kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rega

Rega är en 168 kilometer lång flod i Västpommerns vojvodskap i nordvästra Polen. Floden har sin källa på den pommerska högplatån och har sin mynning i Östersjön vid Mrzeżyno i Trzebiatóws kommun. På vägen flyter den genom städerna Świdwin, Łobez, Resko, Płoty, Gryfice och Trzebiatów. Den största bifloden är Mołstowa.

Nära flodens mynning delar den sig i två grenar: den äldre östra fåran, som rinner ut i sjön Resko Przymorskie och därifrån vidare ut i Östersjön vid Dźwirzyno, samt den utgrävda västra grenen vid Mrzeżyno som idag är flodens huvudfåra. Den nyare grenen tillkom under andra halvan av 1400-talet, då Regamünde, Treptow an der Regas hamn vid Östersjön, flyttades på grund av konflikter med Kolberg som lett till att den gamla fåran gjorts icke seglingsbar.

Referenser

Externa länkar 

Vattendrag i Västpommerns vojvodskap
Regas avrinningsområde
Carlo Alfredo Piatti

Carlo Alfredo Piatti, född 8 januari 1822 i Bergamo, död 18 juli 1901 i Mozzo, var en italiensk cellist.

Piatti var 1832–37 elev vid konservatoriet i Milano, uppträdde redan 1838 offentligen och konserterade sedan i Italien och Tyskland samt kom 1844 till Paris och London, i vilken sistnämnda stad han vann ett så smickrande bifall, att han fann sig föranlåten att under musiksäsongen regelbundet där nedslå sina bopålar. Åren 1859–97 var han en av stödjepelarna vid där givna konserter för kammarmusik ("popular concerts"). Han ombesörjde utgivandet i nya upplagor av ett större antal äldre kompositioner för stråkinstrument av bland andra Luigi Boccherini och Pietro Locatelli samt komponerade olika verk för sitt instrument samt sånger. En av hans elever var Robert Hausmann.

Källor

Noter

Italienska cellister
Italienska klassiska kompositörer
Italienska musiker under 1800-talet
Personer från Bergamo
Födda 1822
Avlidna 1901
Män
Ugglan
Andreas Blinkenberg

Andreas Blinkenberg, född 13 februari 1893, död 22 februari 1982, var en dansk filolog. Han var brorson till Christian Blinkenberg.

Blinkenberg blev efter studier bland annat Köpenhamn, Frankrike och Italien professor i franska språket vid Aarhus universitet 1934, professor i romansk filologi 1941 och var 1937-1940 universitetets rektor. Bland Blinkenbergs skrifter märks doktorsavhandlingen Ernest Renan (1923), L'ordre des mots en français moderne (2 band, 1928-1933), dialektundersökningen Les patois d'Entraunes (2 band, 1939-1940), Dansk-fransk ordbog (1937, tillsammans med M. Thiele).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Danska filologer
Födda 1893
Avlidna 1982
Män
Svensk uppslagsbok
Rausingklass

Rausingklass är en typ av självrätande räddningskryssare inom svenska Sjöräddningssällskapets verksamhet, som tagits fram av Sjöräddningssällskapet och konstruktören Rolf Eliasson (född 1946).

Typnamnet kommer från det första fartyget av detta slag, Rescue Gad Rausing. Det är den största båtklassen av moderna snabbgående fartyg i Sjöräddningssällskapets flotta med skrov i komposit. Fartygen kan medföra var sin Rescuerunner.

Fartyg
20-01 Rescue Gad Rausing, byggd 2002, stationerad vid Räddningsstation Skillinge
20-02 Rescue Stenhammar, byggd 2003, tidigare stationerad vid Räddningsstation Räfsnäs, från december 2021 på Räddningsstation Fårösund
20-03 Rescue Björn Christer, byggd 2005, stationerad vid Räddningsstation Dalarö

De tre byggda fartygen av Rausingklass har tillverkats av Swede Ship Composite i Hunnebostrand.

Bildgalleri

Källor
Swede Ship Composite:s faktablad
Nya snabbare räddningbåtar ökar chanserna att nå fram, Sjöräddningssällskapets webbplats, odaterat, läst 2015-02-10
Sjöräddningssällskapets webbplats (respektive räddningsstation)

 

Fartyg byggda i Sverige
Räddningsfartygsklasser
Zelia Trebelli

Zelia Trebelli-Bettini, ursprungligen Gloria Caroline Gillebert, född den 12 november 1836 i Paris, död den 18 augusti 1892 i Étretat, var en fransk operasångerska (mezzosopran), aktiv 1859–1889. Hon var medlem i Kungliga Musikaliska Akademien från 1876.

Biografi 
Zelia Trebelli studerade piano från sex års ålder. Hon var först en begåvad pianist innan sångstudierna helt tog över under Pierre Francois Wartels ledning. År 1859 debuterade hon på operascenen i Madrid och antog då sitt italienska artistnamn Madame Trebelli genom att vända sitt efternamn och ta bort g:et. Efter sitt giftermål med tenoren Alessandro Bettini (1825-1898) 1863, kallade hon sig också Trebelli-Bettini. Med honom fick hon även en dotter Antoinette (Antonia) Dolores Trebelli-Bettini (ca. 1864 -), även hon firad sopransångerska under artistnamnet Mademoiselle Dolores. 

Zelia Trebellis karriär utspelade sig under nästan ständiga turnéer över Europa och Nordamerika. Hon fick sitt genombrott i Berlin 1860. Hon kom till England 1862 och blev primadonna där på den största scenen 1863. År 1875–76 uppträdde hon i Sverige och Norge tillsammans med barytonsångaren Conrad Behrens. I Sverige uppträdde hon även tillsammans med belgaren Ernest Jules Wieuxtemps på soloviolin (bror till violinisten Henri Wieuxtemps) och engelske kompositören Frederic Hymen Cowen som spelade pianosolostycken. Hon uppträdde sedan bland annat i Storbritannien, USA 1878 och Finland och Ryssland 1882.

Teater

Roller 
 1875 – Cherubino i Figaros bröllop av Wolfgang Amadeus Mozart, Kungliga Operan

Källor 
 Jutta Heise. Zelia Trebelli // Musikvermittlung und Genderforschung: Musikerinnen-Lexikon und multimediale Präsentationen / Hochschule für Musik und Theater Hamburg, 2003ff.

Noter

Externa länkar 
 
 
 

Mezzosopraner
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Franska operasångare under 1800-talet
Musiker från Paris
Födda 1836
Avlidna 1892
Kvinnor
Granit Buzuku

Granit Buzuku, född 10 juli 1993 i Lycksele, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Älgarna-Härnösand IF.

Karriär

Bakgrund
Buzukus familj är från Kosovo. Han föddes i Lycksele, men flyttade efter ett år till Fagerdal/Sidsjön. Buzuku tillbringade dock största delen av sin uppväxt i Skönsberg, Sundsvall. 

Hans syster, Kosovare Buzuku, är svensk mästare och skandinavisk mästare i boxning. Buzukus äldre bror, Faton, har spelat i division 1 i fotboll. Han har även en syster till som heter Ardiana.

Klubbkarriär
2009 spelade han för GIF Sundsvalls talanglag, Medskogsbrons BK, i division 3. I november 2012 skrev han på sitt första A-lagskontrakt med GIF Sundsvall. I juni 2013 skrev han på ett treårskontrakt med klubben. Han debuterade i Superettan den 1 juni 2014 i en 3–1-bortavinst över Husqvarna FF, där Buzuku blev inbytt i den 86:e minuten mot Simon Helg.

I januari 2015 lånades han ut för resten av säsongen till norska Egersunds IK. I mars 2016 lånades Buzuku ut för resten av säsongen till division 1-klubben IFK Luleå. I juli 2016 lånades Buzuku ut till Team TG FF.

I februari 2017 värvades Buzuku av IFK Timrå. I januari 2019 värvades han av norska Levanger FK. I augusti 2019 återvände Buzuku till IFK Timrå. I januari 2020 värvades han av norska Steinkjer FK. Buzuku spelade dock inte något under säsongen 2020 på grund av covid-19-pandemin. Han gjorde totalt 15 mål på 36 matcher under säsongerna 2021 och 2022.

Inför säsongen 2023 återvände Buzuku till Sverige och skrev på för division 2-klubben Älgarna-Härnösand IF.

Källor

Granit Buzuku på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i GIF Sundsvall
Spelare i Egersunds IK
Fotbollsspelare i IFK Luleå
Spelare i Team TG FF
Spelare i IFK Timrå
Spelare i Levanger FK
Spelare i Steinkjer FK
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1993
Levande personer
Män
Personer från Lycksele
Postkodlotterietklass

Postkodlotterietklass är en typ av räddningsfartyg inom svenska Sjöräddningssällskapets verksamhet, som tagits fram av Sjöräddningssällskapet med finansiering från Postkodlotteriet och Wallenstam.

Det första fartyget i Postkodlotterietklassen, Rescue Lennart Wallenstam, levererades våren 2012. 

Postkodlotterietklassen är den största båtklassen i Sjöräddningssällskapets flotta med utombordsmotorer. Den har ett skrov, som överensstämmer med skrovet för Victoriaklass, men är något förkortat.

Fartyg inom Sjöräddningssällskapet
11-00 Rescue 11-00, en prototyp framtagen av Sjöräddningssällskapet 2011 med stöd av Postkodlotteriet, har använts som reservbåt utprovningar inom Sjöräddningssällskapets utvecklingaarbete.
11-01 Rescue Lennart Wallenstam, byggd 2012, stationerad vid Räddningsstation Stenungsund
11-02 Rescue Sparbanksstiftelsen Öresund, byggd 2013, stationerad vid Räddningsstation Barsebäckshamn
11-03 Rescue Iris, byggd 2014, Räddningsstation Kållandsö
 11-04 Rescue Hans Carlsson, byggår 2015, Räddningsstation Västerås
 11-05 Rescue Bengt Järlebring, byggår 2016, Räddningsstation Mönsterås
 11-06 Rescue Rebecka af Odd Fellow, byggår 2016, Räddningsstation Stockholm
 11-07 Rescue Teddy, byggår 2016, Räddningsstation Munsö/Ekerö
 11-08 Rescue Anncha af Fagerfjäll, byggår 2017, Räddningsstation Skärhamn
 11-09 Rescue Engström, byggår 2018, Räddningsstation Räfsnäs
 11-10 Rescue Stig Kjellgren, byggår 2021, Räddningsstation Vadstena-Motsla
11-11 Rescue William Eriksson, byggår 2022, Räddningsstation Stockholm

Fartygen av Postkodlotterietklass har tillverkats av Swede Ship Composite AB i Hunnebostrand.

Källor
Nya snabbare räddningbåtar ökar chanserna att nå fram, Sjöräddningssällskapets webbplats, odaterat, läst 2015-02-10

Noter

 

Fartyg byggda i Sverige
Räddningsfartygsklasser
Karl Oberthür

Karl (Charles) Oberthür, född 4 mars 1819 i München, död 8 november 1895 i London, var en tysk harpist och kompositör.

Biografi
Karl Oberthür föddes  1819 i München. Oberthür var från 1844 bosatt i London varifrån han ofta gjorde konsertresor till kontinenten. Han var en ansedd virtuos och lärare och hans kompositioner är huvudsakligen skrivna för harpa, men han skrev även pianostycken, visor, ouvertyrer, en mässa, en legend och operan Floris de Namur. Han avled 1895 i London.

Referenser
Composers-classical-music.com

Noter 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musikpedagoger
Tyska harpister
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från München
Födda 1819
Avlidna 1895
Män
Ugglan
Wallberg

Wallberg är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på olikasätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Wallberg 1 771 
 Vallberg 362
Tillsammans blir detta 2 133 personer.

Personer med efternamnet Wallberg
 Aina Wallberg-Ewerlöf (1890–1949), skulptör
 Alfred Wallberg (1852–1930), fabriksägare
 Allan Wallberg (1909–1974), skulptör

 Bengt Wallberg (1931–2004), målare, tecknare och grafiker
 Börje Wallberg (1923–2014), militär och en av Sveriges största filatelister

 Carl Henrik Wallberg (1810–1904), notarie, skribent
 Claes Wahlberg  (aktiv i mitten av 1700-talet), bildhuggare och snickare

 Emelie Wallberg (född 1986), skådespelare
 Evabritta Wallberg (född 1936), arkivarie

 Frans Bertil Wallberg (1862–1935), arkitekt
 Frida Wallberg (född 1983), boxare

 Gurli Wallberg (1916–2005), konstnär och teckningslärare
 Gustaf Wallberg (1758–1834), militär samt målare, tecknare och grafiker

 Hans Wallberg (1946–2013), IT-specialist
 Harriet Wallberg (född 1956), professor i fysiologi, universitetskansler
 Henric Adolph Wallberg (1769–1829), svensk präst

 Ingrid Wallberg (1890–1965), arkitekt
 Ingrid Wallberg-Lindborg (1880–1966), konstnär, tecknare och lärare
 Ivar Wallberg (1854–1910), ingenjör och företagsledare
 Isak Wallberg (1825–1905), företagare och riksdagsman
 Isak Reinhold Wallberg (1800–1852), fabriksägare

 Johan Wallberg (född 1977), simmare

 Maria Wallberg (född 1979), programledare, reporter och sportkommentator
 Mathias Wallberg (1737–1808), lantmätare, botaniker och Linnélärjunge
 Marcus Verner Wallberg (1826–1901), bokhandlare och kommunalpolitiker

 Olof Wallberg (född 1973), skådespelare
 Owe Wallberg (1920–2016), missionär och målare

 Roald Wallberg (1913–1995), bankman

 Walter Wallberg (född 2000), svensk puckelpiståkare
 Wilhelm Wallberg (1827–1893), godsägare och politiker

Källor

Svenska efternamn
Hans Rustad

Hans Rustad kan syfta på:

 Hans Rustad (1759–1832), dansk-norsk militär och arkitekt
 Hans Rustad (född 1950), norsk journalist och bloggare
Hans Rustad (militär)

Hans Rustad, född den 11 april 1759 på gården Rustad vid Kongsvinger, död den 16 maj 1832 i Köpenhamn, var en dansk-norsk militär.

Rustad tog 1780 officersexamen vid artilleriskolan i Köpenhamn, blev 1795 stabskapten och reste 1798 utomlands, först till Preussen, där han vann guldmedalj för ett utkast till ett monument över Fredrik den store, därifrån till Paris, där han trädde i förbindelse med general Bonaparte, som han 
1800 följde på tåget över Alperna. Efter slaget vid Marengo anställdes han vid Macdonalds stab, och efter freden i Lunéville blev han fransk brigadchef. Under Danmark-Norges krig 1813–1814 inträdde han i danska hären, där han 1814 blev överste.

Källor 

 

Överstar
Norska militärer under 1800-talet
Födda 1759
Avlidna 1832
Män
Ugglan
Lista över svenska miljardärer (2014)

Det här är en lista över svenska miljardärer, räknat i svenska kronor (SEK), för år 2014'''.

Se även
Lista över världens rikaste personer

Källor
Sveriges miljardärer 2014, Veckans Affärer 2014-12-08

Miljardärer (2014)
Svenska miljardärer (2014)
Listor över svenska miljardärer
Rostvit kungsfiskare

Rostvit kungsfiskare (Corythornis madagascariensis) är en fågel i familjen kungsfiskare inom ordningen praktfåglar.

Utseende och läte 
Rostvit kungsfiskare är en liten, nästan självlysande orangefärgad kungsfiskare. Den skiljs från madagaskarkungsfiskaren genom orangefärgade ovansidan och orange näbb. Lätet är ett kort "tschik" som ofta hörs i flykten.

Utbredning och systematik 
Rostvit kungsfiskare förekommer på Madagaskar och delas upp i två underarter: 
 Corythornis madagascariensis madagascariensis – låglandsskogar på Madagaskar
 Corythornis madagascariensis dilutus – sydvästra Madagaskar (Sakaraha-regionen)

Tidigare har den placerats i släktena Ceyx eller Ispidina men genetiska studier visar att den hör hemma i Corythornis.

Levnadssätt 
Rostvit kungsfiskare är vanligast i regnskog på östra och norra Madagaskar, men förekommer också lokalt i torrare lövskog i väst. Där kan den sitta orörlig under långa perioder innan den plötsligt gör utfall för att fånga ett byte, oftast grodor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kungsfiskare
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Heinrich Joseph Baermann

Heinrich Joseph Baermann, född 14 februari 1784 i Potsdam, död 11 juni 1847 i München, var en tysk klarinettist.

Baermann var intill 1806 oboist i ett garderegemente i Berlin och senare hovmusiker i München. Han var god vän till Carl Maria von Weber och Giacomo Meyerbeer, som komponerade åtskilligt för honom, och firade på sina konsertresor stora triumfer. Han komponerade för klarinett.

Källor

Tyska klarinettister
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Potsdam
Födda 1784
Avlidna 1847
Män
Salmonsens
Robert Stark

Robert Stark, född 19 september 1847 i Klingenthal, Sachsen, död 29 oktober 1922, var en tysk klarinettist.

Stark var orkestermedlem (solist) i Chemnitz och Wiesbaden och blev professor vid den kungliga musikskolan i Würzburg 1881. Han var en utmärkt konstnär på sitt instrument, författare av en stor klarinettskola och av Hohe Schule des Klarinettenspiels, kompositör av klarinettkonserter, andra stycken och talrika etyder för klarinett, samt av en del kammarmusik för blåsinstrument.

Källor

 Wolfgang G.P. Heinsch: Der Würzburger Klarinettenprofessor Robert Stark.

Tyska klarinettister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska professorer
Födda 1847
Avlidna 1922
Män
Salmonsens
Ett barns memoarer

Ett barns memoarer är en självbiografisk novell av Stig Dagerman från 1948. Den är en skildring av författarens uppväxt hos farföräldrarna i Älvkarleby. Den publicerades i tidskriften All världens berättare 1948, där den ingick i en serie uppsatser av yngre författare kallad "Självbiografiskt" som infördes i All världens berättare 1948-1949. 

Novellen är utgiven i bokform i Samlade skrifter 11 (1983) och i Nattens lekar. Samlade noveller och prosafragment (2014).

Andra verk
Ett barns memoarer är den andra delen i Selma Lagerlöfs Mårbackasvit som utgår från minnen i barndomshemmet. Mårbacka (1922), Ett barns memoarer (1930) och Dagbok (1932).
Ett barns memoarer från 2017 är en samling tematisk kortprosa författad av Anders Larsson.

Källor
Stig Dagerman Nattens lekar. Samlade noveller och prosafragment, Norstedts 2014

Noveller av Stig Dagerman
Skönlitteratur 1948
Erik-Gunnar Rehnmark

Erik-Gunnar Rehnmark, född 6 juni 1916 i Hörnefors församling, Västerbottens län, död 5 april 1994 i Sollefteå, var en svensk arkitekt.

Rehnmark, som var son till kamrer Hugo Rehnmark och Ragnhild Ahlberg, avlade studentexamen i Umeå 1935 och utexaminerades från Chalmers tekniska högskola i Göteborg 1942. Han var därefter anställd vid olika konsulterande arkitekt- och ingenjörsfirmor i Stockholm 1942–1943, vid Försvarets fabriksstyrelse 1944–1945, blev t.f. stadsarkitekt i Skellefteå 1945, distriktsarkitekt i Övre Ådalarnas kommunalförbund i Sollefteå samma år samt var stadsarkitekt i Sollefteå och distriktsarkitekt för kommunerna i Ångermanlands mellersta och västra domsagor 1947–1981. I Sollefteå drev han även egen arkitektverksamhet.

Rehnmark var styrelseledamot i Svenska Arkitekters Riksförbund (SAR) 1951–1952 och 1957–1958, ledamot av SAR:s förtroendenämnd, informationsnämnd och tävlingsnämnd 1951–1952, yngre arkitekters nämnd 1952, styrelseledamot i Mellersta Norrlands arkitektförening 1950–1958 (ordförande 1956–1957, vice ordförande 1953–1955 och 1958). Han var sekreterare i byggnadsnämnden från 1945, i generalplanenämnden från 1947, sekreterare och sakkunnig i Sollefteå högre allmänna läroverks byggnadskommitté 1948–1960 och i centrala byggnadskommittén 1960–1965. Han var biträde i Ådalsutredningen Y 70 1960–1962, ledamot av gatunamnskommittén från 1954 och av trafiksäkerhetskommittén från 1964. I början av 1940-talet var han verksam som lärare i byggnadsritning vid NKI-skolan i Stockholm.

Verk i urval
Tvättanläggning i Långsele för Försvarets fabriksstyrelse.
Sollefteå bryggeri.
Skolor i Långsele, Billsta och på Remsle.
Tempohuset i Sollefteå, sedermera Hemköp.
Bostadshus i kv Aspen och Lönnen, Storgatan 106–112, Hågesta, Sollefteå, 1958–1960.
Församlingsgården, Kyrkvägen 7, Sollefteå, 1962–1964.
Församlingsbyggnader i Långsele, Ed och Ådals-Lidens församling.

Källor
Vem är vem, Norrlandsdelen, 1950, sid. 316.

Svenska arkitekter under 1900-talet
Skellefteås stadsarkitekter
Sollefteås stadsarkitekter
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Födda 1916
Avlidna 1994
Personer från Hörnefors
Män
Blixthjul

Blixthjul är en äldre form av strömbrytare, huvudsakligen använd i induktionsapparater för att åstadkomma tätt på varandra följande avbrott av den primära strömmen.

Blixthjul utgörs av en i kanten tandad kopparskiva, där mellanrummen är utfyllda av en isolerande massa. Strömmen sluts genom det roterande hjulet, och varje gång en mot periferin anlagd släpkontakt berör en tand sluts kretsen och bryts då de isolerande mellanrummen passeras.

Källor 
 

Elektriska komponenter
Parsęta

Parsęta, tyska: Persante, är en 127 kilometer lång flod i Västpommerns vojvodskap i nordvästra Polen. Floden har sin källa nära Szczecinek på 137 meters höjd över havet. Den rinner därifrån norrut förbi städerna Białogard och Karlino, för att slutligen mynna i Östersjön vid Kołobrzeg. Avrinningsområdet är  3 145 km².

Bifloder på västra sidan är Gęsia, Dębnica, Mogilica och Pokrzywnica. På östra sidan ansluter floderna Perznica, Liśnica och Radew.

Källor

Externa länkar 

Vattendrag i Västpommerns vojvodskap
Parsętas avrinningsområde
Phoumi Nosavan

Phoumi Nosavan, född 1920, död 1985 i Bangkok, var en laotisk general  och politiker av kinesisk härkomst.

Biografi
Uppbackad av amerikanska CIA blev dåvarande översten Phoumi statsråd i högerregeringen i Konungariket Laos i februari 1959 och befordrades till general några månader senare. Strax efter Kong Les neutralistkupp sökte han hjälp från Sarit Dhanarajata med att etablera en konkurrerande regering i Savannakhet. Han attackerade Vientiane den 18 september, men de neutrala lyckades med hjälp av Pathet Lao och Sovjetunionen avstyra attacken. En treparters koalitionsregering bildades mellan neutrala, kommunister och högeranhängare den 18 november 1960. Efter en maktkamp inledde Phoumi den 13 december slaget vid Vientiane och som segrande installerade han Boun Oum som premiärminister.

År 1961 stödde John F. Kennedys administration bildandet av en neutral koalition för att undvika en väpnad konfrontation med ryssarna om Laos, och Phoumi beordrades att införa sin högerregering i en trepartskoalition under ledning av Souvanna Phouma. När han vägrade trots personliga vädjanden från president Kennedy och den biträdande utrikesministern flyttades hans CIA-handläggare ut ur Laos och i februari 1962 drogs stödet till hans regering och armé tillbaka. 

Fast besluten att inte ge efter beordrade han general Ouane Rattikone att handla med opium för att kompensera för intäktsbortfallet. Samtidigt beordrade han centralbanken att ge ut mer pengar med kraftigt ökande inflationen som följd. Av de länder som han sökt stöd från gav endast Sydkorea ett bidrag. När hans trupper sedan led ett förödande nederlag i slaget vid Luang Namtha i maj 1962 erkände han sitt misslyckande och gick i juni in i en ny neutral koalition ledd av Souvanna Phouma.

Med hjälp av överste Bounleuth Saycocie försökte Phouni i början av februari 1965 att genom en kupp återta makten. De lyckades dock endast besätta en radiostation och efter fem dagar gav han upp och gick i exil i Thailand.

Efter Pathet Lao tog kommunisterna kontroll över Laos 1975 och Phoumi blev involverad i antikommunistiskt motstånd (Kou Xat i Lao) mot den laotiska regeringen. Baserad i Bangkok stödde han gerillaoperationer längs gränsen mellan Thailand och Laos och inne Laos, och i början av 1980 etablerade han en laotisk regering i exil, trots att han inte fick något internationellt stöd.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978

Externa länkar

Födda 1920
Avlidna 1985
Män
Laotiska generaler
Laotiska politiker
Personer i Laos under 1900-talet
Sparresäters naturreservat

Sparresäter är ett naturreservat i Mariestads och Skövde kommuner i Västergötland.

Reservatet ligger cirka 15 km nordväst om Skövde vid Sparresäters naturbruksgymnasium, norr om Lerdala Det är skyddat sedan 2001 och omfattar 42 hektar. Det består av hagmarker och lövskog.

Vid Sparresäter erbjuds mycket vackra omgivningar med bergbranter, skogsmiljöer, hagmarker och vyer mot sjön Lången.
Området ligger intill en markerad förkastningsbrant vid sjön Långens sydvästra strand. I söder och utmed sjön ligger en hagmark där ek dominerar. Av de grova träden är ca 13 stycken kvalificerade att kallas jätteträd. I reservatet förekommer även björk, ask och vildapel och en värdefull flora.  Norrut ligger skogsmark som består av sumpskog, ask-almskog och ung bokskog. Den värdefulla faunan och floran är främst knuten till grova lövträd i hagmarkerna i söder och dels till skogs- och brantmiljöerna i norr. 

Hagmarkerna med sina enormt grova ekar är fascinerande och innehåller ett växt- och djurliv utan motstycke. Här växer ovanliga vaxskivlingar tillsammans med darrgräs, kattfot och backsippa. 

Norr om Sparresäter höjer sig marken rejält. Utefter en sträcka på 3,5 km reser sig en förkastningsbrant längs med sjön Lången, som mest hela 70 meter. Branten täcks av blandskog med gott om grova träd och död ved. Här trivs backvicker, tibast, backmåra och lundelm. Fiskgjusen, rördrom och många andra fåglar förekommer. Sparresäter är dessutom ett objekt i projektet för skydd och återskapande av läderbaggens livsmiljöer.

Vid Sparresäter bedrivs ej längre något naturbruksgymnasium, verksamheten flyttades år 2014.

Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000.

Externa länkar
Länsstyrelsen, naturreservat Sparresäter

Naturreservat i Skövde kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Naturskyddsområden bildade 2001