kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hummelmoraberget

Hummelmoraberget är ett bergsområde i Järfälla kommun i Stockholms län, som ingår i Görvälns naturreservat. Området ligger i en sluttning ner mot Mälarens strand och begränsas av tippen som går utefter Lantmäterivägen på bergets norrsida och det går sedan fram till Sandviksskogen vid Sandviks gård i söder. På Hummelmoraberget finns spår från perioden efter istiden. Strandvallarna visar tydligt att havsytan då nådde ända hit och de är vallar på strand som har bildats av grus och sten som sköljts upp av havets vågor. Söder om Hummelmoraberget ligger Hummelmora hage och Hummelmora torp.

Beskrivning
Hummelmoraberget är Järfälla kommuns högsta punkt och höjden är 67,4 meter över havet. Den högsta punkten ligger 300 m norr om Hummelmoravägen som övergår i Vattenverksvägen som går från Viksjö till Görvälns vattenverk omkring 1,5 km från Skäftingebroarna. Från bergets nordsida har man en vidsträckt utsikt och kan se ända till Globen.

På bergets sydsluttning mot Vattenverksvägen finns ett klapperstensfält, ett område med klapperstenar, klappervallar och stentorg. Hummelmorabergets klapperstensfält räknas till Hummelmorabergets förnämsta sevärdhet. Sydväst om Vattenverksvägen fortsätter Hummelmoraberget och övergår så småningom till Hummelmora hage med torpet Hummelmora, ett torp under Viksjö gård.

På den högt liggande marken på berget överväger hällmarkstallskogen. Där består undervegetationen av renlavar, mossor och ris. Hällmarkstallskogarna har låg produktionsförmåga och kan därför ofta ha lång trädkontinuitet.

Geologisk utveckling
Efter att isen smält undan täcktes dagens Järfälla till sin helhet av det cirka 100 meter djupa stenåldershavet. Sedan dröjde det ungefär 2 500 år, alltså till omkring år 5 200 f.Kr., innan den första bergstoppen började stick upp över havsytan, nuvarande Hummelmoraberget. Allteftersom den äldre stenåldern led mot sitt slut reste sig ytterligare bergshöjder och vid stenålderns början ca 3 000 f.Kr. utgjorde Järfälla en ganska gles skärgård. Fram emot ca 2 000 f.Kr. hade av de tidigare små öarna och skären bildats åtminstone två större sammanhängande landområden, Hummelmoraområdet och Vattmyra-Grönvretsområdet.

Bilder

Se även
 Hummelmorabergets klapperstensfält

Referenser

Källor
 Lars Gustafsson J:r, Järfällaboken, 1957.
 Per Collinder, Ulf Lovén, Vägvisare till naturen i Järfälla, Järfälla miljö och hälsovårdskontoret, 1982. .
 Birgitta Johansson, Kulturstigar, Viksjö-Görväln, 1993. .
 Johan Dahlberg, Andreas Totschnig, Järfälla kommun, Naturinventering 1993.
 Remissversion 2013-05-29 Skötselplan för Görvälns naturreservat, Järfälla Kommun.

Externa länkar

Görvälns naturreservat
Viksjö
Berg i Uppland
Järfälla kommuns geografi
Täby park

Täby Park är ett stadsbyggnadsprojekt i stadsdelen Tibble inom Täby kommun, cirka tretton km nordost om centrala Stockholm. Projektet omfattar det område där hästkapplöpningsbanan Täby Galopp var lokaliserad åren 1960 - 2016. Området avgränsas av Roslagsbanans Österskärsgren (linje 28), Bergtorpsvägen, Norrtäljevägen (E18) och Täby Allé. Namnet Täby Park för området beslutades av Täby kommun den 24 mars 2015. Detaljplanearbetet påbörjades 2015 och det beräknas ta 20 - 30 år innan projektet är slutfört. Området planeras för cirka 20 000 invånare.

Projektet återanvänder det stadsdelsnamn som kommunen lanserade på 1980-talet för industriområdet nordväst om Galoppfältet (Kemistvägen).

Kommunikationer
Platsen försörjs via järnvägsstationen Galoppfältet på Roslagsbanan, som tidigare gick under namnet Åkerby.

Referenser

Externa länkar 
 Täby Park, officiell webbplats
 Täby Park Tidning

Täby kommun
Rumäniens deputeradekammare

Rumäniens deputeradekammare är en av kamrarna i Rumäniens parlament. Parlamentet består även av senaten. Deputeradekammaren består sedan 2020 av 330 ledamöter, vilka väljs direkt genom allmänna val vart fjärde år. Utöver detta har varje nationell minoritetsgrupp rätt att vara representerad med ett parti som företräder gruppen.

Parlamentariskt arbete sker i 21 permanenta utskott.

Deputeradekammarens nuvarande talman är Ludovic Orban. Han valdes till posten den 22 december efter 16 timmars maratonmöte..

Mandatfördelning

2016-2020

2012-2016

Källor

Politik i Rumänien
Underhus
Fanned Frets

Fanned Frets kallas den konstruktion av band på en gitarr eller elbas där banden istället för att vara parallella är formade som en solfjäder. Längst ute på halsen lutar banden skarpt utåt, ju längre in man går på halsen desto mer vinklat inåt blir istället banden. Det tolfte bandet, där strängens oktav ligger, är bandet vinkelrätt mot mot halsen som på ett vanligt instrument. Banden lutar gradvis, spegelvänt i jämförelse med den yttre delen av halsen, och vid de banden närmast kroppen lutar banden skarpt inåt. Denna konstruktion har flera fördelar, för det första så ger den bättre ljud, ljudet blir jämnare mellan olika strängar i både styrka och karaktär. För det andra så blir strängarna mer lättspelade, eftersom de tjockaste strängarna blir längre så kan man också spänna dem hårdare vilket gör att motståndet som strängarna ger är jämnare(på vanliga femsträngade basar tenderar den lägsta strängen att bli för ospänd och man blir därför tvungen att spela mer försiktigt på strängen). Det är dock inte bara de lägsta strängarna som påverkas utan även den höga G-strängen får ett mjukare ljud då man inte behöver spänna den lika hårt. Fanned Frets ger alltså instrumentet ett mer jämnt ljud och gör det mer lättspelat om man ser till att spela på strängarna.

Referenser 
https://web.archive.org/web/20130206171522/http://www.dingwallguitars.com/faqs/why-fanned-frets/
Gitarrkonstruktion
Dingwall Designer Guitars

Dingwall Designer Guitars, ofta bara Dingwall, är ett kanadensiskt företag som bygger skräddarsydda elgitarrer och elbasar, framförallt är de kända för elbasarna. De lämnar stora valmöjligheter åt kunden för att försöka nå ut till så många som möjligt. Samtliga basar byggs med bandsystemet Fanned Frets vilket betyder att banden inte är parallella utan de börjar längst ut på halsen med en lutning ut från basisten för att sedan vändas inåt, vara helt vinkelrät vid 12:e bandet och sedan fortsätta till att luta in mot basen. Detta för att ge en bättre intonation och för att underlätta dynamiskt spelande.

Referenser 

Gitarrtillverkare
Kanadensiska företag
Place Dauphine

Place Dauphine är ett torg i Paris, beläget på Île de la Cité i 1:a arrondissement. Det skapades mellan 1607 och 1610 och är uppkallat efter le dauphin, den blivande Ludvig XIII. Arkitekten är okänd, men det kan ha varit Louis Métezeau, som var Premier Architecte du Roi, Konungens förste arkitekt.

Place Dauphine, som har en triangulär form, är beläget på västra delen av Île de la Cité. Triangelns spets pekar mot Pont Neuf, medan dess södra hörn pekar mot Rue de Harlay, som leder till Quai des Orfèvres.

Torget hette från början Place Dauphine, men 1792, under franska revolutionen, bytte det namn till Place de Thionville för att hugfästa minnet av Thionville-bornas motstånd mot den belägrande preussiska armén 1792. År 1814 fick torget åter namnet Place Dauphine.

Historia
Fram till 1500-talet fanns tre små sanka öar omedelbart väster om Île de la Cité — Îlot du Passeur-aux-Vaches (även kallad Île aux Bœufs), Île du Patriarche (även kallad Îlot de la Gourdaine) och Île aux Juifs. På den sistnämnda ön brändes Jacques de Molay och Geoffroy de Charney på bål 1314. Uppförandet av Pont Neuf mellan 1578 och 1607 innebar att man genom bland annat dräneringsarbeten sammanförde de tre små öarna med Île de la Cité för att bilda öns nuvarande västra utskott. Detta gav kungen Henrik IV idén att uppföra ett torg med vidhängande bostäder. Enligt kungens direktiv skulle Place Dauphine byggas med Place Royale (dagens Place des Vosges) som förebild.

Det sista av husen vid Place Dauphine stod klart 1616. Husen hade ursprungligen butiksutrymmen i gatuplanet och däröver två bostadsvåningar. Fasaderna hade bland annat rusticeringar och hörnkedjor i tegel och kalksten. Byggnaderna kröntes av en attikavåning med ett brant skiffertak och vindskupefönster.

Sedan 1600-talet har nästan alla byggnaderna vid Place Dauphine fått ytterligare en eller två våningar och nya fasader. Endast de två byggnaderna som vetter mot Pont Neuf har fått behålla sitt ursprungliga utseende. Byggnaderna vid torgets östra del stacks i brand under Pariskommunen 1871 och revs kort därpå.

På Place Dauphine stod från 1803 till 1874 Fontaine Desaix. Fontänen, som ritades av Charles Percier, restes till generalen Louis Charles Antoine Desaix ära.

Kända personer
På Place Dauphine nummer 15 bodde Simone Signoret och Yves Montand.

Bilder

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Île de la Cité
Torg i Paris
Paul Jones

Paul Jones kan syfta på bland andra:

* Paul Jones (1901–1968), amerikansk filmproducent
 Paul Jones (född 1942), brittisk sångare
 Paul Jones (född 1966), brittisk boxare

Se även 
 John Paul Jones
Huntingdon (olika betydelser)

Huntingdon kan syfta på:

 Huntingdon, en ort i Cambridgeshire

Personer
 Selina Huntingdon (1707–1791), brittisk metodistledare

Geografi

Kanada 

 Huntingdon, Québec, 
 Huntingdon (kommun), Québec, Montérégie,

Storbritannien 

 Huntingdonshire, distrikt, England, Cambridgeshire, 
 Huntingdon, ort, England, Cambridgeshire, 
 Huntingdon, parish, England, Cambridgeshire,

USA 

 Huntingdon, Tennessee, countyhuvudort, Carroll County, 
 Huntingdon, Pennsylvania, countyhuvudort, Huntingdon County,

Se även
 Huntington

Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade Storbritannienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Nendoglasögonfågel

Nendoglasögonfågel (Zosterops sanctaecrucis) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Nendoglasögonfågeln är en 12,5 cm lång tätting. Fjäderdräkten är övervägande matt olivgrön ovan, med ett brett sotfärgat område på tygeln och runt ögat. Ving- och stjärtpennor är svartbruna med rätt bjärt olivgröna breda kanter. Undersidan är gröngul, mot mitten av buken och undergumpen mer gulaktig. Ögat är brunt, benen blågrå och näbben svart med gult längst in. Sången beskrivs som en fylling och melodisk serie, med en skuggsång av en stammande serie korta toner. Lätet är en mörk och nasal drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Nendo i Santa Cruzöarna, Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten hittas i buskmarker, trädgårdar, skog, skogsbryn och ungskog. Det saknas kunskap om både dess föda och häckningsbiologi.

Status 
Nendoglasögonfågeln har ett mycket begränsat utbredningsområde och beståndsutvecklingen är okänd. Den beskrivs dock som vanligt förekommande. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
David Porter

David Porter kan syfta på bland andra:

* David Porter (1780–1843), amerikansk sjömilitär
 David Porter (född 1941), amerikansk musiker
 David Dixon Porter (1813–1891), amerikansk sjömilitär
 David R. Porter (1788–1867), amerikansk politiker
David Dixon Porter

David Dixon Porter, född den 8 juni 1813 i Chester, Pennsylvania, död den 13 februari 1891 i Washington, D.C., var en amerikansk amiral. Han var son till David Porter.

Porter deltog 1823-1824 i faderns västindiska expedition, tjänstgjorde 1826-28 i mexikanska flottan och inträdde 1829 i amerikanska flottans tjänst. År 1841 blev han löjtnant, utmärkte sig 1847 under kriget mot Mexiko vid bombarderingen av Veracruz och var under inbördeskriget 1861-1865 nordstaternas näst sin fosterbror David Farragut främste sjökrigare. Under Farragut deltog Porter i expeditionen till New Orleans 1862, varunder han verksamt bombarderade 
Fort Jackson (24 april) och Vicksburgforten (28 juni). För sin andel i Vicksburgs erövring 1863 och Mississippiflodens öppnande erhöll han tacksägelse av kongressen och konteramirals rang. Han erövrade (januari 1865), i samverkan med general Terry, Fort Fisher i Nord-Carolina, var 1865-69 superintendent för sjökrigsskolan i Annapolis, blev 1866 viceamiral och 1870 amiral. Utom sin biografi över fadern, Memoir of commodore David Porter (1875), skrev Porter bland annat Incidents and anecdotes of the civil war (1885) och History of the navy during the war of the rebellion (1887).

Källor 

 

Amiraler i USA:s flotta
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Unionen)
Amerikanska militärer under 1800-talet
Personer från Chester, Pennsylvania
Födda 1813
Avlidna 1891
Män
Ugglan
Adja-Ouèrè

Adja-Ouèrè är en kommun i departementet Plateau i Benin. Kommunen har en yta på 530 km2, och den hade 116 282 invånare år 2013.

Referenser

Benins kommuner
Blek brunvingetrupial

Blek brunvingetrupial (Agelaioides fringillarius) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende och levnadssätt 
Blek brunvingetrupial är en medelstor trupial. Fjäderdräkten är mestadels ljusbrun, med kanelbruna vingpennor och en tydlig svartaktig ögonmask. Fågeln hittas i torr buskskog (caatinga), ungskog, betesmarker och jordbruksbygd. Den ses födosöka på marken, i par eller grupper.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på landsbygden i nordöstra Brasilien (Piauí till Pernambuco, Bahia och Minas Gerais). Tidigare betraktades den som en underart till A. badius och vissa gör det fortfarande.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Gråhuvad solfågel

Gråhuvad solfågel (Deleornis axillaris) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från nordöstra Demokratiska republiken Kongo till västra Uganda med ett fynd från nordvästra Tanzania.. Den behandlas ibland som underart till frasersolfågel (Deleornis fraseri).

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Solfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Palawanspindeljägare

Palawanspindeljägare (Arachnothera dilutior) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Palawanspindeljägaren är en medelstor tätting med mycket lång och nedåtböjd näbb. Den är gråaktig på huvud och rygg, olivgrön på vingarna, ljusgrå på strupe och bröst och ljusgul på buken. Noterbart är även en gul ögonring och vita spetsar på undersidan av stjärten. Arten liknar barkindad spindeljägare, men är mindre och ljusare. Den är även lik honor av flera solfågelarter, men är större med längre näbb. Bland lätena hörs vassa och nasala "rek!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Palawan i sydvästra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa betraktar den som underart till mindre spindeljägare.

Levnadssätt 
Palawanspindeljägaren hittas i skogar och skogsbryn i låglänta områden och lägre bergstrakter, där den har en förkärlek för bananplantor.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Palawan
David Porter (sjömilitär)

David Porter, född den 1 februari 1780 i Boston, död den 3 mars 1843 i Pera, var en amerikansk sjömilitär och diplomat. Han var far till David Dixon Porter och farbror till Fitz John Porter. 

Porter inträdde 1798 i marinens tjänst, deltog 1803 i expeditionen till Tripolis och var där fången till 1805. Han vann under kriget mot England 1812-1814 som befälhavare på fregatten "Essex" stort rykte genom uppbringande av en mängd brittiska handelsfartyg i Atlanten och Stilla oceanen. Under en expedition till Västindien 1823-1824 för undertryckande av sjöröveri kom Porter i skarp konflikt med de spanska myndigheterna, hemkallades och dömdes till suspension. Han tog kort därpå avsked och var 1826-1829 befälhavare över Mexikos flotta. Han blev 1830 amerikansk generalkonsul i Alger samt 1831 chargé d'affaires och 1841 minister i Konstantinopel. Sonen D.D. Porter utgav "Memoir of commodore David Porter" (1875).

Källor 

   

Födda 1780
Avlidna 1843
Amiraler i USA:s flotta
USA:s ambassadörer i Turkiet
Diplomater under 1800-talet
Amerikanska militärer under 1800-talet
Personer från Boston
Män
Ugglan
Taiwansabeltimalia

Taiwansabeltimalia (Pomatorhinus musicus) är en fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Taiwansabeltimalia är en liten (16–21 cm) sabeltimalia. Ovansidan är mörkt gråbrun, undersidan vit på strupe och övre delen av bröstet med kraftiga rostbruna eller gråaktiga strimmor från nedre delen av strupen övergående i svartaktigt på flankerna. På huvudet syns en bred svart ansiktsmask och svart tygel, kastanjebrun nacke, vitt ögonbrynsstreck och svart öga.

Den skiljer sig från liknande rostnackad sabeltimalia (som den tidigare ansågs vara en del av, se nedan) genom något större storlek och proportionellt längre näbb med helmörk övre näbbhalva. Vidare är hjässan mörkt gråaktig snarare än brun, nacken djupare och bredare kastanjebrun. På flankerna syns också att buk och flanker är kraftigt anstrukna av kastanjebrunt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades den som en del av Pomatorhinus ruficollis, men urskiljs numera som egen art baserat på studier.

Levnadssätt 
Taiwansabeltimalia hittas i undervegetation i bergsskogar upp till 2300 meters höjd. Den ses vanligen i par under häckningstid, under resten av året i smågrupper. Fågeln födosöker nära marken eller intill trädstammar. Maginnehåll har visat att födan består av insekter och frön. Arten häckar april–juni och lägger tre ägg, i övrigt är häckningsbiologin okänd.

Status 
Taiwansabeltimalian har ett begränsat utbredningsområde och tros minska i antal. IUCN kategoriserar ändå arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Taiwan
Nilgiritrast

Nilgiritrast (Zoothera neilgherriensis) är en fågel i familjen trastar som enbart förekommer i bergstrakter i sydvästra Indien. Dess artstatus är omdiskuterad och behandlas ofta som underart till guldtrast eller tigertrast.

Utseende 
Nilgiritrasten är en stor (25,5 cm) trast med liknande utseende som artkomplexet kring guldtrast och tigertrast. Jämfört med tigertrasten har en mörkare, brunare och mer jämnfärgad ovansida – fjädrarna på manteln och skapularerna skapar de guld– eller olivgula fläckarna som ger tigertrasten sitt fjälliga utseende. Vidare är näbben större, ansiktet mer enfärgat och mer regelbundet svarttecknat.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på södra Indiska halvön. Vissa behandlar den som underart till guldtrasten eller tigertrasten.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Namn 
Nilgiri är namnet på en bergskedja i sydvästra Indien.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Trastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Eleanor H. Porter

Eleanor Emily Porter, född Hodgman den 19 december 1868 i Littleton, New Hampshire, död 21 maj 1920 i Cambridge, Massachusetts, var en amerikansk författarinna. 

Eleanor Hodgman utbildades till sångerska, gifte sig 1892 med J.L. Porter och ägnade sig från 1901 åt författarskap. I en lång rad böcker, Cross currents (1907), Miss Billy (1911), Pollyanna (1913, svensk översättning 1914), Pollyanna grows up (1915; "Pollyanna växer upp", 1919), Just David (1916; "Bara David", samma år), The road to understanding (1917; "Vägen till förståelse", 1918), Oh, money, money! (1918; "Åh, pengar, pengar!", 1919), med flera, "utvecklade hon", skriver Ruben Berg i Nordisk familjebok, "en typiskt amerikansk idylliserande optimism och en sötaktig idealism, som gjorde henne oerhördt populär, framför allt hos kvinnlig ungdom."

Källor

Noter 

Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Amerikanska författare under 1800-talet
Amerikanska författare under 1900-talet
Födda 1868
Avlidna 1920
Kvinnor
Ugglan
Kétou

Kétou är en kommun i departementet Plateau i Benin. Kommunen hade 157 352 invånare år 2013.

Referenser

Benins kommuner
Platak

Platak är ett rekreations- och skidområde drygt 30 kilometer nordost om Rijeka i Kroatien. Rekreations- och skidområdet ligger i regionen Gorski kotar i Primorje-Gorski kotars län.

Sommartid utnyttjas området av bland annat cyklister och bergvandrare. Vintertid öppnar skidbackarna i Ski centar Platak (Plataks skidcentrum) där besökare kan utöva alpina skidsporter. Den mest kända skidbacken är Radeševo 1 som är belägen  1 363 meter över havet.

Topografi och klimat 
Platak är ett utpräglat och till stora delar skogstäckt bergsområde. Dess geografiska läge drygt tio kilometer fågelvägen från Adriatiska havet gör att området har ett speciellt klimat. I Platak blandas bergklimat och medelhavsklimat och det är inte ovanligt att området är täckt i snö när temperaturen vid kusten är över nollgradersstrecket. Bergstopparna är ibland snöklädda fram till april.

Transport och kommunikationer 
Platak nås med motorfordon via motorvägen A6, avfart vid Kikovica, och sedan statsvägen D3 mot Zagreb. Från D3 leder länsvägen 5030 till Platak. Vid skidområdet finns parkeringsplatser.

Skidbackar och skidspår  

I Platak finns åtta skidbackar och tre så kallade parker för hopp och styling. Områdets skidbackar och spår:

Referenser

Externa länkar 
Plataks officiella webbplats 

Vintersportanläggningar i Kroatien
Pobè

Pobè är en kommun i departementet Plateau i Benin. Kommunen har en yta på 400 km2, och den hade 123 677 invånare år 2013. Centralort i kommunen är staden Pobè.

Referenser

Benins kommuner
Ifangni

Ifangni är en kommun i departementet Plateau i Benin. Kommunen hade 116 282 invånare år 2013.

Referenser

Benins kommuner
Athiémé

Athiémé är en kommun i departementet Mono i Benin. Kommunen har en yta på 220 km2, och den hade 56 483 invånare år 2013.

Referenser

Benins kommuner