kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slaget om Arnhem

Slaget vid Arnhem var en del av Operation Market Garden som utkämpades i och omkring de holländska städerna Arnhem, Oosterbeek, Wolfheze, Driel och den omgivande landsbygden mellan 17-26 september 1944.

Efter de allierades framryckning genom Frankrike och Belgien under sommaren 1944 var de redo att gå in i Nederländerna. Fältmarskalk Sir Bernard Montgomery ville göra ett framstöt norrut över floden Rhen så att den andra brittiska armén kunde kringgå den tyska Siegfriedlinjen och anfalla Ruhrområdet. För detta ändamål inledde de allierade Operation Market Garden den 17 september. Luftburna trupper landsattes i Nederländerna för att säkra viktiga broar och städer längs de allierades framryckning. Längst norrut landsattes den brittiska 1st Airborne Division, med stöd från Glider Pilot Regiment och 1. Samodzielna Brygada Spadochronowa, vid Arnhem för att säkra broarna över Nederrijn. Då man tidigare förväntade sig en promenadseger planerade den brittiska XXX Corps att ta sig till de brittiska luftstyrkorna inom två till tre dagar.

De brittiska styrkorna landsteg en bit bort från sina mål och blev snabbt anfallna av ett oväntat motstånd – i synnerhet från delar av pansardivisionerna 9:e SS och 10:e SS. Endast en liten styrka lyckades ta sig till Arnhems bro medan huvuddelen av divisionen stoppades i utkanten av staden. Samtidigt kunde inte XXX Corps rycka fram norrut så snabbt som förväntat och misslyckades med att undsätta de luftburna trupperna enligt planen. Efter fyra dagar blev den lilla brittiska styrkan vid bron övermannad och resten av divisionen blev instängd i en liten ficka norr om floden - där de inte kunde få tillräcklig förstärkning från polackerna eller XXX Corps när dessa anlände till den södra stranden, och inte heller få flygförnödenheter från RAF. Efter nio dagars strider fick resterna av de luftburna styrkorna dra sig tillbaka under Operation Berlin.

Utan säkra broar över Nederrijn kunde de allierade inte gå vidare och stabilisera frontlinjen söder om Arnhem. 1st Airborne Division hade förlorat nästan tre fjärdedelar av sin styrka och fick aldrig mer delta i nya strider.

Referenser

Noter

Litteratur 

 [NB: Book has no page numbers]

 A series of three graphic novels: The Bridge, Hartenstein Hotel, Eagle and Pegasus.

Externa länkar 
Vetenskapsradion Historia-Arnhem ett allierat fiasko 
Operation Market Garden Battle of Arnhem books and photos
Paradata – Arnhem The Official Airborne Assault Museum online archive.
The Pegasus Archive Comprehensive information about the battle and Allied units.
Hill 107 Source material relating to the events at Arnhem.
Defending Arnhem Information about the German defenders of Arnhem.
Historynet: Last stand at an Arnhem Schoolhouse An account of the fighting at the bridge.
Arnhem Airborne Cycle Route Cycle route past the major landmarks of the Battle of Arnhem

Arnhem
Arnhem
Arnhem
Arnhem
Arnhem
Arnhem
1944 i Nederländerna
Nederländerna under andra världskriget
Arnhem
Cheick Diabaté

Cheick Tidiane Diabaté, född 25 april 1988, är en malisk fotbollsspelare som spelar för Benevento på lån ifrån  Omanlispor i Turkiet. Han representerar även Malis landslag.

Källor

Maliska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Centre Salif Keita
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i AC Ajaccio
Spelare i AS Nancy
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2012
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2013
Födda 1988
Levande personer
Män
Sanna Jinnedal

Sanna Jinnedal, född 25 april 1993 i Borås, är en svensk modell som 2012 vann skönhetstävlingen Miss World Sweden och representerade Sverige vid Miss World 2012 i Kina. Jinnedal placerade sig bland Topp 30 och hon blev också Miss World sports 2012. Jinnedal representerade även Sverige i Miss Pearl of Europe 2012 tävlingen på Cypern och kom där på tredje plats.

Referenser 

Vinnare av skönhetstävlingar
Svenska fotomodeller
Personer från Borås
Födda 1993
Levande personer
Kvinnor
Kylie's Remixes Volume 2

Kylie's Remixes Volume 2 är ett remixalbum av den australiska sångerskan Kylie Minogue, som släpptes i juli 1992 i Japan. Albumet släpptes senare den 5 maj 1993 i Australien.

Låtlista

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Kylie Minogues officiella hemsida 

Album av Kylie Minogue
Remixalbum 1992
Johan Ekesiöö

Carl Johan Jonas Ekesiöö, född den 24 november 1954 i Oscars församling i Stockholm, är en svensk företagsledare som är styrelseordförande för IBM Svenska AB och Teknikföretagen..

Ekesiöö tog civilekonomexamen på Handelshögskolan i Stockholm 1977. Mellan 1979 och 2000 hade han olika befattningar inom IBM i Sverige och USA, mellan 2000 och 2003 var han exempelvis anställd i Framfab. 2003 återvänder han till IBM för att bli VD för den svenska verksamheten mellan 2003 och 2010.

2008 valdes Ekesiöö in som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Källor

Svenska direktörer
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1954
Levande personer
Lazar Marković

Lazar Marković, född 2 mars 1994 i Čačak, Förbundsrepubliken Jugoslavien (nuvarande Serbien), är en serbisk fotbollsspelare som spelar för Partizan Belgrad.

Klubbkarriär
Den 31 januari 2019 värvades Marković av Fulham, där han skrev på ett halvårskontrakt. Den 3 september 2019 återvände Marković till Partizan Belgrad.

Landslagskarriär
Han debuterade för Serbiens landslag den 28 februari 2012 mot Armenien.

Källor

Noter

Serbiska fotbollsspelare
Serbiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FK Partizan Belgrad
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i Liverpool FC
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Fotbollsspelare i Sporting Lissabon
Spelare i Hull City AFC
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i Fulham FC
Spelare i Serbiska superligan
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Süper Lig
Spelare i Jupiler League
Födda 1994
Levande personer
Män
Personer från Čačak
Allan Saint-Maximin

Allan Irénée Saint-Maximin, född 12 mars 1997 i Châtenay-Malabry, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Newcastle United i Premier League.

Karriär
I augusti 2017 värvades Saint-Maximin av Nice. Den 2 augusti 2019 värvades Saint-Maximin av Newcastle United, där han skrev på ett sexårskontrakt. Saint-Maximin gjorde sin Premier League-debut den 11 augusti 2019 i en 1–0-förlust mot Arsenal, där han blev inbytt i den 67:e minuten mot Sean Longstaff.

Källor

Landslagsstatistik

Noter

Franska fotbollsspelare
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i AS Monaco FC
Fotbollsspelare i Hannover 96
Spelare i SC Bastia
Spelare i OGC Nice
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Championnat National 3
Spelare i Championnat National 2
Spelare i Ligue 1
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Födda 1997
Levande personer
Män
Personer från Hauts-de-Seine
Franska idrottare under 2000-talet
Jarmil Burghauser

Jarmil Michael Burghauser, född 21 oktober 1921 i Písek, Tjeckoslovakien, död 19 februari 1997, var en tjeckisk kompositör, dirigent och musikolog i Prag, Tjeckien. 

Efter Pragvåren var han på grund av sin impopularitet hos kommunistregimen tvungen att byta till pseudonymen Michal Hájků för att kunna skriva verk som anknöt till tiden före 1968, vilka han kallade Storie apocrifa della musica Boema.

Antonín Dvořáks samlade verk har referenser med Burghausers numrering, vilket föredrogs framför det mer vanliga opus nummer. Dvořáks verk publicerades inte i den ordning han skrev dem, men numrerades i den ordning de publicerades. Burghauser har varit normgivande för att skingra den efterföljande förvirringen, genom sin egen numrering av Dvořáks verk.

Referenser 

Tjeckiska kompositörer
Tjeckiska dirigenter
Tjeckiska musikologer
Personer från Písek
Födda 1921
Avlidna 1997
Män
Korrö naturreservat

Korrö är ett naturreservat i Linneryds socken i Tingsryds kommun i Småland (Kronobergs län). Det är beläget vid sjön Virens utlopp i Ronnebyån.

Reservatet är skyddat sedan 1970 och omfattar 42 hektar. Det består av slåtterängar och odlingslandskap. Det ansluter till byn Korrö. I reservatet förekommer blommorna Natt och dag och backsippa.

Källor
Korrö, Länsstyrelsen i Kronobergs län

Externa länkar 

Naturreservat i Tingsryds kommun
Naturskyddsområden bildade 1970
Achille Tenaille de Vaulabelle

Achille Tenaille de Vaulabelle, född den 28 oktober 1799 i Châtel-Censoir i departementet Yonne, död den 27 mars 1879 i Nice, var en fransk historieskrivare. Han var bror till Éléonore Tenaille de Vaulabelle.

Tenaille de Vaulabelle flyttade 1818 till Paris och medverkade energiskt i liberala oppositionstidningar, även under julimonarkin. Han idkade samtidigt historiska forskningar samt författade Histoire de l'Égypte depuis le départ des français (2 band, 1835–1836) och Histoire des deux restaurations (8 band, 1844 ff.; 7:e upplagan 1868 ff.). Under februarirevolutionen 1848 invaldes Tenaille de Vaulabelle av departementet Yonne i nationalförsamlingen, blev där medlem av konstitutionskommittén och ordförande i kommittén för undervisningsväsendet samt var 5 juli–13 oktober undervisningsminister.

Källor 

 

Frankrikes utbildningsministrar
Franska journalister
Franska historiker
Historiker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Personer från Yonne
Födda 1799
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Herbert Vaughan

Herbert Alfred Henry Vaughan, född den 15 april 1832 i Gloucester, död den 19 juni 1903 i London, var en engelsk kardinal. Han var bror till Roger Vaughan.

Vaughan tillhörde en gammal romersk-katolsk familj i England; alla hans fem systrar inträdde i kloster, sex av de åtta bröderna blev präster, tre av dem biskopar och två ärkebiskopar. Han gick igenom en jesuitskola i Belgien och Collegium Romanum i Rom, där han blev Mannings lärjunge, och prästvigdes 1854. Hans rykte som predikant blev betydande. En tid var han efter hemkomsten lärare vid Saint Edmund's College i Ware, huvudseminariet för prästkandidater i södra England. Särskilt ivrade han för hednamissionen, gjorde en stor insamlingsresa i Amerika och öppnade 1869 Saint Joseph's Foreign Missionary College i London, 1872 blev han biskop av Salford och 1892 ärkebiskop av Westminster efter Manning. År 1893 fick han kardinalshatten. Hans största iver blev nu att få till stånd en värdig romersk-katolsk centralkyrka i England, och Westminsterkatedralen i London är väsentligen hans verk; 1895 lades dess grundsten. I teologiskt och kyrkopolitiskt avseende var Vaughan ultramontan, till sin personlighet aristokratisk, men vinnande. Det lyckades honom att åstadkomma en modus vivendi mellan den katolska och den anglikanska kyrkan. Vid drottning Viktorias bisättning var han på påvens uppdrag närvarande, den förste romerske kardinal sedan reformationen vid en sådan ceremoni. Han utgav arbeten om bland andra Tomas från Aquino och Pius IX och ägde två tidningar.

Källor

Noter

Engelska kardinaler
Ärkebiskopar av Westminster
Brittiska präster under 1800-talet
Personer från Gloucester
Födda 1832
Avlidna 1903
Män
Ugglan
Alumner från Påvliga diplomatiska akademin
Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt

Frédéric François Guillaume de Vaudoncourt, född den 24 september 1772 i Wien, död 1845 i Passy, var en fransk baron, militär och författare.

Guillaume de Vaudoncourt tjänade i revolutionskrigen och utnämndes 1800 till generalfälttygmästare och chef för franska artilleriet i Italien. År 1809 blev han generaladjutant hos vicekung Eugène, upphöjdes till baron och anförde 1812 en italiensk brigad på tåget mot Ryssland. År 1815 dömd till döden, för sin anslutning till Napoleon – som utnämnt honom till divisionsgeneral – under de hundra dagarna, flydde han till München. Guillaume de Vaudoncourt återvände till Frankrike efter erhållen amnesti 1825. I revolutionen i Neapel 1820 och i julirevolutionen 1830 tog han del. Guillaume de Vaudoncourt författade bland annat Histoire des campagnes d'Annìbal en Italie (1812), Histoire des campagnes de 1814 et de 1815 en France (5 band, 1826), Histoire politique et militaire du prince Eugène Beauharnais (2 band, 1828) och Quinze ann d'unproscrit (4 band, 1835).

Källor 

   

Franska militärhistoriker
Franska generaler
Personer i Napoleonkrigen
Franska militärer under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Födda 1772
Avlidna 1845
Män
Ugglan
Benjamin Waugh

Benjamin Waugh, född den 20 februari 1839 i Settle, Yorkshire, död den 11 mars 1908 i Southend-on-Sea, Essex, var en engelsk socialpolitiker.

Waugh var först köpman och blev 1865 kongregationalistisk predikant. Han övertog 1867 en pastorsbefattning i Greenwich och ägnade sig där i förbindelse med skriftställaren John Macgregor åt förbättringsarbete bland unga brottslingar. Som medlem 1870-76 av Londons skolråd verkade han för ingripande mot föräldrar, vilka misshandlade eller ej alls vårdade sig om sina barn. Detta arbete fortsatte Waugh sedan som sekreterare (från 1884) och därefter direktör (1889-1905) i Society for prevention of cruelty to children, och han genomdrev även lagstiftning i ämnet (1885 och 1889). Waugh utgav 1874-96 
tidskriften "Sunday magazine" och skrev bland annat en bok mot fängelsestraff för minderåriga, The Gaol cradle (1873).

Källor

Noter

Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1839
Avlidna 1908
Män
Ugglan
Kommunalpolitiker
Carl Harald Strömfelt

Carl Harald Strömfelt, född 20 maj 1709 i Jönköping, Jönköpings län, död 7 juni 1775 S:t Anna församling, Östergötlands län, var en svensk friherre, president och landshövding.

Biografi
Carl Harald Strömfelt var son till hovrättsrådet Hans Georg Strömfelt och friherrinnan Christina Ebba Leijonhufvud, dotter till Axel Gabriel Leijonhufvud och friherrinnan Elsa Ebba Bielkenstierna. Page vid nio års ålder, blev Strömfelt 1724 hovjunkare, och samma år inskrevs han vid Lunds universitet. Han hade en rad tillfälliga tjänster vid rikets arkiv, kansli och kollegier, medan han var auskultant vid Svea hovrätt. 1733 blev han assessor vid Göta hovrätt, och fyra år senare hovrättsråd. Han blev 1752 landshövding i Blekinge län, fick 1769 presidents karaktär sedan han uppförts på förslag till riksråd, och blev sistnämnda år landshövding i Östergötlands län.

Familj
Strömfelt gifte sig första gången 4 september 1733 med riksgrevinnan Sofia Fredrika von Sparr (1711–1735), men fick inga barn i det äktenskapet. Hon var dotter till riksgreven Fredrik Vilhelm von Sparr och grevinnan Ulrika Ebba Bielke.

Strömfelt gifte sig andra gången 1736 i Karlskrona med friherrinnan Beata Elisabet Siöblad (1719–1803). Hon var dotter till landshövdingen Carl Georg Siöblad och grevinnan Beata Elisabet Stenbock. De fick tillsammans barnen Beata Christina Strömfelt (1737–1820), landshövdingen Fredrik Georg Strömfelt (1738–1814), generalen Carl Axel Strömfelt (1740–1821), Hedvig Fredrika Strömfelt (1742–1745), Eva Charlotta Strömfelt (1744–1765) som var gift med kammarherren Arvid Nils Stenbock, Ulrika Elisabet Strömfelt (1745–1752), Harald Strömfelt (1746–1746), Elsa Ebba Strömfelt (1749–1749), Anna Magdalena Strömfelt (1750–1751) och Lovisa Ulrika Strömfelt (1752–1798).

Ett barnbarn var Magnus Stenbock.

Referenser
 Adelsvapen

Noter 

Födda 1709
Avlidna 1775
Män
Landshövdingar i Blekinge län
Landshövdingar i Östergötlands län
Svenska friherrar
Bureätten
Kommendörer av Nordstjärneorden
Jurister från Jönköping
Ämbetsmän från Jönköping
Ljungqvist

Ljungqvist är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på olika sätt. Den 31 december 2019 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna 
 Ljungqvist 2 238 
 Ljungkvist 1 168 
 Ljungquist 460 
 Jungqvist 29 
 Jungquist 17 
 Jungkvist 14 
Tillsammans blir detta 3 926 personer.

Personer med namnet Ljungqvist eller med varianter av detta namn
 Albin Ljungqvist (född 1981), artist, låtskrivare och showskapare
 Allan Ljungqvist (aktiv på 1960-talet), finländsk idrottsledare
 Anders Ljungqvist (1815–1896), spelman, "Gås-Anders"
 Arne Ljungqvist (född 1931), höjdhoppare, idrottsledare, professor i medicin
 Bengt Ljungquist (1912–1979), fäktare och militär
 Bengt Ljungqvist (1937–2023), advokat och hovauditör
 Birger Ljungquist (1894–1965), målare
 Christin Ljungqvist (född 1983), författare
 Dagmar Ljungquist (1888–1951), skulptör
 Elias Ljungqvist (1887–1951), skådespelare och ingenjör
 Emil Ljungqvist (1849–1913), skådespelare, regissör och teaterchef
 Erik G. Ljungqvist (1860–1935), präst
 Fredrik Ljungkvist (född 1969), jazzmusiker
 Gunnar Ljungqvist (1898–1968), försäkringsman och politiker
 Harry Ljungqvist (1907–1979), präst
 Hildur Ljungqvist (1880–1966), gift Lithman, skådespelare
 Ida Ljungqvist (född 1981), tanzanisk-svensk fotomodell
 Ivar Ljungquist (1892–1956), tidningsman och romanförfattare
 Jonas Fredrik Ljungqvist (1847–1926), präst och missionär
 Joni Ljungqvist (född 1987), trancemusiker
 Joy Ljungqvist (född 1954), silversmed
 Knut Ljungqvist (1836–1896), företagare och politiker
 Knut Ljungqvist (1876–1952), restauratör och restaurangföreningsordförande
 Lars Ljungqvist, professor i nationalekonomi 
 Lars-Erik Ljungkvist (född 1941), militär
 Marcus Ljungqvist (född 1974), tävlingscyklist
 Mercy Jungquist (1866–1934), lantmätare
 Oscar Ljungquist (1840–1917), sjömilitär
 Ottonin Ljungqvist (1836–1896) bruksägare och politiker
 Seth Ljungqvist (1880–1954), ingenjör, ämbetsman, ordförande för Radiotjänst
 Sigge Ljungkvist (1907–1988), konstnär
 Simon Ljungqvist (född 1989), handbollsspelare
 Stefan Ljungqvist (1948–2023), skådespelare och operasångare
 Stefan Ljungqvist (författare) (född 1972), barnboksförfattare
 Sten Ljungqvist (1918–1995), militär
 Sture Ljungqvist (1921–2004), arkitekt
 Sven Ljungkvist (1880–1945), murare och politiker, socialdemokrat
 Sven Ljungqvist (1717–1763), officer och fysiker, adlad Ljungenstjerna
 Walter Ljungquist (1900–1974), författare och manusförfattare

Källor

Svenska efternamn
Joseph Auguste Émile Vaudremer

Joseph Auguste Émile Vaudremer, född 1829 i Paris, död 1914 i Antibes, var en fransk arkitekt. 

Vaudremer studerade vid akademien i Paris och vann Rompriset 1854. Efter sin återkomst 1859 efter studieåren i Rom blev han 1860 staden Paris arkitekt och utförde många betydande arbeten. Främst bland dessa står kyrkan Saint Pierre de Montrouge (i romansk stil 1867-1873).  Han blev medlem av Institutet 1879 och av svenska konstakademien 1901.

Källor 

 

Födda 1829
Avlidna 1914

Franska arkitekter under 1800-talet
Män
Ugglan
Arkitekter från Paris
Viktor Agejev

Viktor Ivanovitj Agejev (, född 29 april 1936 i Moskva, död 30 januari 2023, var en rysk vattenpolospelare. Han tog OS-brons 1956 och 1964 samt OS-silver 1960 med Sovjetunionens landslag.

Agejev spelade tre matcher i den olympiska vattenpoloturneringen i Melbourne som är mest känd för blodet i vattnet-matchen mot Ungern. I den olympiska vattenpoloturneringen i Rom spelade han två matcher. Han spelade sex matcher och gjorde två mål i den olympiska vattenpoloturneringen i Tokyo.

Referenser 

Sovjetiska vattenpolospelare
Sovjetiska olympiska silvermedaljörer
Sovjetiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1956
Olympiska silvermedaljörer 1960
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Sovjetunionen
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sovjetunionen
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sovjetunionen
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1964
Idrottare från Moskva
Födda 1936
Avlidna 2023  
Män
Vitalij Usjakov

Vitalij Vladimirovitj Usjakov (), född 18 juli 1920 i Troitse-Lobanovo i guvernementet Moskva, död 1987, var en sovjetisk vattenpolospelare och -tränare. Sovjetunionens landslag tog OS-brons 1956 och OS-silver 1960 med Usjakov som tränare. Han deltog i olympiska sommarspelen 1952 som spelare.

Usjakov spelade en match i den olympiska vattenpoloturneringen i Helsingfors där Sovjetunionen slutade på sjunde plats. Han var chefstränare för det sovjetiska herrlandslaget i vattenpolo 1953–1963.

Referenser 

Vattenpolotränare
Sovjetiska vattenpolospelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sovjetunionen
Tävlande i vattenpolo vid olympiska sommarspelen 1952
Födda 1920
Avlidna 1987
Män
Ylva (båttyp)

Ylva är en segelbåtstyp.

1973 byggde dansken Steen Kjølhede den första Ylvan. Båten var byggd i mahogny med lägre fribord, mindre segelyta och mindre deplacement än dagens Ylva. Dagens Ylva-båtar har glasfiberskrov och träruff.

På slutet av 1980-talet upphörde nybyggnationerna av Ylva-båtar.

Ylva-klassen kännetecknas av sina långa linjer.

Referenser 
 Ylva-klubbens officiella hemsida
 Maringuiden testar Ylvan

Kölbåtar
Hans Fredrik Harald Strömfelt

Hans Fredrik Harald Strömfelt, född 3 maj 1779 i Östra Stenby församling, Östergötlands län, död 4 september 1837 i Linköpings församling, Östergötlands län, var en svensk greve, justitieråd och riksdagsman.

Biografi
Hans Fredrik Harald Strömfelt föddes 1779 på Rotenberg i Östra Stenby församling. Han var äldste son till landshövdingen Fredrik Georg Strömfelt och dennes första hustru, friherrinnan Anna Magdalena Wachtmeister af Björkö. Strömfelt blev 1794 student vid Uppsala universitet och 20 juni 1796 auskultant vid Svea hovrätt. Sedan han varit vice notarie vid hovrätten, fick han 1802 fullmakt som häradshövding, blev samma år kammarjunkare, och året därefter adjungerad ledamot i Göta hovrätt. Han blev 1806 lagman i Värmlands lagsaga. Från 1813 tjänstgjorde han som kammarherre hos drottning Hedvig Elisabet Charlotta. Han blev greve vid faderns död 1814, varpå han skrev sig till fideikommisset Hylinge i Västra Husby socken. År 1817 blev han justitieråd, vilket han kvarblev som till 1830. Strömflet avled 1837 i Linköpings församling.

Strömfelt deltog i riksdagarna 1809, 1810, 1812, 1815 och 1817. Vid riksdagarna 1812 och 1815 var han ordförande för Lagutskottet.

Familj
Strömfelt gifte sig 2 april 1830 i Stockholm med ryska hovfröken, finska friherrinnan Brita Maria von Troil (1802–1869). Hon var dotter till geheimerådet Knut von Troil och Johanna Margareta Groen. De fick tillsammans barnen godsägaren Fredrik Knut Harald Strömfelt (1831–1900) och livförsäkringsagenten Carl Uno Verner Strömfelt (1835–1888).

Referenser
 Adelsvapen

Noter 

Födda 1779
Avlidna 1837
Män
Svenska grevar
Bureätten
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Kommendörer av Nordstjärneorden
Lagmän i Värmland
Personer från Östra Stenby socken
Shin Megami Tensei: Devil Summoner 2: Raidou Kuzunoha vs. King Abaddon

Shin Megami Tensei: Devil Summoner 2: Raidou Kuzunoha vs. King Abaddon, i Japan känt som , och vanligen förkortat Raidou 2, är ett actionrollspel som utvecklades och gavs ut av Atlus till Playstation 2.

Det släpptes den 23 oktober 2008 i Japan och den 12 maj 2009 i Nordamerika. Den 24 juni 2014 gavs det även ut som ett nedladdningsspel till Playstation 3 via Playstation Store.

Spelet är den fjärde delen i Shin Megami Tensei: Devil Summoner-serien - som i sin tur är en del av den större serien Megami Tensei - och den andra delen med Raidou Kuzunoha XIV som huvudperson.

Gameplay 
Se även: Gameplay i Devil Summoner: Raidou Kuzunoha vs. The Soulless Army

Spelet är ett actionrollspel i vilket spelaren ikläder sig rollen som detektiven och demonframbesvärjaren Raidou Kuzunoha XIV, och både slåss mot demoner och löser brottsfall.

Källor

Externa länkar 
 Officiell japansk webbsida 
 Officiell nordamerikansk webbsida 

Datorspel 2008
Playstation 2-spel
Action-datorrollspel
Shin Megami Tensei: Devil Summoner
Tokyo i fiktion
WP:Projekt Japan