kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Översvämningarna i Europa 2013

Översvämningarna i Europa 2013 inleddes i Centraleuropa efter flera dagars kraftiga regn i slutet av maj och början av juni 2013. Översvämningarna och skadorna drabbade främst de södra och östra delstaterna i Tyskland (Thüringen, Sachsen, Sachsen-Anhalt, Niedersachsen, Bayern och Baden-Württemberg), samt de västra delarna av Tjeckien (Böhmen), och Österrike. Andra platser som drabbades var, Schweiz, Slovakien, Vitryssland, Polen, Ungern och Serbien (Vojvodina) drabbades i mindre skalor. Översvämningarna spred sig sedan nedför Elbe och Donaus avrinningsområden och bifloder, vilket ledde till högt vattenstånd, och att flodernas bankar svämmades över.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

2013 i Polen
2013 i Schweiz
2013 i Serbien
2013 i Slovakien
2013 i Tjeckien
2013 i Tyskland
2013 i Ungern
2013 i Vitryssland
2013 i Österrike
Baden-Württembergs historia
Bayern under 2000-talet
Naturkatastrofer 2013
Niedersachsens historia
Sachsen-Anhalts historia
Sachsens historia
Thüringens historia
Översvämningar i Polen
Översvämningar i Schweiz
Översvämningar i Serbien
Översvämningar i Slovakien
Översvämningar i Tjeckien
Översvämningar i Tyskland
Översvämningar i Ungern
Översvämningar i Belarus
Översvämningar i Österrike
Korzo, Rijeka

Korzo är en gågata i centrala Rijeka i Kroatien. Den är Rijekas främsta shoppinggata och längs med Korzo ligger flera gallerior, affärer, butiker och kaféer. Vid gatan ligger också flera av stadens tongivande byggnader, däribland Stadstornet som genom en passage leder till Gamla stan och Ivan Koblers torg. Gatans kroatiska namn härrör från italienskans Corso med betydelsen "huvudgata".

Beskrivning 
Gatan börjar vid Adriatiska torget (Jadranski trg) och går sedan i sydöstligt riktning där det möter Falkborgens gata (Sokol-Kula ulica).

Historik 
Anläggandet av gatan påbörjades år 1780 sedan de gamla stadsmurarna som tidigare omslöt Gamla stan på befallning av den österrikiske kejsaren Josef II rivits och vallgraven framför dem fyllts igen. Marken där den framtida gatan anlades hade fram till dess varit en grusstrand med träkajer och några få bodar. Det var dock först i början av 1900-talet och uppförandet av representativa byggnader med stildrag från bland annat nyklassicismen, secessionen och modernismen som gatan började inta det utseende som den har idag.

Noter

Externa länkar 
 

Gator i Rijeka
Gågator i Kroatien
Värmlänningarna (olika betydelser)

Värmlänningarna kan syfta på: 

Värmlänningarna – svenskt sång- och folklustspel

Filmer
Värmlänningarne – en svensk film från 1910, regisserad av Carl Engdahl
Värmländingarna (1910) – en svensk dramafilm från 1910
Värmlänningarna (1921) – en svensk film från 1921 
Värmlänningarna (1932)– en svensk dramafilm från 1932
Värmlänningarna (1951) – radioproduktion
Värmlänningarna (1957) – en svensk dramafilm från 1957
Värmlänningarna (1962) – en svensk TV-teaterfilm från 1962
Värmlänningarna (1980) – TV-produktion
Hedens flygbas

Hedens flygbas eller Övre Hedens flygbas  var en militär flygbas. Flygplatsen ligger på södra sidan längs med Lule älv cirka 8 km väster om Boden och cirka 50 km nordväst om Luleå i Norrbottens län.

Historik
Flygbasen börjades anläggas 1940 och stod färdigt för att tas i bruk 1941. Flygbasen benämndes Fält 32 Heden (Övre Heden) och från 1975 som bas 61. Åren 1942–1943 byggdes basen ut, för att omfattas av en expeditionsbarack, flygtjänstbyggnad, en förläggningsbarack. Tolv A-vallvärn och ett A-ladvärn med 24,5 meters portbredd anlades. Senare planerades och kostnadsberäknades bergskyddsrum för 45 flygplan typ J 21, men utfördes aldrig. Flygbasen blev en satellitbas till Norrbottens flygflottilj (F 21) och baserade dess ingående divisioner under övningar.

På grund av minskade militära anslag lades flygbasen i malpåse från den 1 maj 1967 till årsskiftet 1967/1968. Flygbasen var under dess aktiva tid anpassad till Bas 60 och planerades även för utbyggnad till Bas 90, som dock aldrig genomfördes.

Se även
Hedens övningsfält
Lista över flygplatser i Sverige
Militär flygplats
Norrbottens flygflottilj

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar
Hedens flygbas på forgottenairfields.com

Nedlagda flygbaser i Sverige
Flygplatser i Norrbottens län
Transport i Bodens kommun
Flygplatser invigda 1941
Millville

Millville kan syfta på:

Geografi

Kanada 

 Millville, New Brunswick, ort,

USA 

 Millville, Delaware, ort, Sussex County, 
 Millville, New Jersey, ort, Cumberland County, 
 Millville, Ohio, ort, Butler County, 
 Millville, Massachusetts, ort, Worcester County, 
 Millville, Minnesota, ort, Wabasha County, 
 Millville, Pennsylvania, Armstrong County, 
 Millville, Pennsylvania, Columbia County, 
 Millville, Kalifornien, Shasta County, 
 Millville, Utah, Cache County, 
 Millville, Henry County, Indiana
 Millville, Wisconsin
John Marin

John Marin, född 23 december 1870 i Rutherford i New Jersey, död 2 oktober 1953 i Addison i Washington County, Maine, var en amerikansk målare.

Biografi
Marin studerade vid Stevens Institute of Technology under ett år, och försökte utan framgång att bli arkitekt. Från 1899 till 1901, fortsatte han studierna vid Pennsylvania Academy of Fine Arts i Philadelphia. År 1905 flyttade han, som många andra amerikanska konstnärer, till Europa och först till Paris. Han ställde ut sina arbeten i på Salongen, där han också fick sin första kontakt med kubism och futurism.

Marin reste genom Europa i sex år, och målade i Nederländerna, Belgien, England och Italien. I Europa använde han ett slags akvarell där han uppnådde en abstrakt atmosfär, nästan en ren abstraktion med färg som sträcker sig från genomsynlig till genomskinlig, tillsammans med en stark opacitet, och linjära element, alltid med en känsla av frihet, som blev ett av hans varumärken.

Efter återkomsten till USA utvecklade Marin ett måleri med kalejdoskopiska skyskrapemotiv från New York eller landskapsmotiv från Västerns bergskejdor. Hans prismatiskt sönderdelade landskaps- och stadsbilder, oftast i akvarell, närmade sig under hans senare år den abstrakta expressionismen.

År 1909 höll Marin sin första separatutställning på Alfred Stieglitz's 291 galleri i New York. Han hade presenterats för Stieglitz av fotografen Edward Steichen, som Marin i sin tur hade träffat genom målaren Arthur B. Carles. Marins samarbete med Stieglitz kom att pågå i nästan fyrtio år, och Stieglitz filosofiska och ekonomiska stöd skulle visa sig nödvändigt. Från 1909 fram till hans död 1946, visade Stieglitz Marins arbeten nästan varje år i något av sina gallerier. Marin deltog även i det banbrytande Armory Show 1913.
 
Marin hade en retrospektiv utställning 1936 på Museum of Modern Art. Sent i livet hade Marin uppnått stor prestige som amerikansk målare, en äldre statsman av amerikansk konst. År 1950 hedrades han av University of Maine och Yale University med hedersexamen Doctor of Fine Arts.

Representation
Marins målningar finns representerade i flera viktiga permanenta samlingar och museer, bland annat 
 Victoria and Albert Museum
 Metropolitan Museum of Art
 Museum of Modern Art
Tate Modern
 British Museum
 National Portrait Gallery
 Smithsonian American Art Museum
 Statens Museum for Kunst 
 San Francisco Museum of Modern Art  
 Whitney Museum of American Art,  
 Brooklyn Museum,  
 Cleveland Museum of Art,  
 Art Institute of Chicago,  
 National Gallery of Art och  
 Phillips Collection, både i Washington DC,  
 Fogg Art Museum, Cambridge, Massachusetts
 Minneapolis Institute of Art och många andra.

Vita Huset i Washington DC förvärvade 2007 hans målning "The Circus Nr 1" från år 1952, och den visas nu i Green Room.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1977

Noter

Representerade vid Museum of Modern Art
Representerade vid Metropolitan Museum of Art
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Representerade vid British Museum
Amerikanska målare
Personer från Rutherford, New Jersey
Födda 1870
Avlidna 1953
Män
Japans Grand Prix 2012

Japans Grand Prix , officiellt 2012 Formula 1 Japanese Grand Prix, var en Formel 1-tävling som hölls den 7 oktober 2012 på Suzuka Circuit i Japan. Det var den femtonde tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 53 varv. Vinnare av loppet blev Sebastian Vettel för Red Bull, tvåa blev Felipe Massa för Ferrari och trea blev Kamui Kobayashi för Sauber.

Kvalet 

Noteringar:
 — Jenson Button och  Nico Hülkenberg fick vardera fem platsers nedflyttning efter otillåtna växellådsbyten.
 — Michael Schumacher fick tio platsers nedflyttning för att ha orsakat en kollision under den föregående tävlingen.
 — Jean-Éric Vergne fick tre platsers nedflyttning för att ha hindrat Bruno Senna under den första kvalomgången.

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Noteringar 
 Kamui Kobayashis pallplacering i Formel 1.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 ”2012 Formula 1 Japanese Grand Prix (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 6 oktober 2012. Läst 27 september 2014.
 ”2012 Formula 1 Japanese Grand Prix (Race)” (på engelska). Formula1.com. 7 oktober 2012. Läst 27 september 2014.

Externa länkar 
 

2012 i Japan
Japans Grand Prix
Roberta Bianconi

Roberta Bianconi, född 8 februari 1989 i Rapallo, är en italiensk vattenpolospelare (anfallare). Hon ingick i Italiens damlandslag i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2012.

Bianconi gjorde tre mål i den olympiska vattenpoloturneringen 2012 i London där Italien kom på sjunde plats. Hon spelade även i det italienska landslag som tog silvret vid den olympiska vattenpoloturneringen i Rio de Janeiro 2016.

Bianconi tog EM-guld år 2012 i Eindhoven och ingick i laget som kom på fjärde plats i VM 2011 i Shanghai.

Referenser 

Italienska vattenpolospelare
Italienska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Italien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Italien
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 2016
Europamästare i vattenpolo
Italienska idrottare under 2000-talet
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Silk & Soul

'Silk & Soul från 1967 är ett musikalbum med Nina Simone. 

Simone nominerades 1968 till ”Grammy Award for Best Female R&B Vocal Performance” för sången "Go to Hell". Hon förlorade dock till Aretha Franklin. "It Be's That Way Sometime" är skriven av Simones bror Sam Waymon.

Låtlista
It Be's That Way Sometime (Samuel L. Waymon) – 2:59
The Look of Love (Burt Bacharach/Hal David) – 2:22
Go to Hell (Morris Bailey Jr.) – 2:51
Love O' Love (Andy Stroud) – 5:08
Cherish (Terry Kirkman) – 3:24
I Wish I Knew How it Would Feel to Be Free (William Taylor/Richard Lamb) – 3:08
Turn Me On (John D. Loudermilk) – 2:25
The Turning Point (Martha Holmes) – 2:03
Some Say (Charles Reuben) – 2:12
Consummation (Nina Simone) – 4:13
Bonusspår på cd-utgåvan från 2006
Why Must Your Love Well Be So Dry (Harold Thomas/Virdia Crawford/Randie Evretts) – 2:23
Save Me (Carolyn Franklin/Aretha Franklin/Curtis Ousley) – 3:24

Inspelningsdata
Inspelad I RCA Studios, New York
13–29 juni 1967 (spår 1–10)
25–26 augusti 1969 (spår 11, 12)

Musiker
Nina Simone – sång, piano
Ernie Royal, Marky Markowitz – trumpet (spår 1, 3–6, 9)
Harold Johnson, Jimmy Nottingham, Joe Shepley, Wilbur Bascomb – trumpet (spår 11, 12)
Jimmy Cleveland, Richard Harris – trombon (spår 11, 12)
Mel Tax – altsax (spår 1, 4, 6), barytonsax (spår 1, 4, 6), klarinett (spår 7, 8, 10), flöjt (spår 1, 3–10)
Jerome Richardson – barytonsax (spår 3, 5, 9)
Seldon Powell – tenorsax (spår 1, 4, 6)
George Coleman, Haywood Henry, Norris Turney, Seldon Powell – saxofon (spår 11, 12)
George Marge – basklarinett (spår 7, 8, 10), flöjt (spår 7, 8, 10)
Seldon Powell – flöjt (spår 1, 4, 6) 
Jerome Richardson – flöjt (spår 3, 5, 9) 
George Marge – flöjt (spår 7, 8, 10)
Gordon Powell – vibrafon (spår 11, 12)
Eric Gale – gitarr (spår 1, 3–12)
Rudy Stevenson – gitarr (spår 1, 3–10)
Everett Barksdale – gitarr (spår 11, 12)
Ernie Hayes – piano, cembalo (spår 1, 3–10)
Richard Tee, Weldon Irvine – orgel (spår 11, 12) 
Gene Taylor – bas (spår 1, 3–10)
Jerry Jemmott – bas (spår 11, 12)
Bernard Purdie – trummor (spår 1, 3–12)
Bernard Purdie – timpani (spår 3, 5, 9)
Martin Grupp – timpani (spår 7, 8, 10), marimba (spår 7, 8, 10)
George Devens, Gordon Powell, Montego Joe – slagverk (spår 11, 12)
Gene Orloff, Mac Ceppos – violin (spår 7, 8, 10)
Alfred Brown – viola (spår 7, 8, 10)
Kermit Moore, Seymour Barab – cello (spår 7, 8, 10)
Barbara Webb, Eileen Gilbert, Hilda Harris, Jerome Graff, Maeretha Stewart, Milt Grayson, Noah Hopkins, Ralph H. Fields – sång (spår 11, 12)

Källor

Musikalbum 1967
Album av Nina Simone
Jean-Daniel Dumas

Jean-Daniel Dumas, född 1721, död 1794, var en fransk officer som gjorde sina främsta insatser i Kanada där han ledde de fransk-indianska styrkorna till seger i slaget vid Monongahela. I en tid av utbredd korruption utmärkte han sig för sin ståndaktiga hederlighet.

Ungdom och tidig karriär 
Jean-Daniel Dumas blev volontär och officer vid Agénoisregementet. Han deltog i Österrikiska tronföljdskriget i sitt regemente och befordrades 1747 till kapten.

Fort Duquesne 
1750 fick Dumas transport till Troupes de la Marine, dvs. den franska marinkåren, och kommenderades till Nya Frankrike. Där tjänstgjorde han i Akadien, där han fick rykte om sig som en god förhandlare med Frankrikes indianska allierade. Det var förmodligen därför han kommenderades till Fort Duquesne 1754. Där kom han att utmärka sig under slaget vid Monongahela. Sedan fortets kommendant Daniel de Beaujeu stupat var det Dumas som ledde de fransk-indianska trupperna till en överväldigande seger. Det var en bragd som gjorde att han förlänades Sankt Ludvigsorden. Efter slaget blev han fortets nye kommendant.

Québec 
Dumas blev 1757 stadsmajor i Québec. Under fälttåget mot Lake George utmärkte han sig som adjutant med ansvar för den kanadensiska milisen. 1759 utnämndes han till generaladjutant och inspektör för marinkårstrupperna i Nya Frankrike. Under slagen på Abrahams slätter 1759 och vid Sainte-Foy förde han en brigad.

Åter till Frankrike 
Efter den franska kapitulationen i Kanada återvände Dumas till Frankrike. Han blev 1766 militärbefälhavare på Réunion och Mauritius. Två år senare befordrades han till brigadgeneral och återkallades till Frankrike. Dumas kom sedan aldrig åter till aktiv tjänst trots enträgna böneskrifter. Han fick emellertid en stor penningbelöning och en årlig pension samt befordrades till generalmajor 1780. Han dog ogift 1794.

Referenser

Noter

Källor 
 Étienne Taillemite (1979), "Dumas, Jean-Daniel", Dictionary of Canadian Biography (University of Toronto Press), vol. 4, sid. 242-243.

Personer i Nya Frankrike
Franska militärer under 1700-talet
Fransk-indianska krigen
Personer i USA under 1700-talet
Personer i Kanada under 1700-talet
Pennsylvanias historia
Födda 1721
Avlidna 1794
Män
Orsberget

Orsberget är ett naturreservat i Åmåls kommun i Västra Götalands län.

Reservatet ligger 4 km norr om Edsleskogs kyrka öster om sjön Edslan. Det är avsatt som skyddat område sedan 2009 och omfattar 213 hektar. Området utgör en norrgående utvidgning av Baljåsens naturreservat. Reservatet är ett skogsområde som ligger i sluttningarna mot sjön Edslan i väster. Orsberget, 285 m ö.h., är egentligen namnet på en av de högsta höjderna längs den kuperade västbranten som löper längs sjön Edslans nordöstra strand.

I söder består skogen mest av grova och höga granar. I bergbranter växer lövträd som ek, lönn, lind och asp. På dessa växer sällsynta lavar som lunglav, bårdlav, grynlav och örtlav. Bland förekommande mossor kan rävsvansmossa och grov fjädermossa nämnas. . Berggrunden längs sjön Edslans ostsida består delvis av kalkrik lerskiffer ur Dalformationen. Kalken ger upphov till en mycket rik flora. Där växer den ovanliga och kalkberoende ormbunken murruta i lodräta stup. Blåsippor träffar man på lite varstans. Av förekommande fåglar kan pilgrimsfalk och järpe nämnas. Rester av torpstället Förlusterud finns kvar i form av stenrösen och en s.k. fägata.

Naturreservatet förvaltas av Västkuststiftelsen.

Referenser

Källor
Orsberget, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Noter

Naturreservat i Åmåls kommun
Pallars Jussà

Pallars Jussà är ett grevskap, comarca, i västra Katalonien, i Spanien. Det bildades 1936, som en del i det gamla Pallars. Huvudstaden heter Tremp, med 6288 innevånare 2013.

Kommuner
Pallars Jussà är uppdelat i 14 kommuner, municipis.

 Abella de la Conca
 Castell de Mur
 Conca de Dalt
 Gavet de la Conca
 Isona i Conca Dellà
 Llimiana
 La Pobla de Segur
 Salàs de Pallars
 Sant Esteve de la Sarga
 Sarroca de Bellera
 Senterada
 Talarn
 La Torre de Cabdella
 Tremp

Referenser

Externa länkar 

Comarques i Katalonien
Edvard Cramér

Edvard Rudolf Cramér, född 18 februari 1858 i Visby stadsförsamling, Gotlands län, död där 24 december 1928, var en svensk köpman och grafiker.

Edvard Cramér föddes som son till handelsmannen konsul Rudolf Cramér och Hedvig Maria Donner samt var kusin till Anna Cramér. Han växte upp i det Cramérska huset vid Donners plats. Fadern önskade att hans son skulle gå i hans fotspår och skickade honom 16 år gammal på studieresa till Tyskland. 1875 kom han till Stockholm för matematikstudier, och 1876 sändes han till Storbritannien för språkstudier och för att praktisera hos sin morbror Carl Henrik Donners trävarufirma i Hull, Firma Stenevi och Donner. Tillsammans med en annan morbror, sjökapten Herman Donner reste han 1877 till Italien, och reste sedan hem över Paris med järnväg året därpå. Redan vid denna tid hade han dock börjat intressera sig för konst och bad sin far om tillstånd att få studera konst och bli konstnär. Fadern avböjde och Edvard Cramér inträdde i stället i faderns firma, 1891 blev han engelsk vicekonsul i Visby och 1899 efterträdde han fadern som dansk konsul. Han tjänstgjorde även som tillförordnad fransk konsularagent och var från 1895 ombud på Gotland för det brittiska försäkringsbolaget Lloyd's of London. Cramér hade dock ingen begåvning för affärer och redan 1900 tvingades han sälja det cramérska huset till riksbanken. 1914 drabbades Cramér av diabetes och tvingades amputera ena benet i samband med detta avvecklade han sin affärsverksamhet.

Cramér hade tidigt börjat måla, sedan han 1895–1896 genomgått den av Axel Tallberg ledda Tallbergska etsningskursen övergår han främst till grafiken. Det var dock först efter faderns död som han på allvar gav sig i kast med konstnärlig skapande. 1911–1912 ställde han ut några blad i Grafiska sällskapet retrospektiva utställning på Konstakademien i Stockholm. Han medverkade även i Erste Internationale grafiche Kunstausstellung som visades i Leipzig 1918. Redan 1908 köpte Nationalmuseum in tolv av hans etsningar, senare har ytterligare några inköpts. På Gotlands konstmuseum finns en stor samling grafik som efter hans död donerades till Gotlands fornsal.

Referenser 
 Edvard Cramér - en glömd visbykonstnär, Ivo Cramér i Gotländskt arkiv 1986
 Svenskt konstnärslexikon del I, sid 321, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska grafiker under 1800-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1858
Avlidna 1928
Män
Personer från Visby
Översvämningarna i Europa 2009

Översvämningarna i Europa 2009 var en serie naturkatastrofer som i juni månad 2009 drabbade Centraleuropa. Österrike, Tjeckien, Tyskland, Ungern, Polen, Rumänien, Serbien, Slovakien och Turkiet drabbades alla. Det kraftiga regnet ledde till översvämning av floderna Oder, Wisla, Elbe och Donau. Minst 12 personer omkom i Tjeckien och en omkom i Polen.

Översvämningarna var den värsta katastrofen i Tjeckien sedan 2002 Österrike drabbades av sitt värsta regnväder på cirka 50 år.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

2009 i Polen
2009 i Rumänien
2009 i Serbien
2009 i Slovakien
2009 i Tjeckien
2009 i Turkiet
2009 i Tyskland
2009 i Ungern
2009 i Österrike
Naturkatastrofer 2009
Översvämningar i Polen
Översvämningar i Rumänien
Översvämningar i Serbien
Översvämningar i Slovakien
Översvämningar i Tjeckien
Översvämningar i Turkiet
Översvämningar i Tyskland
Översvämningar i Ungern
Översvämningar i Österrike
LP12 Mall of Berlin

LP12 Mall of Berlin, även kallat Mall of Berlin eller Leipziger Platz Quartier, är en galleria i Berlin. Den ligger vid Leipziger Platz, nära Potsdamer Platz. Gallerian byggdes 2011–14 och invigdes 25 september 2014. Gallerian är Tysklands största och en  av Europas största med sammanlagt 320 butiker på en butiksyta av 135 000 kvadratmeter. Den ligger i närheten av tunnelbanestationen Potsdamer Platz. På platsen har tidigare Kaufhaus Wertheim legat. Wertheim byggdes 1897 och var Europas största varuhus på sin tid, ariserat av nazisterna 1937 och sönderbombat under kriget.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 

 Mall of Berlin webbplats

Berlin-Mitte
Byggnader och anläggningar i Berlin
Köpcentrum i Tyskland
Mississippi- och Missouriflodernas översvämningar 1993

Mississippi- och Missouriflodernas översvämningar 1993 inträffade i mellanvästra USA, vid Mississippifloden och Missourifloden  med bifloder, mellan april och oktober 1993. Översvämningarna var bland de ekonomiskt mest kostsamma i USA:s historia, med materiella skador som uppmättes till cirka 15 miljarder amerikanska dollar. Katastrofen var den värsta sedan Mississippiflodens översvämning 1927.

Översvämningarna drabbade delstaterna Illinois, Iowa, Kansas, Minnesota, Missouri, Nebraska, North Dakota, South Dakota och Wisconsin.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1993 i USA
Illinois under 1900-talet
Iowa under 1900-talet
Kansas under 1900-talet
Minnesota under 1900-talet
Missouri under 1900-talet
Naturkatastrofer 1993
Nebraska under 1900-talet
North Dakota under 1900-talet
South Dakota under 1900-talet

Wisconsin under 1900-talet
.
Översvämningar i USA
Stora översvämningen i Paris 1910

Stora översvämningen i Paris 1910 () inträffade i januari 1910 då floden Seine bar med sig vinternederbörd från bifloderna (en vårflod). Frankrikes huvudstad Paris översvämmades då i en vecka. Seines vattenstånd hade då stigit åtta meter över genomsnittet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1910 i Paris
Naturkatastrofer 1910
Översvämningar i Frankrike
Cornelis Eliza Bertus Bremekamp

Cornelis Eliza Bertus Bremekamp, född den 7 februari 1888 i Dordrecht, död den 21 december 1984 i Bilthoven, var en nederländsk botaniker.

Han utbildades vid universitetet i Utrecht och utförde botanisk forskning i Indonesien och Sydafrika. Mellan 1924 och 1931 var han professor vid Transvaal University College i Pretoria, där han studerade släktet Pavetta samt samlade växter från norra Transvaal, Rhodesia och Moçambique. Han studerade även måreväxter och akantusväxter vid herbariumet i Bilthoven.

Alkantussläktet Bremekampia och arten Toddaliopsis bremekampii är uppkallade efter honom.

Referenser

Noter

Nederländska botaniker
Nederländska professorer
Alumner från Utrechts universitet
Personer verksamma vid universitetet i Utrecht
Personer från Dordrecht
Män
Födda 1888
Avlidna 1984
Professorer i botanik