kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Robocop 2

Robocop 2 är en amerikansk science fiction-film, som hade biopremiär i USA den 22 juni 1990, regisserad av Irvin Kershner. Filmen är en uppföljare till Robocop.

Handling 
Filmen utspelar sig i ett framtida Detroit med extrem kriminalitet. Polismakten har tidigare tagit fram en robot namn Robocop som till hälften är robot och hälften människa. Man bestämmer sig för att ta fram en ny förbättrad version, Robocop 2. Tidigare valde man att skapa en robot av en skadad polis. Den här gången valde man istället att skapa en robot av en skadad brottsling. I motsats till sin föregångare gick det inte att behålla huvudet eller ansiktet. Därför kom den nya roboten att mer likna ett monster. Det nya monstret visar sig också i motsats till sin föregångare sakna samvete.

Rollista (i urval) 
Peter Weller - Alex Murphy/RoboCop
Nancy Allen - Anne Lewis
Belinda Bauer - Dr. Juliette Faxx
Tom Noonan - Cain

Källor

Fotnoter

Amerikanska filmer 1990
Fiktiva robotar
Filmfigurer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Dystopisk film
Detroit på film
Cyberpunkfilmer
2010 på film
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Robotar på film
Filmer i regi av Irvin Kershner
AFC-mästerskapet i futsal 1999

AFC-mästerskapet i futsal 1999 var ett internationellt mästerskap i futsal, för herrlandslag, som är medlemmar i förbundet AFC (Asiens fotbollskonfederation). Mästerskapet var den första i ordningen av AFC-mästerskapet i futsal.

Iran blev mästare efter att ha besegrat Sydkorea i finalen. Kazakstan besegrade Japan i matchen om tredjepris, efter en oavgjord match som fick avgöras med straffsparksläggning.

Totalt spelades 20 matcher, där 253 mål gjordes. De två iranska spelarna Kazem Mohammadi och Reza Rezaei Kamal blev mästerskapets främsta målskyttar, med 18 mål vardera.

Resultat

Gruppspel
Gruppspelet avgjordes under perioden 5–8 mars. Lagden delades in i två grupper om fem, respektive fyra lag. De två bäst placerade lagen ur respektive grupp kvalificerade sig till utslagsspelet

De fyra bäst placerade lagen i gruppspelet var Iran och Sydkorea från grupp A, samt Kazakstan och Japan från grupp B.

Grupp A

Grupp B

Utslagsspel

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Referenser
Börje Jansson (schackspelare)

Börje Jansson, född 12 mars 1942 i Tierp, är en svensk schackspelare. Han är en av de mest meriterade spelarna i Sverige, av de som inte uppnått titeln internationell mästare (IM) eller stormästare (GM).

Lars Karlsson och Bengt Olov Linder beskriver hans spelstil i Svenska schacktriumfer – 100 kommenterade partier såsom att han var bra på spelöppningar, hade en god positionsuppfattning och ett spel som utmärktes av klarhet och logik.

Nationellt spel 
Under ungdomsåren vann han ett flertal skol-SM samt blev svensk juniormästare 1959.

1968 och 1970 stod Börje Jansson som segrare i Senior-SM i schack, samt delade vinsten med samt delade segern 1969 med Ulf Andersson och Åke Olsson. Titeln Svensk mästare i snabbschack tog han 1973. Han har även placerats sig på flera framstående platser i Rilton cup och han kallades för ”Riltonspecialisten”. 

Förutom tävlande nationellt och internationellt, så har tävlandet i hemmaklubben Upsala Allmänna Schacksällskap (UASS) avspeglar sig i en rad titlar både i klubbmästerskap, Uppsalamästerskap och Distriktsmästerskap under över 55 års tid.

Internationellt spel 
Börje Jansson representerade Sverige vid flera tillfällen, däribland vid sex Schack-OS (Tel Aviv 1964, La Habana 1966, Lugano 1968, Siegen 1970, Skopje 1972 och Nice 1974).

Några av titlarna genom åren 
Klubbmästare: 1974, 1998, 1999, 2002, 2006, 2012, 2013, 2015, 2016, 2019,  

Uppsalamästare: 1968, 1969, 1970, 1973, 1997, 2002, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 och 2019. 

SM-titlar: junior-SM (med klubbadress Tierps SK), dubbla senior-SM, lag-SM (med UASS), snabbschack-SM, veteran-SM, veteran snabb-SM och polis-SM

Övrigt 
Jansson arbetade som polis och tävlade i orientering i 10-mila för Tierps IF.

Referenser

Externa länkar

män
Födda 1942
levande personer
Svenska schackspelare
Personer från Tierp
Nils Mathiasson

Nils Peter Mathiasson, född 24 november 1868 i Malmö, död 25 september 1959, var en svensk industriman.

Mathiasson, som var lantbrukarson, genomgick folkskola och teknisk skola i Malmö, erhöll amerikansk privatundervisning i handelsteknik och -organisation, var bokhållare i Topeka, Kansas, statistiker vid Atchison, Topeka and Santa Fe Railways huvudkontor 1886–1892, bokhållare och kassör vid Svenska Spritförädlings AB i Malmö 1893–1899, vice verkställande och verkställande direktör i Helsingborgs Spritförädlings AB 1899–1910, verkställande direktör i Reymersholms Gamla Industri AB i Helsingborg från dess bildande på hans initiativ 1910–1931. 

Mathiasson var ordförande i AB Mataki, Frillestads kommunalfullmäktige, vice ordförande i kommunalnämnden och i The International Superphosphate Manufactures Association i London samt styrelseledamot i ett flertal industriföretag och banker. På senare år ägnade han sig helt åt sitt jordbruk. Han var ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Källor

Noter 

Svenska företagsledare
Svenska kommunalpolitiker
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1868
Avlidna 1959
Män
Näringslivspersoner från Malmö
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Martti Ounamo

Martti Erik Ounamo, ursprungligen Lindblad, född 24 april 1911, död 15 december 1992, var en finländsk musiker (violin/trombon). 

Under studietiden vid Helsingfors finska reallyceum grundade Ounamo, då violinist, kvintetten Jolly Fellows, vars övriga medlemmar var Aimo Mustonen på fiol och saxofon, Eugen Stanowsky på trumpet och Jouko Tolonen på piano. Gruppen inspirerades av anglosaxisk hot jazz och fick engagemang vid Drumsö ungdomsförbuds lokal. 1931 flyttade gruppen, som omsider bytte namn till Hot Notes, till Kuopio, men upplöstes inom kort. 

På 1930-talet spelade Ounamo trombon i orkestrarna Royal och Dallapé, och var till yrket fotograf. Som musiker i Dallapé medverkade han i filmerna Syntipukki 1935 och SF-Paraati 1940. 

En tid var Ounamo sjuk i tuberkulos och för att hjälpa honom finansiellt använde vännen och kompositören Toivo Kärki hans namn som pseudonym och registrerade några titlar hos Teosto; bland annat är tonsättaren till Kulkurin iltatähti, med text av Reino Helismaa, registrerad som "Martti Ounamo".

Referenser

Noter

Trycka källor 

 Henriksson, Juha; Kukkonen, Risto (2001). Toivo Kärjen musiikillinen tyyli. Helsingfors: Suomen Jazz & Pop Arkisto. 
 Jalkanen, Pekka (1989). Alaska, Bombay ja Billy boy: Jazzikulttuurin murros Helsingissä 1920-luvulla. Helsingfors: Suomen etnomusikologisen seura. 

Män
Födda 1911
Avlidna 1992
Finländska musiker under 1900-talet
Trombonister
Finländska violinister
Henrik Petterson

Carl Henrik Petterson, född 20 augusti 1879 i Sankt Nikolai församling, Stockholm, död 7 juli 1962 i Gustav Vasa församling, Stockholm
, var en svensk skogsman.

Petterson utexaminerades från Skogsinstitutet 1901, blev skogsförvaltare hos Mo & Domsjö AB 1906 och var skogschef hos Uddeholms AB 1908–1922. Han var ledamot av kommissionen för försökstaxering av skogarna i Värmlands län 1910–1915, chef för 1917 års bränslekommission, blev överassistent vid Statens skogsförsöksanstalt 1925, var professor där och föreståndare för anstaltens skogsavdelning från 1926 och chef från 1939. Han var vice ordförande i stiftsnämnden i Uppsala, statens representant i Svenska träforskningsinstitutet från 1942 och en av 1942 års sakkunniga för omarbetning av skogsvårdslagarna. Han invaldes som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien 1928 och av Kungliga Lantbruksakademien 1939.

Källor

Svenska jägmästare
Svenska professorer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Födda 1879
Avlidna 1962
Män
Personer från Stockholm
Vandelvira

Vandelvira (eller Valdelvira) är ett spanskt efternamn, som burits av bland andra:

 Alonso de Vandelvira (1544–1629), spansk skulptör och arkitekt
 Andrés de Vandelvira (1509–1575), spansk skulptör och arkitekt
 Pedro de Vandelvira (död 1565), spansk skulptör och arkitekt

Spanska efternamn
Franciscus Mercurius van Helmont

Franciscus Mercurius van Helmont, född (döpt den 20 oktober) 1614 i Vilvorde, död 1699, var en belgisk vetenskapsman. Han var son till Jan Baptist van Helmont. 

van Helmont studerade nästan alla vetenskaper, reste vida omkring, men var dock mest bosatt i Amsterdam. Han är mest känd genom sin skrift Alphabeti veri naturalis hebraici brevissima delineatio (1667), där han påstår, att hebreiska språket vore mest tjänligt att lära döva tala, på grund av att varje bokstav där har den form, som stämbanden antar, då man uttalar denna.

Källor 

 

Belgiska filosofer
Filosofer under 1600-talet
Belgiska forskare under 1600-talet
Personer från Vilvoorde
Födda 1614
Avlidna 1699
Män
Ugglan
Gianmarco Tamberi

Gianmarco Tamberi, född den 1 juni 1992 i Civitanova Marche, är en italiensk friidrottare som tävlar i höjdhopp.

Karriär
Tamberi vann guld i inomhusvärldsmästerskapen 2016 med ett hopp på 2,39 meter.

Vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo tog Tamberi delat guld med Mutaz Essa Barshim i höjdhoppet. I mars 2022 vid inomhus-VM i Belgrad tog han delat brons med Hamish Kerr i höjdhoppstävlingen. I augusti 2022 tog Tamberi guld vid EM i München.

I augusti 2023 vid VM i Budapest tog Tamberi guld efter ett hopp på 2,36 meter.

Tävlingar

Nationella

Italienska friidrottsmästerskapen (utomhus):
2012:  – Höjdhopp (2,31 meter, Bressanone)
2013:  – Höjdhopp (2,25 meter, Milano)
2014:  – Höjdhopp (2,22 meter, Rovereto)
2016:  – Höjdhopp (2,36 meter, Rieti)
2018:  – Höjdhopp (2,30 meter, Pescara)
2020:  – Höjdhopp (2,28 meter, Padova)
2022:  – Höjdhopp (2,23 meter, Rieti)

Italienska friidrottsmästerskapen (inomhus):
2016:  – Höjdhopp (2,36 meter, Ancona)
2019:  – Höjdhopp (2,32 meter, Ancona)
2020:  – Höjdhopp (2,20 meter, Ancona)
2021:  – Höjdhopp (2,35 meter, Ancona)

Personliga rekord

Utomhus
 Höjdhopp – 2,39 m (Monaco,	15 juli 2016) 

Inomhus
 Höjdhopp – 2,38 m (Hustopeče, 13 februari 2016)

Källor
Gianmarco Tamberi på World Athletics webbplats

Noter

Italienska höjdhoppare
Världsmästare i höjdhopp
Europamästare i höjdhopp
Italienska mästare i friidrott
Italienska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2020
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Italien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Italien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1992
Levande personer
Män
Personer från provinsen Macerata
Mariestads högre allmänna läroverk

Mariestads högre allmänna läroverk var ett läroverk i Mariestad, som var verksamt från 1600-talet till 1968.

Historik

Skolan har rötter i en skola från 1680 och blev efter läroverksreformen 1849 ett (lägre) elementarläroverk som 1879 benämndes Mariestads lägre allmänna läroverk. Ur denna uppstod 1905 en realskola, som  omkring 1926 blev en samrealskola, från 1945 med ett kommunalt gymnasium.

År 1954 hade gymnasiet förstatligats och blev då Mariestads högre allmänna läroverk. Skolan kommunaliserades 1966 och namnändrades därefter. Studentexamen gavs från 1948 till 1968 och realexamen från 1907 till 1963.

Källor

Noter

Externa länkar

Läroverk och realskolor i Sverige
Mariestad
Nora Sveaass

Nora Sveaass (född 11 december 1949) är en norsk psykolog och universitetslektor/docent (førsteamanuensis) vid Institutionen för psykologi vid Universitetet i Oslo. Hennes forskning handlar om flyktingar, kränkningar av de mänskliga rättigheterna och psykologiska konsekvenser av tortyr och våld samt behandling och rehabilitering av offer för tortyr och våld. Hon var ledamot i FN:s tortyrkommitté 2005–2013, efter att ha blivit vald som kandidat för regeringarna i de nordiska länderna.

Hon är utbildad psykolog vid Universitetet i Oslo 1975 och dr.psychol. 2001, och är specialist i klinisk psykologi. Hon arbetade som chefspsykolog vid Psykosocialt centrum för flyktingar vid Universitetet i Oslo 1986–2004 och som seniorforskare och sektionschef för flyktinghälsa och påtvingad migration vid NKVTS 2004–2008.

Utmärkelser
Bjørn Kristiansens minnepris, 1996
Norsk Amnesty Internationals menneskerettighetspris, 2009

Referenser 

Födda 1949
Kvinnor
Norska psykologer
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Levande personer
Alumner från universitetet i Oslo
Mjölby statliga allmänna gymnasium och realskola

Mjölby statliga allmänna gymnasium och realskola var ett läroverk i Mjölby verksamt från 1917 till 1968.

Historia
Skolan var från 1917 en kommunal mellanskola som omkring 1930 ombildades till en samrealskola, från 1959 med ett kommunalt gymnasium.

1964 hade gymnasiet helt förstatligats och skolan blev då Mjölby statliga allmänna gymnasium och realskola. Skolan kommunaliserades 1966 och namnändrades därefter till Lagmansskolan. Studentexamen gavs från 1962 till 1968 och realexamen från 1918 till 1966.

Referenser

Läroverk och realskolor i Sverige
Mjölby
Sånger och formler

Sånger och formler är en diktsamling från 2015 av den svenska författaren Katarina Frostenson. 

Dikterna berör bland annat närståendes bortgång, miljöförstöring, kulturell nedgång och historiska personer som Marina Tsvetajeva och Elsa Brändström. Bokens titel kommer från en rad i Tsvetajevas bok I skuggan av ett krig: "Två kära ting i världen: sången och formeln". Enligt Frostenson syftar formlerna i titeln främst på ramsor och trollformler, "en förhäxande sats som kommer igen".

Mottagande

Recensioner
Henrik Petersen på Sydsvenskan skrev: "Frostensons dikt utstrålar en annan självsäkerhet än förr. Liksom lösgjord. Samtidigt utforskar hon berättande, reflekterande och lyriskt intuitivt titelorden som teman." Svenska Dagbladets David Stenbeck skrev: "Det psykologiska narrativet, jagets puls, är utmärkt i Sånger och formler, med en stillhet som skapar förhandlingsutrymme till verkligheten. Vokalerna ställs emot varandra och drar, färgar in, ekar ut. Det finns återhållsamhet, och det finns en mild ström av längtan som tränger ut genom vardagens gråa[.]"

Utmärkelser
Boken tilldelades Nordiska rådets litteraturpris 2016. Bedömningskommittén skrev: "Katarina Frostensons diktsamling Sånger och formler är en berättelse om livets fysiska och själsliga uppenbarelser, om det lilla i det stora och om människan i världen. I hennes dikter, skenbart strama men i själva verket mycket generösa, sker ständiga förvandlingar i vilka livets mångskiftande märkvärdighet gestaltas." Boken nominerades även till Sveriges Radios Lyrikpris.

Källor

Externa länkar
 Bokens beskrivning hos förlaget

Böcker tilldelade Nordiska rådets litteraturpris
Diktsamlingar av Katarina Frostenson
Skönlitteratur 2015
Svenska diktsamlingar
Svenskspråkiga diktsamlingar
Viktor Kulikov

Viktor Georgijevitj Kulikov (ryska: Ви́ктор Гео́ргиевич Куликов) född 5 juli 1921 i Orjol oblast, död 28 maj 2013 i Moskva, var en sovjetisk militär och Marskalk av Sovjetunionen. Från 1977 till 1989 var han befälhavare för Warszawapaktens trupper.

Kulikov inledde sin militära karriär i Stora fosterländska kriget. Han kvarstod i tjänst efter krigsslutet och utsågs till befälhavare över Kievs militärområde mellan 1967 och 1969. Kulikov utsågs till chef över de sovjetiska trupperna i DDR mellan 1969 och 1971. Därefter tjänstgjorde han som stabschef för den sovjetiska krigsmakten tills han tillträdde som överbefälhavare över Warszawapakten 1977. Han avgick med pension 1989.

Politisk karriär 
Kulikov var ledamot i Sovjetunionens högsta sovjet mellan 1989 och 1991 och ledamot i Ryska federationens federala församling i Ryssland mellan 1991 och 2003.

Utmärkelser och hedersbetygelser
Kulikov mottog ett stort antal sovjetiska och utländska utmärkelser. Bland annat utsågs han 1981 till Sovjetunionens hjälte. 1983 tilldelades han Leninpriset.

Död
Kulikov avled den 28 maj 2013, 91 år gammal efter en längre tid av vikande hälsa. .

Noter

Personer från Orjol oblast
Män
Födda 1921
Avlidna 2013
Marskalkar av Sovjetunionen
Mora högre allmänna läroverk

Mora högre allmänna läroverk var ett läroverk i Mora verksamt från 1913 till 1968.

Historia
Skolan var från 1913 en kommunal mellanskola som från 1929 ombildades till en samrealskola, från 1956 med ett kommunalt gymnasium.

1964 hade gymnasiet helt förstatligats  och från senast 1963 var namnet Mora högre allmänna läroverk. Skolan kommunaliserades 1966 och namnändrades därefter till Sankt Mikaelsskolan, från 2015 benämnd Mora gymnasium. Studentexamen gavs från 1959 till 1968 och realexamen från 1914 till 1971.

Referenser

Läroverk och realskolor i Sverige
Utbildning i Mora
Yamato 791197

Yamato 791197, eller Y-791197, är en meteorit som hittades i Antarktis den 20 november 1979. Det var den första månmeteoriten som hittades på jorden, men den identifierades först senare, efter att det senare fyndet Allan Hills 81005 kungjorts. Upptäckten gjordes av den japanska forskningsorganisationen National Institute of Polar Research.

Meteoriten hade en vikt av 52,4 gram när den hittades och har klassificerats som lunar anortosit som tros komma från de ljusa delarna på månens baksida.

Namngivning 
Y-791197 erhöll, liksom varje meteorit som upphittas i Antarktis, namn efter upptäcktsplatsen och ett nummer. Numret innehåller startåret för expeditionen (79 för 1979) och en numerisk kod (1197).

Källor

Noter

Externa länkar 
 Kemisk klassificering

Meteoriter med namn
Månen
1979 i Antarktis
Vetenskapsåret 1979
Förstakammarvalet i Sverige 1927

Förstakammarvalet i Sverige 1927 var ett val i Sverige till Sveriges riksdags första kammare. Valet hölls i den sjunde valkretsgruppen i september månad 1927 för mandatperioden 1928-1935.

Tre valkretsar utgjorde den sjunde valkretsgruppen: Kalmar läns och Gotlands läns valkrets (7 mandat), Skaraborgs läns valkrets (6 mandat) samt Kopparbergs läns valkrets (6 mandat). Ledamöterna utsågs av valmän från det landsting som valkretsarna motsvarade. För de städer som inte ingick i landsting var valmännen särskilda elektorer. Sjunde valkretsgruppen hade dock inga elektorer.

Val till den sjunde valkretsgruppen hade senast ägt rum sommaren 1921 som var ett icke-ordinarie nyval för hela första kammaren. Valet 1921 räknades även som den första valkretsgruppens valår, och de nästföljande grupperna skulle hålla sina val från och med 1922 och framåt, i ordning efter grupperna (andra gruppen höll val det andra året, 1922; tredje gruppen höll val det tredje året, 1923, och så vidare).

Valresultat

Invalda riksdagsmän
Kalmar läns och Gotlands läns valkrets:
Erik Anderson, n 
Carl Boberg, n 
Gustaf Roos, n 
Uno Wijkström, n 
Gunnar Bodin, bf
Petrus Nilsson, bf
Ruben Wagnsson, s

Skaraborgs läns valkrets:
Ernst Lundell, h
Fritiof Gustafsson, h
Ernst Svensson i Eskhult, bf 
August Johansson, fris 
Edward Larson, fris 
Torsten Ström, s

Kopparbergs läns valkrets:
August Ernfors, n 
Herman Kvarnzelius, fris 
Ernst Lyberg, lib 
Erik Dalberg, s
Alfred Petrén, s
Ernst Åström, s

Källor
SCB: Riksdagsmannavalen 1925-1928

Noter

Politik i Sverige 1927
1927
Neuromyotoni

Neuromyotoni eller (generaliserad) hyperexabilitet i perifera nervsystemet, är en medicinsk term för muskelstelhet som har neurologiska orsaker. Vid neuromyotoni leder alltför snabba nervimpulser till musklerna till att de börjar krampa och rycka. Isaacs syndrom är en variant av neuromyotoni.

Vid neuromyotoni uppstår myotoni för att det är en förhöjd elektrisk aktivitet i de perifera nerverna. Detta leder till så kallad fascikulation, det vill säga att skelettmusklernas fibrer ofrivilligt drar ihop sig, till myokymi, det vill säga muskelryckningar vid vila, till muskelstelhet och till att muskelavslappningen fördröjs. Huruvida myokymi och neuromyotoni är två separata tecken på samma impulser eller samma tecken i olika grad, är inte fastställt. Oavsett hur man ser saken, kan neuromyotoni och myokymi vara både generella (drabba hela kroppen) eller lokala, vilket beror på hur utbredd den förhöjda aktiviteten i perifera nervsystemet är. Troligen uppstår denna förhöjda aktivitet av förändringar i K+-kanalerna (VGKC).

Neuromyotoni kan betraktas som ett symtom eller som en grupp sjukdomar som kännetecknas av symtomet. Förvärvad neuromyotoni eller Isaacs syndrom är den mest kända av dessa, och är en autoimmun sjukdom. Neuromyotoni kan också i sällsynta fall drabba ögonen (ockulär neuromyotoni) vilket kan ses vid myasthenia gravis och tyroida ögonsjukdomar, samt förekommer ibland efter strålbehandling. Varaktig ansiktsmyokymi kan möjligen också räknas som en variant neuromyotoni. Neuromyotoni kan också mera sporadiskt vara ovanliga symtom på sjukdomar och läkemedel som har förutsättningarna därför, såsom exempelvis Hodgkins lymfom, gifter, nervsjukdomar och genetiska sjukdomar. Sålunda kan neuromyotoni klassificeras efter huruvida den har immunologiska eller icke-immunologiska orsaker.

Referenser

Muskelsjukdomar
Neurologiska manifestationer
Johnny Forsell

John "Johnny" Forsell, född 12 juni 1939 i Helsingfors, död 10 mars 1988 i Helsingfors, var en finländsk sångare.

Biografi
Forsell föddes i en musikalisk familj. Hans farfar, John Forsell, var en känd svensk operasångare, som också sångundervisade Jussi Björling. Forsells far, Björn Forsell, var känd operasångare och modern, Birgit Kronström, var filmstjärna under 1930- och 1940-talen. Johnny Forsell började som musiker i skolan, då han som sångare och trummis ingick i ett skoldansband. Karriären som yrkessångare började med medlemskap i Erkki Junkkarinens orkester. Skivkontrakt skrevs med Decca och den första singeln var O sole mio. 

Under hösten 1960 medverkade Forsell i filmen Tähtisumua. 1962 deltog Forsell i Eurovision Song Contest med Anna Angelina och året därpå med Kaikessa soi blues. Skivkontraktet med Decca bröts 1964 och Forsell fortsatte som sångare i bland annat Dallapé. Under 1970-talet återvände Forsell med skivinspelningar. Forsell övergick sedan till arbetet vid den restaurang, vilken modern grundat. Forsell avled 1988 efter en tids sjukdom.

Referenser

Män
Födda 1939
Avlidna 1988
Finländska sångare
Finländska musiker
Sångare från Helsingfors
Bergs vatten

Bergs vatten kan syfta på:
Bergs vatten (Högås socken, Bohuslän), sjö i Uddevalla kommun,  (22,2 ha)
Bergs vatten (Kville socken, Bohuslän), sjö i Tanums kommun, 

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Biskopspalatset, Dubrovnik

Biskopspalatset (), även kallat Sorkočević-palatset (Palača Sorkočević), är ett kulturminnesmärkt palats i Dubrovnik i Kroatien. Det är beläget mittemot katedralen vid Marin Držićs torg i Gamla stan. Palatset uppfördes ursprungligen år 1350 av adelsätten Sorkočević men har därefter om- och tillbyggts flera gånger.

Arkitektur och historik  
Byggnaden uppfördes år 1350 men har sedan dess genomgått flera ombyggnationer. Redan på 1500-talet tillbyggdes flera våningar men de största förändringarna tillkom efter den stora jordbävningen år 1667. 

Palatset har idag fyra våningar och består av tre sammanbyggda hus med en total yta på omkring 2 000 kvadratmeter. Konstruktionen är sammanbyggd med Sankt Bartolomeus kyrka och bär stildrag från renässansen och barocken. Barockelementen är mest framträdande i palatsets entrérum och trappa. 

År 1979 skadades byggnadens struktur i en jordbävning varpå den blev obeboelig. Åren 1984–1993, med avbrott under belägringen av Dubrovnik år 1991, genomfördes förberedande arbeten för palatsets sanering och restaurering som inleddes först år 2003.

Palatset var den lokala Sorkočević-ättens bostadshus men övergick på 1800-talet i stiftets ägo. Det har sedan dess, åtminstone i symbolisk mening, tjänat som biskopens bostad och säte för Dubrovniks stift.

Noter 

Arkitekturåret 1350
Byggnader invigda under 1300-talet
Palats i Dubrovnik
Biskupska palača

Biskupska palača med betydelsen 'Biskopspalatset' på flera sydslaviska språk kan syfta på:

 Biskopspalatset, Dubrovnik – ett palats i Dubrovnik i Kroatien
 Biskopspalatset, Šibenik – ett palats i Šibenik i Kroatien