kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Volkmar Busch

Joseph Marie François Volkmar Busch, född 20 november 1812 i Köpenhamn, död där 3 november 1893, var en dansk tonsättare.

Busch blev först sjökadett, men lämnade denna bana och erhöll anställning inom postväsendet. Senare utgav han bland annat läroböcker i svenska (1843–44), men valde under 1840-talet att inrikta sig på musiken. Han gjorde sig bemärkt med en Sørgemarch over Olaf Rye och skrev musikanmälningar i det av honom redigerade Kjøbenhavns Theaterblad (1844–45) och dess fortsättning Mellemakten (1846).

Åren 1853–65 vistades han i Nordamerika och komponerade en del kyrkomusik för katolska kyrkan, av vilken han blivit en ivrig anhängare. Hans ideal i musikens värld var Gioacchino Rossini, Vincenzo Bellini, Daniel-François-Esprit Auber och François Adrien Boïeldieu, i det hela den galloromanska skolan från början och mitten av 1800-talet. De går igen i hans huvudabete, Stabat mater för soli, kör och orkester, ett italienskt melodiöst verk, i stilen nära besläktat med motsvarande verk av Rossini.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska musiker under 1800-talet
Födda 1812
Avlidna 1893
Män
Salmonsens
Jean de Montmirail

Jean de Montmirail, född 1165, död 1217 var en fransk adelsman, bl.a. baron av Montmirail och greve av La Ferté-Gaucher, därtill även konnetabel av Frankrike.

Jean föddes i Montmirail, en liten stad i Champagne. Han vann snabbt inflytande hos kungen Filip II August och blev dennes intime vän och rådigvare. År 1200 lämnade han det världsliga livet och blev munk, varpå han gav det mesta av sina rikedomar till fattiga (något hans vänner och familj kritiserade honom för). 

Det sades att mirakler kunde ske vid Jeans grav, vilket lockade pilgrimer dit. Han är saligförklarad av katolska kyrkan.

Källor

Franska grevar
Franska munkar
Födda 1165
Avlidna 1217
Män
Helen Mack

Helen Mack, född 13 november 1913 i Rock Island, Illinois, död 13 augusti 1986 i Beverly Hills, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. På 1930-talet gjorde hon ett antal huvudroller i filmer och kom att medverka i mer än 40 filmer. 1945 gjorde hon sin sista filmroll. Hon arbetade senare i karriären som producent, manusförfattare och regissör för radio.

Hon har en stjärna på Hollywood Walk of Fame vid adressen 6310 Hollywood Blvd.

Filmografi

Källor

Externa länkar

Födda 1913
Avlidna 1986
Kvinnor
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Pass för den blonda!

Pass för den blonda! är en amerikansk komedifilm från 1942 i regi av Alexander Hall. Manus skrevs av Joseph Fields och Jerome Chodorov och byggde på deras pjäs My Sister Eileen från 1940. Rosalind Russell blev nominerad till en Oscar för bästa kvinnliga huvudroll, men vann inte. The Three Stooges medverkar i ett cameoframträdande i slutet av filmen.

Handling
Två systrar, journalisten Ruth och skådespelaren Eileen flyttar från Ohio till New York för att försöka starta om sina karriärer.

Rollista
Rosalind Russell – Ruth Sherwood
Janet Blair – Eileen Sherwood
Brian Aherne – Robert Baker
George Tobias – Appopolous
Allyn Joslyn – Chick Clark
Grant Mitchell – Walter Sherwood
Elizabeth Patterson – 'Grandma' Sherwood
June Havoc – Effie Shelton

Externa länkar

Filmer 1942
Amerikanska komedifilmer
New York på film
Filmer från Columbia Pictures
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Breda Meccanica Bresciana

Breda Meccanica Bresciana, fullständigt namn La Società Italiana Ernesto Breda per Costruzioni Meccaniche, är en italienskt industriföretag.

Företaget räknar sina anor tillbaka till 1850. Den egentlige grundaren av det nuvarande storföretaget Ernesto Breda (1859-1918) övertog företaget 1890. 1899 ombildades Breda till aktiebolag. Tillverkningen bestod av såväl elektriska motorer som generatorer, jordbruksmaskiner, järnvägsvagnar. ång- och elektriska lok, samt automatvapen och kanoner. Ett dotterbolag i Milano tillverkade flygplansmotorer. Vid andra världskrigets utbrott hade företaget 16.000 anställda.

Källor

 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Italienska företag
Italienska vapentillverkare
Schwangau

Schwangau är en kommun och ort i Landkreis Ostallgäu i Regierungsbezirk Schwaben i förbundslandet Bayern i Tyskland. Schwangau, som för första gången nämns i ett dokument från år 1090, har cirka  invånare.

Byggnadsverk i urval 
 Neuschwanstein
 Hohenschwangau

Referenser 

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Ostallgäu
Breda M1930

Breda M1930 var en italiensk luftkyld lätt kulspruta, utvecklad 1930 av Breda Meccanica Bresciana.

Kulsprutan hade en kaliber på 6,5 millimeter, en längd av 1,23 meter och en vikt på 10,3 kilo. Kulans utgångshstighet var på 600 meter per sekund. I likhet med de flesta äldre lätta kulsprutor hade Bredan ett fast magasin. Ganska snart efter lanseringe visade sig dock dess nackdelar. Vapnet var svårt att montera isär vilket försvårade vapenvård. Rekylsystemet var klent utformat och patronhylsorna brände lätt fast. För att lösa detta hade en oljepump monterats in, vilket dock var en känslig konstruktion, smuts kom gärna in i lådan och klibbade ihop med oljan vilket åstadkom rejäla eldavbrott, särskilt de italienska trupperna i Nordafrika under andra världskriget hade stora problem med detta. Vapnet saknade även bärhantag vilket försvårade förflyttning med kulsprutan. 

Problemen med Breda M1930 ledde till att arbetet med att ersätta den föråldrade tunga kulsprutan Revilli M14/35 med en modernare vilket ledde till utvecklingen av Breda M1937. Kort före andra världskrigets utbrott inställde dock italienska regeringen alla anslag till utveckling av standardvapen för infanteriet, och Breda M1930 kom att bli den mest använda italienska lätta kulsprutan under kriget. Efter freden 1945 avvecklades kulsprutan snabbt.

Källor 
 Bauer, Eddy. - Mannen i ledet / förf.: Eddy Bauer ; militär rådgivare: James L. Collins Jr ; svensk bearb.: Lars Rosander ; övers.: Lars och Magnus Rosander. - 1981. - 

Italiensk krigsmateriel under andra världskriget
Breda M1937

Breda M1937 var en italiensk luftkyld tung kulspruta utvecklad av Breda Meccanica Bresciana 1937.

Kulsprutan hade kaliber på 8 millimeter, var 1,27 meter lång och vägde 19,5 kilo. Vapnet var bandmatat och laddades med 20-skottsband. Kulans utgångshastighet var 792 meter per sekund. Breda M1937 visade sig under andra världskriget vara ett robust och tillförlitligt vapen såväl på östfronten som under striderna i Nordafrika. En nackdel var den låga eldhastigheten, den teoretiska lång på 459 skott per minut, men låg i praktiken bara på 200 skott per minut. Ett annat problem var dess stora vikt. Redan före kriget tog man fram en nedbantad version för montering i stridsvagnar, Breda M1938, vilken redan under krigets lopp kom att ersätta Breda M1937.

Källor 
 Bauer, Eddy. - Mannen i ledet / förf.: Eddy Bauer ; militär rådgivare: James L. Collins Jr ; svensk bearb.: Lars Rosander ; övers.: Lars och Magnus Rosander. - 1981. - 

Italiensk krigsmateriel under andra världskriget
Rudolph Bay

David Wilhelm Rudolph Bay, född 9 juli 1791 i Köpenhamn, död där 15 maj 1856, var en dansk tonsättare.

Bay blev student 1808 och studerade teologi, men anställdes som volontär i utrikesdepartementet, reste 1816 till Alger som dansk konsulatssekreterare och stannade där till 1831. Under denna tid tillkom hans melodi till Vift stolt på Kodans Bølge, som blev en nationalsang. I Rom studerade han sång och umgicks med Bertel Thorvaldsen. 

Då Bay återvände till Danmark vann han uppskattning, även hos Kristian VIII, för sin tenorstämma och utnämndes 1832 till kunglig kammarmusiker, 1834 blev han kantor vid Holmens Kirke och tilldelades professors titel. En rad romanser, mycket melodiösa, men också, enligt tidens smak, något sötaktiga, föreligger från hans hand, vilka vann stor utbredning, till exempel Du er rig, du er dejlig, o Syd, O, lad dem flagre, och Hjemve. Dessutom skrev han flera tillfällighetskompositioner, kantater och liknande samt för teatern sångstycket Lazarilla (Det Kongelige Teater och Kasino) och musiken till Koncerter for Rejsende och Slægtningene. Han verkade även för förbättring av sångundervisningen i skolorna och utgav skriften Om Kirkesangen i Danmark (1840).

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska diplomater
Födda 1791
Avlidna 1856
Män
Salmonsens
Sophus Halle

Sophus Halfdan Halle, född 13 december 1862 i Rødby, död 22 augusti 1924 i Hareskov, var en dansk tonsättare och skolman. 

Halle elev vid Jonstrup Seminarium 1879–82, blev lärare vid de kommunala skolorna i Köpenhamn 1883, organist vid Immanuelskirken 1896–1905 och skolinspektör i Köpenhamn 1905. Han var medlem av sångkommissionen för de köpenhamnska skolorna. 

I musik var Halle lärjunge till Johan Henrik Nebelong (orgel) och Otto Malling (musikteori). Han komponerade Præludier for Orgel, Salmer og aandelige Sange, en rad barnvisor, soldatvisor och fosterländska sånger. Han författade Modulationslære (1900) och utgav Psalmebogens Melodier och en samling flerstämmiga sånger Blandet Kor (1906).

Källor

Halle, Sophus Halfdan i ''Dansk biografisk Leksikon, 2:a upplagan

Danska klassiska kompositörer
Danska organister
Klassiska organister
Danska kyrkomusiker
Danska lärare
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Födda 1862
Avlidna 1924
Män
Salmonsens
Personer från Rødby
Gronau, Nordrhein-Westfalen

Gronau (Westfalen), officiellt förkortat Gronau (Westf.), Gronau in Westfalen, är en stad i västra Tyskland, belägen i Kreis Borken, Regierungsbezirk Münster, i förbundslandet Nordrhein-Westfalen. Staden har cirka  invånare. Gronau är en av de större städerna i området.

Källor 

Kommuner och städer i Kreis Borken
Ernst Bredberg

Ernst Bredberg, född 15 januari 1877, död 6 juli 1970 i Oscars församling i Stockholm, var en svensk militär och idrottsledare. Han var bror till Axel Bredberg.

Bredberg blev officer 1899, underintendent vid Intendenturkåren 1905 och överstelöjtnant 1936. Han var 1908–1916 vice ordförande i Fredrikshofs idrottsförening, 1914–1916 ledamot av Riksidrottsförbundets stadgeutskott, och var från 1920 medlem av dess överstyrelse och förvaltningsutskott, vars ordförande han var 1921–1940. Bredberg var från 1924 medlem av Sveriges olympiska kommitté, från 1925 av Stadionstyrelsen, från 1935 ledamot av direktionen för Gymnastiska centralinstitutet samt från 1940 vice ordförande i Riksidrottförbundets överstyrelse. Han är begraven på Vallby kyrkogård.

Källor
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Noter

Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Födda 1877
Avlidna 1970
Män
Svensk uppslagsbok
Johan Henrik Nebelong (organist)

Johan Henrik Nebelong, född 9 november 1847 i Köpenhamn, död där 14 september 1931, var en dansk organist. Han var son till Niels Sigfred Nebelong och far till Clara Nebelong.

Som ganska ung vikarierade Nebelong vid orgeln i Garnisonskirke. Vid 17 års ålder fick han sin första anställning som organist vid fängelset på Christianshavn. Tre år senare debuterade han som konsertorganist vid en konsert i Lunds domkyrka. År 1881 förflyttades han som organist till Sankt Johannes Kirke i Köpenhamn och blev 1890 tillika kantor där, befattningar vilka han lämnade 1921.
 
Vid en mängd konserter, dels i Danmark, dels i Sverige och Tyskland, visade Nebelong sig som en av Danmarks mest betydande organister och hade förtjänsten av att inrätta flera serier folkkonserter med låg entréavgift i Köpenhamn. Han blev statens orgelkonsulent 1881 och sånginspektör 1896. Han var musikledare vid Statens Lærerhøjskole och ordförande i kommittén för skolsångtävlingar i Danmark. Han stiftade en pensionsfond för organistänkor, vidare Dansk Organistforening, i vilken han var ordförande, och slutligen en organistskola. Han komponerade sånger, psalmer och pianostycken.

Källor

Danska klassiska kompositörer
Danska organister
Klassiska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1800-talet
Danska musiker under 1900-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1847
Avlidna 1931
Män
Salmonsens
Henry Eyring

Artikeln handlar om kemisten, för hans son, se Henry B. Eyring.

Henry Eyring, född 20 februari 1901, död 26 december 1981, var en amerikansk teoretisk kemist.

Eyring var tredje generationens mormon och föddes i mormonkolonin Colonia Juárez, i Chihuahua i Mexiko (en del mormoner hade flyttat från USA till Mexiko under slutet av 1800-talet för att kunna fortsätta utöva månggifte) och bodde där tills de fördrevs i samband med mexikanska revolutionen. 1912 flyttade familjen till El Paso i Texas och därifrån vidare till Arizona. Han studerade vid University of Arizona och doktorerade sedan vid University of California, Berkeley 1927. Därefter arbetade han vid Princeton University och senare vid University of Utah.

Eyring mottog National Medal of Science 1966 och Wolfpriset i kemi 1980. Att han inte fick Nobelpriset i kemi har förvånat vissa. En av hans teorier, publicerad 1935, tycks inte ha förståtts till fullo av Nobelkommittén förrän långt senare; som kompensation tilldelades han Berzeliusmedaljen av Kungliga Vetenskapsakademien 1977.

Eyring var gift med Mildred Bennion. De fick tre söner. Eyring var aktiv inom Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga i hela sitt liv. Hans syster, Camilla Eyring, var gift med Spencer W. Kimball, som var kyrkans president 1973-1985. Hans son Henry B. Eyring, är en generalauktoritet i kyrkan och sedan 2007 medlem av första presidentskapet.

Referenser

Amerikanska kemister under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1981
Personer från Chihuahua
Män
Alumner från University of California, Berkeley
Mottagare av Priestleymedaljen
Wolfpristagare i kemi
Alumner från University of Arizona
Henry B. Eyring

Henry Bennion Eyring, född 31 maj 1933, är en amerikansk ledare inom Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga. Han är andre rådgivare i första presidentskapet åt kyrkans president Russell M. Nelson sedan januari 2018. Han var dessförinnan, sedan 2008, förste rådgivare åt president Thomas S. Monson och sedan oktober 2007, andre rådgivare åt Gordon B. Hinckley. Innan det var han medlem i de tolv apostlarnas kvorum sedan 1995. Han har också under två omgångar varit kyrkans utbildningschef, samt varit rektor för Ricks College (numera Brigham Young University–Idaho). 

Eyring föddes i Princeton, New Jersey, som son till kemisten Henry Eyring. Hans faster, Camilla Eyring, var fru till Spencer W. Kimball, mormonkyrkans 12:e president.

Externa länkar

President Henry B. Eyring

Personligheter inom Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga
Födda 1933
Personer från Princeton, New Jersey
Män
Levande personer
Fixativ

Fixativ, fixativspray eller fixeringsspray används för att binda färgpartiklarna och bilda en skyddande hinna på blyertsteckningar, kolteckningar, pastellmålningar eller akvarellmålningar. Man använder då harts, som är löst i sprit. Skisser till mer beständiga kolteckningar med träkol eller syntetiskt kol måste fixeras med till exempel hartshaltig vätska för att bevaras.

För att inte kolet ska lossna på en kolteckning måste den fixeras med ett tunt lager lack. Det finns även metoder för lack i pulverform utan lösningsmedel. Det är detta lack som brukar kallas fixativ och sprejas med en fixerspruta över teckningens bak- eller framsida. Kolteckningar och pastellteckningar är mycket känsliga för beröring, och den färdiga pastellteckningen måste alltid glasas. Sprayningen med fixativ är till för att förhindra oönskade effekter av beröring på teckningarna.

Det finns olika sorters fixeringsspray och vid användningen av sprayen måste man hålla ett visst avstånd och spraya jämnt över ytan. Man bör inte spraya för nära objektet och spraydimman skall falla ner över motivet, som skall ligga horisontalt på ungefär 0,5-1,0 meters avstånd. Fixativsprayen för kol och pastell kan vara etanolbaserad och ha en svag lukt, eller innehålla propan-butan, en miljövänlig drivgas. Eftersom fixativet väter pigmenten kan fixativet ge pastelltonerna en mörkare nyans. Man kan även använda fixativ till fixering av skisser på duk före målning.

Källa
 Nationalencyklopedin

Teckningsmaterial
Hartser
Plast
Lacker
Akvarellmålning
Konsttermer
Éder Citadin Martins

Éder Citadin Martins, mer känd som endast Éder, född 15 november 1986 i Lauro Muller, är en italiensk-brasiliansk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Criciúma.

Klubbkarriär
Den 17 januari 2023 blev Éder klar för en återkomst i Criciúma, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär
Den 28 mars 2015 debuterade Éder för Italiens landslag i en 2–2-match mot Bulgarien, där han även gjorde sitt första mål.

Källor

Noter

Brasilianska fotbollsspelare
Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Criciúma EC
Spelare i Empoli FC
Spelare i Frosinone Calcio
Spelare i Brescia Calcio
Spelare i AC Cesena
Spelare i UC Sampdoria
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Jiangsu Sainty
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Chinese Super League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1986
Levande personer
Män
Bengt H. Malmqvist

Bengt H. Malmqvist, folkbokförd Bengt Harald Malmqvist, född 24 oktober 1928 i S:t Matteus församling i Stockholm, död 2 november 2008 i Kiviks församling i Skåne län, var en svensk fotograf.

Bengt H. Malmqvist gick till sjöss som 19-åring, kom efter ett par år hem för att gå Fotoskolan och fick därefter anställning vid bildbyrån Reportagebild, vars bilder bland annat gick till Stockholms-Tidningen och Aftonbladet. Han fotograferade ofta artister och med ett brinnande jazzintresse även internationella kändisar som Miles Davis, Ella Fitzgerald och Duke Ellington. För skivbolag som Metronome, Karusell, Sonet och EMI plåtade han omslag till skivor av artister som Jerry Williams, Lill-Babs, Siw Malmkvist och Monica Zetterlund. Under 1970-talet var han Abbas exklusive fotograf. Malmqvists bilder finns på mer än 2 000 skivomslag och förekommer i hundratals böcker, både i Sverige och utomlands.

Källor

Externa länkar
Bengt H. Malmqvist på Libris (bibliotekskatalog)
Bengt H. Malmqvist på Svensk Mediedatabas
Bengt H. Malmqvist på Svensk Filmdatabas

Svenska fotografer
Fotografer från Stockholm
Män
Födda 1928
Avlidna 2008
Adolf Bredenberg

Gustaf Adolf Bredenberg, född 10 augusti 1865 i Bromarv, död 21 februari 1955 i Helsingfors, var en finländsk mejeriman.

Bredenberg blev filosofie doktor 1912, föreståndare för statens smörlaboratorium 1903, senare adjunkt i mejerilära vid Helsingfors universitet och var extraordinarie professor där 1921-1934. Som en av den moderna mejerihushållningens märkesmän innehade han flera nationella och internationella förtroendeuppdrag. Bland hans skrifter märks avhandlingen Beiträge zur Kenntnis der Hüllen der Milchfettkügelchen (1912) och flera undersökningar rörande vattenhalten i exportsmöret.

Som lantdagsledamot för Svenska folkpartiet tjänstgjorde Bredenberg 1914–1917.

Källor

Finländska agronomer
Ledamöter av Finlands lantdag för Svenska folkpartiet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska forskare under 1900-talet
Personer från Bromarv
Födda 1865
Avlidna 1955
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Helsingfors universitet
Dungeon Keeper (spelserie)

Dungeon Keeper är en spelserie med Bullfrog Productions som utvecklare och Electronic Arts som distributör. Första spelet kom 1997 och följdes av en uppföljare 1999. Ett tredje spel började utvecklas, men utvecklingen lades ner 2000.
I januari 2014 släpptes mobilspelet Dungeon Keeper till iOS. Detta spel har fått kritik för sitt free-to-play upplägg där spelaren blir tvungen att vänta långa tidsperioder för att spelet skall fortskrida eller betala för detta.

Spel i serien

Windows
 Dungeon Keeper (1997)
 Dungeon Keeper II (1999)
 Dungeon Keeper 3 (nedlagt)

iOS
 Dungeon Keeper (2014)

Källor 

Datorspelsserier
Hôtel-Dieu de Marseille

Hôtel-Dieu de Marseille är ett före detta sjukhus i Marseille i Frankrike. Det var Marseilles huvudsjukhus men de sista patienterna flyttades 1993 och 2013 invigdes det femstjärniga hotellet InterContinental Marseille Hotel Dieu i byggnaden.

Hotellet har 172 rum och 22 sviter. Det har två restauranger, "Les Fenêtres Brasserie" och "Alcyone Restaurant", där den sistnämnda har en stjärna i Michelinguiden.

Historik 
Byggnaden är belägen på samma plats som ett medeltida sjukhus, l'hôpital Saint-Esprit, från 1188. Det slogs ihop med sjukhuset Saint-Jacques-de-Galice år 1593 och fick namnet Hôtel-Dieu, ett namn som bärs av flera franska städers huvudsjukhus. Den nuvarande byggnaden fick sitt utseende 1753 av Ludvig XV:s hovarkitekt Jacques Hardouin-Mansart de Sagonne.

Mellan år 1860 och 1866 genomgick byggnaden omfattande renoveringar av arkitekten Felix Blanchet och nyinvigdes av Napoleon III.

År 1993 flyttades de sista patienterna och byggnaderna användes för sjukvårdsutbildning innan sjukhuset stängde helt 2006. Ombyggnationerna till hotell inleddes 2010 inom ramarna för Marseilles gentrifieringsprogram Euroméditerranée och det invigdes 25 april 2013.

Källor

Externa länkar 
Hotellets webbsida

Hotell i Frankrike
Sjukhus i Frankrike
Georges Rodenbach

Georges Rodenbach, född den 16 juli 1855 i Tournai, död den 25 december 1898 i Paris, var en belgisk författare och poet. Han var kusin till Albrecht Rodenbach.

Rodenbach blev tidigt förtrogen med minnenas och mystikens poesi i skuggan a den flandriska födelsestadens mäktiga katedral och insöp många sällsamma intryck bland de gamla beguinklostren i Gent, den stad, där han tillbringade sin första ungdom. Ekonomiskt oberoende kunde han helt ägna sig åt diktning och debuterade i Bryssel som lyriker med Le foyer et les champs (1878), som följdes av Les tristesses (1879) och Ode à la Belgique (1880). 

Efter sin flytt till Paris slöt han sig närmast till bröderna Goncourts krets, men visade under årens lopp allt tydligare sin frändskap med de så kallade dekadenternas symbolistisk-mystiska konst. Vid sin länge väntade död hade han genom en mängd verk vunnit stadgat anseende som en av det moderna Belgiens märkligare författare.

Ernst Apiarie skriver i Nordisk familjebok: "R. är en melankolisk drömmare, vars nobla, säregna diktning ej går fri från en viss enformighet och förkonstling." Av de samtida belgiska författarna stod han närmare Maeterlinck än Verhaeren och Lemonnier.

Bibliografi

Lyrik 

 La mer élégante (1881)
 La jeunesse blanche (1886) 
 Du silence (1888) 
 Le règne du silence (1891)
 Les vies encloses (1896)
 Le miroir du ciel natal (1898)  
 Le rouet des brumes (postum, 1901)

Prosa 

 Brygge-den-döda (Bruges-la-morte, 1892, flera upplagor; svensk översättning av Agnes von Kraemer 1904: Det döda Brügge, med inledning om Rodenbach, och 2014: Brygge-den-döda)
 Musée de béguines (1894)
 Kallelsen (Vocation, 1895: svensk översättning av Agnes von Kraemer)
 Klockspelaren (Le carillonneur, 1897: svensk översättning av Agnes von Kraemer)

Essäsamling 

 L’élite (postum 1899)

Dramatik 

 Le voile (versifierad enaktare, uppförd på Théâtre français, 1894) 
 Le mirage (1901)

Källor 
 

Belgiska poeter
Franskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Belgiska författare under 1800-talet
Personer från Tournai
Födda 1855
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Franskspråkiga författare