kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Smedsta skola

Smedsta skola är en välbevarad landsbygdsskola från 1880-talet. Den tillhör Frustuna socken och ligger i Gnesta kommun invid riksväg 57 cirka 3 kilomenter väster om Gnesta.

Historik

Smedsta skola byggdes på 1880-talet och skolverksamhet drevs här fram till år 1935. Därefter användes lokalen som mötesplats och samlingslokal för församlingens medlemmar. År 1980 tog Erik Pettersson, dåvarande rektor i Daga Gnesta rektorsområde, initiativet till att skapa ett levande skolmuseum i Smedsta skola. 

Sedan dess har byggnaden varsamt restaurerats och successivt återställt till originalskick genom omfattande ideellt arbete av församlingens medlemmar. Resultatet har blivit en av få helt autentiska skolmiljöer bevarade sedan 1800-talet. Frustuna Hembygdsförening har sedan 1980-talet drivit skolan som museum. För arbetet med Smedsta skolmuseum fick initiativtagaren Erik Pettersson motta Södermanlands Hembygdsförbunds hedersplakett för år 2005. 

Frustuna församling har ägt fastigheten ända sedan den donerades till kyrkan på 1880-talet för att fungera som bygdeskola. År 2014 beslutade Frustuna församlings kyrkoråd att Smedsta skola skulle säljas som privatbostad. Trots protester och försök att rädda den kulturhistoriskt unika byggnaden beslutade kyrkorådet med ordförande Ulf Bergner att försäljningen skulle genomföras. Sedan 2014 finns museets samlingar magasinerade hos Frustuna Hembygdsförening.

Litteratur
 Smedsta skolmuseum : en berättelse om skolväsendets framväxt i Sverige : skolundervisningen i Frustuna församling : Smedsta skolmuseums tillkomst och verksamhet, Erik Pettersson, Frustuna hembygdsförening, 2009, OCLC 541821004

Externa länkar
 Frustuna Hembygdsförening
 Södermanlands Hembygdsförbund

Skolmuseer i Sverige
Soldattorpet, Skansen

Soldattorpet Säldefall är en historisk byggnad på friluftsmuseet Skansen på Djurgården i Stockholm. Ursprungligen stod torpet på gården Högaskogs ägor i Eksjö socken, Småland. Torpet inköptes och flyttades till Skansen 1905. En med Säldefall sammanhörande ladugård flyttades också till Skansen där den återuppbyggdes 1920. I ladan fanns höskulle, tröskloge och fähus. Den ursprungliga torpstugan hade även andra uthus samt jordkällare, bod och brunn.  De soldater som bodde på Säldefall hörde till Vedbo kompani vid Kalmar regemente.

Byggnaden
Stugan uppfördes omkring år 1800 efter en fastighetsinspektion 1798. Väggarna består av timmerstockar, taket var torvtäckt. På ena husgaveln kungör rotetavlan som torpets kompanitillhörighet. Stugan har tre rum: förutom köket en förstuga och en storstuga.

Källor

Externa länkar 

Skansen
Byggnader och anläggningar på Djurgården
Hus fiskeläge

Hus fiskeläge är ett fiskeläge strax norr om Ronehamn i Rone socken på Gotland.

Fiskeläget består av ett tjugotal fiskebodar. Vissa av bodarna har mycket hög ålder med gavelingång och långt takskägg. Många har bevarade flistak. Numera är de flesta omvandlade till fritidshus, endast några fritidsfiskare är ännu verksamma vid fiskeläget. Här fiskades tidigare strömming, lax, torsk, flundra och ål.

Källor 
 Vägen till kulturen på Gotland, Gotländskt arkiv 1987, s. 183.

Fiskelägen
Kjell och Märta Beijers stiftelse

Kjell och Märta Beijers stiftelse är en svensk stiftelse med syfte att främja naturvetenskaplig forskning i Sverige och bidra till utbildning och undervisning, samt främja kultur.

Kjell och Märta Beijers stiftelse bildades 1974 genom en donation från Kjell och Märta Beijer. Dess administration sköts av ett dotterbolag till Beijerinvest AB. Stiftelsen är en av de större aktieägarna i Beijer Alma AB och äger sedan 1975 Svenskt Tenn. Stiftelsedirektör är Cecilia Wikström.

Beijerinstitutet
Beijerinstitutet för ekologisk ekonomi är ett svenskt forskningsinstitut. Institutet grundades 1975 genom en donation från Beijerstiftelsen. Institutet är knutet till Kungliga Vetenskapsakademien i Stockholm. År 1991 omorganiserades institutet och fick inriktning på ekologisk ekonomi. Chef är Carl Folke.

Källor

Externa länkar
Kjell och Märta Beijers stiftelses webbplats
Beijerinstitutets webbplats

Stiftelser i Sverige
Svenska forskningsinstitut
Yanyuan

Yanyuan, också känt som Yenyüan, är ett härad i Liangshan, en autonom prefektur för yi-folket i Sichuan-provinsen i sydvästra Kina.

Källor

WP:Projekt Kina
Dechang

Dechang är ett härad i Liangshan, en autonom prefektur för yi-folket i Sichuan-provinsen i sydvästra Kina. Den ligger omkring 410 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Chengdu. 

WP:Projekt Kina
Petsarve

Petsarve är en byggnadsminnesmärkt gård i Eke socken på Gotland.

Mangårdsbyggnaden härstammar från början av 1800-talet. Den är en parstuga i sten i ett och ett halvt plan, med flistak. Köket har ett stort bakugnskomplex med två ugnar, en för vetebröd och en för rågbröd. Intill mangårdsbyggnaden finns en flygel i sten med flistak med brygghus. I övrigt rymmer mangården två små bodar. Fägården skiljs från mangården genom en stengärsgård. Här finns förutom några mindre uthus en lada och ladugård i sten med agtak.

Fastigheten köptes på 1920-talet av föreningen Gotlands fornvänner som åter sålde den 1996.

Referenser 

Byggnadsminnen i Gotlands kommun
Gårdar på Gotland
Timmerö kapell

Timmerökapell är en kyrkobyggnad i Boxholms kommun. Kyrkan hör till Boxholms församling. Den ligger på Boxholms kyrkogård och byggdes 1955. 

Kapellet byggdes till 1992 med kapprum och toalett och gjordes handikappvänligt genom att den stora yttre entrétrappan togs bort och en ramp tillkom. År 2001 fick byggnaden namnet Timmerö kapell och används numera även för vanliga gudstjänster. Kapellets ceremonisal är utformad som en kyrka med långhus och kor.

Orgel
Orgeln är byggd 1966 av Åkerman och Lund i Knivsta och är mekanisk.

Källor

Externa länkar
 Folkungabygdens pastorat

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Boxholms kommun
Carl Herbold

Fredrik Carl Herbold, född 8 januari 1855 i Budapest, död 4 januari 1903 i Göteborg, var en ungersk musiker.

Herbold studerade vid Dresdens musikkonservatorium 1870–1873. Han var kapellmästare i Hamburg, i Kristiania från 1885 och i Göteborg från 1890. Han komponerade musik till skådespel.

Källor

Ungerska klassiska kompositörer
Ungerska dirigenter
Ungerska musiker under 1800-talet
Musiker från Budapest
Födda 1855
Avlidna 1903
Män
Kölnan

Kölnan är en historisk byggnad på friluftsmuseet Skansen på Djurgården i Stockholm. Ursprungligen stod Kölnan i Korteruds by i Köla socken i Värmland. 1923 flyttades Kölnan till Skansen. Byggnaden, vars väggar buktar svagt utåt, är uppförd i två våningar av knuttimrat virke. Taket hålls uppe av fem kraftiga åsar. Kölnan användes särskilt för torkning av malt som behövdes vid ölbryggning. Genom en öppning nedtill på gaveln nåddes den värmealstrande gråstensugnen. Halvvägs upp låg lavarna på vilka maltet breddes ut för torkning. Maltet kunde skötas genom gavelluckan på andra våningen.

Källor

Externa länkar 

Skansen
Byggnader och anläggningar på Djurgården
Baltzar Knölcke

Baltzar Knölcke, född cirka 1711 i Tondern, Schleswig-Holstein, död 11 mars 1754 i Linköpings domkyrkoförsamling i Östergötlands län, var en svensk tonsättare och domkyrkoorganist i Linköpings domkyrka.

Biografi
Knölcke härstammade från städerna Wilster och Itzehoe i Holstein. 1729 när stadsmusikern och organisten Johann Christian Bauermeister hade dött kallades Baltzar Knölcke till provspelning i Ystad. Han kom att få denna tjänst i Ystad och blev kvar där ända fram till 1739 då han blev domkyrkoorganist i Linköping. Han kom att ha denna tjänst ända fram till sin död 1754.

Familj
Knölcke gifte sig 4 maj 1732 i Ystad med Helena Popp (1713-1780). De fick tillsammans barnen Jacob Christian (född 1733), Catharina, Baltzar (född 1735), Magnus, Christian, Hindric och Botilda.

Verklista
Sinfonia Concerto ex F: Mars et Venus, för två violiner (eller oboe), två horn och basso. 
1. Moderato tempo di mars 
2. Arietto 
3. Murcki
Sinfonia för stråkar i A-dur (titel finns inte bevarad). 
1. Carillon. Moderato 
2. Andante con affetto
3. Larghetto
4. Alla musette.

Kammarmusik
Gigue och Allegretto, för två oboer eller violiner.

Klaververk
Pieces pour clavicin, i tre satser.
Divertissement i F-dur
Railleri i F-dur
Tre stycken för cembalo
1. [Utan beteckning]
2. Allegro assai
3. Allegro F-dur

Sånger
Skal tå ock the Ceders stammar utaf dunder skadde bli?, kantat för sopran, kör och stråkar.
War välkommen Cronprinz dyra, aria för sopran och stråkar.
Låt fröjdesång höras, aria för sopran och stråkar (osäker upphovsman).
Sorge-Music, för likpredikan över drottningen Ulrica Eleonora i Linköpings domkyrka 1 december 1742 (Musiken förkommen, tryckt textblad bevarat).
Music til Loff- och Tacksägelse-Dagen den 7 oktober 1743 med anledning av den genom Guds nåd och bistånd erhållna freden med Ryssland. (Musiken förkommen, tryckt textblad bevarat).

Källor
https://web.archive.org/web/20150716010907/http://home.swipnet.se/nmas/k_biography.htm
Linköpingsdomkyrkoförsamling CI:2
http://musikforskning.se/stm/STM1999/STM1999Goransson.pdf
http://levandemusikarv.se/tonsattare/knolcke-baltzar/
Linköpings rådhusrätt och magistrat (E) FI:7 (1750-1755) Sida: 620-634
Linköpings rådhusrätt och magistrat (E) FI:12 (1777-1780) Sida: 543-544

Noter

Män
Födda 1711
Avlidna 1754
Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Personer från Schleswig-Holstein
Mads Hansen (författare)

Mads Hansen, född den 23 juli 1834, död den 2 april 1880, var en dansk skald.

Hansen, som var av gammal fynsk bondesläkt, förblev bonde till sin död. Han vurmade för att öka bildningen bland landsbygdens befolkning och bildade en sång- och läseförening, främjade skarpskytterörelsen och grundade en folkhögskola. Vid sidan av skötte han även sin fädernegård. Hans Sange (1:a samlingen, 1867, 5:e upplagan 1869; 2:a samlingen, 1870, och 3:e samlingen, kallad "Markblomster", 1873) kännetecknas av god språkbehandling och varm fosterlandskänsla. Flera av hans sånger sjungs ännu och några är författade på fynsk dialekt. Hansen utgav handböcker i lantbruk, Husmandsbogen (1873) och Gaardmandsbogen (1877). År 1885 avtäcktes Hansens byst i hembyn Vesterskjerninge, 10 kilometer nordväst om Svendborg.

Källor 

  

Danska sångtextförfattare
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Danska författare under 1800-talet
Personer från Fyn
Födda 1834
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Zadars stadsvapen

Zadars stadsvapen () är den kroatiska staden Zadars heraldiska vapen och en av dess symboler. Den nuvarande formen bygger på Zadars historiska stadsvapen. Sköldemärket symboliserar stadens skyddshelgon Sankt Chrysogonus.

Beskrivning 
Vapenskölden har en halvrund form. Mot röd bakgrund finns en riddare (Sankt Chrysogonus) till häst. Riddaren bär en gyllene rustning och har ett ungdomligt anlete. Han är barhuvad, mörkhårig och har en gyllene gloria kring huvudet. I sin vänstra hand håller han en triangulär vapensköld i silver med ett rött kors. I sin upphöjda högra hand håller han ett gyllene spjut med en flagga som i en halvcirkel vajar över hans huvud. Flaggar har ett rött kors mot silvrig botten och dess ände är tretungad. I sitt bälte har han ett gyllene svärd i slida och bakom hans skuldra vajar en blå kappa som är vikt tre gånger.

Riddarens häst är svart och den är i hopp. Dess främre ben är upplyfta och dess bakersta ben är fast förankrade i marken. Riddarens sadel är röd och dekorerad med en gyllene kant. Bakom ryttaren murar och tinnar i silver och under murarna blått vågigt hav.

Referenser

Externa länkar 

Heraldiska vapen med flaggor
Heraldiska vapen med helgonbilder
Heraldiska vapen med spjut
Heraldiska vapen med hästar
Heraldiska vapen med sköldar som sköldemärke
Stadsvapen i Kroatien
Zadars historia
Alburquerque

Alburquerque kan syfta på:

Geografi

Filippinerna 

 Alburquerque (Bohol),

Spanien

Alburquerque (kommun i Spanien, Extremadura)
Alburquerque (kommunhuvudort i Spanien, Extremadura)

Se även
 Albuquerque (olika betydelser) – flera
Världsmästerskapen i fäktning 2015

Världsmästerskapen i fäktning 2015 var den 63:e upplagan av världsmästerskapen i fäktning sedan 1937. Tävlingarna i de olika grenarna hölls vid Olimpijskij-arenan i Moskva, Ryssland, under perioden 13–19 juli 2015.

Schema

Damernas schema

Herrarnas schema

Medaljsummering

Damernas tävlingar

Herrarnas tävlingar

Källor
 moscowfencing2015.ru — Officiell webbplats
 fie.org — Officiell webbplats för Fédération Internationale d'Escrime

Referenser
Damernas värja vid världsmästerskapen i fäktning 2015

Damernas värja vid världsmästerskapen i fäktning 2015 avgjordes vid Olimpijskij-arenan i Moskva, Ryssland, under perioden 14–15 juli 2015. Totalt deltog 167 fäktare i kvalomgången och slutomgången. 64 fäktare kvalificerade sig till slutomgången som bestod fyra sektioner. Vardera sektion bestod av 16 fäktare som avgjorde matcherna i cupformat. Segraren ur respektive sektion fick fäktas i semifinaler.

Rossella Fiamingo från Italien besegrade Emma Samuelsson från Sverige i finalen med slutsiffrorna 15–5. Bronsmedaljörer blev Sarra Besbes från Tunisien och Xu Anqi från Kina.

Resultat
Segraren ur respektive sektion kvalificerade sig till semifinalspel.

Sektion 1

Sektion 2

Sektion 3

Sektion 4

Finaler

Källor

Referenser

Värja dam
Herrljunga distrikt

Herrljunga distrikt är ett distrikt i Herrljunga kommun och Västra Götalands län. 

Distriktet ligger omkring Herrljunga.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av det område som Herrljunga köping omfattade till 1971, området som före 1953 utgjorde socknarna Herrljunga och Tarsled.

Området motsvarar den omfattning Herrljunga församling hade 1999/2000 och fick 1964 när de två församlingarna slogs samman.

Referenser

Noter

Indelningar i Herrljunga kommun
distrikt i Västra Götalands län
Skölvene distrikt

Skölvene distrikt är ett distrikt i Herrljunga kommun och Västra Götalands län. 

Distriktet ligger sydost om Herrljunga.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknarna Skölvene och Norra Säm i Herrljunga kommun.

Området motsvarar den omfattning Skölvene församling hade 1999/2000 och fick 1989 när socknarnas församlingar slogs samman.

Referenser

Noter

Indelningar i Herrljunga kommun
distrikt i Västra Götalands län
Thomas Gibson Bowles

Thomas Gibson Bowles, född 15 januari 1841 i London, död den 12 januari 1922 i Algeciras, var en engelsk politiker och publicist. Han var son till Thomas Milner Gibson och svärfar till David Freeman-Mitford, 2:e baron Redesdale.

Bowles var 1860–1868 anställd inom finansförvaltningen, företog därpå vidsträckta resor, var 1870–1871 Morning Posts korrespondent i Paris, blev medarbetare i tidningen The Owl och uppsatte den populära veckotidningen Vanity Fair, på vilken han förtjänade en betydlig förmögenhet, liksom även på damtidningen The Lady. Bowles var 1892–1906 konservativ underhusledamot, men det föll igenom 1906 på grund av sin stränga frihandelsåskådning. Han var 1910 liberal underhusledamot och vann anseende som 
auktoritet i fråga om parlamentarisk praxis samt framför allt som kvick och slagfärdig debattör. Hans häftiga opposition mot Londondeklarationen av 1909 bidrog väsentligt att hindra dennas ratifikation. Bland Bowles skrifter märks The Declaration of Paris of 1856 (1900) och Sea Law and Sea Power (1910).

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska chefredaktörer
Tidigare brittiska underhusledamöter
Brittiska politiker under 1800-talet
Alumner från King's College London
Personer från London
Män
Födda 1841
Avlidna 1922
Ugglan
Stephen Hawes

Stephen Hawes, död omkring 1523, var en engelsk skald.

Hawes skrev allegoriserande dikter i Lydgates maner, men mera torrt och pedantiskt. Omfångsrikast är Passetyme of pleasure (nytryck 1845).

Källor

Noter

Engelska författare under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1523
Män
Ugglan
Alumner från Oxfords universitet
Johann Christian Schubart

Johann Christian Schubart (von dem Kleefelde), född 24 februari 1734 i Zeitz, död 23 april 1787 i Würchwitz, var en tysk agronom.

Schubart var först linnevävare och 1760 krigskommissarie vid de i Berlin förlagda engelska hjälptrupperna, men skötte sedan 1769 sina lantegendomar. Med outtröttlig energi arbetade Schubart för införandet av nya foderväxter, särskilt klöver, samt genomdrev upphävandet av de så kallade betesservituten i Sachsen. Hans Ökonomisch-kameralistische Schriften utkom 1783–1784 i 6 band.

Källor 
 

Tyska agronomer
Lantbruksreformatorer
Födda 1734
Avlidna 1787
Män
Heinrich Hansen

Heinrich Hansen, född den 23 november 1821 i Haderslev, död den 10 juli 1890 i Frederiksberg, var en dansk målare.

Hansen började studera vid konstakademien i Köpenhamn 1842. Det var i synnerhet genom återgivande av interiörer från flera av Kristian IV:s byggnadsverk, förnämligast Frederiksborg, som Hansen vann ett framstående namn. Genom sin noggrannhet kunde hans interiörer från Frederiksborg tjäna till ledning vid slottets återuppförande efter branden 1859. Konstmuseet äger av honom flera interiörer, däribland Gustaf III:s sängkammare på Drottningholm, utförda med utmärkt perspektiv och ytterst sirlig pensel. I Glyptoteket finns fyra målningar av honom, i Stockholms Nationalmuseum Rådhussalen i Lybeck. Hansen blev 1888 ledamot av Svenska konstakademien. Därjämte visade Hansen stort intresse för konsthantverket.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Danska målare under 1800-talet
Personer från Haderslev
Födda 1821
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Valentin Kraus

Valentin Kraus, döpt 29 juli 1714 i Jönköpings Kristina församling, Jönköping, Jönköpings län, död 1 januari 1739 i Linköpings domkyrkoförsamling, Linköping, Östergötlands län, var en svensk domkyrkoorganist i Linköping mellan 1733 och 1739. Var son till Michael Valentin Kraus, organist i Jönköping och bror till domkyrkoorganisten i Lunds domkyrka Friedrich Kraus.

Han begravs den 6 januari i Linköpings domkyrka.

Referenser
Linköpings domkyrkoförsamling CI:2
https://web.archive.org/web/20150716162758/http://www.ordommusik.se/1697artikel
Jönköpings Kristina CI:3
Sancta Cecilias tjänare i Linköping av Nils Göransson

Noter 

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Män
Födda 1714
Avlidna 1739
Musiker från Jönköping
Walfrid Enocksson

Johan Walfrid Enocksson, född den 8 juni 1892 i Älgarås, Västergötland, död den 2 december 1977 i Mora i Dalarna, var en svensk vargjägare, förmodligen den enda professionella vargjägaren någonsin i Sverige. Han livnärde sig på vargjakt i drygt 15 år.

Uppväxt 
Enocksson föddes 1892 tillsammans med tvillingbrodern Hjalmar. Han tillhörde en syskonskara på nio barn. Tidigt visade han intresse och skicklighet i jakt och vid tolv års ålder bidrog han till familjens försörjning med sitt skytte.

Vid fjorton års ålder exploderade krutet i en patron vid vapenvård och Enocksson miste sitt ena öga. Härav smeknamnet ”En”, som både syftade på efternamnet, men också på hans enögdhet.

Samma år dog modern, vilket fick fadern att ge upp familjen och flytta. Barnen fick klara sig själva. De jagade och tog tillfälliga arbeten i grannbyarna, tills de blev stora nog att flytta.

Vargjägare 
På resa norrut, för att söka arbete, träffade Enocksson en same, som berättade om ”vargplågan” och gav honom idén att jaga varg.

Mellan åren 1934 och 1953 kom Enocksson sedan att jaga varg som sin huvudnäring, framför allt i Vilhelminafjällen. Han hade då en stuga i Valdanjaure som basstation.

På äldre dagar flyttade Enocksson tillbaka till Håven i Dalarna, där han jagat i yngre dar. Han byggde där en liten stuga att bo i. I ekoparken Ejheden finns också bevarad den grävda jordkula som Enocksson ordnade, för att livnära sig på jakt, fiske och tjärbränning.

Enocksson om varg 
Enocksson blev med åren en verklig expert på vargen och dess beteende. Han delade samernas uppfattning om vargen som mordlystet rovdjur – under vissa förhållanden och under vissa årstider. Han var mycket nyanserad och fick ord om sig att aldrig säga något som inte var sant. Enocksson blev med tiden kritisk mot alla överdrifter som yttrades om vargen, både från jägare och från samer. Han menade bland annat att det fanns nog av vargar för att man inte skulle behöva göra ”luftvargar”.

Om vargens egenskaper sammanfattade han:

Vidare läsning

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 
 
 
 
 

Födda 1892
Avlidna 1977
Män
Svenska jägare
Personer från Älgarås socken
Nedertorneå, Finland

Nedertorneå () var en kommun i dåvarande Lapplands län i Finland. Sedan den 1 januari 1973 utgör Nedertorneå en del av Torneå kommun. Nedertorneå hade år 1970 8 575 invånare och omfattade en yta av 927,4 km². Kommunen låg på Torne älvs östra strand och gränsade i väster till staden Torneå samt Sverige och Haparanda kommun, Karunki och Övertorneå kommuner i norr samt i öster kommunerna Tervola, Kemi landskommun (efter 1979 Keminmaa) och Kemi stad.

Motsvarande församlingar, Karunki, Nedertorneå och Torneå stadsförsamling, slogs 2007 ihop för att bilda Torneå församling.

Historia

Nedertorneå kommuns område tillhörde före Freden i Fredrikshamn 1809 Sverige och Västerbottens län och kom därefter att tillhöra Uleåborgs län. Genom länsdelningen 1938 tillhörde kommunen nya Lapplands län.

1 januari 1957 överfördes ett område med 1 140 personer till Torneå stad.

Politik

Mandatfördelning i Nedertorneå kommun, valen 1964–1968
Statistik över kommunalval i Finland finns tillgänglig för enskilda kommuner från valet 1964 och framåt. Publikationen över kommunalvalet 1968 var den första som redovisade komplett partitillhörighet.

Demografi

Befolkningsutveckling

Källor

Torneå
Lapplands län
Före detta finländska kommuner
Nils Schillgren

Nils Schillgren, född 6 januari 1696 i Skillingarum, Vimmerby landsförsamling, död 6 juni 1732 i Linköpings domkyrkoförsamling, Linköping, Östergötlands län, var en svensk präst, domkyrkoorganist och subkantor.

Biografi
Schillgren föddes 6 januari 1696 i Skillingarum, Vimmerby landsförsamling och var son till bonden Lars Persson. Prästvigdes 1721 och blev 1722 filosofie doktor i Lund. 4 år senare var han kollega i Norrköping, 1726. 1731 flyttade han till Linköping och blev docent vid Linköpings gymnasium. Samma år blev han även organist och subkantor i staden. Schillgren avlider 6 juni 1732 och begravs samma år den 7 juni i Linköpings domkyrka.
 
I dödsnotisen nämns att han var: En behaglig och kvick man.

Familj
Schillgren gifte sig 1732 med Anna Wallman (1701–1756). Hon var dotter till kyrkoherden Johan Wallman i Skällviks församling och Brita Holmér. Efter Schillgrens död gifte hon om sig med kyrkoherden Jöns Millerus i Högby församling.

Källor
Linköpings domkyrkoförsamling CI:2
Sancta Cecilias tjänare i Linköping av Nils Göransson
Vimmerby landsförsamling AI:1
Östgötars Minne

Noter

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1700-talet
Män
Födda 1696
Avlidna 1732
Personer från Vimmerby socken