kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hedi Nouira

Hedi Amara Nouira, född den 5 april 1911 i Monastir, Tunisien, död den 25 januari 1993 i La Marsa, Tunisien, var en tunisisk politiker och Tunisiens premiärminister 1970-1980.

Biografi
Efter att ha studerat juridik i Paris 1934, var han en av grundarna av den första cellen i Habib Bourguibas Destour-parti. Han arbetade i den tunisiska motståndsrörelsen, var advokat efter andra världskriget och blev snabbt en av de ledande inom partiet vid sidan av Bourguiba. Han blev också sekreterare i förbundet för de tunisiska arbetarna 1938, men greps för subversion av de franska koloniala myndigheterna.  

Åren 1942-54 var Nouira generalsekreterare för Destour-partiet och från 1969 var han också generalsekreterare i Neo-Destour-partiet.

Efter misslyckandet med ett kortlivad socialistiskt experiment på 1960-talet, liberaliserad Nouira Tunisiens ekonomi under 1970-talet. Åren 1958-70 var han chef för landets Centralbank. Han utsågs 1970 till ekonomiminister och samma år till premiärminister. Den mest avgörande faktorn för Nouiras utnämning verkade vara hans engagemang för privata initiativ samt hans finansiella bakgrund. Han tjänstgjorde som premiärminister Tunisien mellan 1970 och 1980.

År 1971 var han också en kort tid inrikesminister. År 1974 var han motståndare till det av hans utrikesminister Muhammad Masmudi drivna unionsprojektet med Libyen och bidrog till dennes fall. Som premiärminister, var Nouira också utsedd efterträdare till president Bourguiba tills en stroke 1980 avslutade hans politiska karriär.

Som statsminister tog han alltmer kontroll över den vardagliga driften av landet efter hand som Bourguibas hälsa försämrades under 1970-talet. Nouira anses vara arkitekten bakom Tunisiens ekonomisk förnyelse på 1960-talet, och kritiserades av många arbetare och dissidenter i slutet av 1970-talet för regeringens tuffa arbetsmarknadspolitik och vägran att tillåta ett flerpartisystem.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Födda 1911
Avlidna 1993
Män
Tunisiska politiker
Personer från Monastir
Diquiskulturen

Diquiskulturen (även Diquís) var en förcolumbiansk indiankultur i Costa Rica som blomstrade runt åren 700  till 1530. Ordet "diquís" står för "stort vatten" eller "stor flod" på  Borucaspråket.

Diquis bosättningar var belägna på öppna områden intill regionens större floder. Stenar användes både som byggnadsmaterial och för att skapa kullar, på vilka de förlade sina bostäder. Flera typer har upptäckts och tillskrivits Diquis-folket. En del kombinerar ceremoniella ytor, gravplatser och bostäder. Dessa uppvisar uthuggna stenplattformar, ibland med rektangulär form, fördelade bland synbarliga bostäder. Inbäddade monoliter tillverkade av basalt upp till 4 meter höga var placerade nära och på toppen av dessa plattformar. Andra bosättningar var enbart för boende med cirkulära grunder av runda stenar, terrasser med bevarade väggar, och stenlagda landsvägar. Denna typ hittas främst nära större vattendrag och är ofta förlagda med gravplatser högre upp.

Se även 
 Costa Ricas stensfärer

Referenser

Noter

Externa länkar 

The Art of Precolumbian Gold: The Jan Mitchell Collection, en utställningskatalog från The Metropolitan Museum of Art (finns online som PDF), som innehåller material om Diquiskulturen. 

Förcolumbianska kulturer
Costa Ricas historia
K-teorispektrum

Inom matematiken, givet en ring R, K-teorispektret av R ett Ω-spektrum  vars n-te term ges av, om man skriver  för suspensionen av R,

där "+" betyder Quillens + konstruktion. Per definition är .

Källor

Algebraisk K-teori
Städtisches Waldstadion

Städtisches Waldstadion, eller Scholz Arena på grund av sponsoravtal, är en multifunktionell arena i Aalen, Baden-Württemberg, Tyskland. Den används för närvarande mest till fotbollsmatcher och är hemmaarena för VfR Aalen. Arenan har en kapacitet på 14 500 åskådare.

Kapacitet

Referenser

Sportanläggningar i Baden-Württemberg
Sportanläggningar invigda 1949
Les Ballets Persans

Les Ballets Persans (persiska: سازمان باله ایران) är en dansensemble registrerad som ideell förening i Sverige som efterträdare till den upplösta Iranska nationalbaletten (Iranian National Ballet Company). Les Ballets Persans grundades av den svensk-iranska dansaren, koreografen och dansforskaren Nima Kiann och är en internationellt turnerande ensemble med en repertoar baserad på det persiska kulturarvet.

Projektet att återskapa den upplösta Iranska nationalbaletten introducerades under 1998 av Nima Kiann och tog fem år att förverkliga. Dansensemblens världspremiär ägde rum på Cirkus, Kungliga Djurgården den 7 oktober 2002 och engagerade mer än 100 personer från 22 länder. Det har nämnts som det största iranska individuella konstnärliga projekt som någonsin har genomförts utanför landet.

Les Ballets Persans är känd även som Persiska baletten och The New Iranian National Ballet. Dess franska namn kom till för att den först skulle etableras i Frankrike och för att den hade Ryska baletten och Svenska baletten som förebild. Dessa baletter verkade i exil, representerade sin ursprungskultur och bidrog till utvecklingen av danskonsten i sina respektive hemländer. Utöver produktionsverksamhet driver Les Ballets Persans även ett forum för forskning inom den österländska baletten och danskonsten.

Nima Kiann har sedan etableringen av Les Ballets Persans, initierat samarbeten med flera nationalbaletter och berömda konstnärer i Centralasien och i före detta sovjetstater. Ensemblen har inom ramen för dessa samarbeten för första gången efter Sovjetunionens fall introducerat balettverk, balettkonstnärer och nationalbaletter från Azerbajdzjan, Kirgizistan och Tadzjikistan i Västvärlden.

Referenser 
 
 Les Ballets Persans officiella webbplats

Balettkompanier i Sverige
Kultur i Stockholm
Organisationer bildade 2002
Nicholas Lens

Nicholas Lens Noorenbergh, född 1957, är en belgisk kompositör av nutida musik, särskilt känd för sina operor. Hans verk har publicerats av Schott Music (Mainz/New York) och Mute Song (London) och distribueras genom Sony BMG.

Lens bor växelvis i Bryssel och Venedig.

Verk i urval   
Shell Shock, opera med libretto av Nick Cave, världspremiär den 24 oktober 2014 på Belgiens nationalopera La Monnaie/De Munt i Bryssel.
Slow Man, opera med libretto av John Maxwell Coetzee, som är baserad på Coetzees roman  Den långsamme, världspremiär den 5 juli 2012 på Teatr Wielki, operahuset i Poznań, i samarbete med Maltafestivalen 2012.
Love is the only master I'll serve, konstfilm, 22 minuter, världspremiär på Brooklyn Film Festival i New York i juni 2006.
The Puppet Designer, för baryton och kammarorkester, utgiven av Schott Music 2006.
Wired, teatralisk kammarmusik för harpa och sopran, premiär i Peking, Kina, den 5 december 2006.
Trilogin Accacha cronica (The Accacha Chronicles) (2005), för sopran, tenor, kontratenor, mezzosopran, baryton, bas, manliga skådespelare, liten kör, blandad kör och kammarorkester.

1. Flamma Flamma - The Fire Requiem (1994)
2. Terra Terra - The Aquarius Era (1999)
3. Amor Aeternus - Hymns of Love (2005)

Soundtracket till Mein erstes Wunder, en film av Anne Wild, premiär i Berlin, 2003.
Orrori dell’Amore (1995) för sopran, baryton, counter och kammarorkester.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbsida

Belgiska operatonsättare
Levande personer
Belgiska kompositörer
Födda 1957
Musiker från Bryssel
Personer från Venedig
Män
Nothosauroidea

Nothosauroidea är en taxonomisk grupp (här tillfällig betecknad som ordning) av utdöda kräldjur som levde under trias.

Gruppen består av två undergrupper (ofta betecknad som underordningar):

 Pachypleurosauria , små primitiva former, och
 Nothosaurier (Nothosauria) , (innehållande Ceresiosaurus, Lariosaurus och Nothosaurus), vilket utvecklats från pachypleurosaurier.

Nothosaurliknande reptiler var i sin tur föregångare till de mer fullständigt marina plesiosaurier, som ersatte dem i slutet av triasperioden.

Källor

Förhistoriska kräldjur
Franz von Holstein

Franz Friedrich von Holstein, född 16 februari 1826 i Braunschweig, död 22 maj 1878 i Leipzig, var en tysk tonsättare. 

Efter att först ha varit militär och blivit löjtnant övergick von Holstein 1853 till tonkonsten och studerade för Moritz Hauptmann. Han var verksam som kompositör; bäst lyckades han med tre operor – till vilka han själv skrev texterna –, nämligen Der Haideschacht (1868), Der Erbe von Morley (1872) och Die Hochländer (1876). Dessutom skrev han flera ouvertyrer, kammarmusik, diverse sångsaker, ävensom Nachgelassene Gedichte (1880). Han och hans hustru stiftade ett ansenligt legat för obemedlade musikstuderande.

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Braunschweig
Födda 1826
Avlidna 1878
Män
Ugglan
Willem

Willem, eller Bernard Willem Holtrop, född den 2 april 1941 i Ermelo i Nederländerna, är en nederländsk serieskapare. Han bor sedan 1968 i Frankrike.

Bland de priser Willem vunnit som serieskapare kan nämnas det nederländska priset Stripschapprijs (2000) och ett av serievärldens riktigt stora priser, Grand Prix de la ville d'Angoulême (2013).

Willem har bidragit i ett antal franska dagstidningar och tidskrifter, bland annat den satiriska månadstidskriften Hara-Kiri, det satiriska veckomagasinet Charlie Hebdo, serietidningen Charlie Mensuel och dagstidningen Libération.

Referenser

Män
Födda 1941
Levande personer
Belgiska serieskapare
Franska serieskapare
Vinnare av Grand prix de la ville d'Angoulême
Erotiska konstnärer
Eschborn

Eschborn är en stad i Main-Taunus-Kreis i det tyska förbundslandet Hessen. Eschborn, som för första gången nämns i ett dokument från år 770, har cirka 1 invånare. Eschborn består av Kernstadt Eschborn och Niederhöchstadt.

Referenser 

Kommuner och städer i Main-Taunus-Kreis
Liangyuan

Liangyuan är ett stadsdistrikt och säte för stadsfullmäktige i Shangqiu i Henan-provinsen i norra Kina.

WP:Projekt Kina
Suiyang, Shangqiu

Suiyang är ett stadsdistrikt i Shangqiu i Henan-provinsen i norra Kina.

WP:Projekt Kina
Powiat wałecki

Powiat wałecki är ett distrikt (powiat) i nordvästra Polen, tillhörande Västpommerns vojvodskap. Huvudort är staden Wałcz. Invånarantalet uppgår till 54 098 personer (år 2009). Distriktet bildades 1999 i samband med återinförandet av powiat i en större administrativ reform, då området blev del av Västpommerns vojvodskap, efter att dessförinnan sedan 1975 tillhört Piłas vojvodskap.

Administrativ kommunindelning 
Distriktet har fem kommuner, varav en stadskommun, tre stads- och landskommuner och en landskommun (se Polens kommuner). Huvudorten Wałcz är som stadskommun administrativt självständig från den omgivande landskommunen med samma namn.

Stadskommuner 
 Staden Wałcz

Stads- och landskommuner 
 Człopa
 Mirosławiec
 Tuczno

Landskommuner 
 Gmina Wałcz

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats: www.powiatwalecki.com.pl

walecki, powiat
Yongcheng

Yongcheng, även romaniserat Yungcheng, är stad på häradsnivå som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i centrala Kina. Den ligger omkring 260 kilometer öster om provinshuvudstaden Zhengzhou.

Källa

WP:Projekt Kina
Yucheng, Shangqiu

Yucheng är ett härad som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i norra Kina.

WP:Projekt Kina
Minquan

Minquan, även romaniserat Minchüan, är ett härad som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Ningling

Ningling är ett härad som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i norra Kina.

WP:Projekt Kina
Sui, Shangqiu

Sui, även romaniserat Suihsien, är ett härad som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Xiayi

Xiayi, även romaniserat Siayi, är ett härad som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Kaptenens dotter

Kaptenens dotter ( Kapitanskaja dotjka) är en roman från 1836 av den ryske författaren Aleksandr Pusjkin. Handlingen utspelar sig 1773-1774 under Pugatjovupproret. Den följer en officer som placeras i Orenburg där han hamnar i ett triangeldrama med sin kaptens dotter och en officerskollega.

Kaptenens dotter trycktes i tidskriften Sovremennik och var den enda prosaroman som Pusjkin helt färdigställde. Den är förlaga till en opera och flera filmer.

Tillkomst
Aleksandr Pusjkin skrev Kaptenens dotter parallellt med en facklitterär skildring av Jemeljan Pugatjov och Pugatjovupproret med titeln Istorija Pugatjova. En viktig inspirationskälla var Walter Scotts romaner, i synnerhet Waverley. Det var Pusjkins enda fullbordade prosaroman.

Utgivning
Romanen trycktes ursprungligen 1836 i tidskriften Sovremennik. Den gavs ut på svenska 1841 i översättning av Otto Adolf Meurman. En nyöversättning av Hjalmar Dahl gavs ut 1954.

Bearbetningar
År 1911 premiärvisades en opera av César Cui som bygger på romanen och har samma titel. Boken är förlaga till flera filmer, bland annat Kosackernas uppror från 1958 i regi av Alberto Lattuada.

Källor

Externa länkar

 

1700-talet i skönlitteratur
1770-talet i fiktion
Historiska romaner
Orenburg
Romaner av Aleksandr Pusjkin
Romaner som blivit film
Ryskspråkig skönlitteratur
Ryssland i skönlitteratur
Skönlitteratur 1836
Zhecheng

Zhecheng, även romaniserat Checheng, är ett härad som lyder under Shangqius stad på prefekturnivå i Henan-provinsen i norra Kina.

Källa

WP:Projekt Kina
Hélène Carrère d'Encausse

Hélène Carrère d'Encausse, född Zourabichvili den 6 juli 1929 i Paris, död 5 augusti 2023 i Paris, var en fransk historiker med Ryssland som specialitet. Hon satt i Franska akademien sedan 1990, från 1999 fram till sin död som dess ständiga sekreterare. Mellan 1994 och 1999 var hon även europaparlamentariker.  

Efter studier i historia och statsvetenskap undervisade hon vid Sorbonne och Institut d'études politiques de Paris. År 1978 fick hon Aujourd'hui-priset för sin bok L'Empire éclaté, där hon förutspår Sovjetunionens fall. Hon blev invald i Franska akademien 1990 och var dess ständiga sekreterare sedan 1999. Hon satt i Europaparlamentet åren 1994 till 1999 för Jacques Chiracs parti Samling för Republiken.

Carrère tillhör den georgiska släkten Zourabichvili som utvandrade i samband med ryska revolutionen och blev framträdande inom det franska etablissemanget. Hon var dotter till författaren Georges Zourabichvili och syster till tonsättaren Nicolas Zourabichvili. Hon var mor till författaren och filmregissören Emmanuel Carrère.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Externa länkar

Franska fackboksförfattare
Franska historiker
Franskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1929
Avlidna 2023  
Ledamöter av Europaparlamentet från Frankrike
Ledamöter av Franska Akademien
Forskare från Paris
Personer i Frankrike under 1900-talet
Personer i Frankrike under 2000-talet
Kvinnor
Storkorset av Hederslegionen
Hedersdoktorer vid Université catholique de Louvain
Lars Dencik

Lars Dencik, född 17 maj 1941 i Borås, är en svensk socialpsykolog. Han är professor emeritus i socialpsykologi vid Roskilde universitet.

Lars Denciks föräldrar fick 1939 asyl i Sverige på grund av Nazitysklands förföljelse av judar i det ockuperade Tjeckoslovakien. Han studerade vid Lunds universitet 1963–1971 och var från 1974 verksam vid  Roskilde Universitetscenter, sedermera som professor i socialpsykologi. Han har forskat om bland annat betydelsen av samhällelig modernisering för individers identitetsupplevelse och familjemönster. Många av hans publikationer handlar om judendomen i det moderna samhället.

Lars Dencik har deltagit i den offentliga debatten och bland annat  argumenterat mot ett förbud av omskärelse av pojkar.

Han var gift med Kerstin Allroth och är far till Daniel Dencik och David Dencik.

Bibliografi i urval
Lars Dencik, Carina Bäckström och Ewa Larsson: Barnens två världar, Esselte studium, Solna 1988, 
Lars Dencik och Karl Marosi: Judiskt liv i Sverige – identitet, levnadsvanor och attityder bland medlemmarna i de judiska församlingarna i Göteborg och Stockholm,  Judiska Centralrådet, Stockholm 2000
Lars Dencik: Judendom i Sverige - en sociologisk belysning, Swedish Science Press, Uppsala 2007, Studier av inter-religiösa relationer nr 57,

Källor
Om Lars Dencik på Limmuds webbplats

Fotnoter

Svenska professorer i socialpsykologi
Danska professorer
Personer verksamma vid Roskilde universitet
Personer från Borås
Män
Födda 1941
Levande personer
Powiat pyrzycki

Powiat pyrzycki är ett distrikt (powiat) i nordvästra Polen, tillhörande Västpommerns vojvodskap. Huvudort är Pyrzyce. Distriktet har 39 930 invånare (år 2009).

Administrativ kommunindelning 
Distriktet har sammanlagt sex kommuner, varav två är stads- och landskommuner och fyra är landskommuner:

Stads- och landskommuner 
Huvudorten i följande kommuner är en stad:
 Lipiany
 Pyrzyce

Landskommuner 
Följande kommuner saknar städer:
 Bielice
 Kozielice
 Przelewice
 Warnice

Källor

Externa länkar 

pyrzycki, powiat
Strata Diocletiana

Strata Diocletiana (latin för "Diocletianus väg") var en befäst militär- och handelsväg som löpte längs den östra ökengränsen, Limes Arabicus, i den romerska provinsen Syria, i dagens Syrien och Jordanien. Som namnet antyder konstruerades vägen under kejsar Diocletianus regeringstid (284–305 e.Kr.) som en del av en omfattande befästningsenhet. Vägen kantades av en serie rektangulära fästningsverk (quadriburgia), alla byggda på ett liknande sätt vid vattenrika platser, belägna en dagsmarsch (cirka 20 romerska miles) från varandra. Längs vägen byggdes stora vattentankar och milstolpar för att underlätta färden åt båda håll och för att underlätta försvaret mot olika beduinstammar. Vägen började vid södra stranden av floden Eufrat och sträckte sig sedan åt sydväst, passerade öster om Resafa, Palmyra, Damaskus och Bosra och sedan ner till nordöstra Arabien.

Källor

Syriens historia
Diocletiana
Diocletianus
Räddningsstation Söderhamn (sjöräddning)

Räddningsstation Söderhamn är en av Sjöräddningssällskapets räddningsstationer.

Räddningsstationen ligger i hamnen i Söderhamn och inrättades 2005. Den har 30 frivilliga. Initiativet togs vid båtmässan i Älvsjö i Stockholm våren 2003 i ett samtal mellan två Söderhamnsbor och representanter för Sjöräddningssällskapet.

Räddningsfarkoster
90-113 Rescue Arizona, en tidigare Stridsbåt 90 E, byggd 1996 av Storebro Bruks AB, vilken levererades till Söderhamn i maj 2006 efter ommålning och anpassning
Miljöräddningssläp Söderhamn

Källor
Olle Hildingson: En snabb stridsbåt - räddningen till sjöss i Gefle Dagblad 17 maj 2006

Externa länkar
Räddningsstation Söderhamns webbplats

Sjöräddningsstationer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Söderhamn
Transport i Söderhamn
A661 (motorväg, Tyskland)

A661 är en 40 kilometer lång motorväg som går mellan Oberursel och Egelsbach i Hessen, Tyskland.

Trafikplatser

|}

Galleri

Motorvägar i Tyskland
Vägar i Hessen
Via Traiana Nova

Via Traiana Nova (tidigare känd som Via Regia) var en romersk väg som började byggas av kejsaren Trajanus i provinsen Arabia petraea, från Aqaba vid Röda havet till Bostra. Det blev känd som Via Traiana Nova för att särskilja den från Via Traiana i Italien. Ibland kallades vägen också helt enkelt Via Nova eller Via Nova Traiana. Vägen började byggas strax efter annekteringen av Arabien, under övervakning av guvernör Gaius Claudius Severus, och slutfördes under kejsare Hadrianus regeringstid. Konstruktionen påbörjades 107 e.Kr. Den första delen av vägen att påbörjas var delen mellan Petra och Amman, vilken blev klar år 111. Året därpå slutfördes den sydliga sträckningen av vägen mellan Petra och Akaba och år 114 slutfördes även den nordliga sträckningen mellan Amman och Bostra. Längs vägen byggdes flera mansios och milstolpar blev regelbundet utplacerade. Restaureringar av vägen blev gjorda av flera kejsare efter Trajanus, några av de viktigaste av Marcus Aurelius, Lucius Aurelius Commodus och Caracalla.

Referenser

Noter

Traiana Nova
Bahiachachalaca

Bahiachachalaca (Ortalis araucuan) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer endast i skogsområden i östra Brasilien. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Bahiachachalacan är en medelstor chachalaca med rostfärgad hjässa och fläckar på strupe och bröst som kontrasterar mot vit undersida. Liksom andra chachalacor är den mycket ljudlig, med ett upprepat "ha-ga-GAA-gogok" som utförs i duett.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i östra Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare betraktades den som en underart till spräcklig chachalaca (O. guttata).

Levnadssätt 
Bahiachacalacan hittas i olika skogstyper, som ungskog, caatinga och kustskogar. Där födosöker den mestadels uppe i träden och endast tillfälligtvis på marken. Den uppträder vanligen i smågrupper om mindre än åtta individer.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Bahia är en delstat i östra Brasilien där fågeln förekommer. Dess vetenskapliga artnamn araucuan kommer från tupispråkets Aracuā, "snabb fågel", för en typ av chachalaca.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hockohöns
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Linje 1 (Seouls tunnelbana)

Linje 1 i Seouls tunnelbanesystem är en tunnelbane- och pendeltågslinje som länkar samman centrala Seoul med Dongducheon i nordost och Incheon i söder. Linjen är den äldsta i Seoul med de centrala delarna av sträckan öppnade den 15 augusti 1974. Linje 1 är den enda av tunnelbanelinjerna som kör vänstertrafik i Seoul.

Utbyggnaden 

1974
15 augusti: Linjen öppnar med nio stationer mellan Seoul och Cheongnyangni, 7,8 km.

1978
9 december: Gyeongwon-linjen öppnar från Yongsan till Seongbuk.

1979
1 februari: Yuljeon station öppnar.

1980
5 januari: Sinimun station öppnar.
1 april: Seobinggo, Hannam och Hoegi öppnar.
10 juli: Seongsu döps om till Eungbong.

1982
2 augusti: Seoksu station öppnar.

1984
1 januari: Yuljeon station döps om till Seongdae-ap.
22 maj: Sindorim station öppnar.
20 november: Baegun station öppnar.

1985
14 januari: Seokgye station öppnar.
20 april: Chang-dong öppnar som en förlängning norrut.
22 augusti: Wolgye och Nokcheon öppnar.
18 oktober: Oksu station öppnar.

1986
2 september: 6 stationer från Uijeongbu till Chang-dong öppnar som en förlängning norrut.

1987
5 oktober: Uijeongbu och Bukbu öppnar.
31 december: Jung-dong station öppnar.

1988
16 januari: Onsu station öppnar.

1994
11 juli: Ganseok och Dowon öppnar.
1 december: Seongdae-ap station döps om till Sungkyunkwan University.

1995
16 Februari: Guil station öppnar.

1996
1 januari: Hwigyeong station döps om till Hankuk University of Foreign Studies Station
28 mars: Bugae station öppnar.

1997
30 april: Sosa station öppnar.

1998
7 januari: Singil and Doksan öppnar.

2000
En sträcka på Korea National Railroad och linje 1 slås ihop till tunnelbanelinje 1.

2001
30 november: Dohwa station öppnar.

2003
30 april: Seryu och Byeongjeom öppnar som en sydlig expansion.

2004
31 augusti: Bugok station döps om till Uiwang station.

2005
20 januari: 8 stationer från Byeongjeom till Cheonan öppnar en sydlig expansion.
21 december: Dongmyo station öppnar.
27 december: Sema och Osan College station öppnar.

2006
30 juni: Jinwi och Jije  öppnar.
1 juli: Garibong Station döps om till Gasan Digital Complex.
15 december: 8 stationer från Soyosan till Uijeongbu Bukbu öppnar som en nordlig expansion. Uijeongbu Bukbu Station döps om till Ganeung.

2007
28 december: Deokgye station öppnar.

2008
December: 6 stationer från Cheonan till Sinchang öppnar som en sydlig expansion. Siheung station döps om till Geumcheon-gu Office.

2010
21 januari: Dangjeong station öppnar.
26 februari: Seodongtan station öppnar.

Framtiden 
Linjen kommer att förlängas från Soyosan till Yeoncheon , utbyggnaden påbörjades 2014 och förväntas vara färdig 2019.

Källor

Externa länkar 

Tunnelbanelinjer
WP:Projekt Korea
Seouls tunnelbana