kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wilhelm Stolpe

Karl Wilhelm Lorenz Stolpe, född 10 mars 1832 i Gävle, död 11 juli 1906 i Umeå, var en svensk militär och stadsingenjör.

Stolpe blev underlöjtnant vid Ingenjörkåren 1854, löjtnant 1858, kapten vid Fortifikationen 1867, major i armén 1876 och vid Fortifikationen 1878, var chef för Pontonjärbataljonen 1878–1881 och för Sappörbataljonen 1881–1890, blev överstelöjtnant 1887, erhöll avsked med tillstånd att kvarstå såsom överstelöjtnant i Fortifikationens reserv 1890 och var slutligen stadsingenjör i Umeå stad 1890–1902. Vid 70 års ålder gick han i pension och erhöll av Umeå stad 1 000 kronor årligen under hans återstående livstid. Stolpe blev riddare av Svärdsorden 1874. Han vilar på Västra kyrkogården i Umeå.

Familj 
Wilhelm Stolpe var bror till arkeologen Hjalmar Stolpe (1841–1905) och son till justitieborgmästaren i Norrköping Carl Johan Stolpe och Katarina Vilhelmina Charlotta Eckhoff. Wilhelm Stolpe var från 1881 gift med Alma Hedvig Vilhelmina Ekeberg (1855–1932). Paret hade barnen Gudrun 1882, Hertrud 1883, Karl 1884, Arngerd 1887, Sigrun 1891 samt Wilhelm 1894.

Källor 

Stolpe, Carl Vilhelm Lorenz på SvenskaGravar.se

Noter 

Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska fortifikationsofficerare
Svenska kommunaltekniker
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Militärer från Gävle
Personer i Umeås historia
Gravsatta på Västra kyrkogården i Umeå
Födda 1832
Avlidna 1906
Män
Erengisle Näskonungsson

Erengisle Näskonungsson, död 30 mars 1328, var en svensk marsk och riksråd.

Erengisle Näskonungsson och hans bror Karl Näskonungsson har i äldre litteratur angetts vara söner till den 1281 omtalade riddaren Näskonung Bengtsson och tillhörde då troligen en äldre gren av ätten Natt och Dag. Liksom sin bror förde han ett vapen med en delad sköld liknande ätten Natt och Dag. Han var redan 1319 riksråd och framstod då som anhängare till Ingeborg Håkansdotters parti. Han bytte dock sida, troligen 1322 och det var antagligen i samband med detta han utnämndes till marsk. Ännu 1326 omtalas han som väpnare men slås kort därefter till riddare, troligen 21 juni 1327. Erengisle Näskonungsson har i litteraturen uppgetts vara gift med Kristina Petersdotter av Aspenäsätten. Några dokument som belägger detta finns inte, men åtminstone hans bror Karl var gift med hennes syster. I Mats Kettilmundssons testamente omtalas en hustru till Erengisle Näskonungsson men utan att benämnas med namn. Erengisle Näskonungsson och brodern Karl ingick även i den tolvmanna nämnd som i på 1320-talet fick i uppgift att omarbeta Södermannalagen.

Efter sin död omtalas han 1336 i samband med att hans son dömdes att lämna ersättning för varor på ett fartyg från Lübeck i Pernaus hamn som Erengisle Näskonungsson skulle ha tillskansat sig. Ett brev 1339 omtalas de stora jordegendomar som Erengisle Näskonungsson skänkt till Nydala kloster.

Källor 

Svenska marskar
Svenska riddare
Svenska riksråd
Födda 1200-talet
Avlidna 1328
Män
Personer i Sverige under 1300-talet
Heksedans

Heksedans är det tredje studioalbumet med den norska vissångaren Jan Eggum och blev Eggums genombrott som artist i Norge. Albumet utgavs 1977 av skivbolaget CBS. Eggum presenterar bland annat låten "Mor, jeg vil tilbake" och belönades med Spellemannprisen.

Låtlista

Sida 1
 "Heksedans" – 3:35
 "Min pappa maler bilder" – 4:20
 "Karina" – 3:12
 "Svart kartotek" – 2:40
 "Takk som byr" – 4:00
 "Klister kafé" – 4:13

Sida 2
 "Mor, jeg vil tilbake" – 3:44
 "Amerika" – 3:11
 "Unnagjort" – 4:15
 "Gå forbi" – 3:00
 "Velge våpen" – 4:05
 "Fargene" – 3:30

Alla låtar skrivna av Jan Eggum.

Medverkande
Musiker
Jan Eggum – sång, gitarr, banjo, orgel, körsång, arrangement
Trygve Thue – gitarr, percussion, körsång, basgitarr, triangel, arrangement
Rolf Skogstrand – basgitarr, körsång (på "Takk som byr" och "Mor, jeg vil tilbake")
Magne Lunde – trummor, percussion
Tom Harry Halvorsen – synthesizer (på "Amerika"), piano (på "Velge våpen"), arrangement
Tom Salisbury – piano (på "Min pappa maler bilder", "Takk som byr", "Mor, jeg vil tilbake", "Amerika" och "Unnagjort", clavinet
Bergen Strykekvartett
Rolf Sandvik – violin
Terje N. Johannessen – violin
Jean Tørud – viola
Nina G. Flyer – cello
Mette Nome Lepsøe, Mi Young Kim, Ottar Hauge, Stephen Penny – violin (på "Svart kartotek", "Takk som byr", "Mor, jeg vil tilbake" och "Unnagjort")
Dora Bjørgvinsdottir – viola (på "Svart kartotek", "Takk som byr", "Mor, jeg vil tilbake" och "Unnagjort")
Gunnar Norgård – trumpet (på "Min pappa maler bilder", "Klister kafé" och "Amerika")
Kjetil Ytre-Arne – sopransaxofon (på "Min pappa maler bilder", "Klister kafé" och "Amerika")
Harald Halvorsen, Pjokken Eide – trombon (på "Min pappa maler bilder", "Klister kafé" och "Amerika")
Øystein Søbstad – tenorsaxofon (på "Min pappa maler bilder" och "Klister kafé"), flöjt (på "Takk som byr")
Tore Erlandsen – klarinett (på "Svart kartotek")
Gro Andersen – flöjt (på "Svart kartotek" och "Fargene")
Rolf Prestø – kontrabas (på "Klister kafé")
Kristian Lindeman – körsång (på "Heksedans", "Takk som byr", "Mor, jeg vil tilbake", "Amerika" och "Velge våpen"), stråkarrangement (på "Svart kartotek", "Takk som byr", "Mor, jeg vil tilbake" och "Unnagjort")
Svein Gundersen, Alex – körsång (på "Heksedans" och "Amerika")

Produktion
Trygve Thue – musikproducent, ljudtekniker

Referenser

Externa länkar
Discogs.com

Musikalbum 1977
Svenska Cupen i triathlon

Svenska Cupen i triathlon är en serie där ett antal triathlontävlingar i Sverige på sprint eller olympisk distans ingår. År 2008 och 2009 var det sex tävlingar i cupen. Totalt sett var det år 28 tävlingar i Sverige år 2009 officiellt stödda av Svenska Triathlonförbundet, plus ett fåtal ytterligare. Detta kan jämföras med Tyskland där det var 326 tävlingar under 2009.(2011) I svenska cupen har samtliga deltävlingar räknats under senaste åren, och är därför mer ett mått på vilka som deltagit flitigt i cupens alla deltävlingar, än dess prestationer

Herrar 
Olika poängberäkningar under åren, ingen cup 1998-2002

Damer 
Olika poängberäkningar under åren, ingen cup 1998-2002

Referenser

Triathlontävlingar i Sverige
Guy de Montpellier

Guy de Montpellier, född 1160, död 24 maj 1208 i Rom, var en fransk ordensman. Omkring år 1180 grundade han den Helige Andes orden. Ordens uppgift var att ta hand om föräldralösa barn, fattiga och sjuka.

Källor

Externa länkar

Grundare av katolska ordnar, sällskap och institut
Födda 1160
Avlidna 1208
Män
Saligförklarade personer
Förstakammarvalet i Sverige 1925

Förstakammarvalet i Sverige 1925 var ett val i Sverige till Sveriges riksdags första kammare. Valet hölls i den femte valkretsgruppen i september månad 1925 för mandatperioden 1926–1933.

Tre valkretsar utgjorde den femte valkretsgruppen: Jönköpings läns valkrets (6 mandat), Göteborgs och Bohus läns valkrets (6 mandat) samt Värmlands läns valkrets (7 mandat). Ledamöterna utsågs av valmän från det landsting som valkretsarna motsvarade. För de städer som inte ingick i landsting var valmännen särskilda elektorer. Femte valkretsgruppen hade dock inga elektorer.

Val till den femte valkretsgruppen hade senast ägt rum sommaren 1921 som var ett icke-ordinarie nyval för hela första kammaren. Valet 1921 räknades även som den första valkretsgruppens valår, och de nästföljande grupperna skulle hålla sina val från och med 1922 och framåt, i ordning efter grupperna (andra gruppen höll val det andra året, 1922; tredje gruppen höll val det tredje året, 1923, och så vidare).

Valresultat 

Av 154 valmän deltog samtliga i valet.
1 av de invalda högermännen betecknade sig som en vilde i riksdagen.
Den valda ledamoten tillhörande Sveriges liberala parti, Isak Svensson, hade redan 1924 gått över till partiet från Frisinnade landsföreningen.

Invalda riksdagsmän
Jönköpings läns valkrets:
Karl Ekman, n
Karl Johan Alfred Gustafsson, n
Jacob Spens, n
Oscar Ericson, bf
Erik Abrahamsson, fris
Ivan Pauli, s

Göteborgs och Bohus läns valkrets:
Eric Hallin, n
Axel Sundberg, n
Ludvig Widell, n
Isak Svensson, lib
Israel Holmgren, fris
Sigfrid Hansson, s

Värmlands läns valkrets
Georg Dahl, n
Valfrid Eriksson, n
Johan Bergman, fris
Åke Ingeström, fris
John Sandén, s
Karl Schlyter, s
Gustaf Strömberg, s

Källor
SCB: Riksdagsmannavalen 1925-1928

Noter

1925 i Sverige
Sverige
1925
Måltiden

Måltiden (finska: Ateria) är en oljemålning av den finländske konstnären Pekka Halonen från 1899.

Pekka Halonen följde 1898 Juhani Ahos exempel och flyttade till Tusby. Han bodde där på Perttilä gård i Tuomala by i Tusby och hade där utrymme att måla monumentala folklivsskildringar. Det var där som oljemålningen Måltiden tillkom 1899, och även Vägröjare i Karelen ett år senare. Vintern 1898 köpte Pekka Halonen den närbelägna tomt vid Tusby träsk, där han med hjälp av sin bror Antti lät uppföra ateljéhuset Halosenniemi som arbetsplats och permanent bostad.

Måltiden var den första målning som paret Marie-Louise (1913–88) och Gunnar Didrichsen (1903–92), som gift sig 1939, gemensamt köpte in 1942 till den konstsamling, som senare skulle bli grunden för Didrichsens konst- och kulturmuseum på Granö i Helsingfors. Målningen inköptes av ägaren till en privatsamlare i Brunnsparken i Helsingfors, som bodde i en byggnad vid Östra Allén, där nu den amerikanska ambassaden i Helsingfors ligger. Året efter förstördes huset helt av sovjetryska flygbombningar av staden. Paret Didrichsen fortsatte sedan under 1940-talet att främst inköpa konstverk från den finländska guldåldern, av Eero Järnefelt, Axel Gallen-Kallela och Pekka Halonen.

Målningen avbildar fem män vid ett matbord och en ung kvinna som passar upp. Bilden är hårt beskuren.

Källor
Måltiden på ehive.com
En kulturens oas i Helsingfors – Didrichsens museum för konst och kultur, Didrichsens museum för konst och kultur, Helsingfors 201, , sidorna 8–9

Noter

Målningar på Didrichsens konst- och kulturmuseum
Målningar 1899
Målningar av Pekka Halonen
Genremålningar
Målningar med motiv från Nyland
Tornhuset, Malmö

Tornhuset, eller Gamla hamnkontoret, är en byggnad i Malmö, som uppfördes 1908–10 som kontorshus för Malmö hamn. Det har från 1997 använts som förvaltningsbyggnad för Malmö högskola och sedan våren 2015 hyser det World Maritime University.

Tornhuset ritades av Harald Boklund i nationalromantisk stil och är försett med ett torn för övervakning av trafiken i hamnen och i Öresund. Den ligger vid nuvarande Bagers plats i Malmö centrum.

Huset har tillbyggts 2013–15 med en byggnad på 3 000 kvadratmeter i stark arkitektonisk kontrast, ritad av den australiensiska arkitektbyrån Terroir och Kim Utzon Arkitekter för Malmö stad. Tillbyggnaden har fem våningsplan över marken. I bottenvåningen finns en hörsal och ett atrium, högst upp två matsalar och ett kök, och på mellanvåningarna framför allt kontorsutrymmen. Bibliotek och klassrum finns i den tidigare hamnkontorsbyggnaden.

Källor
Arkitektur 2015:5, sidorna 84–89

Bilder

Byggnader och anläggningar i Malmö
Carlo Buratti

Carlo Buratti, född 1651, död 1734 i Rom, var en italiensk arkitekt under senbarocken.

Buratti var elev till Carlo Fontana. I Rom fick Buratti 1722 i uppdrag att utföra olika arbeten i kyrkan Santi Luca e Martina. Bland annat fullbordade han kapellet i vänster tvärskepp, som hade påbörjats av Fontana. År 1731 påbörjade han kyrkan Bambin Gesù all'Esquilino, som fullbordades av Ferdinando Fuga. I Albano Laziale har Buratti ritat fasaden till katedralen San Pancrazio.

Bilder

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

 

Italienska barockarkitekter
Födda 1651
Avlidna 1734
Män
Ransom Riggs

Ransom Riggs, född 3 februari 1979 i Maryland, är en amerikansk författare och filmmakare. Han är mest känd för sin debutroman Miss Peregrines hem för besynnerliga barn.

Bibliografi 
 Miss Peregrine's Home for Peculiar Children (på svenska: Miss Peregrines hem för besynnerliga barn) – 2011
 Hollow City: The Second Novel of Miss Peregrine's Children (på svenska: Spökstaden: andra boken om Miss Peregrines besynnerliga barn) – 2014
 Library of Souls: The Third Novel of Miss Peregrine's Peculiar Children (på svenska: Själarnas bibliotek) – 2015

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 

Födda 1979
Män
Levande personer
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Amerikanska författare under 2000-talet
Engelskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Författare från Maryland
Personer från Maryland
Miss Peregrines hem för besynnerliga barn

Miss Peregrines hem för besynnerliga barn (originaltitel: Miss Peregrine's Home for Peculiar Children) är en fantasy-roman från 2011 av Ransom Riggs. Boken handlar om pojken Jacob som hittar ett övergivet barnhem på en walesisk ö. Handlingen berättas med fotografier och illustrationer. Tim Burtons filmatisering av boken hade biopremiär september 2016.

Referenser 

Skönlitteratur 2011
Engelskspråkig skönlitteratur
Amerikanska romaner
Debutromaner
Romaner som blivit film
Amerikansk ungdomslitteratur
Miss Peregrines hem för besynnerliga barn (film)

Miss Peregrines hem för besynnerliga barn (originaltitel: Miss Peregrine's Home for Peculiar Children) är en amerikansk fantasy-äventyrsfilm baserad på boken med samma namn av Ransom Riggs. Filmen är regisserad av Tim Burton och skriven av Jane Goldman. Den hade biopremiär den 30 september 2016.

Rollista (i urval) 
 Asa Butterfield – Jacob Portman
 Eva Green – Miss Peregrine
 Samuel L. Jackson – Mr. Barron
 Chris O'Dowd – Franklin Portman
 Allison Janney – Dr. Golan
 Terence Stamp – Abraham Portman
 Callum Wilson – Abraham Portman som ung
 Judi Dench – Miss Avocet
 Kim Dickens – Maryann Portman
 Rupert Everett –  John Lamont, ornitolog
 Ella Purnell – Emma

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Amerikanska filmer 2016
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Brittiska fantasyfilmer
Brittiska äventyrsfilmer
Filmer från Twentieth Century Fox
Filmer i regi av Tim Burton
Filmer om föräldralösa
Filmer om barn
Brittiska filmer 2016
Hässleholms högre allmänna läroverk

Hässleholms högre allmänna läroverk var ett läroverk i Hässleholm verksamt från 1908 till 1968.

Historia
Skolan var en kommunal mellanskola från 1911 till 1930 och påbörjade 1928 omvandling till samrealskola som även hade ett kommunalt gymnasium från 1935.

1942 blev skolan Hässleholms högre allmänna läroverk. Skolan kommunaliserades 1964 och namnändrades till Linnéskolan efter att gymnasieskolan flyttat därifrån. Studentexamen gavs från 1938 till 1968 och realexamen från 1913 till 1966.

Referenser

Läroverk och realskolor i Sverige
Utbildning i Hässleholm
Färgbrytning

Färgbrytning är processen att ge önskad kulör till en målarfärg. Ordet bruten färg kan också syfta på en kulör som avviker något från den som uppfattas som ren (till exempel "brutet vitt").

Fram till mitten av 1900-talet var färgbrytningen en del av målarens arbete. Pigmenten köptes separat och revs (finfördelades) av målaren. Från början av 1800-talet gick det också att köpa färdigrivna pigment i pulverform och som pasta, riven i linolja.

Från mitten av 1900-talet arbetar målaren normalt med färdigbruten färg. Till en början höll färgindustrin och färghandeln ett antal standardkulörer i lager, men idag pigmenteras i stort sett all färg för det specifika ändamålet. Till detta används datorstyrda brytmaskiner, där koncentrerade pigment i pastaform blandas med vit eller opigmenterad färg. Brytsystemens programvara innehåller recept för tusentals kulörer, som i Sverige specificeras enligt det standardiserade färgbeteckningssystemet NCS och enligt varje färgfabrikants egna beteckningar.

De pigment och recept som används i brytsystemen varierar mellan färgfabrikanterna och byts ut ibland när nya pigment utvecklats eller när gamla visat sig mindre lämpliga. En handbok från 2010 anger följande pigment som de normalt förekommande, med hänvisning till deras beteckning i den internationella pigmentdatabasen Colour Index.

Gult, gulbrunt, orange: Järnoxidgult PY42, vismutgult PY184, arylamidgult PY74, diarylamidgult PY83

Orange, rött: Järnoxidrött PR101, dibromantantron PR168, naftol AS-D PR 112

Blåaktigt rött, violett: Kinakridon PR 122, kinakridon PV19, doixazinviolett PV23

Blått: Ftalocyaninblått PB15:2

Grönt: Ftalocyaningrönt PG07

Vitt: Titandioxid PW6

Svart: Carbon black PBk07

Källor 

Färgämnen och pigment
Målningsfärger
Roser til Monica

Roser til Monica är en norsk svartvit dramafilm från 1956 i regi av Bjarne Andersen. I rollerna ses bland andra Inger Marie Andersen, Urda Arneberg och Fridtjof Mjøen.

Handling 
Cecilia och Finn ska gifta sig, men Finn är kär i sin älskare Monica. Monica är gravid och när Cecilia får reda på affären blir utom sig av förtvivlan.

Rollista 
 Urda Arneberg – Monica
 Inger Marie Andersen – Cecilia Wenner
 Fridtjof Mjøen – överläkare Wenner
 Henki Kolstad – Tor Dreier, redaktör
 Pål Skjønberg – Finn Ek, reservläkare
 Espen Skjønberg – Egil Ek, pianist
 Tor Stokke – Tom Ek, yngste brodern
 Sonja Lid – Elsa Wenner
 Gisle Straume
 Helga Rydland – Marthe, hushållerskan
 Merete Skavlan – Frida Ek
 Bjørn Bergh-Pedersen – Bengt Lie, doktor
 Mette Lange-Nielsen – syster Britt
 Nils Hald – trädgårdsmästare

Om filmen 
Roser til Monica producerades av bolaget International Film Service AS. Med filmen debuterade Bjarne Andersen som regissör och den är tillsammans med Smuglere i smoking (1957) de enda filmerna han regisserade. Filmen bygger på Lillian Sonnings roman med samma namn från 1946. Andersen omarbetade boken till filmmanus tillsammans med Nils-Reinhardt Christensen och Per Gunnar Jonson. Jonson var även filmens fotograf. Filmen hade premiär den 19 januari 1956.

Musik 
 "Roser til Monica" (text: Bjørn Bergh-Pedersen och Sonja Lid, musik: Bjørn Woll)

Referenser 

Norska dramafilmer
Norskspråkiga filmer
Filmer 1956
Svartvita filmer
Norska filmer baserade på romaner
Norska 1950-talsfilmer
Kvinnens plass

Kvinnens plass är en norsk svartvit dramafilm med science fiction-inslag från 1956. Den regisserades av Nils R. Müller och i huvudrollerna som det unga journalistparet ses  Lars Nordrum och Inger Marie Andersen.

Handling 
Journalisten Tore Haugen återvänder till Norge från USA. Han förälskar sig i journalisten Tore Næss och upptäcker snart att han fått arbete på samma tidning som hon. Næss visar framfötterna och utvecklas till en stjärnreporter, medan Haugen är en medelmåtta. När de får barn tillsammans uppstår frågan vem som ska offra sin karriär för att vara hemma med barnet. Haugen finner sig snart väl i sin roll som hemmapappa.

Rollista 
 Lars Nordrum – Tore Haugen
 Inger Marie Andersen – Tore Ness
 Harald Aimarsen – anställd på tidningen
 Haakon Arnold 		
 Pål Bang-Hansen – anställd på tidningen	
 Odd Borg – Per, Journalist
 Wilfred Breistrand – redaktionsmedarbetare	
 Hilde Brenni 		
 Lalla Carlsen – pensionatsvärdinna
 Kari Diesen 		
 Oscar Egede-Nissen – man som har sett ett ufo
 Helge Essmar – chefssekreteraren
 Jack Fjeldstad – försäkringsagenten
 Dan Fosse – man som har sett ett ufo
 Hilde Grythe – Tores och Tores barn
 Turid Haaland – mor
 Knut M. Hansson – anställd på tidningen	
 Willie Hoel – Teodor
 Ella Hval – Fru Steffensen
 Mette Lange-Nielsen 		
 Erik Lassen – anställd på tidningen
 Per Lillo-Stenberg – anställd på tidningen
 Erling Lindahl – redaktionsmedarbetare 		
 Fridtjof Mjøen – redaktören
 Kari Neegård 		
 Siri Rom – servitris
 Aud Schønemann – fröken Stjernhol
 Erna Schøyen 		
 Eugen Skjønberg 		
 Rolf Søder – man som har sett ett ufo
 Kirsten Sørlie

Om filmen 
Kvinnens plass producerades av bolaget NRM-Film AS med Nils R. Müller som produktionsledare och Bjarne Stokland som produktionschef. Müller regisserade filmen och skrev också manus tillsammans med Eva Seeberg. Per Gunnar Jonson var fotograf och Müller klippare. Musiken komponerades av Egil Monn-Iversen och Bjørn Woll. Filmen hade premiär den 8 mars 1956 i Norge.

Referenser 

Norska dramafilmer
Norskspråkiga filmer
Filmer 1956
Svartvita filmer
Norska 1950-talsfilmer
Filmer i regi av Nils R. Müller
Ferrer Bassa

Ferrer Bassa (aktiv 1324–1348), född omkring 1285, död 1348 i Barcelona, var en spansk konstnär och illuminist. Han och blev föregångare till så kallade Kataloniaskolan.

År 1324 och 1333 fick han uppdraget att utsmycka kapellet i Sitges. År 1343 till 1346 utförde han sitt mästerverk: tjugo stora fresker i San Miquel-kapellet i Pedralbes, Barcelona.

Bassa avled 1348, troligen av pest.

Referenser

Externa länkar 

 Ferrer Bassa, pintor Gran enciclopèdia catalana 

Män
Avlidna 1348
Spanska illustratörer
Födda 1285
Spanska målare under 1300-talet
Hilde Brenni

Hilde Brenni, född 9 juni 1926, död 1 november 2010, var en norsk skådespelare.

Brenni var engagerad vid Trøndelag Teater, Folketeatret, Det norske teatret, Oslo Nye Teater, Det Nye Teater, Nationaltheatret, Riksteatret och Nordland Teater. Hon medverkade även i fyra filmer och en TV-serie 1956–1998.

Filmografi

Referenser 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1926
Avlidna 2010
Kvinnor
En natt forbi

En natt forbi är det fjärde studioalbumet med den norska vissångaren Jan Eggum. Albumet utgavs 1979 av skivbolaget CBS och innehåller låten "En natt forbi" som ursprungligen skrevs av Eggum för Wenche Myhre till hennes album Wenche från 1976. Jan Eggum deltog också vid inspelningen av detta album som gav Wenche Myhre Spellemannprisen 1976.

En natt forbi återutgavs på CD 1996 av skivbolaget Grappa Musikkforlag.

Låtlista
Sida 1
 "Smuler fra de rikes bord" – 5:05
 "En sang fra vest" – 5:01
 "Fordi du er sann" – 4:15
 "Porno-vise" – 2:46
 "Vi har en drøm" – 3:57

Sida 2
 "Kort opphold" – 5:45
 "Aldri røre" – 4:00
 "En natt forbi" – 3:02
 "Eneboeren" – 3:24
 "Jeg lover deg" – 5:11

Alla låtar skrivna av Jan Eggum.

Medverkande
Musiker
Jan Eggum – sång, gitarr
Trygve Thue – gitarr, körsång
Tom Salisbury – piano, keyboard, synthesizer, arrangement
Alf Emil Eik – basgitarr
Svein Christiansen – trummor, percussion
Kristin Berglund – körsång
Filharmonien - div. instrument
Rolf Sandvik – dirigent

Produktion
Trygve Thue – musikproducent, ljudtekniker
Tom Salisbury – musikproducent
Bruno Oldani – omslagskonst, foto
Konsis – omslagsdesign

Referenser

Externa länkar
Discogs.com

Musikalbum 1979
Kramhandlare

Kramhandlare var under 17- och 1800-talet en detalj- eller minuthandlare, till skillnad från grosshandlare. Kramhandlaren hade en viss inriktning, det fanns t.ex. kryddkramhandlare, sidenkramhandlare och lärftkramhandlare men också järn- och stålkramhandlare (den som sålde livsmedel kallades vanligen viktualiehandlare). Kramhandlaren hade normalt en fast bod, exempelvis i den s.k. Basaren på Norrbro i Stockholm, även om det också fanns kringresande marknadsförsäljare.

Kramhandlare var således en saklig benämning, utan den nedsättande ton som så småningom växte fram ("krimskrams"). I Svenska Akademiens Ordbok beskrivs "kram" (1937) som "smärre handelsvaror (i sht manufaktur-, mode- o. prydnadsvaror, förr äv. specerier o. d.) avsedda för minuthandel". Artikeln konstaterar dock att ordet numera nästan enbart används nedsättande.

Se även
Krämare

Referenser

Historiska yrken
Vårt Slovakien

Folkpartiet - Vårt Slovakien (slovakiska: Ľudová strana – Naše Slovensko, ĽSNS) är ett nationalistiskt, euroskeptiskt och högerextremt parti i Slovakien. Partiet grundades ur spillrorna av det tidigare, öppet nynazistiska partiet Slovakisk gemenskap. ĽSNS ser sig själva som sentida efterföljare till Slovakiska folkpartiet, vilket styrde den Slovakiska staten under andra världskriget, och hyllar dess ledare Jozef Tiso och Andrej Hlinka som nationens hjältar. Ideologiskt betonar ĽSNS det nationella, det katolska och det sociala. Man förespråkar utträde ur EMU och NATO och en neutral utrikespolitik.

Partiets ledare Marian Kotleba är sedan 2013 regional guvernör i regionen Banska Bystrica efter att han överraskande fick 55,5% av rösterna då han i valets avgörande omgång ställdes mot en kandidat från Socialdemokraterna. I det slovakiska parlamentsvalet i mars 2016 valdes partiet för första gången in i Slovakiens nationalråd med åtta procent av rösterna.

Källor

Externa länkar 
 Partiets officiella webbplats

Nationalistiska partier
Politiska partier bildade 2010
Politiska partier i Slovakien
Högerextrema partier
Euroskeptiska partier