kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brodosplit

Brodosplit, officiellt Brodograđevna industrija Split d.d., är ett skeppsvarv i Split i Kroatien. Det grundades år 1922 och är Kroatiens största skeppsvarv. Varvet är beläget på Splitshalvöns norra sida och har sedan tillkomsten tillverkat över 350 fartyg med en dödvikt på över 10 miljoner ton. I varvets produktsortiment ingår bland annat tankfartyg, färjor och kryssningsfartyg. Drygt 80 % av produktionen exporteras till utlandet.

Historik 
Brodosplit grundades år 1922 genom sammanslagning av flera mindre skeppsvarv som fanns i Split och närområdet. Från år 1932 ligger skeppsvarvet vid Kaštelaviken i den norra delen av Split halvön. 

I samband med Kroatiens utträde ur Jugoslavien i början av 1990-talet och införandet av marknadsekonomi ombildades skeppsvarvet till ett aktiebolag med den kroatiska staten som största ägare. Antalet anställda uppgick vid tiden till drygt 4 000 personer och varvet var en stor och viktigt arbetsgivare i Split. I samband med omstrukturering sålde staten år 2013 sitt aktieinnehav till det kroatiska tillverkningsföretaget DIV. Med anledning av effektivisering och anpassning till marknadsläget nästan halverades antalet anställda vid varvet nästkommande år.

Lista över fartyg tillverkade av Brodosplit (urval) 
 M/S Crown of Scandinavia (1994)
 M/S Gabriella (1991)
 M/S Isabelle (1989)
 M/S Amorella (1988)

Referenser

Noter 

Företag bildade 1922
Företag i Split
Kroatiska skeppsvarv
Notre Dame Fighting Irish



Notre Dame Fighting Irish är en idrottsförening tillhörande University of Notre Dame och har som uppgift att ansvara för universitetets idrottsutövning.

Idrotter
Fighting Irish deltager i följande idrotter:

Idrottsutövare

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats
Kachovskaja

Kachovskaja (ryska: Кахо́вская) är västra slutstationen på Kachovskajalinjen i Moskvas tunnelbana. Stationen ligger vid Kachovkatorget.

Kachovskaja öppnades den 11 augusti 1969, då som sydvästra slutstationen på Zamoskvoretskajalinjen. 1984 fick södra delen av Zamoskvoretskajalinjen två grenar där den nya grenen gick rakt söderut. 1995 knoppades den ursprungliga sydvästra grenen av och blev Kachovskajalinjen, den kortaste linjen i Moskva med bara tre stationer.

Kachovskajas arkitektur är i den typiska 1960-talsstilen "Sorokonozjka" (tusenfotingen) med två rader med 40 åttakantiga betongpelare klädda i brun marmor.

Byten 
På Kachovskaja kan man byta till Sevastopolskaja på Serpuchovsko-Timirjazevskaja-linjen.

Framtida planer 
Hela Kachovskajalinjen kommer att ingå i den kommande Andra ringlinjen, så från 2018 kommer man att kunna åka vidare västerut från Kachovskaja till den kommande stationen Ziuzino.

Se även
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1969
1969 i Sovjetunionen
Clistopyga caramba

Clistopyga caramba är en parasitstekel med en märkligt utformad bakkropp, som antagligen imiterar en myra. Stekeln ingår i släktet Clistopyga och familjen brokparasitsteklar. Den upptäcktes av en internationell forskargrupp från Åbo universitets djurmuseum, ledd av docent Ilari E. Sääksjärvi.

Stekeln ingår i en grupp som specialiserat sig på att parasitera på ägg i spindelvävspåsar. Honan lägger sitt ägg i påsen och larven livnär sig på spindelns ägg och ungar. Spindlarna vaktar noga sina äggpåsar, men många spindlar är rädda för myror, som äter av spindlarna. Det är möjligt att stekeln med hjälp av bakkroppens utseende kan skrämma bort spindeln och därmed få en chans att lägga sitt ägg.

Stekeln hittades i peruanska Amazonas.

Namnet "caramba" beskriver väl forskargruppens reaktioner då de fick studera stekeln under mikroskop, enligt ett pressmeddelande från universitetet.

Källor 

Steklar
caramba
Katedralen i Salisbury

Katedralen i Salisbury () är en domkyrka i Salisbury i England i Storbritannien. Den tillhör Engelska kyrkan, och byggdes åren 1220-1258. Under 2008 firades 750-årsminnet av invigningen.

Domkyrkan är den högsta i Storbritannien (en 68 meter hög tornen med en 123,5 meter hög spira). 

Den engelske konstnären John Constable avmålade kyrkan ett flertal gånger, bland annat i Katedralen i Salisbury sedd från biskopens trädgård (1823).

Källor

Fotnoter

Externa länkar

  

Byggnader och anläggningar i Wiltshire
Salisbury
Engelska kyrkans kyrkobyggnader
Medeltidskyrkor
Kyrkobyggnader invigda 1258
Salisbury
Felix Santschi

Felix Santschi, född 1 december 1872 i Bex, död 20 november 1940 i Lausanne, var en schweizisk entomolog. Han beskrev över 2 000 arter av myror.

Santschi var först med att visa att skördemyror navigerar efter solen. Han kunde slå fast att myrorna kunde hitta tillbaka till sin stack även om en mycket liten del av himlen var synlig. Var himlen helt dold förlorade de sin riktningskänsla och rörde sig slumpmässigt. Närmare sjuttio år senare kunde man påvisa att myrorna använder sig av ljusets polarisation.

Referenser

Noter

födda 1872
avlidna 1940
Män
Norra Åsbo tingslag

Norra Åsbo (domsagas) tingslag var mellan 1682 och 1970 ett tingslag i Kristianstads län i Norra Åsbo domsaga (från 1878). Tingsplats var Klippan.

Tingslaget omfattade Norra Åsbo härad. Tingslaget upplöstes 1971 då verksamheten överfördes till Norra Åsbo tingsrätt.

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter.
Statistiska centralbyråns historiska statistik.
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik Klippans tingsrätt

Tingslag i Kristianstads län
Santi Cosma e Damiano in Banchi

Santi Cosma e Damiano in Banchi, även benämnd Sant'Elisabetta al Gonfalone, var en liten kyrkobyggnad i Rom, helgad åt de heliga martyrerna Kosmas och Damianus. Kyrkan var belägen i Rione Ponte, vid Via dei Banchi Vecchi.

Kyrkans historia
Kyrkan uppfördes år 1344. År 1479 överläts den åt Università dei Barbieri, barberarnas skrå, som lät restaurera den. Skrået flyttade 1560 till kyrkan Santi Cosma e Damiano de Monte Granato, belägen mellan kyrkorna San Trifone och San Salvatore alle Coppelle. Samtidigt flyttade Confraternita di Sant'Elisabetta dei Mendicanti Invalidi in i kyrkan vid Via dei Banchi Vecchi. Detta sällskap, uppkallat efter den heliga Elisabet av Ungern, bistod stadens blinda och på annat vis funktionshindrade tiggare.

Rivning
Kyrkan Santi Cosma e Damiano in Banchi revs mot slutet av 1800-talet för att ge plats åt ett bostadshus.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Rom (rione Ponte)
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Rom
Kyrkobyggnader helgade åt de heliga Kosmas och Damianus
Rione Ponte
Romersk-katolska kyrkobyggnader rivna under 1800-talet
Pygméböjnäbb

Pygméböjnäbb (Oedistoma pygmaeum) är en fågel i familjen bärpickare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pygméböjnäbben är en mycket liten fågel med kort stjärt och relativt kort böjd näbb. Den är olivgrön på ryggen, grå på huvud och bröst och gulaktig på sidorna. Fågeln är mest lik dvärgböjnäbben, men är ännu mindre och saknar den artens tydliga ring runt ögat. Bland lätena hörs ljusa "whip!" eller ett kort tjatter.

Utbredning och systematik 
Pygméböjnäbb utgör tillsammans med dvärgböjnäbb släktet Oedistoma. Fågeln förekommer på Nya Guinea och angränsande öar, och delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Oedistoma pygmaeum waigeuense – ön Waigeo utanför västra Nya Guinea
 Oedistoma pygmaeum pygmaeum – ön Misool och västra Nya Guinea
 Oedistoma pygmaeum flavipectus – södra Nya Guinea (Etna Bay till Milne Bay)
 Oedistoma pygmaeum olivascens – norra kusten av sydöstra Nya Guinea (Milne Bay till Huonhalvön)
 Oedistoma pygmaeum meeki – D'Entrecasteaux-öarna (Fergusson och Goodenough)

Underarterna waigeuense, flavipectus och olivascens inkluderas ofta i nominatformen.

Levnadssätt 
Pygméböjnäbben hittas i skogar i låglänta områden och förberg. Där ses den födosöka i träd och buskar på jakt efter insekter eller spindlar, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Referenser 

Bärpickare
Fåglar i australiska regionen
Brunkronad prakttrast

Brunkronad prakttrast (Ptilorrhoa geislerorum) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Brunkronad prakttrast förekommer på östra Nya Guinea. Tidigare behandlades den som underart till blå prakttrast (P. caerulescens).

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Papua Nya Guinea
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Malleesnärtfågel

Malleesnärtfågel (Psophodes leucogaster) är en fågel i familjen snärtfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Malleesnärtfågel delas in i två underarter:
 Psophodes nigrogularis leucogaster – förekommer i sydcentrala Australien
 Psophodes nigrogularis lashmari – förekommer på Kangaroo Island (South Australia)

Arten behandlas ofta som underart till gråtofsad snärtfågel (P. nigrogularis).

Status 
IUCN erkänner inte malleesnärtfågeln som god art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Referenser

Externa länkar 

Snärtfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Malawibatis

Malawibatis (Batis dimorpha) är en fågelart i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Afrika och delas in i två underarter med följande utbredning:
 B. d. sola – norra Malawi och lokalt i östra Zambia (Nyikaplatån samt bergsområdena Mukuta och Mafinga)
 B. d. dimorpha – bergstrakter i centrala och södra Malawi samt närliggande norra Moçambique (berget Namuli)

Den kategoriserades tidigare som underart till kapbatis (B. capensis) men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress. Populationen i Moçambique kan utgöra en egen underart.

Status 
Den kategoriseras av IUCN som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Laterallus tuerosi

Laterallus tuerosi, "junínrall", är en fågelart i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den betraktas oftast som underart till svartrall (Laterallus jamaicensis), men urskiljs sedan 2014 som egen art av Birdlife International, IUCN och Handbook of Birds of the World.

Fågeln förekommer enbart vid Junínsjön i Peru. Den kategoriseras av IUCN som starkt hotad.

Noter

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
tuerosi
Paradiskolibri

Paradiskolibri (Eugenes spectabilis) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer från Costa Rica till västra Panama. Tidigare behandlades fågeln som underart till rivolikolibri (E. fulgens).

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Holt Castle

Holt Castle var en medeltida borg i staden Holt i Wrexham i Wales. Borgen började uppföras år 1277 och stod klar 1311.

Numera är den forna borgen en ruin. Kvar finns endast borgens sandstenfundament och några mindre rester av murverk, såsom huvudporten, en strävpelare och grunden till ett torn med en fyrkantig planlösning.

Närmaste större samhälle är Chester,  km norr om Holt Castle.

Källor

Referenser 
 
 

Borg- och slottsruiner i Wales
Konzerthaus Berlin

Konzerthaus Berlin (Berlins konserthus) är en av de tre dominerande byggnaderna på torget Gendarmenmarkt i centrala Berlin. De andra två är Deutscher Dom och Französischer Dom. Konserthuset invigdes 1821 med namnet Königliches Schauspielhaus och Schauspielhaus är fortfarande ett vanligt förekommande inofficiellt namn.

Historia 
På platsen där konserthuset står fanns under 1700-talet häststallar som användes av gendarmeriet som gav torget sitt namn. I uppdrag av Fredrik II av Preussen byggde nederländaren Jan Bouman och Georg Christian Unger 1776 en teater för franska komedier. Huset fick 1787 status som nationalteater. Mellan 1801 och 1802 byggdes en ny teater på samma ställe under ledning av arkitekten Carl Gotthard Langhans. Här hade bland annat operan Undine av E.T.A. Hoffmann premiär 1816. Huset förstördes i en brand den 29 juli 1817.

Den aktuella byggnaden uppfördes efter ritningar av Karl Friedrich Schinkel. Den var från början inte begränsad till konserter och därför togs huset den 28 maj 1821 i bruk som Königliches Schauspielhaus. Vid invigningen spelades skådespelet Iphigenie auf Tauris av Johann Wolfgang von Goethe (ska inte förväxlas med operan Ifigenia på Tauris av Gluck). Redan en månad senare uruppfördes operan Friskytten av Carl Maria von Weber.

För flera andra kända skådespel, operor och symfonier valdes Schauspielhaus när de för första gången skulle visas i Berlin, däribland symfoni nr 9 av Beethoven (1826), operan Den flygande holländaren av Richard Wagner (1844) och dramat Iphigenie in Delphi av Gerhart Hauptmann. Byggnaden ödelades 1945 under andra världskrigets slutskede.

Mellan 1979 och 1984 blev huset under ledning av arkitekterna Erhardt Gißke, Klaus Just och Manfred Prasser återuppbyggd och för de representativa delarna användes Schinkels ursprungliga ritningar. Sedan återinvigningen spelas huvudsakligen konserter i byggnaden och därför är det officiella namnet sedan 1994 Konzerthaus Berlin.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Berlin
Byggnader ritade av Karl Friedrich Schinkel
Hugo Skantze

Hugo Skantze, född 24 januari 1867 i Åsa, död 14 september 1919 i Karlskrona, var en svensk företagsledare.

Efter studentexamen i Göteborg 1887 flyttade Hugo Skantze till Karlskrona och blev verkstadschef på familjeföretaget Karlskrona Lampfabrik och 1900 blev han dess VD fram till sin död 1919.

Hugo Skantze var ledamot av Karlskrona stadsfullmäktige sedan 1899 och av drätselkammaren sedan 1905 - dess ordförande sedan 1917. Han var ordförande i stadens lönekommitté och ombud för gatubelysningen, vice ordförande i renhållningsstyrelsen och i belysningsstyrelsen, styrelseledamot i Handels- och sjöfartsnämnden, i Varmbadhuset, i Kommunala folkköket och i Bostadsaktiebolaget Trossö. Han var en av de drivande i utvecklingen av Karlskrona Stads Slakthus, Renhållningsverk, Elektricitetsverk och Spårvägar samt starkt engagerad i exploateringen av Bergåsaområdet, Ekholmen, Saltö, byggandet av Saltöbron samt i ombyggnaden av Karlskrona hamn. Dessutom var han ordförande i Karlskrona Fabriks- och Hantverksförening i tio år samt i de Lundeska och Danielsonska kassorna. Han var styrelseledamot i Hantverkarnas och Fabriksidkarnas änke- och pupillkassa, i Smålands enskilda banks Karlskronakontor och i Bank AB Södra Sverige.

Hugo Skantze var son till lantbrukare Anton Skantze och hans hustru Marie. Han var gift med Nanna Svahn (1870-1935) och hade med henne sönerna Lars-Olof Skantze (1897-1955) och Björn-Orvar Skantze (1910-1975) och fyra döttrar.

Se även 
Skantze (släkt)

Källor

 
 
Sveriges dödbok 1901-2013, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund

Män
Födda 1867
Avlidna 1919
Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Åsarne socken
Det politiska spelet

Det politiska spelet är ett poddradioprogram producerat av Sveriges Radio som hade premiär den 24 oktober 2014. Programmet leddes av Henrik Torehammar fram till 4 februari 2021. Efter det har Parisa Höglund tagit över som programledare. Regelbundet medverkande är  Ekots inrikespolitiska kommentatorer Fredrik Furtenbach och Tomas Ramberg, samt programledaren för Lördagsintervjun Monica Saarinen. Ibland medverkar även andra gäster. Producent för programmet är Ekots Björn Barr. 

Programdeltagarna diskuterar i varje avsnitt de inrikespolitiska händelser som präglat den gångna veckan. Det politiska spelets avsnitt publiceras via Sveriges Radios hemsida varje torsdag eftermiddag.

Programmet nominerades till Svenska Podcastpriset 2015 i kategorin Nyheter, samhälle och ekonomi. 2019 tilldelades programledaren Henrik Torehammar Sveriges Radios språkpris för sina insatser i podcasten med motiveringen "En formuleringsfantastisk enfant terrible som reformerar, attraherar och rör om med halsbrytande iakttagelser och oefterlikneliga liknelser".

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Radioprogram startade 2014
Samhällsprogram i Sveriges Radio
Nyhets- och aktualitetsprogram i Sveriges Radio
Svenska poddradioprogram
Segling vid olympiska sommarspelen 1992

De olympiska tävlingarna i segling 1992 avgjordes mellan den 27 juli och 4 augusti. Totalt deltog 441 tävlande, 357 män och 84 kvinnor, från 68 länder i tävlingarna. Seglingstävlingarna arrangerades vid Puerto Olímpico utanför Barcelonas kust. Hamnen byggdes för OS och mycket arbete lades ner på att göra tävlingarna mer tillgängliga för publiken, anläggningen låg på gångavstånd från OS-byn och det fanns möjlighet att se tävlingarna från hamnens plattformar och vågbrytare.

Båtklasser 
Det tävlades i tio klasser, tre för män, tre för kvinnor och fyra mixade klasser. Antalet tävlingar ökade från åtta klasser vid föregående spel då även damerna fick tävla i vindsurfing och Europajollen infördes som damernas motsvarighet till Finnjollen.

Medaljtabell

Medaljfördelning

Damer

Herrar

Öppna klasser

Referenser 

Segling vid olympiska sommarspelen 1992
A320

A 320 kan syfta på:
 Airbus A320 – ett passagerarflygplan
 A 320 – ett dykeri- och bärgningsfartyg i svenska flottan, se HMS Furusund
Uppsala stadshus

Uppsalas stadshus är en byggnad belägen i centrala Uppsala och säte för Uppsala kommuns förvaltning och ledning. 

Planer på att uppföra ett nytt stadshus fanns redan under 1910-talet men blev inte verklighet förrän 1957. Uppsala kommun utlyste en arkitekttävling som vanns av Erik och Tore Ahlséns förslag med namnet ”Fröjas sal”. Bröderna hade tidigare uppfört byggnader vid Vaksalagatan 14 och Kungsgatan 45. Byggnaden uppfördes i Kvarteret Frigg i korsningen mellan Vaksalagatan och Kungsgatan i modernistisk stil och stod färdigt år 1964. Arkitekten Maj Andersson på Ahlséns var verksam i projektet från 1959 fram till 1973.

Huset är sex våningar högt mot Vaksalagatan och tre våningar högt mot Kungsgatan. Dess yttre fasad är av röd älvdalssandsten och den inre av emaljerad plåt. 

2014 flyttade stora delar av kommunens verksamhet till Stationsgatan 12. Samtidigt inleddes en om- och tillbyggnad av stadshuset vilket blev klart 2021, det ombyggda stadshuset invigdes i september 2022.

Källor 

Stadshus i Sverige
Arkitekturåret 1964
Byggnader och anläggningar i Uppsala
Uppsala kommun
Hammerdals distrikt

Hammerdals distrikt är ett distrikt i Strömsunds kommun och Jämtlands län. Distriktet ligger omkring Hammerdal i norra Jämtland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Hammerdal i Strömsunds kommun.

Området motsvarar den omfattning Hammerdals församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Hammerdals distrikt finns en tätort och tre småorter.

Tätorter
Hammerdal

Småorter
Fyrås
Hallviken
Sikås

Referenser

Noter

Indelningar i Strömsunds kommun
distrikt i Jämtlands län
Gåxsjö distrikt

Gåxsjö distrikt är ett distrikt i Strömsunds kommun och Jämtlands län. Distriktet ligger omkring Gåxsjö i norra Jämtland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Gåxsjö i Strömsunds kommun.

Området motsvarar den omfattning Gåxsjö församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Gåxsjö distrikt finns inga tätorter eller småorter.

Referenser

Noter

Indelningar i Strömsunds kommun
distrikt i Jämtlands län
Ströms distrikt

Ströms distrikt är ett distrikt i Strömsunds kommun och Jämtlands län. Distriktet ligger omkring Strömsund i norra Jämtland. En mindre del av distriktet (området kring Stamsele och Täxan) ligger i Ångermanland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Ström i Strömsunds kommun.

Området motsvarar den omfattning Ströms församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Ströms distrikt finns två tätorter och tre småorter.

Tätorter
Näsviken
Strömsund

Småorter
Strand
Tullingsås
Ulriksfors

Referenser

Noter

Indelningar i Strömsunds kommun
distrikt i Jämtlands län
Makedoniska ortodoxa kyrkan

Makedoniska ortodoxa kyrkan () är den gemenskap i Nordmakedonien som består av kristna ledda av ärkebiskopen av Ohrid.

Historik
Gamla Ohrids stift upphörde att existera 1767, och kom i stället att lyda under Konstantinopels patriarkat. Organisationen återuppstod 1967 under namnet Makedoniska-ortodoxa kyrkan. Verksamheten finns även på andra håll i världen, i Sverige bildades till exempel de första församlingarna 1973.

Källor

Fotnoter

Vidare läsning
Thomas Arentzen: Ortodoxa och österländska kyrkor i Sverige nr 5 i SST:s skriftserie, sida 77–79.
Ortodoxa kyrkor
Kristendom i Nordmakedonien
Organisationer i Nordmakedonien
Religiösa organisationer bildade 1967
Skopje
Frostvikens distrikt

Frostvikens distrikt är ett distrikt i Strömsunds kommun och Jämtlands län. Distriktet ligger omkring Gäddede i norra Jämtland och gränsar till Lappland och Norge. Fyra välbesökta naturområden finns i Frostviken: Korallgrottan, Bjurälven, Hällingsåfallet och Stekenjokk.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av Frostvikens socken i Strömsunds kommun.

Området motsvarar den omfattning Frostvikens församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Frostvikens distrikt finns en tätort och en småort.

Tätorter
Gäddede

Småorter
Sydöstra Gäddede

Övriga orter
Ankarede
Ankarvattnet
Jormvattnet
Stora Blåsjön

Sevärdheter
 Korallgrottan
 Stekenjokk
 Ankarede kapell
 Bjurälven
 Lejarfallet
 Brakkåfallet
 Blåsjöfjäll
 Raudek

Se även

 Vildmarksvägen
 Frostvikenfjällen

Referenser

Noter

Indelningar i Strömsunds kommun
Distrikt i Jämtlands län
Alanäs distrikt

Alanäs distrikt är ett distrikt i Strömsunds kommun och Jämtlands län. Distriktet ligger omkring Alanäset och Havsnäs i norra Jämtland.

Tidigare administrativ tillhörighet
Distriktet inrättades 2016 och utgörs av socknen Alanäs i Strömsunds kommun.

Området motsvarar den omfattning Alanäs församling hade 1999/2000.

Tätorter och småorter
I Alanäs distrikt finns inga småorter eller tätorter.

Referenser

Noter

Indelningar i Strömsunds kommun
distrikt i Jämtlands län