kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Koafinkar

Koafinkar (Rhodacanthis) är ett litet fågelsläkte i familjen finkar inom ordningen tättingar: Släktet omfattar arter som tidigare förekom i Hawaiiöarna men som nu är utdöda, varav två endast är kända från fossila lämningar:

 Mindre koafink (R. flaviceps) – utdöd 1892 
 Större koafink (R. palmeri) – utdöd 1896
 Saxnäbbskoafink (R. forfex) – förhistorisk
 Oahukoafink (R. litotes) – förhistorisk

Referenser

Externa länkar

Finkar
Fågelsläkten
Wolfdietrich Schnurre

Wolfdietrich Schnurre, född 22 augusti 1920 i Frankfurt am Main, Tyskland, död 9 juni 1989 i Kiel, var en tysk författare och poet.

Biografi
Schnurre växte upp i Frankfurt am Main innan hans far, som var bibliotekarie, flyttade till Berlin 1928. Här gick han i en socialistisk grundskola och gymnasium. Mellan 1939 och 1945 blev han ofrivilligt soldat i andra världskriget. I april 1945 flydde han till Westfalen och återvände till Berlin efter krigsslutet. I början bodde han i den östra delen av staden, men 1946 flyttade han till Västberlin. Under de följande åren arbetade han som teater- och filmgranskare för Deutsche Rundschau och andra Berlintidningar.

Från 1950 verkade Schnurre som oberoende författare. Han var en av grundarna av den litterära föreningen Gruppe 47 och hans novell Das Begräbnis (Begravningen) var den första delen av den litteratur som lästes på gruppens första möte. Han var också medlem i PEN i Förbundsrepubliken Tyskland men lämnade medlemskapet 1961 för att protestera mot att PEN tystnat efter byggandet av Berlinmuren. Från 1959 var han medlem i den tyska akademin för språk och litteratur i Darmstadt.

Författarskap och utmärkelser
Schnurre var en viktig litterär gestalt efterkrigstidens Västtyskland. Utöver ett stort antal noveller skrev han romaner, berättelser, dagböcker, dikter, hörspel och, med början på 1960-talet, barnböcker som han delvis illustrerade själv.

Schurre fått flera utmärkelser för sina verk, såsom Preis Junge Generation zum Fontane-Preis av staden Berlin (1958), den Immermann-preis (1959), den Georg-Marckensen-Literaturpreis(1962), Bundesverdienstkreuz, (1981), Literaturpreis der Stadt Köln (1982), Georg Büchner-priset (1983) och Kulturpreis der Stadt Kiel (1989).

Källor

Bra Böckers lexikon, 1979

Externa länkar
https://www.hdg.de/lemo/biografie/Wolfdietrich-schnurre.html

Födda 1920
Avlidna 1989
Män
Tyska författare
Personer från Frankfurt am Main
Mottagare av Georg Büchner-priset
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Jules Rémy

Jules Achille Rémy, född den 2 september 1826 i Louvercy, Marne, död där i december 1893, var en fransk upptäcktsresande. 
Rémy var lärare vid Collège Rollin i Paris, när han 1851 reste utrikes med Julius Brenchley. Han besökte Kanarieöarna, olika delar av Sydamerika samt flera ögrupper i Oceanien, bland annat Marquesas-, Tahiti- och Hawaiiöarna, där han kvarstannade i tre år, studerande öarnas växtvärld, språk och etnografi. Där sammanträffade han åter med Brenchley, varefter de gemensamt reste i olika länder i Nord- och Sydamerika. Resultatet av sina iakttagelser nedlade han i flera arbeten, bland annat Voyage au pays des mormons (1860) och Ka Moolelo Hawaii. Histoire de l'archipel havaien (1862).

Källor 

 

Franska upptäcktsresande
Franska etnografer
Franska botaniker
Botaniker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Marne
Födda 1826
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Adelsö distrikt

Adelsö distrikt är ett distrikt i Ekerö kommun och Stockholms län. 

Distriktet omfattar ön Adelsö.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Adelsö i Ekerö kommun.

Området motsvarar den omfattning Adelsö församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Ekerö kommun
distrikt i Stockholms län
Adelsö
Munsö distrikt

Munsö distrikt är ett distrikt i Ekerö kommun och Stockholms län. 

Distriktet omfattar ön Munsön.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Munsö i Ekerö kommun.

Området motsvarar den omfattning Munsö församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Ekerö kommun
distrikt i Stockholms län
Ekerö distrikt

Ekerö distrikt är ett distrikt i Ekerö kommun och Stockholms län. Distriktet omfattar ön Ekerön i södra Uppland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Ekerö i Ekerö kommun.

Området motsvarar den omfattning Ekerö församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Ekerö kommun
distrikt i Stockholms län
Santa Maria in Cannapara

Santa Maria in Cannapara, även benämnd Santa Maria in Cannaparia, var en kyrkobyggnad i Rom, helgad åt Jungfru Maria. Kyrkan var belägen på Forum Romanum i Rione Campitelli.

Kyrkans historia 
Denna kyrka uppfördes i västra delen av Basilica Iulia på Forum Romanum på 500- eller 600-talet. Den tyske arkeologen Christian Hülsen anser, att kyrkan är identisk med Santa Maria delle Grazie al Foro Romano, men om detta råder det inte samstämmighet. Den italienske arkeologen Carlo Cecchelli motsätter sig inte Hülsens teori, men hävdar att ruinerna av Basilica Iulia kan innehålla rester av ett äldre oratorium. Tillnamnet ”Cannapara” har tidigare ansetts komma av canapi, ”rep”, men Cecchelli vederlägger detta och hävdar att tillnamnet kommer av canaba eller canova, ”livsmedelsförråd”, vilka existerade i området.

Kyrkan förekommer i Catalogo di Cencio Camerario, en förteckning över Roms kyrkor sammanställd av Cencio Savelli år 1192 och bär där namnet sce. Marie Canaparie samt i Il catalogo Parigino (cirka 1230) som s. Maria de Canapera och i Il catalogo di Torino (cirka 1320) som Ecclesia sancte Marie in Cannapara.

År 1850 företog den italienske arkeologen Luigi Canina genomgripande undersökningar och utgrävningar av Basilica Iulia. År 1871 lät Soprintendenza per gli Scavi e la Conservazione dei Monumenti della provincia di Roma helt rensa basilikan. Vid detta tillfälle påträffades resterna av Santa Maria in Cannapara. Flera av dess väggar hade kristna fresker från 500-talet. Bland fynden fanns därutöver reliefer med kors, små alabasterkolonner med entablementfragment, små kapitäl, pelare av porfyr, cipollino och verde antico samt ett alabasterbord smyckat med ett lejonhuvud.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

 
 

Mariakyrkor
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Campitelli)
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Forum Romanum
Rione Campitelli
Lovö distrikt

Lovö distrikt är ett distrikt i Ekerö kommun och Stockholms län. 

Distriktet omfattar ön Lovön.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Lovö i Ekerö kommun.

Området motsvarar den omfattning Lovö församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Ekerö kommun
distrikt i Stockholms län
Eds distrikt, Ångermanland

Eds distrikt är ett distrikt i Sollefteå kommun och Västernorrlands län. Distriktet ligger omkring Forsmo i västra Ångermanland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av Eds socken i Sollefteå kommun.

Området motsvarar den omfattning Eds församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Eds distrikt finns tre småorter men inga tätorter.

Småorter
Forsmo
Forsmo by 
Ön norra och Sand södra

Referenser

Noter

Indelningar i Sollefteå kommun
distrikt i Västernorrlands län
Djurö distrikt

Djurö distrikt är ett distrikt i Värmdö kommun och Stockholms län. 

Distriktet omfattar ön Djurö och omgivande öar.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Djurö i Värmdö kommun.

Området motsvarar den omfattning Djurö församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Värmdö kommun
distrikt i Stockholms län
Ingarö distrikt

Ingarö distrikt är ett distrikt i Värmdö kommun och Stockholms län. 

Distriktet omfattar ön Ingarö och omgivande öar.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Ingarö i Värmdö kommun.

Området motsvarar den omfattning Ingarö församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Värmdö kommun
distrikt i Stockholms län
Möja distrikt

Möja distrikt är ett distrikt i Värmdö kommun och Stockholms län. 

Distriktet omfattar ön Möja och omgivande öar.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Möja i Värmdö kommun.

Området motsvarar den omfattning Möja församling hade vid årsskiftet 1999/2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Värmdö kommun
distrikt i Stockholms län
Lidingö distrikt

Lidingö distrikt är det enda distriktet i Lidingö kommun i Stockholms län. 

Distriktet ligger på Lidingön och kringöar i södra Uppland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs ungefär av socknen Lidingö i Lidingö kommun

Området motsvarar den omfattning Lidingö församling hade 1999/2000. Distriktets omfattning är identiskt med kommunens bortsett från gränsjusteringar som skett efter 2000

Referenser

Noter

Indelningar i Lidingö kommun
distrikt i Stockholms län
Danderyds distrikt

Danderyds distrikt är det enda distriktet i Danderyds kommun i Stockholms län. 

Distriktet ligger omkring Danderyds kyrka i södra Uppland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs ungefär av socknen Danderyd i Danderyds kommun

Området motsvarar den omfattning Danderyds församling hade 1999/2000. Distriktets omfattning är identiskt med kommunens bortsett från gränsjusteringar som skett efter 2000.

Referenser

Noter

Indelningar i Danderyds kommun
distrikt i Stockholms län
Sollefteå distrikt

Sollefteå distrikt är ett distrikt i Sollefteå kommun och Västernorrlands län. Distriktet ligger omkring Sollefteå i västra Ångermanland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av det område som Sollefteå stad omfattade före 1952 och vari Sollefteå socken införlivats 1945.

Området motsvarar den omfattning Sollefteå församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Sollefteå distrikt finns en tätort men inga småorter.

Tätorter
Sollefteå (del av)

Referenser

Noter

Indelningar i Sollefteå kommun
distrikt i Västernorrlands län
Multrå distrikt

Multrå distrikt är ett distrikt i Sollefteå kommun och Västernorrlands län. Distriktet ligger omkring Multrå i mellersta Ångermanland och omfattar bland annat en mindre del av tätorten Sollefteå.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av en del av området som Sollefteå stad omfattade till 1971, delen som före 1952 utgjorde Multrå socken.

Området motsvarar den omfattning Multrå församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Multrå distrikt finns en tätort och en småort.

Tätorter
Sollefteå (del av)

Småorter
Tjäll

Referenser

Noter

Indelningar i Sollefteå kommun
distrikt i Västernorrlands län
Remmius Palaemon

Quintus Remmius Palaemon, död före 76 e.Kr., var en romersk grammatiker från Vicenza.

Remmius höll som frigiven slav en grammatisk skola i Rom, som under Tiberius och Claudius åtnjöt stort anseende. På Vergilius och Horatius språk byggde han ett nytt grammatiskt system, som blev det förhärskande under århundraden. Bland hans lärjungar märks retorn Quintilianus och skalden Persius Flaccus.

Källor 

 

Födda okänt år
Avlidna 76
Män
Antikens latinska grammatiker
Ugglan
Gap-Sundin

Gap-Sundin, egentligen Johan Erik Sundin, född i Västmanland 1845, död 1915, var en smed verksam i Eskilstuna som även var ett av stadens mest kända original.

Gap-Sundin flyttade till Eskilstuna för att lära sig till smed, ett yrke han sedan hade fram till sin död 1915. Han levde ett ganska stökigt liv och hamnade ofta i mellanhavanden med polisen med många besök i fyllecellen. Han fick sitt namn då han var en väldigt högljudd person.

Den så kallade trollkedjan, trollkättingen eller Gap-Sundins kedja är tillverkad av honom. Det är en kedja som består av två sammanflätade kedjor. Om man låter den hänga lodrätt och använder rätt handgrepp så uppkommer en illusion av att den översta länken faller längs kedjan hela vägen till dess nedersta ände. Gap-Sundin slog ofta vad med folk om att få länkringarna att flytta sig. Vinsten var helst en sup, sägs det. Kedjan finns att se i Rademachersmedjorna i Eskilstuna.

Källor

Vidare läsning
Historier om Gap-Sundin, Barnens dag-bestyrelsen i Eskilstuna, 1937, Sundin, Gap J. E. 
Gap-Sundin, Sveriges bokhistoriska förlag, 2007. text och bild: Thomas Wahlström

Personer från Eskilstuna
Födda 1845
Avlidna 1915
Män
Svenska smeder
Personer i Sverige under 1800-talet
Anders Frigell

Anders Frigell kan syfta på:

* Anders Frigell (1820–1897), svensk klassisk filolog
 Anders Frigell (1943–2020), svensk jurist
Uefa Women's Champions League 2011/2012

Uefa Women's Champions League 2011/2012 var den elfte säsongen av de europeiska klubbmästerskapen i fotboll för damer, som varje år sedan 2001 arrangeras av Uefa. Turneringen vanns av Lyon från Frankrike, som i finalen slog Frankfurt från Tyskland med 2–0.

Kvalspel
(A) står för att klubben är arrangör för den gruppen laget spelar i.

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Grupp 5

Grupp 6

Grupp 7

Grupp 8

Ranking av grupptvåor
För att bestämma de två bästa grupptvåorna, som också går vidare till sextondelsfinalen, har resultatet mot det fjärdeplacerade laget i respektive grupp räknats bort.

Slutspel

Sextondelsfinal

Åttondelsfinal

Kvartsfinal

Semifinal

Final
Schola Cantorum (medeltiden)

Schola Cantorum var ett sångarkollegium vid större medeltida kyrkor med stor traditionsbevarande betydelse för den gregorianska sången.

Historik
Schola Cantorum var den utbildade påvliga kören under medeltiden, som specialiserar sig på utförandet av entonig sång. Även om legenden associerar dem med påvedömet av Gregorius den store, finns det inga historiska belägg för detta påstående. Scholan anges i historiska skrifter i början i den 700-talet, eventuellt i börjar av perioden Sergius I. Den spelade en viktig och omtvistad roll i överföringen av romerska sånger till det karolingiska Charlemagne, där fusion av romersk och gallicansk sång utvecklats till vad vi nu känner som gregoriansk sång.

Mellan åren 876 och 1073 registrerades den tidigaste av Schola Cantorum för att ha utfört en underlig dans med tydligt hedniska ursprung kallad Cornomania, på lördagen efter påsk på Lateranplatsen i Rom. Han skulle bära en krans med horn på huvudet, svinga en skallra med klockor, strö lagerträdsblad, och ropa på ett okänt språk, "Iaritan, iaritan, iariariasti, raphayn, iercoin, iariariasti".

I modern tid har benämningen tagits upp på olika institutioner, som i Paris 1894 (allmän musikhögskola) och i Basel 1933 (musikhögskola för klassisk musik).

I Stockholm grundades 1933 en Schola contorum vid Storkyrkan av Sven Lisell och D. Wikander.

Se även
 Schola Cantorum

Källor

Bra Böckers lexikon, 1979

Externa länkar
http://www.newadvent.org/cathen/13547b.htm

Kyrkomusik
Körsång
Dramatis

Dramatis är en brittisk New Wave-grupp. Den bildades i början av 1980-talet av Chris Payne (sång, keyboards), Rrussell Bell (gitarr, keyboards), Cedric Sharpley (trummor) och Dennis Haines (keyboards) som alla var medlemmar av Gary Numans kompgrupp. Gruppen bildades efter att Numan beslutat sig för att sluta ge livekonserter 1981.

Dramatis utgav sju singlar och ett album innan de splittrades 1982. De fick 1981 en hitlåt med Love Needs No Disguise (med sång av Numan) som nådde 33:e plats på brittiska singellistan och en mindre hit året därpå med I Can See Her Now på singellistans 57:e plats. Deras enda album For Future Reference, senare utgivet som The Dramatis Project, utkom 1981. Dramatis har även komponerat musik till olika TV-program och var ofta anlitade för sina multiinstrumentella talanger.

År 2013 återbildade Chris Payne och Rrussell Bell Dramatis och spelade in nya låtar till ett album.

Diskografi
Album
For Future Reference – 1981
Singlar
Ex Luna Scentia – 1981
Oh! Twenty Twenty Five – 1981
No One Lives Forever – 1981
Love Needs No Disguise (Dramatis/Gary Numan) – 1981
Face On The Wall – 1982
The Shame – 1982
I Can See Her Now – 1982

Källor

Brittiska synthpopgrupper
Hartley Withers

Hartley Withers, född den 15 juli 1867, död 1950, var en engelsk nationalekonom och tidningsman.

Withers blev 1894 medarbetare i Times och var 1905–1910 chef för dess handelsavdelning. Han innehade 1910–1911 motsvarande syssla i Morning Post och var 1915–1916 director of fìnancial inquiries i finansministeriet med uppgift att insamla finansiella data av vikt för Englands handelspolitik. Åren 1916–1921 utgav Withers finansveckoskriften Economist och därefter finanssupplementet till Saturday Review 1921–1923. Bland hans arbeten märkas Stocks and shares (1910), Poverty and waste (1914), International finance (1916), War-time financial problems (1919), The case for capitalism (1920) och Bankers and credit (1924).

Källor 

 
 

Brittiska nationalekonomer
Födda 1867
Avlidna 1950
Män
Ugglan
Timoteo Viti

Timoteo Viti (även della Vite), född 22 november 1469 i Ferrara, död 7 januari 1523 i Urbino, var en italiensk målare.

Viti studerade för Francesco Francia i Bologna 1490–1495 och omtalas som dennes främste lärjunge, slog sig därpå ned i Urbino, där han anses en tid ha varit den unge Rafaels lärare. Hans målningar är smakfullt och gediget utförda. Bland dem är att märka från hans tidigare period Tronande madonna med helgon och Bebådelsen med Johannes Döparen och sankt Sebastian som bifigurer (dessa båda i Breragalleriet i Milano), senare De heliga Martin och Thomas Becket med ärkebiskop Giovanni Pietro Arrivabene och hertig Guidobaldo da Montefeltro (målarens främsta verk, i Urbinos domkyrka, 1504), Den heliga Magdalena (galleriet i Bologna, 1508), Noli me tangere (Sant'Angelo Minore i Cagli, 1518) och Maria Magdalenas kröning (domen i Gubbio, 1521). Viti anses ha på äldre dagar uppgått i sin före detta elev Rafaels stil. Enligt uppgift målade han de fyra profetbilderna i Santa Maria della Pace i Rom efter Rafaels teckningar (omkring 1514).

Källor

Externa länkar 
 

Renässansmålare
Italienska målare under 1400-talet
Italienska målare under 1500-talet
Personer från Ferrara
Födda 1469
Avlidna 1523
Män
Ugglan
Ernesto Consolo

Ernesto Consolo, född 15 september 1864 i London, död den 21 mars 1931 i Florens, var en italiensk pianist.

Consolo var elev hos Giovanni Sgambati i Rom och Carl Reinecke i Leipzig. Han blev berömd bland samtidens pianovirtuoser från 1901 på grund av en förfinad spelteknik och rytmisk klarhet. Han var bosatt vid Lugano i Schweiz, men befann sig för det mesta på konsertresor. År 1905 besökte han Sverige.

Källor 

 

Italienska pianister
Pianister under 1800-talet
Pianister under 1900-talet
Italienska musiker under 1800-talet
Italienska musiker under 1900-talet
Musiker från London
Födda 1864
Avlidna 1931
Män
Ugglan
Erik Sandberg (ingenjör)

Erik Gustaf Sandberg, född 10 december 1879 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 26 april 1933 i Råsunda i Solna församling, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör, politiker samt verkställande direktör för Råsunda Förstads AB.

Biografi

Tidiga år
Erik Sandberg var son till postsparbanksdirektören Gustaf Fredrik Sandberg och Laura Erika Allgurén. Efter mogenhetsexamen vid Högre latinläroverket å Norrmalm i Stockholm var han ordinarie elev vid Kungliga Tekniska högskolan 1898–1902 där han avlade examen från fyraårig kurs vid avdelningen för väg- och vattenbyggnadskonst. Som anställd vid Stockholms stads byggnadskontor var han biträdande ingenjör vid Stadsgårdens hamnbyggnation 1903–1905 och posthavande ingenjör för hamnbyggnationen vid Värtan 1905–1911. Han var kontrollant vid byggnadsarbeten för Arla Coldinu- och Timmermansordnarna 1907–1911.

Sandberg blev reservunderlöjtnant i Fortifikationen 1903, löjtnant 1910 och kapten i Väg- och vattenbyggnadskåren 1917.

Tiden i Råsunda
Erik Sandberg flyttade 1910 från Stockholm till Råsunda som tillhörde Solna socken. Han var anställd vid Råsunda Förstads AB 1911–1933. Han anställdes 1911 som byggnadschef och ersatte 1911 Wilhelm Olivecrona som tillförordnad verkställande direktör för Råsunda Förstads AB och anställdes 1912 som ordinarie verkställande direktör, en roll i vilken han kvarstannade till 1931, varefter Sandberg ägnade sig åt politik i Råsunda på heltid. 

Erik Sandberg var en inflytelserik politiker i Råsunda municipalsamhälle och var mellan 1911 och 1933 ledamot eller ordförande i flera av municipalsamhällets organ såsom fullmäktige, municipalstämman, municipalnämnden och byggnadsnämnden. 

Erik Sandberg medverkade till att Råsundabolaget och municipalsamhället konsulterade några av tidens främsta arkitekter, vilket medförde att Råsunda 1912 fick sin första med lagenligt beslut fastställda stadsplan, baserad på del av Nils Gellerstedts vägplan vilken gällde genom hävd, och 1915 sin första lagligen fastställda byggnadsordning genom byggnadsrådet och slottsarkitekten Fredrik Lilljekvist. Sandberg medverkade även till att arkitekt Albert Lilienberg konsulterades för stadsplaneförslag 1923 och 1930-1931, vilka båda avslogs av Länsarkitekten samt Kungl. Byggnadsstyrelsen eftersom de inte uppfyllde påstådda statliga krav på spårvägsinfrastruktur formulerade i SOU 1923:21 med fler järnvägs och motorvägsförslag.

Erik Sandbergs gata i Solna är uppkallad efter honom.

Familj
Erik Sandberg var 1905–1915 gift med Elsa Förberg (1882–1974), dotter till Råsundabolagets styrelseordförande Elof Förberg. De fick dottern Britt Claeson (1908–2000), gift med Gunnar Claeson, och sonen Kjell E. Sandberg (1913–1988). År 1919 gifte han sig med Maria Gunilla Eugenia Johansson (1871–1924), tidigare gift med advokaten Herman Sundius.

Källor

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Svenska fortifikationsofficerare
Svenska kommunalpolitiker
Födda 1879
Avlidna 1933
Män
Ingenjörer från Stockholm
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Saltsjöbadens köpings kommunalhus

Saltsjöbadens köpings kommunalhus är en byggnad vid Byvägen 54 i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Byggnaden uppfördes i början av 1930-talet efter ritningar av arkitekt Ture Ryberg och var Saltsjöbadens köpings kommunal- och församlingshus mellan 1932 och 1970.

Beskrivning
Saltsjöbadens köpings nya kommunalhus byggdes i västra Neglinge, strax intill Neglinge gård, vars västra gård revs i samband med bygget. Till arkitekt anlitades Ture Ryberg som ritade en tre våningars tegelbyggnad i stram tjugotalsklassicism. 

Bygget hade bekostats av finansmannen K.A. Wallenberg och stod färdig lagom till hans 80-årsdag. En stentavla uppsatt på översta trapplanet påminner om det. På den står att läsa:

Byggnaden inrymde även kyrksal, polisstation med arrestlokaler samt bibliotek. Det sista kommunsammanträdet hölls i december 1970. Därefter styrdes Saltsjöbaden från den nybildade Nacka kommun och det gamla kommunhuset hyrs sedan dess ut till olika företag.

Källor
 F d Saltsjöbadens köpings kommunalhus.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Saltsjöbaden
Sånga distrikt

Sånga distrikt är ett distrikt i Sollefteå kommun och Västernorrlands län. Distriktet ligger omkring Sånga i mellersta Ångermanland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av Sånga socken i Sollefteå kommun.

Området motsvarar den omfattning Sånga församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Sånga distrikt finns inga tätorter eller småorter.

Referenser

Noter

Indelningar i Sollefteå kommun
distrikt i Västernorrlands län
Ludde (småbarnsbokserie)

Ludde är en serie småbarnsböcker av författaren och illustratören Ulf Löfgren, som började ges ut 1984. Totalt utkom 34 Luddetitlar under åren 1984-2006.

Referenser

Bokserier lanserade 1984
Svenska barnbokserier