miljöpartiet i Stockholms stad.

I riksdagsvalet 2014 valdes Olsson Fridh till ordinarie riksdagsledamot för Stockholms kommuns valkrets. Efter att regeringen Löfven tillträtt tog han tjänstledigt från uppdraget som riksdagsledamot från och med 14 oktober 2014 och var statssekreterare i Kulturdepartementet 2014–2018 och därefter statssekreterare för internationellt utvecklingssamarbete på Utrikesdepartementet 2019–2021.

5 februari 2021 utsågs han till biståndsminister i regeringen Löfven II. I samband med att Miljöpartiet lämnade regeringen i november 2021 ersattes Olsson Fridh av Matilda Ernkrans som biståndsminister i regeringen Andersson.

Referenser

Externa länkar 

Statssekreterare hos Peter Eriksson

Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Sveriges biståndsministrar
Regeringen Löfven II
Regeringen Löfven III
Svenska statssekreterare
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Lomma kommun
Födda 1981
Levande personer
Män
Haizhou, Fuxin

Haizhou är ett stadsdistrikt och säte för stadsfullmäktige i Fuxin i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina. Det ligger omkring 150 kilometer väster om provinshuvudstaden Shenyang. 

WP:Projekt Kina
Xinqiu

Xinqiu är ett stadsdistrikt i Fuxin i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Taiping, Fuxin

Taiping är ett stadsdistrikt i Fuxin i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina. Det ligger omkring 140 kilometer väster om provinshuvudstaden Shenyang

WP:Projekt Kina
Fragile Tension/Hole to Feed

Fragile Tension/Hole to Feed är två låtar av den brittiska gruppen Depeche Mode. De utgör gruppens fyrtioåttonde singel och tredje dubbla A-sidesingel. Singeln släpptes den 7 december 2009 och återfinns på albumet Sounds of the Universe.

Musikvideon till "Hole to Feed" regisserades av Eric Wareheim, medan videon till "Fragile Tension" är ett verk av Rob Chandler och Barney Steel.

Utgåvor och låtförteckning

12": Mute / 12BONG 42

CD: Mute / CDBONG 42

Digital download: Mute / iBONG 42

iTunes download: Mute / LiBONG 42

Referenser 

Musiksinglar 2009
Singlar av Depeche Mode
Qinghemen

Qinghemen, även känt som Tsinghomen, är ett stadsdistrikt i Fuxin i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Xihe, Fuxin

Xihe är ett stadsdistrikt i Fuxin i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Bengt Eliasson

Bengt Olof Eliasson, född 7 augusti 1961 i Falkenbergs församling, Hallands län, är en svensk politiker (liberal), som var ordinarie riksdagsledamot 2014–2022, invald för Hallands läns valkrets. Han ställde inte upp för omval 2022.

I riksdagen var han ledamot i kulturutskottet 2014–2018, i konstitutionsutskottet 2018–2019, i socialförsäkringsutskottet 2019–2022 och i Riksrevisionens parlamentariska råd 2018–2019. Han var också suppleant i bland annat civilutskottet, EU-nämnden, konstitutionsutskottet, kulturutskottet, socialförsäkringsutskottet och Nordiska rådets svenska delegation.

Referenser

Externa länkar 

Politikerna i riksdagen: Bengt Eliasson, Folkpartiet
Bengt Eliasson – Folkpartiet

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Falkenberg
Födda 1961
Levande personer
Män
Zhangwu

Zhangwu, även känt som Changwu, är ett härad som lyder under i Fuxins stad på prefekturnivå i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina.

WP:Projekt Kina
Fuxin, Fuxin

Fuxin, tidigare känt som Fusin, är ett autonomt härad för mongoler som lyder under Fuxins stad på prefekturnivå i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Ökenmås

Ökenmås (Leucophaeus modestus) är en sydamerikansk vadarfågel i familjen måsfåglar. Arten häckar unikt för måsar långt inåt landet i ökenlandskap, därav namnet, i norra Chile. Vintertid sprider den sig norrut utmed kusten till Ecuador. Ovanligt är även den påtagligt mörka dräkten, med vitt huvud. Den minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Kännetecken 
Ökenmåsen är en medelstor mås med en kroppslängd på 45 centimeter. I häckningsdräkt är den karakteristisk med sitt vita huvud och mörkgrå kropp. Vingpennorna är svarta med vita spetsar på de inre handpennorna och armpennorna. Stjärten har ett svart band innanför en vit bakkant. Benen är svarta och irisen brun.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i den extremt torra Atacamaöknen i inlandet i norra Chile, men sprider sig efter häckningstid ut mot kusten norrut till Ecuador. Den har påträffats tillfälligt även i Colombia och Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Länge placerades merparten av måsarna och trutarna i släktet Larus. Genetiska studier visar dock att arterna i Larus inte är varandras närmaste släktingar. Pons m.fl. (2005) föreslog att Larus bryts upp i ett antal mindre släkten, varvid ökenmåsen placerades i Leucophaeus. Amerikanska  American Ornithologists' Union (AOU) följde rekommendationerna i juli 2007. Brittiska British Ornithologists’s Union (BOU) liksom Sveriges ornitologiska förenings taxonomikommitté (SOF) valde dock initialt att behålla arterna urskilda i Leucophaeus i Larus eftersom studier inte visar på några osteologiska skillnader släktena emellan. Efter att även de världsledande auktoriteterna Clements m.fl. och International Ornithological Congress IOC erkände Leucophaeus följde även SOF (då under namnet BirdLife Sverige) efter 2017. BirdLife International inkluderar dock fortfarande Leucophaeus i Larus.

Levnadssätt 
Ökenmåsen lever huvudsakligen och ibland uteslutande av kräftdjur från släktet Eremita, men kan också inta fisk, havsborstmaskar (Nereididae) samt as. Den kan också söka föda i hamnar och följa fiskebåtar. Arten häckar från november till januari i öde bergstrakter i Atacamaöknen mellan 35 och 100 kilometer inåt land. Boet är en uppskrapad grop i sanden. Den häckar inte under år när El Niño är extra påtaglig.

Status och hot 
Arten har ett relativt litet utbredningsområde och tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Chile
Johan Israel Osaengius

Johan Israel Osaengius, född 23 april 1741, död 25 april 1810, var en svensk hovsekreterare och assessor.

Biografi
Osaengius var hovsekreterare från 1766 och assessor i Kommerskollegium från 1779 och erhöll kommerseråds titel 1805. Han var medlem av Par Bricole och Utile Dulci och invaldes som ledamot nr 88 av Kungliga Musikaliska Akademien den 9 oktober 1793.

Osaengius översatte dramat Öfverlöparen eller Dygdens och Ädelmodets seger, av
Louis-Sébastien Mercier som spelades i Göteborg vid 1700-talets slut och på Kungliga Dramatiska teatern 1799.

Familj
Osaengius gifte sig 1767 i Ulrika Eleonora församling, Stockholm med jungfrun Maria Ulrika Mörk.

Bibliografi

Källor 
Stockholms rådhusrätt 1:a avdelning (A, AB) F1A:378 (1810) Sida: 818

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1741
Avlidna 1810
Män
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Lavatrut

Lavatrut (Leucophaeus fuliginosus) är världens mest sällsynta måsfågel som enbart häckar i Galápagosöarna.

Utseende
Lavatruten är en medelstor mås, 51–55 centimeter och 380 gram i vikt. Den är omisskännlig med sin mycket mörka askgrå fjäderdräkt, mörkast på vingar och blekast på buk och undergump. Huvudet är märkbart mörkare med vita ögonlock, svart näbb och rödfärgad på munnens insida. Även benen är svarta.

Utbredning och status
Lavatruten förekommer enbart på Galápagosöarna där den är vida spridd. Trots att lavatruten troligen inte minskar kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN den som sårbar dels på grund av att populationen är så liten (900-1200 individer), dels på grund av ett antal möjliga hot. Ett problem är att den är som allra vanligast förekommande i tre hamnar som inte ingår i de skyddade områdena på Galápagosöarna

Släktestillhörighet 
Länge placerades merparten av måsarna och trutarna i släktet Larus. Genetiska studier visar dock att arterna i Larus inte är varandras närmaste släktingar. Pons m.fl. (2005) föreslog att Larus bryts upp i ett antal mindre släkten, varvid lavatruten placerades i Leucophaeus. Amerikanska  American Ornithologists' Union (AOU) följde rekommendationerna i juli 2007. Brittiska British Ornithologists’s Union (BOU) liksom Sveriges ornitologiska förenings taxonomikommitté (SOF) valde dock initialt att behålla arterna urskilda i Leucophaeus i Larus eftersom studier inte visar på några osteologiska skillnader släktena emellan. Efter att även de världsledande auktoriteterna Clements m.fl. och International Ornithological Congress IOC erkände Leucophaeus följde även SOF (då under namnet BirdLife Sverige) efter 2017. BirdLife International inkluderar dock fortfarande Leucophaeus i Larus.

Ekologi

Häckning 
Olikt de flesta måsarter häckar lavatruten inte i kolonier, endast undantagsvis närmare varandra än 100 meter. De är mycket territoriella och försvarar sitt lilla revir på 70 meter i diameter. Lavatruten häckar på marken, gärna i skydd av växtlighet och nära lugnt vatten. Den lägger två olivfärgade och välkamouflerade ägg som den ruvar i 32 dagar. Efter 55 dagar lämnar ungarna boet, men föräldrarna fortsätter att ta hand om dem ytterligare flera veckor. Potentiella bopredatorer är jorduggla, praktfregattfågel, andra lavatrutar eller introducerade däggdjur.

Föda 
Lavatruten är liksom de flesta måsar allätare som gärna plundrar fågelbon, men fångar också fisk, skaldjur, ödleungar, sköldpaddor och iguanor. De äter också moderkakan från en sjölejon som just fött ungar.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Galápagosöarna
Jahn Georgii

Jahn Hubert Georgii (även Jan, Johan), född 1757, död 30 december 1787, var en svensk sekreterare.

Georgii var medlem av Utile Dulci (flöjtist) och invaldes som ledamot nr 89 av Kungliga Musikaliska Akademien den 9 oktober 1783.

Källor 

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1757
Avlidna 1787
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Caroline Flack

Caroline Louise Flack, född 9 november 1979 i Enfield i London, död 15 februari 2020 i Stoke Newington i Hackney i London, var en brittisk TV-presentatör vars karriär började i sketchshowen Bo' Selecta! 2002. Hon var därefter programledare i flera brittiska TV-program. År 2014 vann hon den brittiska upplagan av Strictly Come Dancing. Hon var även programledare för Love Island.

Caroline Flack påträffades död i sin bostad den 15 februari 2020. Hon hade begått självmord.

Källor

Externa länkar 

Brittiska TV-programledare
Personer från Enfield Town
Kvinnor
Avlidna 2020
Födda 1979
Personer som begått självmord
Personer i Storbritannien under 2000-talet